РЕШЕНИЕ № 633/2009/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юли 2009 година
за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка за загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Общността
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейскатa общност, и по-специално членове 179 и 181а от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (1),
като имат предвид, че:
(1)
От 1963 г. Европейската инвестиционна банка („ЕИБ“) извършва операции извън Общността в подкрепа на външните политики на Общността.
(2)
Повечето от тези операции се извършват по искане на Съвета и са покрити с бюджетна гаранция от Общността, администрирана от Комисията. За последен път гаранцията от Общността е учредена за периода 2000-2007 г. с Решение 2008/580/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка в случай на загуби, произтичащи от заеми за проекти, осъществявани извън Общността (югоизточните съседи, средиземноморските страни, Латинска Америка и Азия, Южноафриканската република) (2) и с Решение 2001/777/ЕО на Съвета от 6 ноември 2001 г. за предоставяне на гаранция от Общността за загуби по специални заеми за избрани екологични проекти в руската част от басейна на Балтийско море в рамките на Северното измерение (3) и Решение 2005/48/ЕО на Съвета от 22 декември 2004 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка срещу загуби от заеми за определени видове проекти в Русия, Украйна, Молдова и Беларус (4) за специфични регионални действия по предоставяне на заеми.
(3)
За да се подкрепи външната политика на ЕС, без да бъде засегнат кредитният рейтинг на ЕИБ, на ЕИБ следва да бъде предоставена бюджетна гаранция от Общността за операции, извършвани извън Общността. ЕИБ следва да бъде насърчавана да увеличава операциите си извън Общността, без да използва гаранцията от Общността, по-специално в държави в процес на присъединяване и средиземноморски страни, както и в държави с инвестиционен рейтинг от други региони, като по отношение на характера на покритието на гаранцията от Общността следва да бъде пояснено дали покрива политически рискове и рискове, свързани със суверенитета.
(4)
Гаранцията от Общността следва да покрива загуби по заеми и гаранции по заеми за отговарящи на условията на ЕИБ инвестиционни проекти, осъществявани в държави, обхванати от Инструмента за предприсъединителна помощ (5) (ИПП), Инструмента за европейско съседство и партньорство (6) (ИЕСП) и Инструмента за сътрудничество за развитие (7) (ИСР), когато заемното финансиране или гаранцията са отпуснати съгласно подписано споразумение, чийто срок на действие не е изтекъл или което не е прекратено („операции на ЕИБ по финансиране“).
(5)
Сумите, които се покриват от гаранцията от Общността съгласно настоящото решение, следва да представляват тавани за финансиране от ЕИБ под покритието на гаранцията от Общността. Те не следва да представляват цели, които ЕИБ е задължена да спазва.
(6)
През последните години политиките на Общността в областта на външните отношения бяха преразгледани и разширени. Такъв е случаят със стратегията за предприсъединяването, за Европейската политика за съседство, за подновените партньорства с Латинска Америка и Югоизточна Азия, както и стратегическите партньорства на Европейския съюз с Русия, Централна Азия, Китай и Индия. Такъв е и случаят с политиките на Общността за развитие, чийто обхват беше разширен, така че да бъдат включени всички развиващи се държави. Тези политики за развитие представляват един от стълбовете на външните отношения на Общността, като дават възможност за намирането на решение, адаптирано към потребностите на развиващите се държави.
(7)
От 2007 г. външните отношения на Общността са подкрепяни и чрез новите финансови инструменти, т.е. ИПП, ИЕСП, ИСР, Европейския инструмент за демокрация и човешки права (ЕИДЧП) (8) и Инструмента за стабилност (9).
(8)
Операциите на ЕИБ по финансиране следва да бъдат съобразени с външните политики на Общността, включително специфичните регионални цели, и следва да ги подпомагат, както и да допринасят за постигането на посочената в членове 177 и 179 от Договора цел за насърчаване и укрепване на демокрацията и на правовата държава, зачитане на правата на човека и основните свободи и спазванe на международните споразумения в областта на околната среда, по които Общността е страна. По-конкретно, по отношение на развиващите се държави, операциите на ЕИБ по финансиране следва да насърчават устойчивото икономическо и социално развитие на тези държави, по-специално на онези от тях, които се намират в най-неблагоприятно положение, плавното им и постепенно интегриране в световната икономика, кампанията за борба с бедността, общата цел за развитие и укрепване на демокрацията и правовата държава, общата цел за зачитането на правата на човека и основните свободи, както и изпълнението на приетите от Общността цели в рамките на Организацията на обединените нации и други компетентни международни организации. Чрез гарантиране на обща съгласуваност с действията на Общността, финансирането от ЕИБ следва да допълва съответните политики, програми и инструменти на Общността за помощ в различните региони. При това опазването на околната среда и енергийната сигурност на държавите-членки следва да бъде част от финансовите цели на ЕИБ във всички отговарящи на условията региони. Операциите на ЕИБ по финансиране следва да се провеждат в държави, които отговарят на подходящи условия, съобразени със споразуменията на Общността на високо равнище по отношение на политическите и макроикономическите аспекти.
(9)
Следва да бъдат засилени политическият диалог между Комисията и ЕИБ, както и стратегическото планиране и съгласуваността между ЕИБ и финансирането от Комисията. Връзката между дейностите на ЕИБ извън Общността и политиките на Общността следва да бъде задълбочена посредством засилено сътрудничество между ЕИБ и Комисията както на централно, така и на местно равнище. Подобно засилено сътрудничество следва да включва, наред с другото, взаимни консултации на ранен етап по политически въпроси, подготовка на документи от значение и за двете страни и подготовка на бъдещи проекти. От особено значение са консултациите на ранен етап по стратегически програмни документи, подготвени от Комисията или от ЕИБ, за максимално увеличаване на единодействието между дейностите на ЕИБ и на Комисията и измерване на напредъка при изпълнението на съответните политически цели на Общността.
(10)
По отношение на държавите в процес на присъединяване финансирането от ЕИБ в тези държави следва да отразява приоритетите, определени в партньорствата за присъединяване и европейските партньорства, в споразуменията за стабилизиране и асоцииранe и в преговорите с Общността. Центърът на действията на Общността в Западните Балкани следва да продължава да се измества постепенно от подкрепа за възстановяване към подкрепа за предприсъединяване. В този контекст дейността на ЕИБ следва да цели също така насърчаване на институционалното изграждане, когато това е уместно, в сътрудничество с други международни финансови институции, които действат в региона. През периода 2007-2011 г. финансирането на държавите кандидатки (Хърватия, Турция и Бивша югославска република Македония) следва да се извършва все повече в рамките на предприсъединителния инструмент на ЕИБ, който следва да бъде разширяван с времето така, че да обхване потенциалните държави кандидатки от Западните Балкани в съответствие с развитието на процеса на тяхното присъединяване.
(11)
По отношение на страните, обхванати от ИЕСП, ЕИБ следва да продължи да развива и укрепва своите дейности във връзка със средиземноморския регион, като концентрира усилията си върху развитието на частния сектор. В това отношение е необходимо сътрудничество със страните партньори с цел улесняване развитието на частния сектор и насърчаване на структурната реформа, особено реформата на финансовия сектор, както и други мерки за улесняване на дейностите на ЕИБ, по-специално за да се гарантира, че ЕИБ може да издава облигации на местните пазари. По отношение на Източна Европа, Южен Кавказ и Русия ЕИБ следва да засили своята дейност в съответните държави при спазване на съответните условия, съобразени със споразуменията на Общността на високо равнище със съответната държава по отношение на политическите и макроикономическите аспекти. В този регион ЕИБ следва да финансира проекти от значителен интерес за Общността в областта на транспорта, енергетиката, телекомуникациите и екологичната инфраструктура. Следва да бъде даден приоритет на проекти по разширяване на основни оси на трансевропейската мрежа, проекти с трансгранично приложение за една или повече държави-членки и основни проекти, които подпомагат регионалната интеграция чрез засилване на връзките. В сектора на околната среда в Русия ЕИБ следва да даде приоритет главно на проекти за партньорството в сферата на околната среда в рамките на северното измерение. В сектора на енергетиката от особена важност са стратегическите енергийни доставки и енергийните транспортни проекти, в съответствие с целта на политиката на Общността за диверсификация на енергийните ресурси и с оглед гарантиране на стабилни и сигурни ресурси за потребителите. Операциите на ЕИБ по финансиране в този регион следва да бъдат извършвани в тясно сътрудничество с Европейската банка за възстановяване и развитие (ЕБВР), по-специално по отношение на условията, изложени в тристранния меморандум за разбирателство между Комисията, ЕИБ и ЕБВР.
(12)
Финансирането от ЕИБ в азиатските и латиноамериканските държави ще бъде постепенно приведено в съответствие със стратегията на Съюза за сътрудничество в тези региони и ще допълва инструментите, финансирани с бюджетните ресурси на Общността. ЕИБ следва да се стреми постепенно да разширява дейностите си към по-голям брой държави в тези региони, включително в по-малко богатите държави. В подкрепа на целите на Общността финансирането от ЕИБ в азиатските и латиноамериканските държави следва да се насочи към екологичната устойчивост (включително смекчаване последиците от изменението на климата) и проектите в областта на енергийната сигурност, както и към продължаване подкрепата на присъствието на Съюза в Азия и Латинска Америка чрез преки чуждестранни инвестиции и трансфер на технологии и ноу-хау. Като взема под внимание разходната ефективност, ЕИБ следва да може да работи и директно с местни дружества, по-специално в областта на екологичната устойчивост и енергийната сигурност. При междинния преглед ще се преразгледат целите на финансиране от ЕИБ в Азия и Латинска Америка.
(13)
В Централна Азия ЕИБ следва да насочи вниманието си към основните проекти в областта на доставките и преноса на енергия, които служат също така на интересите на Общността в областта на енергетиката и съответстват на политическите цели на Общността по отношение на диверсификацията на енергийните източници и на изискванията от Киото, както и по отношение на подобряване на опазването на околната среда. Финансиране от ЕИБ в Централна Азия следва да се извършва в тясно сътрудничество с ЕБВР, по-специално съобразно условията, които предстои да бъдат изложени в тристранния меморандум за разбирателство между Комисията, ЕИБ и ЕБВР.
(14)
За да се допълни дейността на ЕИБ по Споразумението за партньорство между членовете на групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна (10) („Споразумението от Котону“) за съответните държави, в Южна Африка ЕИБ следва да насочи вниманието си върху инфраструктурни проекти от обществен интерес (включително общинска инфраструктура, снабдяване с електроенергия и водоснабдяване) и подкрепа за частния сектор, включително малките и средни предприятия. Прилагането на разпоредбите за икономическо сътрудничество съгласно Споразумението за търговия, развитие и сътрудничество между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Република Южна Африка, от друга страна (11) ще насърчава още повече дейността на ЕИБ в този регион.
(15)
С оглед по-доброто съгласуване на цялостната подкрепа на Общността в съответните региони следва да се търсят възможности за съчетаване на финансирането от ЕИБ с бюджетните ресурси на ЕС, доколкото е уместно, под формата на безвъзмездна помощ, рисков капитал и лихвени субсидии, заедно с техническата помощ за подготовка и изпълнение на проекти, или за подобряване на законодателната и регулаторна рамка, чрез ИПП, ИЕСП, Инструмента за стабилност и ЕИДЧП, а за Южна Африка - чрез ИСР.
(16)
ЕИБ вече тясно си сътрудничи с международни финансови институции и с европейски институции на двустранна основа. Това сътрудничество се ръководи от специфични за регионите меморандуми за разбирателство, които следва да бъдат одобрени от управителните органи на ЕИБ. При финансовите си операции извън Общността, които попадат в приложното поле на настоящото решение, ЕИБ следва да се стреми да насърчава по-нататъшната координация и сътрудничество с международните финансови институции и с европейските институции на двустранна онова, когато е приложимо, включително, ако е уместно, сътрудничество относно условията на сектора, повишено използване на съфинансиране и участие с други международни финансови институции в глобални инициативи като тези, които насърчават координацията и ефективността на помощта.
(17)
Следва да се подобри докладването и предаването на информация от страна на ЕИБ и на Комисията относно операциите на ЕИБ по финансиране. Въз основа на получената от ЕИБ информация Комисията следва да представя годишен доклад пред Европейския парламент и пред Съвета за операциите на ЕИБ по финансиране, извършвани съгласно настоящото решение. Докладът следва да съдържа, по-специално, стратегическите програмни документи и да включва раздел относно приноса в съответствие с политиките на Общността, както и раздел за сътрудничеството с Комисията, други международни финансови институции и двустранни финансови донори, включително за случаите на съфинансиране.
(18)
Гаранцията от Общността, учредена с настоящото решение, следва да покрива операции на ЕИБ по финансиране, подписани в периода, който започва на 1 февруари 2007 г. и завършва на 31 октомври 2011 г. С цел да се отчете развитието през първата половина на посочения период, ЕИБ и Комисията следва да подготвят междинен преглед на решението. Този преглед следва да включва по-специално външна оценка, условията за която са определени в приложение II.
(19)
Операциите на ЕИБ по финансиране следва да продължат да бъдат управлявани в съответствие с правилата и процедурите на ЕИБ, включително съответните мерки за контрол, както и съответните правила и процедури относно Сметната палата и Европейската служба за борба с измамите (OLAF).
(20)
Гаранционният фонд за външни дейности („Гаранционният фонд“), създаден с Регламент (ЕО, Евратом) № 2728/94 на Съвета (12), следва да продължава да предоставя ликвиден резерв за бюджета на Общността в случай на загуби от операции на ЕИБ по финансиране.
(21)
ЕИБ следва да подготви в консултация с Комисията индикативна многогодишна програма за обема на договорените операции на ЕИБ по финансиране, така че да осигури подходящ бюджетен план за набавяне на средства за гаранционния фонд. Комисията следва да вземе предвид този план в своето редовно бюджетно планиране, което предава на бюджетния орган.
(22)
С решението си от 6 ноември 2008 г. по дело C-155/07 (Парламент/Съвет), Съдът на Европейските общности отмени Решение 2006/1016/ЕО на Съвета от 19 декември 2006 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка в случай на загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Общността (13). С Решение 2008/847/ЕО на Съвета от 4 ноември 2008 г. относно това дали са подходящи държавите от Централна Азия съгласно Решение 2006/1016/ЕО (14) приложното поле на Решение 2006/1016/ЕО бе разширено, така че да обхване и пет централноазиатски държави (а именно Казахстан, Киргизстан, Таджикистан, Туркменистан и Узбекистан).
(23)
Все пак Съдът постанови, че се запазват правните последици на Решение 2006/1016/ЕО по отношение на операции на ЕИБ по финансиране, договорени до влизането в сила - в срок от дванадесет месеца, считано от датата на постановяване на посоченото съдебно решение - на ново решение с правилно правно основание, а именно членове 179 и 181а от Договора, взети заедно. Това съдебно решение предполага, че по отношение на активирането на факултативния мандат, допустимостта за участие на държавите, изброени в приложение I, и спирането на ново финансиране от ЕИБ в конкретна държава в случай на сериозни опасения относно политическата или икономическата ситуация, ще се прилага процедурата за съвместно вземане на решение.
(24)
Следователно следва да бъде прието ново решение на Европейския парламент и на Съвета с цел да се запази в непроменен вид гаранцията за съответните операции на ЕИБ по финансиране извън Общността.
(25)
Независимо от това, настоящото решение следва да бъде прието бързо при условията на пълно зачитане на правомощията на Европейския парламент; по тази причина Комисията следва да представи предложение за ново решение преди 30 април 2010 г., като, inter alia, вземе предвид заключенията от междинния преглед.
(26)
В посоченото предложение за ново решение, наред с другото, следва да бъдат разгледани въпросът за засилен контрол от страна на Европейския парламент и на Съвета на всички бюджетни и политически решения, които предстои да бъдат взети от ЕИБ и Комисията в рамките на посоченото ново решение, въпросът за прозрачност на целия механизъм за финансиране и въпросът за ограничаване на гаранцията от Общността в сравнение с изразходваните бюджетни кредити,
РЕШИХА:
Член 1
Гаранция и тавани
1. Общността предоставя на Европейската инвестиционна банка („ЕИБ“) обща гаранция („гаранция от Общността“) за плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея, по отношение на заеми и гаранции по заеми за отговарящи на условията на ЕИБ инвестиционни проекти, осъществявани в държави, обхванати от настоящото решение, когато заемното финансиране или гаранцията са предоставени съгласно подписано споразумение, чийто срок на действие не е изтекъл и което не е прекратено („операции на ЕИБ по финансиране“) и е предоставено в съответствие с правилата и процедурите на ЕИБ и в подкрепа на съответните цели на външната политика на Общността.
2. Гаранцията от Общността се ограничава до 65 % от общата сума на отпуснатите кредити и гаранции, предоставени за операции на ЕИБ по финансиране, без възстановените суми, заедно с всички свързани с тях суми.
3. Максималният таван на операциите на ЕИБ по финансиране през периода 2007-2013 г., без отменените суми, не трябва да надхвърля 27 800 000 000 EUR. Този максимален таван е разбит на две части:
а)
основен таван с фиксиран максимален размер от 25 800 000 000 EUR, като неговото регионално разпределение е определено в параграф 4, така че покрива целия период 2007-2013 г.;
б)
факултативен мандат в размер на 2 000 000 000 EUR. Активирането на цялата или на част от тази факултативна сума и нейното регионално разпределение ще се решава от Европейския парламент и от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора. Решението ще се основава на резултатите от междинния преглед, предвиден в член 9.
4. Основният таван, посочен в параграф 3, буква а), се разбива на следните задължителни регионални тавани:
а)
държави в процес на присъединяване: 8 700 000 000 EUR;
б)
съседски и партньорски държави: 12 400 000 000 EUR;
разбити на следните индикативни подгрупи на тавана:
i)
средиземноморски страни: 8 700 000 000 EUR;
ii)
Източна Европа, Южен Кавказ и Русия: 3 700 000 000 EUR;
в)
Азия и Латинска Америка: 3 800 000 000 EUR;
разбити на следните индикативни подгрупи на тавана:
i)
Латинска Америка: 2 800 000 000 EUR;
ii)
Азия (включително Централна Азия): 1 000 000 000 EUR;
г)
Република Южна Африка: 900 000 000 EUR.
5. В рамките на регионалните тавани управителните органи на ЕИБ могат да решат да преразпределят сума в размер до 10 % от регионалния таван между отделните подгрупи на тавана.
6. Гаранцията от Общността покрива операции на ЕИБ по финансиране, договорени през периода, който започва на 1 февруари 2007 г. и завършва на 31 октомври 2011 г. Операциите на ЕИБ по финансиране, договорени съгласно решения 2006/1016/ЕО и 2008/847/ЕО, продължават да се ползват от гаранцията от Общността съгласно настоящото решение.
7. Ако при изтичането на периода, посочен в параграф 6, Европейският парламент и Съветът не са приели решение за предоставяне на нова гаранция от Общността на ЕИБ за нейните операции по финансиране извън Общността, този период автоматично се удължава с шест месеца.
Член 2
Обхванати държави
1. Списъкът на държавите, чието финансиране от ЕИБ в рамките на гаранция от Общността е допустимо или може да бъде допуснато, се съдържа в приложение I.
2. За държавите, които са изброени в приложение I и са означени със знака „*“ и за други държави, които не са изброени в приложение I, наличието на условията за финансиране от ЕИБ с гаранция от Общността се преценява от Европейския парламент и от Съвета за всеки отделен случай в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора.
3. Гаранцията от Общността покрива само операции на ЕИБ по финансиране, извършвани в държави, които са сключили рамково споразумение с ЕИБ, определящо юридическите условия, в съответствие с които трябва да се извършват операциите.
4. В случай на сериозни опасения относно политическата или икономическата ситуация в определена държава, Европейският парламент и Съветът могат да решат да спрат ново финансиране от ЕИБ с гаранция от Общността в тази държава в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора.
5. Гаранцията от Общността не покрива операции на ЕИБ по финансиране в определена държава, когато споразумението относно подобни операции е подписано след присъединяването ѝ към Европейския съюз.
Член 3
Съвместимост с политиките на Общността
1. Съвместимостта на външните действия на ЕИБ с целите на външната политика на Общността се засилва, с цел да се увеличи максимално единодействието на финансирането от ЕИБ и бюджетните ресурси на Европейския съюз, по-специално чрез редовен и системен диалог и консултации на ранен етап по:
а)
стратегически документи, подготвени от Комисията, като например стратегически документи за държави и региони, планове за действие и предприсъединителни документи;
б)
стратегически документи за планиране и подготовка на бъдещи проекти на ЕИБ;
в)
други политически и оперативни аспекти.
2. Сътрудничеството се осъществява на диференцирана по региони основа, като се взема предвид ролята на ЕИБ, както и политиките на Общността във всеки регион.
3. Дадена операция на ЕИБ по финансиране не се включва в покритието на гаранцията от Общността, ако Комисията предостави отрицателно становище за тази операция в рамките на процедурата по член 21 от Устава на ЕИБ.
4. Съвместимостта на финансовите операции на ЕИБ с целите на външната политика на Общността се наблюдава в съответствие с член 6.
Член 4
Сътрудничество с други международни финансови институции
1. Операциите на ЕИБ по финансиране се извършват във все по-голяма степен, когато е целесъобразно, в условията на сътрудничество между и/или посредством съфинансиране от ЕИБ и други международни финансови институции или европейски институции на двустранна основа с цел максимално да се увеличи единодействието, сътрудничеството и ефективността, както и да се осигури разумно разпределение на риска и съгласувани проектни и секторни условия.
2. Посоченото в параграф 1 сътрудничество се улеснява от координацията, извършвана най-вече в контекста на меморандуми за разбирателство, когато е целесъобразно, между Комисията, ЕИБ и основните международни финансови институции и европейски институции на двустранна основа, които работят в различните региони.
3. Сътрудничеството с международни финансови институции и другите финансови донори се оценява при междинния преглед, предвиден в член 9.
Член 5
Покритие и условия на гаранцията от Общността
1. За операции на ЕИБ по финансиране, които са извършени в дадена държава или са гарантирани от тази държава, и за други операции на ЕИБ по финансиране, които са извършени чрез регионални или местни органи или притежавани от държавата и/или контролирани от държавата публични предприятия или институции, гаранцията от Общността покрива всички плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея („цялостна гаранция“), когато тези други операции на ЕИБ по финансиране имат подходяща оценка за кредитния риск от страна на ЕИБ, като се взема предвид оценката на кредитния риск в съответната държава.
За целите на настоящия член и на член 6, параграф 4 понятието „държава“ включва Западния бряг и Ивицата Газа, представлявани от Палестинската власт, и Косово (15), представлявано от Мисията на ООН за временна администрация.
2. За операции на ЕИБ по финансиране, различни от посочените в параграф 1, гаранцията от Общността покрива всички плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея, когато неполучаването на плащанията е причинено от настъпването на един от следните политически рискове („гаранция срещу политически рискове“):
а)
невъзможност за превод на валута;
б)
отчуждаване;
в)
война или граждански безредици;
г)
отказ от правосъдие при неизпълнение на договора.
Член 6
Доклади и осчетоводяване
1. Комисията докладва ежегодно на Европейския парламент и на Съвета за операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение. Докладът включва оценка на въздействието и ефективността на операциите на ЕИБ по финансиране на ниво проект, сектор, държава и регион, както и на приноса на операциите на ЕИБ по финансиране към изпълнението на целите на външната политика на Общността, като взема предвид оперативните цели на ЕИБ. Той също така включва оценка на степента на сътрудничеството между ЕИБ и Комисията, както и между ЕИБ и други международни финансови институции и финансови донори на двустранна основа.
2. За целите на параграф 1 ЕИБ предоставя на Комисията ежегодно доклади за операциите си по финансиране, извършвани съгласно настоящото решение, и за изпълнението на целите на външната политика на Общността, включително сътрудничеството с други международни финансови институции.
3. ЕИБ предоставя на Комисията статистическа, финансова и счетоводна информация за всяка от операциите си по финансиране, каквато е необходима за изпълнението на задълженията на Комисията за представяне на доклади или за исканията на Европейската сметна палата, както и за одиторски сертификат за неуредените суми по операциите на ЕИБ по финансиране.
4. За целите на осчетоводяването на Комисията и представянето на доклади относно рисковете, покрити от цялостната гаранция, ЕИБ предоставя на Комисията собствена оценка на риска и степенувана информация относно операциите на ЕИБ по финансиране за различни от държави заемодатели или гарантирани длъжници.
5. ЕИБ предоставя информацията, посочена в параграфи 2, 3 и 4, на собствени разноски.
Член 7
Възстановяване на плащания, извършени от Комисията
1. Ако Комисията извърши плащане в рамките на гаранцията от Общността, ЕИБ от името и за сметка на Комисията предприема действия за възстановяване на платените суми.
2. Не по-късно от датата на сключване на споразумението, посочено в член 8, ЕИБ и Комисията сключват споразумение, в което се определят подробни разпоредби и процедури относно възстановяването на сумите.
Член 8
Гаранционно споразумение
ЕИБ и Комисията сключват гаранционно споразумение, в което се установяват подробни разпоредби и процедури относно гаранцията от Общността.
Член 9
Преглед
1. В срок до 30 април 2010 г. Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета междинен доклад за прилагането на настоящото решение, който се придружава от предложение за неговото изменение, основано, inter alia, на външна оценка, условията за която са определени в приложение II към настоящото решение.
2. Комисията представя окончателен доклад за прилагането на настоящото решение в срок до 31 юли 2013 г.
Член 10
Отмяна
Решение 2008/847/ЕО се отменя.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
BESCHLUSS Nr. 633/2009/EG DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 13. Juli 2009
über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen und Darlehensgarantien für Vorhaben außerhalb der Gemeinschaft
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 179 und 181a,
auf Vorschlag der Kommission,
gemäß dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags (1),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Seit 1963 führt die Europäische Investitionsbank („EIB“) Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft zur Unterstützung der Außenpolitik der Gemeinschaft durch.
(2)
Die meisten dieser Transaktionen wurden auf Ersuchen des Rates durchgeführt und stützten sich auf eine Haushaltsgarantie der Gemeinschaft, die von der Kommission verwaltet wurde. Zuletzt wurde die Gemeinschaftsgarantie durch den Beschluss 2008/580/EG des Rates vom 23. Juni 2008 über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen für Vorhaben außerhalb der Gemeinschaft (südöstliche Nachbarländer, Mittelmeerländer, Lateinamerika und Asien sowie Republik Südafrika) (2) sowie durch die Beschlüsse 2001/777/EG des Rates vom 6. November 2001 über eine Garantie der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus einer Darlehenssonderaktion für ausgewählte Umweltprojekte im russischen Ostseebecken im Rahmen der Nördlichen Dimension (3) und 2005/48/EG des Rates vom 22. Dezember 2004 über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen für bestimmte Vorhaben in Russland, der Ukraine, der Republik Moldau und Belarus (4) für die regionale Darlehenstätigkeit für den Zeitraum von 2000 bis 2007 gewährt.
(3)
Im Hinblick auf die Unterstützung der Außenpolitik der Gemeinschaft ohne Beeinträchtigung der Bonität der EIB sollte der EIB eine Haushaltsgarantie der Gemeinschaft für Transaktionen außerhalb der Gemeinschaft gewährt werden. Die EIB sollte dabei unterstützt werden, ihre Finanzierungstätigkeit außerhalb der Gemeinschaft ohne Inanspruchnahme der Gemeinschaftsgarantie auszubauen, insbesondere in den Heranführungsländern und in den Ländern des Mittelmeerraums sowie in investitionswürdigen Ländern in anderen Regionen, wobei die Art der Risikodeckung der Gemeinschaftsgarantie im Sinne einer Abdeckung politischer und staatlicher Risiken präzisiert werden sollte.
(4)
Die Gemeinschaftsgarantie sollte Verluste aus Darlehen und Darlehensgarantien für seitens der EIB förderfähige Investitionsprojekte in Ländern abdecken, in denen das Instrument für Heranführungshilfe (5) („IPA“), das Europäische Nachbarschafts- und Partnerschaftsinstrument (6) („ENPI“) und das Instrument für Entwicklungszusammenarbeit (7) („DCI“) zur Anwendung kommen, wenn das jeweilige Darlehen bzw. die Darlehensgarantie entsprechend einer unterzeichneten Vereinbarung gewährt wurde, die weder abgelaufen ist noch annulliert wurde („EIB-Finanzierungen“).
(5)
Die von der Gemeinschaftsgarantie im Rahmen dieses Beschlusses abgedeckten Beträge sollten die Obergrenzen für die EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie darstellen. Es sollte sich nicht um Zielbeträge handeln, die die EIB erreichen muss.
(6)
In den letzten Jahren wurde die Außenpolitik der Gemeinschaft überprüft und erweitert. Dies gilt insbesondere für die Heranführungsstrategie, die Europäische Nachbarschaftspolitik, die erneuerte Partnerschaft mit Lateinamerika und Südostasien sowie für die strategische Partnerschaft der Europäischen Union mit Russland, Zentralasien, China und Indien. Dies gilt ferner für die Entwicklungspolitik der Gemeinschaft, die jetzt auf sämtliche Entwicklungsländer ausgeweitet worden ist. Diese Entwicklungspolitik ist einer der Grundpfeiler der Außenbeziehungen der Gemeinschaft und bietet eine Lösung, die auf die Bedürfnisse von Entwicklungsländern zugeschnitten ist.
(7)
Seit 2007 wird die Außenpolitik der Gemeinschaft auch durch die neuen Finanzinstrumente, und zwar IPA, ENPI, DCI, Europäische Initiative für Demokratie und Menschenrechte (EIDHR) (8) und Stabilitätsinstrument (9), unterstützt.
(8)
Die EIB-Finanzierungen sollten mit der Außenpolitik der Gemeinschaft in Einklang stehen und diese unterstützen, und zwar auch im Hinblick auf spezifische regionale Ziele, und zu dem in den Artikeln 177 und 179 des Vertrags genannten allgemeinen Ziel der Förderung und Festigung der Demokratie und der Rechtsstaatlichkeit, der Menschenrechte und der Grundfreiheiten sowie zur Einhaltung internationaler Umweltübereinkommen beitragen, deren Vertragspartei die Gemeinschaft ist. Insbesondere in Bezug auf die Entwicklungsländer sollten die EIB-Finanzierungen die nachhaltige wirtschaftliche und soziale Entwicklung dieser Länder, insbesondere der am stärksten benachteiligten unter ihnen, ihre reibungslose und schrittweise Integration in die Weltwirtschaft, die Kampagne gegen die Armut, das allgemeine Ziel der Weiterentwicklung und Festigung der Demokratie und der Rechtsstaatlichkeit, das allgemeine Ziel der Achtung der Menschenrechte und Grundfreiheiten sowie die Übereinstimmung mit den von der Gemeinschaft im Rahmen der Vereinten Nationen und anderer zuständiger internationaler Organisationen gebilligten Zielen fördern. Durch die Sicherstellung der allgemeinen Kohärenz mit den Maßnahmen der Gemeinschaft sollten die EIB-Finanzierungen die Politik, Programme und Instrumente der Gemeinschaft für Hilfen in den verschiedenen Regionen ergänzen. Außerdem sollten der Umweltschutz und die Sicherheit der Energieversorgung der Mitgliedstaaten zu den Zielen der EIB-Finanzierungen in allen förderfähigen Regionen gehören. EIB-Finanzierungen sollten in Ländern durchgeführt werden, in denen angemessene Bedingungen erfüllt sind, die mit auf hoher Ebene getroffenen Vereinbarungen der Gemeinschaft über politische und makroökonomische Aspekte in Einklang stehen.
(9)
Der politische Dialog zwischen Kommission und EIB sowie die strategische Planung und die Kohärenz zwischen der Finanzierung durch die EIB und die Kommission sollten gestärkt werden. Die Verbindung zwischen der Tätigkeit der EIB außerhalb der Gemeinschaft und der Politik der Gemeinschaft sollte durch eine bessere Zusammenarbeit zwischen der EIB und der Kommission - und zwar sowohl auf der Ebene der Institutionen als auch vor Ort - verstärkt werden. Diese verstärkte Koordinierung sollte unter anderem durch frühzeitige gegenseitige Konsultationen in politischen Fragen, die Erstellung von Arbeitspapieren, die für beide Seiten von Bedeutung sind, und Projektplanungen erfolgen. Besonders wichtig sind frühzeitige Konsultationen zu strategischen Planungsdokumenten der Kommission oder der EIB, um bei den Tätigkeiten der EIB und der Kommission ein Maximum an Synergie zu erreichen und die Fortschritte bei der Verwirklichung der einschlägigen politischen Ziele der Gemeinschaft zu messen.
(10)
In den Heranführungsländern sollten die EIB-Finanzierungen die Prioritäten der Beitrittspartnerschaften und der europäischen Partnerschaften, der Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen und der Verhandlungen mit der Gemeinschaft widerspiegeln. In den westlichen Balkanländern sollte weiterhin der Schwerpunkt der Maßnahmen der Gemeinschaft allmählich von der Unterstützung des Wiederaufbaus auf die Heranführungshilfe verlagert werden. In diesem Zusammenhang sollte durch die EIB-Tätigkeit - in Zusammenarbeit mit anderen in der jeweiligen Region tätigen internationalen Finanzinstitutionen - gegebenenfalls zusätzlich auch die Förderung des Aufbaus von Institutionen angestrebt werden. Im Zeitraum von 2007 bis 2011 sollten Finanzierungen zugunsten von Bewerberländern (Kroatien, Türkei und ehemalige jugoslawische Republik Mazedonien) verstärkt im Rahmen der EIB-Heranführungsfazilität vorgenommen werden, die nach und nach auf die potenziellen Bewerberländer im westlichen Balkanraum ausgedehnt werden sollte, entsprechend den Fortschritten dieser Länder im Beitrittsprozess.
(11)
In den Ländern, in denen das ENPI zur Anwendung kommt, sollte die EIB ihre Tätigkeit in Bezug auf den Mittelmeerraum fortsetzen und konsolidieren, wobei der Schwerpunkt verstärkt auf der Förderung der Entwicklung des Privatsektors liegen sollte. In diesem Zusammenhang ist eine Zusammenarbeit zwischen den Partnerländern erforderlich, um die Entwicklung des Privatsektors zu erleichtern und Strukturreformen, insbesondere Reformen im Finanzsektor, zu fördern, und bedarf es ferner anderer Maßnahmen, die die Tätigkeit der EIB erleichtern, vor allem um sicherzustellen, dass die EIB Schuldverschreibungen auf den lokalen Märkten ausgeben kann. Im Zusammenhang mit Osteuropa, dem Südkaukasus und Russland sollte die EIB ihre Tätigkeit in den betreffenden Ländern verstärken, soweit angemessene Bedingungen erfüllt sind, die in auf hoher Ebene mit dem jeweiligen Land getroffenen Vereinbarungen über politische und makroökonomische Aspekte in Einklang stehen. Die EIB sollte in dieser Region Projekte von erheblichem Interesse für die Gemeinschaft in den Bereichen Verkehr, Energie, Telekommunikation und Umweltinfrastrukturen finanzieren. Projekte zu den verlängerten großen Achsen der transeuropäischen Netze, Projekte mit grenzüberschreitenden Auswirkungen für einen oder mehrere Mitgliedstaaten und Großprojekte, die durch stärkere Vernetzung zur regionalen Integration beitragen, sollten den Vorrang erhalten. Im Umweltsektor sollte die EIB in Russland jenen Projekten besonderen Vorrang einräumen, die im Rahmen der Umweltpartnerschaft für die Nördliche Dimension durchgeführt werden. Im Energiesektor sind die strategische Energieversorgung und Energieübertragungsprojekte entsprechend dem Ziel der Gemeinschaftspolitik, die Energiequellen zu diversifizieren, und mit Blick auf die Gewährleistung stabiler und sicherer Rohstoffquellen für die Verbraucher von besonderer Bedeutung. Die EIB sollte ihre Finanzierungen in dieser Region in enger Zusammenarbeit mit der Europäischen Bank für Wiederaufbau und Entwicklung („EBWE“) durchführen, wobei insbesondere die Modalitäten einer Vereinbarung zwischen der Kommission, der EIB und der EBWE zu beachten sind.
(12)
EIB-Finanzierungen zugunsten von Ländern in Asien und Lateinamerika werden schrittweise an der Strategie der Europäischen Union für die Zusammenarbeit mit diesen Regionen ausgerichtet werden und die Instrumente ergänzen, die aus Haushaltsmitteln der Gemeinschaft finanziert werden. Die EIB sollte sich darum bemühen, ihre Tätigkeit allmählich auf eine größere Anzahl von Ländern in diesen Regionen, einschließlich der weniger wohlhabenden, auszudehnen. Zur Unterstützung der Ziele der Gemeinschaft sollte bei den EIB-Finanzierungen in Ländern in Asien und Lateinamerika der Schwerpunkt auf Projekte im Bereich ökologische Nachhaltigkeit (einschließlich Eindämmung der Klimaänderung) und Energieversorgungssicherheit sowie auf die weitere Unterstützung der Präsenz der Europäischen Union in Asien und Lateinamerika durch ausländische Direktinvestitionen sowie Technologie- und Wissenstransfer gelegt werden. Unter dem Aspekt der Kostenwirksamkeit sollte die EIB, insbesondere im Bereich ökologische Nachhaltigkeit und Energieversorgungssicherheit, die Möglichkeit haben, mit Unternehmen vor Ort direkt zusammenzuarbeiten. Im Rahmen der Halbzeitüberprüfung werden die Ziele der EIB-Finanzierung in Asien und Lateinamerika noch einmal überprüft.
(13)
In Zentralasien sollte sich die EIB auf bedeutende Projekte im Bereich Energieversorgung und -übertragung konzentrieren, die auch den energiepolitischen Interessen der Gemeinschaft dienen und mit den politischen Zielen der Gemeinschaft im Hinblick auf die Diversifizierung der Energiequellen und die Kyoto-Verpflichtungen sowie die Verbesserung des Umweltschutzes in Einklang stehen. Die EIB sollte ihre Finanzierungen in Zentralasien in enger Zusammenarbeit mit der EBWE durchführen, wobei insbesondere die Modalitäten einer Vereinbarung zwischen der Kommission, der EIB und der EBWE zu beachten sind.
(14)
Zur Ergänzung der EIB-Tätigkeit im Rahmen des Partnerschaftsabkommens zwischen den Mitgliedern der Gruppe der Staaten in Afrika, im Karibischen Raum und im Pazifischen Ozean einerseits und der Europäischen Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten andererseits (10) (Abkommen von Cotonou) für die betroffenen Länder sollte sich die EIB in Südafrika auf Infrastrukturprojekte von öffentlichem Interesse (einschließlich kommunaler Infrastrukturen, Strom- und Wasserversorgung) sowie auf die Unterstützung des Privatsektors (einschließlich kleiner und mittlerer Unternehmen) konzentrieren. Im Rahmen der Umsetzung der Bestimmungen zur wirtschaftlichen Zusammenarbeit des Abkommens über Handel, Entwicklung und Zusammenarbeit zwischen der Europäischen Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der Republik Südafrika andererseits (11) wird die Tätigkeit der EIB in dieser Region weiter gefördert.
(15)
Um die Kohärenz der gesamten Unterstützung der Gemeinschaft in den betreffenden Regionen zu verbessern, sollte gegebenenfalls nach Möglichkeiten gesucht werden, EIB-Finanzierungen mit Haushaltsmitteln der Gemeinschaft in Form von Darlehen, Risikokapital und Zinszuschüssen zu verknüpfen, neben der technischen Hilfe bei der Projektvorbereitung, Durchführung oder Verbesserung der rechtlichen Rahmenbedingungen im Rahmen des IPA, des ENPI, des Stabilitätsinstruments, der EIDHR und - im Falle Südafrikas - des DCI.
(16)
Die EIB arbeitet bereits eng mit internationalen Finanzinstitutionen und europäischen bilateralen Einrichtungen zusammen. Diese Zusammenarbeit unterliegt regionalen Vereinbarungen, die von den Leitungsgremien der EIB genehmigt werden sollten. Bei ihren Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft, die in den Geltungsbereich dieses Beschlusses fallen, sollte die EIB eine verstärkte Koordinierung und Zusammenarbeit mit internationalen Finanzinstitutionen und europäischen bilateralen Einrichtungen anstreben, gegebenenfalls einschließlich einer Zusammenarbeit bei der sektoralen Bedingungen, eines verstärkten Einsatzes des Kofinanzierung und einer Beteiligung an globalen Initiativen zusammen mit anderen internationalen Finanzinstitutionen, etwa zur Förderung der Koordinierung und Effizienz der Hilfe.
(17)
Die Berichterstattung und die Weiterleitung von Informationen durch die EIB und die Kommission über die EIB-Finanzierungen sollten ausgebaut werden. Auf der Grundlage der von der EIB übermittelten Informationen sollte die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat alljährlich über die EIB-Finanzierungen, die unter diesen Beschluss fallen, Bericht erstatten. Der Bericht sollte insbesondere die strategischen Planungsdokumente und entsprechend der Politik der Gemeinschaft einen Abschnitt über den erzielten Mehrwert sowie einen Abschnitt über die Zusammenarbeit mit der Kommission, anderen internationalen Finanzinstitutionen und bilateralen Gebern, einschließlich Kofinanzierungen, enthalten.
(18)
Die durch diesen Beschluss gewährte Gemeinschaftsgarantie sollte EIB-Finanzierungen abdecken, die zwischen dem 1. Februar 2007 und dem 31. Oktober 2011 unterzeichnet werden. EIB und Kommission sollten eine Halbzeitüberprüfung zu diesem Beschluss durchführen, um eine Bestandsaufnahme der Entwicklungen während der ersten Hälfte dieses Zeitraums vornehmen zu können. Diese Überprüfung sollte insbesondere eine externe Bewertung umfassen, deren Spezifikationen in Anhang II festgelegt sind.
(19)
Die EIB-Finanzierungen sollten weiterhin gemäß den Vorschriften und Verfahren der EIB, zu denen auch geeignete Kontrollmaßnahmen gehören, und im Einklang mit den einschlägigen Vorschriften und Verfahren, die für den Rechnungshof und das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF) gelten, verwaltet werden.
(20)
Der mit der Verordnung (EG, Euratom) Nr. 2728/94 des Rates (12) eingerichtete Garantiefonds für Maßnahmen im Zusammenhang mit den Außenbeziehungen („Garantiefonds“) sollte auch in Zukunft für den Gemeinschaftshaushalt einen Liquiditätspuffer gegen Zahlungsausfälle bei EIB-Finanzierungen bilden.
(21)
Die EIB sollte in Absprache mit der Kommission eine vorläufige mehrjährige Planung für das Volumen der unterzeichneten EIB-Finanzierungen vorlegen, damit die Mittelausstattung des Garantiefonds entsprechend geplant werden kann. Die Kommission sollte dieser Planung bei ihrer regelmäßigen Haushaltsplanung, die der Haushaltsbehörde übermittelt wird, Rechnung tragen.
(22)
Mit Urteil vom 6. November 2008 in der Rechtssache C-155/07 (Parlament/Rat) erklärte der Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften den Beschluss 2006/1016/EG des Rates vom 19. Dezember 2006 über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen und Darlehensgarantien für Vorhaben außerhalb der Gemeinschaft (13) für nichtig. Durch den Beschluss 2008/847/EG des Rates vom 4. November 2008 über die Förderfähigkeit zentralasiatischer Länder im Rahmen des Beschlusses 2006/1016/EG (14) war der Beschluss 2006/1016/EG auf fünf zentralasiatische Länder (Kasachstan, Kirgisistan, Tadschikistan, Turkmenistan und Usbekistan) ausgedehnt worden.
(23)
Der Gerichtshof ordnete jedoch an, dass die Wirkungen des Beschlusses 2006/1016/EG hinsichtlich der Finanzierungen durch die EIB aufrechterhalten werden, die bis zum Inkrafttreten eines neuen Beschlusses binnen zwölf Monaten ab der Verkündung des genannten Urteils auf der geeigneten Rechtsgrundlage, nämlich Artikel 179 in Verbindung mit Artikel 181a des Vertrags, vorgenommen werden. Aufgrund dieses Urteils wird das Verfahren der Mitentscheidung jetzt auf die Aktivierung des fakultativen Mandats, die Förderfähigkeit von in Anhang I genannten Ländern und die Aussetzung neuer EU-Finanzierungen in einem bestimmten Land im Falle ernsthafter Besorgnisse über die politische oder wirtschaftliche Lage Anwendung finden.
(24)
Daher sollte ein neuer Beschluss des Europäischen Parlaments und des Rates erlassen werden, um eine durchgängige unveränderte Garantieleistung für die betreffenden EIB-Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft vorzusehen.
(25)
Nichtsdestoweniger sollte die zügige Annahme dieses Beschlusses unter uneingeschränkter Berücksichtigung der Vorrechte des Europäischen Parlaments erreicht werden; aus diesem Grund sollte die Kommission bis zum 30. April 2010 einen Vorschlag für einen neuen Beschluss vorlegen, in dem sie unter anderem die Schlussfolgerungen der Halbzeitüberprüfung berücksichtigt.
(26)
In jenem Vorschlag für einen neuen Beschluss sollten u. a. die Frage einer verstärkten Prüfung sämtlicher Haushaltsbeschlüsse und politischen Beschlüsse, die von der EIB und der Kommission im Rahmen des neuen Beschlusses zu fassen sind, durch das Europäische Parlament und den Rat, die Frage der Transparenz des Finanzierungsmechanismus in seiner Gesamtheit und die Frage der Begrenzung der Gemeinschaftsgarantie im Verhältnis zu den ausgezahlten Mitteln geregelt werden -
BESCHLIESSEN:
Artikel 1
Garantie und Höchstbeträge
(1) Die Gemeinschaft gewährt der Europäischen Investitionsbank („EIB“) eine Pauschalgarantie („Gemeinschaftsgarantie“) für alle Zahlungsausfälle im Zusammenhang mit Darlehen und Darlehensgarantien für seitens der EIB förderfähige Investitionsprojekte in Ländern, die unter diesen Beschluss fallen, wenn das Darlehen bzw. die Darlehensgarantie entsprechend einer unterzeichneten Vereinbarung gewährt wurde, die weder abgelaufen ist noch aufgehoben wurde („EIB-Finanzierungen“), und das Darlehen bzw. die Darlehensgarantie entsprechend den Vorschriften und Verfahren der EIB und zur Unterstützung der einschlägigen außenpolitischen Ziele der Gemeinschaft gewährt wurde.
(2) Die Garantie ist auf 65 % des Gesamtbetrags der im Rahmen der EIB-Finanzierungen eröffneten Darlehen und gewährten Garantien, abzüglich der Rückzahlungen und zuzüglich aller damit zusammenhängenden Beträge, begrenzt.
(3) Die Obergrenze der EIB-Finanzierungen während des Zeitraums von 2007 bis 2013, abzüglich annullierter Beträge, darf 27 800 000 000 EUR nicht überschreiten. Diese Obergrenze wird in zwei Teilbeträge aufgeteilt:
a)
einen festen Grundhöchstbetrag von 25 800 000 000 EUR, dessen regionale Aufteilung in Absatz 4 festgelegt ist, der den gesamten Zeitraum von 2007 bis 2013 abdeckt;
b)
ein fakultatives Mandat in Höhe von 2 000 000 000 EUR. Über die vollständige oder teilweise Inanspruchnahme dieses fakultativen Betrags und seine regionale Aufteilung entscheiden das Europäische Parlament und der Rat nach dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags. Der betreffende Beschluss stützt sich auf das Ergebnis der Halbzeitüberprüfung gemäß Artikel 9.
(4) Der in Absatz 3 Buchstabe a festgelegte Grundhöchstbetrag wird in folgende verbindliche regionale Höchstbeträge aufgeteilt:
a)
Heranführungsländer: 8 700 000 000 EUR;
b)
Länder im Rahmen des Nachbarschafts- und Partnerschaftsinstruments: 12 400 000 000 EUR;
aufgegliedert in folgende indikative Teilhöchstbeträge:
i)
Mittelmeerländer: 8 700 000 000 EUR;
ii)
Osteuropa, Südkaukasus und Russland: 3 700 000 000 EUR;
c)
Asien und Lateinamerika: 3 800 000 000 EUR;
aufgegliedert in folgende indikative Teilhöchstbeträge:
i)
Lateinamerika: 2 800 000 000 EUR;
ii)
Asien (einschließlich Zentralasien): 1 000 000 000 EUR;
d)
Republik Südafrika: 900 000 000 EUR.
(5) Im Rahmen der regionalen Höchstbeträge können die Leitungsgremien der EIB Mittelumschichtungen zwischen den Teilhöchstbeträgen von bis zu 10 % des regionalen Höchstbetrags beschließen.
(6) Die Gemeinschaftsgarantie deckt EIB-Finanzierungen ab, die zwischen dem 1. Februar 2007 und dem 31. Oktober 2011 unterzeichnet werden. Für EIB-Finanzierungen, die im Rahmen der Beschlüsse 2006/1016/EG und 2008/847/EG unterzeichnet wurden, gilt die im Rahmen des vorliegenden Beschlusses gewährte Garantie fort.
(7) Haben das Europäische Parlament und der Rat bei Ablauf des in Absatz 6 genannten Zeitraums noch keinen Beschluss gefasst, mit dem der EIB eine neue Gemeinschaftsgarantie für ihre Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft gewährt wird, so verlängert sich jener Zeitraum automatisch um sechs Monate.
Artikel 2
Geografischer Geltungsbereich
(1) Die Liste der Länder, die für EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie förderfähig oder potenziell förderfähig sind, ist in Anhang I enthalten.
(2) Ob in Anhang I aufgeführte Länder, die mit einem „*“ gekennzeichnet sind, sowie Länder, die nicht in Anhang I aufgeführt sind, für EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie förderfähig sind, entscheiden das Europäische Parlament und der Rat im Einzelfall nach dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags.
(3) Die Gemeinschaftsgarantie deckt nur EIB-Finanzierungen ab, die in Ländern durchgeführt werden, die mit der EIB eine Rahmenvereinbarung getroffen haben, in der die rechtlichen Bedingungen festgelegt sind, unter denen diese Finanzierungen durchgeführt werden.
(4) Bei schwerwiegenden Bedenken hinsichtlich der politischen oder wirtschaftlichen Lage eines Landes können das Europäische Parlament und der Rat nach dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags beschließen, neue EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie in diesem Land auszusetzen.
(5) Die Gemeinschaftsgarantie deckt EIB-Finanzierungen in einem Land nicht ab, wenn die Vereinbarung über die betreffenden Finanzierungen nach dem Beitritt des Landes zur Europäischen Union unterzeichnet wurde.
Artikel 3
Übereinstimmung mit der Politik der Gemeinschaft
(1) Die Übereinstimmung der EIB-Tätigkeit außerhalb der Gemeinschaft mit den außenpolitischen Zielen der Gemeinschaft wird mit dem Ziel verstärkt, größtmögliche Synergie zwischen den EIB-Finanzierungen und dem Einsatz von Haushaltsmitteln der Europäischen Union zu erreichen, insbesondere durch regelmäßige und systematische Kontakte und frühzeitige Konsultationen zu
a)
strategischen Dokumenten der Kommission, z. B. Strategiepapieren für Länder oder Regionen, Aktionsplänen und Dokumenten im Zusammenhang mit der Heranführung;
b)
den strategischen Planungsdokumenten der EIB und den Projektplanungen;
c)
sonstigen politischen und praktischen Aspekten.
(2) Bei der Zusammenarbeit wird regional differenziert vorgegangen, wobei die Funktion der EIB und die Politik der Gemeinschaft in der jeweiligen Region berücksichtigt werden.
(3) Eine EIB-Finanzierung wird nicht in die Gemeinschaftsgarantie aufgenommen, wenn die Kommission im Rahmen des Verfahrens gemäß Artikel 21 der EIB-Satzung eine negative Stellungnahme dazu abgibt.
(4) Die Übereinstimmung der EIB-Finanzierungen mit den außenpolitischen Zielen der Gemeinschaft wird gemäß Artikel 6 überwacht.
Artikel 4
Zusammenarbeit mit anderen internationalen Finanzinstitutionen
(1) EIB-Finanzierungen werden, sofern dies zweckmäßig ist, zunehmend in Zusammenarbeit zwischen und/oder im Rahmen einer Kofinanzierung durch EIB und andere internationale Finanzinstitutionen oder europäische bilaterale Einrichtungen durchgeführt, um ein Höchstmaß an Synergie, Zusammenarbeit und Effizienz zu erreichen und eine sinnvolle Teilung des Risikos sowie einheitliche Projektauflagen und sektorale Bedingungen zu gewährleisten.
(2) Die Zusammenarbeit gemäß Absatz 1 wird durch Koordinierungsmaßnahmen erleichtert, gegebenenfalls im Rahmen von Vereinbarungen zwischen der Kommission, der EIB und den wichtigsten internationalen Finanzinstitutionen und europäischen bilateralen Einrichtungen, die in den verschiedenen Regionen tätig sind.
(3) Die Zusammenarbeit mit internationalen Finanzinstitutionen und anderen Gebern wird im Rahmen der Halbzeitüberprüfung gemäß Artikel 9 bewertet.
Artikel 5
Deckung und Bedingungen der Gemeinschaftsgarantie
(1) Bei EIB-Finanzierungen, die mit einem Staat unterzeichnet werden oder von einem Staat garantiert werden, sowie bei sonstigen EIB-Finanzierungen, die mit regionalen oder lokalen Behörden oder öffentlichen Unternehmen und Einrichtungen in staatlichem Eigentum und/oder unter staatlicher Kontrolle unterzeichnet werden, sofern für diese sonstigen EIB-Finanzierungen eine entsprechende Kreditrisikoeinschätzung der EIB vorliegt, die die Kreditrisikolage des jeweiligen Landes berücksichtigt, deckt die Gemeinschaftsgarantie alle Zahlungsausfälle bei der EIB („Pauschalgarantie“).
Für die Zwecke dieses Artikels und des Artikels 6 Absatz 4 gelten Westjordanland und Gazastreifen, vertreten durch die Palästinensische Behörde, und Kosovo (15), vertreten durch die Mission der Vereinten Nationen zur Übergangsverwaltung, als Staaten.
(2) Bei anderen EIB-Finanzierungen als den in Absatz 1 genannten gilt die Gemeinschaftsgarantie für alle Zahlungsausfälle bei der EIB, die auf die Realisierung eines der nachstehenden politischen Risiken zurückzuführen sind („Garantie bei politischen Risiken“):
a)
Devisentransferstopps,
b)
Enteignung,
c)
Krieg oder innere Unruhen,
d)
Vertragsbruch und anschließende Rechtsverweigerung.
Artikel 6
Berichte und Rechnungslegung
(1) Die Kommission erstattet dem Europäischen Parlament und dem Rat alljährlich Bericht über die im Rahmen dieses Beschlusses durchgeführten EIB-Finanzierungen. Der Bericht schließt u. a eine Bewertung der Auswirkungen und der Wirksamkeit der EIB-Finanzierungen auf der Projekt-, Sektor-, Länder- und Regionenebene sowie des Beitrags der EIB-Finanzierungen zur Verwirklichung der außenpolitischen Ziele der Gemeinschaft unter Berücksichtigung der operationellen Ziele der EIB ein. Er enthält außerdem eine Bewertung des Umfangs der Zusammenarbeit zwischen der EIB und der Kommission sowie zwischen der EIB und anderen internationalen Finanzinstitutionen und bilateralen Gebern.
(2) Für die Zwecke von Absatz 1 legt die EIB der Kommission jährliche Berichte über die EIB-Finanzierungen im Rahmen dieses Beschlusses und über die Verwirklichung der außenpolitischen Ziele der Gemeinschaft vor, unter anderem auch über die Zusammenarbeit mit anderen internationalen Finanzinstitutionen.
(3) Die EIB übermittelt der Kommission die statistischen Daten, Finanz- und Rechnungslegungsdaten über die einzelnen EIB-Finanzierungen, die zur Erfüllung ihrer Berichterstattungspflicht oder zur Beantwortung von Anfragen des Europäischen Rechnungshofes erforderlich sind, sowie einen Rechnungsprüfungsbericht über die ausstehenden Beträge im Rahmen der EIB-Finanzierungen.
(4) Für die Zwecke der Rechnungslegung und Berichterstattung der Kommission über die Risiken, die im Rahmen der Pauschalgarantie abgedeckt sind, übermittelt die EIB der Kommission die Informationen zur Kreditrisikoeinschätzung und Bonitätsbeurteilung im Zusammenhang mit EIB-Finanzierungen zugunsten von Darlehens- oder Garantienehmern, die keine Staaten sind.
(5) Die EIB stellt die Informationen gemäß den Absätzen 2, 3 und 4 auf eigene Kosten zur Verfügung.
Artikel 7
Rückforderung von Zahlungen der Kommission
(1) Leistet die Kommission Zahlungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie, ist die EIB für die Beitreibung der entsprechenden Rückforderungen im Namen der Kommission zuständig.
(2) Die EIB und die Kommission treffen spätestens bis zum Datum des Abschlusses der in Artikel 8 genannten Vereinbarung eine Vereinbarung über Bestimmungen und Verfahren für die Beitreibung von Rückforderungen.
Artikel 8
Garantievereinbarung
Die EIB und die Kommission treffen eine Garantievereinbarung, in der die Bestimmungen und Verfahren im Zusammenhang mit der Gemeinschaftsgarantie im Einzelnen festgelegt werden.
Artikel 9
Überprüfung
(1) Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat bis zum 30. April 2010 einen Halbzeitbericht über die Anwendung dieses Beschlusses mit einem Vorschlag zu dessen Änderung vor, wobei sie sich unter anderem auf eine externe Bewertung stützt, deren Spezifikationen in Anhang II dieses Beschlusses enthalten sind.
(2) Die Kommission legt bis zum 31. Juli 2013 einen Abschlussbericht über die Anwendung dieses Beschlusses vor.
Artikel 10
Aufhebung
Der Beschluss 2008/847/EG wird aufgehoben.
Artikel 11
Inkrafttreten
Dieser Beschluss tritt am dritten Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Geschehen zu Brüssel am 13. Juli 2009.