31994L0046
L 268/15
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/46/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 13 октомври 1994 година
за изменение на Директива 88/301/ЕИО и Директива 90/388/ЕИО, по-специално що се отнася до спътниковите комуникации
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 90, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Зелената книга относно общ подход в областта на спътниковите комуникации в Европейската общност, приет от Комисията през месец ноември 1990 г., представи основните промени в законодателството, необходими за пълното използване на възможностите на това средство за комуникации. Тази Зелена книга за спътниковите комуникации налага, inter alia, пълна либерализация на секторите на спътникови услуги и оборудване, включително прекратяването на всякакви изключителни и специални права в тази област, подлежащи на лицензионни процедури, както и свободен (неограничен) капацитет на космическия сегмент.
(2)
Резолюцията на Съвета от 19 декември 1991 г. относно развитието на общия пазар за спътникови комуникационни услуги и оборудване (1) даде обща подкрепа на позициите, изложени в Зелената книга на Комисията за спътниковите комуникации и отчете като основни цели хармонизирането и либерализирането на пазара за подходящи спътникови наземни станции включително в случаите когато е възможно прекратяването на изключителни или специални права в тази област при спазването на необходимите условия за съответствие с основните изисквания.
(3)
Европейският парламент, в своя резолюция относно развитието на общия пазар за спътникови комуникационни услуги и оборудване (2), призовава Комисията да гласува необходимото законодателство за създаването на среда, която да позволи премахването на съществуващите ограничения и насърчи развитието на нови дейности в областта на спътниковите комуникации, като се подчертава необходимостта от хармонизиране и либерализиране на спътниковите услуги и оборудване.
(4)
Няколко държави-членки са отворили определени спътникови комуникационни услуги за конкуренция и са въвели лицензионни схеми. Въпреки това издаването на лицензии в някои държави-членки не следва обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или, в случая с оператори, конкуриращи се с далекосъобщителни организации, включва технически ограничения като забрана за свързване на техните съоръжения към комутируема мрежа, експлоатирана от далекосъобщителната организация. Други държави-членки удължават валидността на изключителните права, издадени на националните публични предприятия.
(5)
Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазара за далекосъобщително терминално оборудване (3), изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство, предвижда прекратяването на специални или изключителни права за внасяне, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на далекосъобщително терминално оборудване. Тя не включва всички видове оборудване за спътникови наземни станции.
(6)
В своето решение по Дело C-202/88, Франция срещу Комисията (4) Съдът на Европейските общности подкрепи Директива 88/301/ЕИО. Въпреки това, що се отнася до специалните права, директивата беше обявена за невалидна на основание факта, че нито разпоредбите на директивата, нито преамбюла към нея уточняват какъв точно тип права са включени реално, както и доколко съществуването на тези права е в разрез с различните разпоредби на Договора. Що се отнася до внасянето, продажбата, свързването към мрежата, пускането в експлоатация и поддържането на далекосъобщителна техника, специалните права са на практика права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия, чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен механизъм, който в границите на даден географски район:
-
ограничава до две или повече бройката на тези предприятия в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на друго предприятие да участва в гореупоменатите дейности в същия географски район при равни други условия.
Тази дефиниция не влиза в противоречие с прилагането на член 92 от Договора за ЕО.
(7)
Съществуването на изключителни права има ефекта на ограничаване на свободното движение на такова оборудване, както по отношение на внасянето и търговията с далекосъобщителна техника (включително спътниково оборудване), тъй като някои продукти не се предлагат на пазара, така и по отношение на свързването към мрежата, пускането в експлоатация и поддържането на съоръженията, тъй като отчитайки особеностите на пазара, и по-специално разнообразието и техническото естество на продуктите, даден монополист няма стимул да доставя услуги във връзка с продукти, които не е предлагал на пазара или внасял, или да съобразява цените с направените разходи, тъй като не съществува опасност от конкуренция от страна на нови участници на пазара. Като се има предвид, че повечето пазари за оборудване предлагат по принцип голямо разнообразие от далекосъобщителна техника, както и вероятното развитие на пазарите, където броят на производителите все още е ограничен, всяко специално право, което пряко или косвено (например липсата на явна и недискриминационна процедура за даване на разрешения) ограничава броя на предприятията, получили лицензия за внасяне, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на такава техника, може да има същия ефект като даването на изключителни права.
Такива изключителни или специални права представляват мерки, имащи ефект, равностоен на количествени ограничения, несъвместими с член 30 от Договора за ЕО. Спецификата на спътникови наземни станции или на пазара за тяхната търговия или поддръжка с нищо не оправдава по-различното им третиране от законодателството в сравнение с друго далекосъобщително терминално оборудване. Следователно трябва да се прекратят всички съществуващи изключителни права за внос, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на оборудване за спътникови наземни станции, както и правата, имащи подобни ефекти, т.е. всички специални права, освен тези, даващи законни или регулаторни предимства на едно или повече предприятия и влияещи единствено върху възможностите на други предприятия да участват в гореупоменатите дейности в същия географски район при равни други условия.
(8)
Оборудването за спътникови наземни станции удовлетворява основните изисквания, хармонизирани от Директива 93/97/ЕИО на Съвета (5), отнасящи се специално до ефективното използване на честоти. Наблюдението и контрола върху приложението на тези основни изисквания ще стане възможно отчасти чрез лицензите, дадени за предоставянето на съответните услуги. Уеднаквяването на основните изисквания ще се постигне главно чрез приемането на общи технически правила и хармонизиране на условията във връзка с лицензиите. Дори и в случаите, когато тези условия не са хармонизирани, държавите-членки ще трябва да адаптират своите правила. И в единия, и в другия случай държавите-членки трябва да гарантират, че прилагането на тези правила не създава бариери пред търговията с тези продукти.
(9)
Прекратяването на специалните и изключителни права, отнасящи се до свързването на оборудването за спътникови наземни станции към мрежата, налага необходимостта от признаване на правото за свързване на тези съоръжения към комутируемите мрежи, експлоатирани от далекосъобщителните предприятия, така че лицензираните оператори да могат да предлагат своите услуги на потребителите.
(10)
Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите за далекосъобщителни услуги (6), изменена със Споразумението за ЕИП, предвижда премахването на специалните и изключителни права, дадени от държавите-членки по отношение на далекосъобщителните услуги. Въпреки това директивата изключва спътниковите далекосъобщителни услуги от това приложно поле.
(11)
В решения по Съвместни дела C-271/90, С-281/90 и С-289/90, Испания срещу Комисията (7) Съдът на Европейските общности подкрепи настоящата директива на Комисията на 17 ноември 1992 г. Въпреки това, що се отнася до специалните права, директивата беше обявена за невалидна от Съда на Европейски общности на основание факта, че нито разпоредбите на директивата, нито преамбюла към нея уточняват какъв точно тип права са включени реално, както и доколко съществуването на тези права е в разрез с различните разпоредби на Договора. Следователно тези права трябва да бъдат дефинирани в настоящата директива. Що се отнася до далекосъобщителните услуги, специалните права са на практика права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен механизъм, който в границите на даден географски район:
-
ограничава до две или повече, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, броя на такива предприятия, които са лицензирани да доставят такива услуги, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, като предприятия, лицензирани да доставят такива услуги, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да доставят същите далекосъобщителни услуги в същия географски район при равни други условия.
Тази дефиниция не влиза в противоречие с прилагането на член 92 от Договора за ЕО. В сферата на далекосъобщителните услуги такива специални законни или регулаторни предимства могат да включват, наред с друго, правото да се извършват принудителни покупки от общ интерес, дерогации от правото относно градоустройствения план или възможността да се получава лицензия без преминаване през общоприетата процедура.
(12)
В случаите, когато броят на предприятията, на които е разрешено да доставят спътникови далекосъобщителни услуги, е ограничен от държавата-членка чрез специални права и следователно чрез изключителни права, те съставляват ограничения, които биха се оказали несъвместими с член 59 от Договора в случаите, когато не са оправдани от основни изисквания, тъй като тези права не позволяват на други предприятия да доставят (или получават) услугите, доставяни на или получавани от други държави-членки. В случая с услугите, предлагани по спътниковите далекосъобщителни мрежи, такива съществени изисквания биха били ефективното използване на честотния спектър и избягването на вредните радиосмущения между спътниковите далекосъобщителни системи и други космически или наземни технически системи. Следователно, при положение че оборудването, използвано за предлагане на услугите, удовлетворява основните изисквания, приложими към спътниковите комуникации, отделно законово третиране на последното не е оправдано. От друга страна, специални права, даващи единствено специални законови или регулаторни предимства, по принцип не пречат на участието на други предприятия на пазара. Съвместимостта на тези права с Договора за ЕО следва да бъде преценявана за всеки отделен случай, като се взема предвид тяхното въздействие върху ефективната свобода на други образувания да доставят същата далекосъобщителна услуга и евентуалната обоснованост на тази дейност.
(13)
Изключителните права, съществуващи понастоящем в областта на спътниковите комуникации, са били предоставени на организации, които вече са имали господстващо положение в създаването на наземни далекосъобщителни мрежи, или на едно от техните дъщерни дружества. Такива права имат ефекта на продължаване на господстващото положение на тези организации и съответно на укрепване на това положение. Следователно изключителните права, дадени в областта спътниковите комуникации, са несъвместими с член 90 от Договора за ЕО във връзка с член 86.
(14)
Тези изключителни права, ограничаващи достъпа до пазара, имат също и ефекта на ограничаване или създаване на пречки за ползване на спътниковите комуникации, които евентуално се предлагат, в ущърб на потребителите, забавяйки по този начин техническия напредък в тази област. Поради факта, че инвестиционните им решения вероятно се основават на изключителни им права, съответните предприятия често вземат решения за даване на приоритет на наземни технологии, докато нови участници биха експлоатирали спътникова технология. Далекосъобщителните предприятия винаги са предпочитали да изграждат наземни оптични кабелни линии, а спътниковите комуникации се използват главно като техническо решение, до което се прибягва единствено в случаите когато разходите за наземните алтернативи са твърде високи, или за разпръскване на данни и/или телевизионни сигнали, а не като допълнителна технология със свое отделно място в областта на предаването на сигнали. Следователно изключителните права означават ограничаване на възможностите за развитие на спътниковите комуникации, което е несъвместимо с член 90 от Договора във връзка с член 86.
(15)
Въпреки това, що се отнася до спътниковите услуги, процедурите за лицензиране и деклариране са оправдани, тъй като гарантират съответствие с основни изисквания, отговарящи на принципа на пропорционалността. Лицензирането не е оправдано, когато една обикновена процедура за деклариране на съответствие би била достатъчна за постигането на поставената цел. Например при доставката на спътникова услуга, която включва единствено ползването на зависима наземна станция, работеща във VSAT система, в държава-членка, последната не трябва да изисква нищо повече от една процедура за деклариране на съответствие.
(16)
Член 90, параграф 6 от Договора предвижда изключение от предвиденото в член 86 в случаите, когато прилагането на последния би възпрепятствало, де юре или де факто, изпълнението на специфичните задачи, поставени на далекосъобщителните предприятия. Съгласно тази разпоредба Директива 90/388/ЕИО разрешава ползването на изключителни права за един преходен период по отношение на гласовата телефония.
Терминът „гласова телефония“ е дефиниран в член 1 от Директива 90/388/ЕИО като предоставяне на търговска услуга за населението, включваща пряко пренасяне и комутация на реч в реално време между крайни точки на обществена комутируема мрежа, позволяваща на потребителя да използва оборудване, свързано с такава крайна точка, чрез което той комуникира с друга крайна точка. В случаите когато прякото пренасяне и комутация на реч става чрез мрежи от спътникови наземни станции, такава търговска услуга за населението може по принцип да се достави само при положение че мрежата от спътникови наземни станции е свързана към обществената комутируема мрежа.
По отношение на всякакви други услуги, освен гласова телефония, никакво специално третиране съгласно член 90, параграф 2 не е оправдано, особено с оглед на незначителния принос на тези услуги към оборота на далекосъобщителните предприятия.
(17)
Предоставянето на услуги за пренасяне на радио- и телевизионни програми по спътниковата мрежа като далекосъобщителна услуга е предмет на настоящата директива и съответно на нейните разпоредби. Независимо от прекратяването на някои специални и изключителни права по отношение на приемащи спътникови наземни станции, които не са свързани към обществената мрежа на съответната държава-членка, както и прекратяването на специални и изключителни права по отношение на спътникови услуги, доставяни на обществени или частни радио- и телевизионни предприятия, съдържанието на спътникови услуги за радио- и телевизионно разпространение, доставяни на обществени или частни радио- и телевизионни предприятия, а също и съдържанието на услугите за радио- и телевизионно разпространение, доставяни на обществени предприятия чрез честотни ленти, дефинирани в радиорегламентите за спътникови услуги за радио- и телевизионно разпространение (СУРТР) и фиксирани спътникови услуги (ФСУ) ще продължава да бъде предмет на специални правила, приети от държавите-членки в съответствие с законодателството на Общността, и следователно не е предмет на настоящата директива.
(18)
Настоящата директива не изключва приемането на мерки в съответствие с законодателството на Общността и съществуващите международни задължения с цел да се гарантира, че националните предприятия от държавите-членки се третират еднакво в трети страни.
(19)
Предлагането от спътникови оператори на капацитет на космическия сегмент от национални, частни или международни спътникови системи на лицензирани оператори на мрежи от спътникови наземни станции е все още, в някои държави-членки, предмет на регулаторни ограничения, различни от ограниченията, които са съвместими с мерките за координиране на честотите и местоположението, задължителни по силата на международните ангажименти на държавите-членки. Тези допълнителни ограничения са в разрез с член 59, който гласи, че тези спътникови оператори трябва да имат пълна свобода на предоставяне на своите услуги в цялата Общност, след като вече са лицензирани в една от държавите-членки.
(20)
Тестове за установяване дали спътниковите наземни станции на лицензирани оператори (без националните оператори) отговарят на спецификациите за технически и експлоатационен достъп до междуправителствени спътникови системи, се извършват в повечето държави-членки от националния орган, подписал Договора, на държавата, на чиято територия се експлоатира станцията. Следователно тези оценки за съответствие се извършват от доставчици на услуги, които са конкуренти.
Това не е съвместимо с разпоредбите на Договора, по-специално с член 3, буква ж) и член 90 във връзка с член 86. Следователно държавите-членки трябва да гарантират, че тези оценки за съответствие се извършват директно между съответния оператор на мрежата от спътникови наземни станции и самата междуправителствена организация, под надзора единствено на регулаторните органи.
(21)
По-голяма част от капацитета на космическия сегмент се предлага от международни организации за спътникови комуникации. Таксите за използване на такъв капацитет са все още високи в много държави-членки, тъй като той може да бъде придобит само от националния орган, подписал Договора, от съответната страна. Такова изключително право, разрешено от някои държави-членки, води до разделянето на общия пазар в ущърб на потребителите, нуждаещи се от капацитет. В своята резолюция от 19 декември 1991 г. Съветът призова съответно държавите-членки да увеличат достъпа до космическия сегмент на междуправителствените организации. Що се отнася до изграждането и ползването на отделни системи, рестриктивни мерки, въведени по силата на международни конвенции, подписани от държавите-членки, биха имали също ефект, несъвместим със законодателството на Общността, ограничавайки доставките за сметка на потребителя по смисъла на член 86, буква б). В международните организации за спътникови комуникации понастоящем се извършва преразглеждане на разпоредбите на съответните законови документи, inter alia, и във връзка с увеличения достъп, както и изграждането и ползването на отделни системи. За да се даде възможност на Комисията да изпълнява надзорната си функция, възложена ѝ от Договора за ЕО, трябва да се създадат такива законови инструменти, които да подпомогнат държавите-членки в основното им задължение да си сътрудничат, което е залегнало в член 5, първи параграф във връзка с член 234, параграф 2 от Договора.
(22)
При оценка на мерките, предвидени в настоящата директива, Комисията, в контекста на постигането на основните цели на Договора, посочени в член 2 от него, включително и укрепването на икономическите и социални връзки в Общността, цитирано в член 130, буква а), ще вземе предвид положението в държавите-членки, в които наземните далекосъобщителни мрежи не са достатъчно изградени, което би оправдало по-късното въвеждане на спътникови далекосъобщителни услуги и, в необходимата степен, отлагане на срока за пълно прилагане на разпоредбите на настоящата директива до 1 януари 1996 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 88/301/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
последното изречение от първото тире се заменя със следното:
„Терминално оборудване означава също и оборудване за спътникови наземни станции.“
б)
След второ тире се добавят следните тирета:
-
„„специални права“ означава права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия, чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който, в границите на даден географски район,
-
ограничава до две или повече броя на тези предприятия, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да внасят, продават, свързват, въвеждат в експлоатация и/или поддържат далекосъобщително терминално оборудване в същия географски район при равни други условия.
-
„оборудване за спътникови наземни станции“ означава оборудване, което може да се използва само за предаване или за предаване и приемане („предаване/приемане“), или само за приемане („само приемане“) на радиокомуникационни сигнали посредством спътници или други космически системи“
2.
Първият параграф от член 2 се заменя от следния текст:
„Държави-членки, които са дали специални или изключителни права, гарантират, че всички изключителни права са прекратени, както и тези специални права, които:
а)
ограничават до две или повече бройката на предприятия по смисъла на член 1, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
б)
определят предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия по смисъла на член 1.“
3.
Първото тире от член 3 се заменя със следния текст:
-
„в случая на оборудване за спътникови наземни станции не се разрешава такова оборудване да се свързва към обществената далекосъобщителна мрежа и/или да се пуска в експлоатация, ако не удовлетворява съответните общи технически норми, приети съгласно Директива 93/97/ЕИО на Съвета (8) или, при липса на такива, основните изисквания, посочени в член 4 от посочената директива. При липса на общи технически правила за хармонизирани регулаторни условия национални правила, съответстващи на тези основни изисквания, се изпращат на Комисията съгласно Директива 83/189/ЕИО, когато това се изисква съгласно посочената директива;
-
в случая с друго терминално оборудване не се разрешава такова оборудване да се свързва към обществената далекосъобщителна мрежа, ако не удовлетворява съответните общи технически норми, приети съгласно Директива 91/26/ЕИО на Съвета (9), или, при липса на такива, основните изисквания, посочени в член 4 от посочената директива.
Член 2
Директива 90/388/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
второто тире се заменя със следното:
-
„„изключителни права“ означава права, които се предоставят от държава-членка на едно предприятие чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който запазва правото за предоставяне на далекосъобщителни услуги или извършването на дейности в границите на даден географски район.“;
ii)
следното се добавя като трето тире:
-
„„специални права“ означава права, които се дават от държава-членка на ограничен брой предприятия чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който в границите на даден географски район,
-
ограничава до две или повече броя на тези предприятия, лицензирани да предоставят услуга или извършват дейност в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия като лицензирани за предоставят услуга или извършват дейност, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да предоставя същата далекосъобщителна услуга или да извършва същата дейност в същия географски район, при равни други условия.“;
iii)
четвъртото тире се заменя със следното:
-
„„далекосъобщителни услуги“ означава услуги, чието предоставяне се състои изцяло или отчасти от предаване и маршрутизация на сигнали по обществената далекосъобщителна мрежа посредством далекосъобщителни процеси, с изключение на радио- и телевизионното разпространение за обществото и спътниковите услуги.“;
iv)
след четвъртото тире се добавят следните тирета:
-
„„мрежа от спътникови наземни станции“ означава конфигурация от две или повече наземни станции, които работят съвместно посредством спътник;
-
„услуги по спътниковата мрежа“ означава изграждането и експлоатацията на мрежи от спътникови наземни станции; тези услуги се състоят, като минимум, от изграждането, чрез спътникови наземни станции, на радиокомуникации към космически сегмент („покачващи се връзки“) и в изграждането на радиокомуникации между космически сегмент и спътникови наземни станции („понижаващи се връзки“);
-
„спътникови комуникационни услуги“ означава услуги, чието доставяне се извършва, изцяло или отчасти, посредством услуги по спътниковата мрежа;
-
„спътникови услуги“ означава доставката на спътникови комуникационни услуги и/или услуги по спътниковата мрежа;“;
v)
второто изречение от шестото тире се заменя със следния текст:
„Тези причини са надеждност при експлоатацията на мрежите, поддържане целостта на мрежите и, в случаите, когато това е оправдано, интероперативност на услугите, защита на данните, а в случая с услугите по спътниковата мрежа, ефективното използване на честотния спектър и избягването на вредната интерференция между спътниковите далекосъобщителни системи и други космически или наземни технически системи.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2.
Настоящата директива не се отнася до телексни услуги или наземни мобилни радиокомуникации.“
2.
Член 2 се изменя, както следва:
а)
първият параграф се заменя със следното:
„Без да се засяга член 1, параграф 2, държавите-членки отменят всички мерки, които дават:
а)
изключителни права за доставката на далекосъобщителни услуги, освен гласова телефония, и
б)
специални права, които ограничават до две или повече броя на предприятията, на които е разрешено да доставят тези далекосъобщителни услуги, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
в)
специални права, които определят предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия да предоставят такива далекосъобщителни услуги.
Те предприемат мерки, необходими да гарантират, че всеки един оператор има право да доставя всякакви далекосъобщителни услуги, с изключение на гласова телефония.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„Държавите-членки оповестяват критериите, въз основа на които се дават лицензии, заедно с условията, придружаващи тези лицензии, и процедурите за деклариране на експлоатация на предавателни наземни станции.
Държавите-членки продължават да информират Комисията за всякакви планове за въвеждане на нови лицензионни процедури или промяна на съществуващи такива.“
3.
Член 6 се изменя, както следва:
а)
след втория параграф се добавят следните параграфи:
„Държавите-членки гарантират, че всякакви такси, с които доставчиците на услуги се облагат като част от лицензионните процедури, се базират на обективни, прозрачни и недискриминационни критерии.
Таксите, критериите, на които са базирани, и всякакви промени в тази връзка, се публикуват по подходящ и достатъчно подробен начин, така че да се предостави лесен достъп до тази информация.
Държавите-членки нотифицират Комисията, не по-късно от 9 месеца след публикуването на настоящата директивата, а впоследствие, когато възникнат промени, за начинът по който информацията е направена достъпна. Комисията публикува редовно позовавания на такива нотификации.“;
б)
добавя се следния параграф:
„Държавите-членки гарантират, че всякаква регулаторна забрана или ограничения за предлагане на капацитет на космическия сегмент на лицензиран оператор на мрежа от спътникови наземни станции са премахнати и лицензират, в рамките на своята територия, всеки доставчик на космически сегмент, който удостовери, че мрежата от спътникови наземни станции, използвана във връзка с космическия сегмент на въпросния доставчик, е в съответствие с публикуваните условия за достъп до неговия капацитет на космическия сегмент.“
Член 3
Държави-членки, които са страни по международните конвенции за създаването на международните организации „Интелсат“, „Инмарсат“, „Еутелсат“ и „Интерспутник“ за потребностите на спътниковите операции, предоставят на Комисията, по нейно искане, информацията, приета относно всяка една мярка, която би могла да бъде в несъответствие с правилата за конкуренция от Договора за ЕО или да влияе на целите на настоящата директива или на директивите на Съвета относно далекосъобщенията.
Член 4
Държавите-членки предоставят на Комисията, не по-късно от 9 месеца след влизането в сила на настоящата директива, необходимата информация, позволяваща на Комисията да потвърди, че членове 1 и 2 са спазени.
Член 5
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 6
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 октомври 1994 година.
RICHTLINIE 94/46/EG DER KOMMISSION vom 13. Oktober 1994 zur Änderung der Richtlinie 88/301/EWG und 90/388/EWG, insbesondere betreffend die Satelliten-Kommunikation
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 90 Absatz 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
1. Welche Veränderungen in den rechtlichen Rahmenbedingungen erforderlich sind, um das Potential des Satellitenfunks voll nutzen zu können, hatte die Kommission im November 1990 in einem Grünbuch über ein gemeinsames Vorgehen im Bereich der Satellitenkommunikation in der Europäischen Gemeinschaft erläutert. Dort war u.a. eine volle Liberalisierung für Stellitendienste und -geräte gefordert worden. Es sollte hierfür keine besonderen oder ausschließlichen Rechte mehr geben, nur noch ein Genehmigungsverfahren, und der Zugang zum Raumsegment sollte völlig freigegeben werden.
2. Der Rat hatte sich in einer Entschließung am 19. Dezember 1991 über die Entwicklung eines Gemeinsamen Marktes für Satellitenkommunikationsdienste und -geräte (1) für die von der Kommission in ihrem Grünbuch vertretenen Positionen ausgesprochen: das Ziel sei eine Harmonisierung und Liberalisierung für die Satellitenfunkgeräte einschließlich der Aufhebung aller ausschließlichen und besonderen Rechte auf diesem Gebiet vorbehaltlich der für die Einhaltung der grundlegenden Anforderungen nötigen Auflagen.
3. Das Europäische Parlament hatte in seiner Entschließung zur Entwicklung des Gemeinsamen Marktes für Satellitenkommunikationsdienste und -geräte (2) die Kommission aufgefordert, die nötigen rechtlichen Rahmenbedingungen für einen Abbau aller Hindernisse und die Entwicklung neuer Aktivitäten im Bereich der Satelliten-Kommunikation zu schaffen, und zugleich die Notwendigkeit einer Harmonisierung und Liberalisierung des Marktes für Satellitengeräte und Satellitendienste betont.
4. Einige Mitgliedstaaten haben bereits einzelne Satelliten-Kommunikationsdienste für den Wettbewerb geöffnet und Genehmigungen erteilt. Die Genehmigungen werden jedoch in einer Reihe von Mitgliedstaaten nicht auf der Grundlage objektiver, angemessener und nicht-diskrimierender Kriterien erteilt, oder den Konkurrenten der Fernmeldeorganisationen werden technische Beschränkungen auferlegt; zum Beispiel erhalten sie keinen Anschluß an das Netz der Fernmeldeorganisation. In anderen Mitgliedstaaten behalten die öffentlichen Unternehmen ihre ausschließlichen Rechte.
5. Nach der Richtlinie 88/301/EWG der Kommission vom 16. Mai 1988 über den Markt für Telekommunikations-Endgeräte sind alle besonderen und ausschließlichen Rechte für Einfuhr, Vertrieb, Einrichtung, Inbetriebsetzung und Wartung von Telekommunikations-Endgeräten (3), geändert durch das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, aufzuheben. Diese Richtlinie gilt nicht für alle Arten von Satellitenfunkanlagen.
6. Die Richtlinie der Kommission über den Wettbewerb auf den Märkten für Telekommunikations-Endgeräte wurde am 19. März 1991 vom Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften durch Urteil in der Rechtssache C-202/88 - Französische Republik gegen Kommission (4) - bestätigt. Nur soweit sie sich mit besonderen Rechten befasst, erklärte sie der Gerichtshof für nichtig mit der Begründung, daß weder aus der Richtlinie selbst noch aus der Begründung hervorgeht, welche Rechte gemeint sind und inwiefern solche Rechte gegen den Vertrag verstossen. Die Einfuhr, Vermarktung, Einrichtung, Inbetriebsetzung und Wartung von Telekommunikations-Endgeräten betreffend sind "besondere Rechte" konkret Rechte, die ein Mitgliedstaat durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften für eine begrenzte Anzahl von Unternehmen in einem bestimmten Gebiet gewährt, wenn der Staat
- die Anzahl dieser Unternehmen auf zwei oder mehrere Unternehmen begrenzt, ohne sich dabei an objektive, angemessene und nicht-diskriminierende Kriterien zu halten, oder
- mehrere konkurrierende Unternehmen nach anderen als diesen Kriterien bestimmt, oder
- einem oder mehreren Unternehmen nach anderen als diesen Kriterien, Rechts- oder Verwaltungsvorschriften besondere Vorteile einräumt, welche die Fähigkeit anderer Unternehmen, eine der genannten Tätigkeiten in demselben Gebiet unter wesentlich gleichen Bedingungen auszuüben, wesentlich beeinträchtigen.
Diese Definition gilt unbeschadet der Anwendung des Artikels 92 EG-Vertrag.
7. Ausschließliche Rechte beschränken den freien Warenverkehr für solches Gerät entweder im Hinblick auf Einfuhr und Vermarktung von Telekommunikations-Gerät einschließlich Satellitenfunkanlagen, weil bestimmte Geräte dann nicht in den Handel gelangen, oder für den Anschluß, die Inbetriebnahme und Wartung, weil in Anbetracht der Marktsituation, insbesondere der Unterschiedlichkeit und der technischen Natur der Produkte, ein Monopol weder einen Anreiz hat, diese Dienstleistungen für Produkte, die es nicht vermarktet oder eingeführt hat, zu erbringen noch seine Preise an den Kosten zu orientieren, solange kein Wettbewerb von neuen, auf den Markt drängenden Unternehmen droht. In Anbetracht der in den meisten Gerätemärkten typischen breiten Angebotspalette von Telekommunikations-Gerät und der voraussichtlichen Entwicklung der Märkte, in denen bisher nur eine begrenzte Anzahl von Herstellern tätig sind, hat jedes besondere Recht, das direkt oder indirekt - beispielsweise wenn es kein offenes und nicht-diskriminierendes Genehmigungsverfahren vorsieht - die Anzahl der für Einfuhr, Vermarktung, Anschluß, Inbetriebnahme und Wartung dieser Geräte zugelassenen Unternehmen begrenzt, zwangsläufig Wirkungen gleicher Art wie bei der Verleihung von ausschließlichen Rechten.
Solche ausschließlichen oder besonderen Rechte wirken wie mengenmässige Beschränkungen und verstossen somit gegen Artikel 30 EG-Vertrag. Die Satellitenfunkanlagen rechtfertigen weder von den technischen Merkmalen noch von den Absatzmärkten oder der Wartung her eine andere rechtliche Behandlung, als sie für die übrigen Telekommunikationsendgeräte gilt. Deshalb müssen alle bestehenden ausschließlichen Rechte für Einfuhr, Vertrieb, Anschluß, Inbetriebnahme und Wartung von Satellitenfunkanlagen aufgehoben werden ebenso wie diejenigen Rechte mit gleichartigen Wirkungen, d.h. alle besonderen Rechte, mit Ausnahme der Rechte, die in Form von Vorteilen durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften für ein oder mehrere Unternehmen gewährt werden, welche die Fähigkeit anderer Unternehmen beeinträchtigen, eine der genannten Tätigkeiten in demselben Gebiet unter im wesentlichen gleichen Bedingungen auszuüben.
8. Für Satellitenfunkanlagen gelten die grundlegenden, harmonisierten Anforderungen der Richtlinie 93/97/EWG des Rates (5), insbesondere das Erfordernis einer effizienten Nutzung der Frequenzen. Die Einhaltung der grundlegenden Anforderungen lässt sich zum Teil kontrollieren mit der Vergabe von Betriebslizenzen. Die Anpassung an die grundlegenden Anforderungen erfolgt hauptsächlich über gemeinsame technische Vorschriften oder eine Harmonisierung der Auflagen in den Betriebslizenzen. Auch soweit diese Bedingungen nicht harmonisiert sind, müssen die Mitgliedstaaten ihre Vorschriften anpassen. In beiden Fällen dürfen die Mitgliedstaaten ihre Vorschriften nicht so handhaben, daß dadurch der Handel behindert wird.
9. Die Aufhebung der ausschließlichen oder besonderen Rechte bei der Zusammenschaltung von Satellitenfunkanlagen bedeutet, daß den Betreibern das Recht auf Zusammenschaltung mit dem öffentlichen Netz der Fernmeldeorganisationen eingeräumt werden muß, damit lizenzierte Betreiber ihre Dienste der Öffentlichkeit anbieten können.
10. Die Richtlinie 90/388/EWG der Kommission vom 28. Juni 1990 über den Wettbewerb auf den Märkten für Telekommunikationsdienste (6), geändert durch das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, sieht die Aufhebung aller besonderen oder ausschließlichen Rechte vor, die von den Mitgliedstaaten für die Erbringung von Telekommunikationsdiensten gewährt wurden. Satelliten-Dienste waren jedoch ausgeklammert worden.
11. Am 17. November 1992 bestätigte der Gerichtshof durch Urteil in den verbundenen Rechtssachen C-271/90, C-281/90 und C-289/90 - Königreich Spanien gegen Kommission (7) - diese Richtlinie. Soweit die Richtlinie besondere Rechte betrifft, wurde sie jedoch vom Gerichtshof für nichtig erklärt mit der Begründung, daß weder aus der Richtlinie selbst noch aus der Begründung hervorgeht, welche Rechte genau gemeint sind und inwieweit solche Rechte gegen den Vertrag verstossen. Die Rechte müssen daher in der Richtlinie definiert werden. Für Telekommunikationsdienstleistungen bedeutet der Begriff "besondere Rechte" konkret Rechte, die ein Mitgliedstaat für eine begrenzte Anzahl von Unternehmen durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften in einem räumlichen Gebiet gewährt und die darin bestehen,
- die Anzahl dieser Unternehmen, die zur Erbringung dieser Leistung zugelassen sind, auf mindestens zwei zu begrenzen, ohne sich dabei an objektive, angemessene und nicht-diskriminierende Kriterien zu halten, oder
- mehrere konkurrierende Unternehmen zu bestimmen, die zur Erbringung dieser Leistung zugelassen sind, ohne sich an diese Kriterien zu halten, oder
- einem oder mehreren Unternehmen, ohne sich an diese Kriterien zu halten, durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften Vorteile zu gewähren, welche die Fähigkeit mehrerer Unternehmen, den gleichen Telekommunikationsdienst in dem gleichen Gebiet unter wesentlich gleichen Bedingungen zu erbringen, spürbar beeinträchtigen.
Diese Definition gilt unbeschadet der Anwendung von Artikel 92 EG-Vertrag.
Im Bereich der Telekommunikationsdienste können diese durch Rechts- und Verwaltungsvorschriften eingeräumten Vorteile u.a. darin bestehen, daß der Betreiber das Recht erhält, Enteignungen im allgemeinen Interesse zu betreiben, nicht an städtisches Baurecht gebunden ist oder eine Genehmigung erhält, ohne das übliche Verfahren durchlaufen zu müssen.
12. Wenn nur eine begrenzte Zahl von Unternehmen Telekommunikationsdienste über Satellit erbringen dürfen, weil ein Mitgliedstaat ihnen besondere oder sogar ausschließliche Rechte einräumt, so könnte hier eine mit Artikel 59 des Vertrags unvereinbare Beschränkung vorliegen, solange sie nicht mit grundlegenden Anforderungen begründet werden kann, da diese Rechte andere Unternehmen daran hindern, solche Leistungen im Verkehr von und nach anderen Mitgliedstaaten zu erbringen. Im Fall von Satelliten-Netzdiensten wäre eine grundlegende Anforderung beispielsweise eine effiziente Nutzung des Frequenzspektrums oder das Erfordernis, daß Satelliten-Telekommunikationssysteme sich nicht gegenseitig oder andere raumgestützte oder terrestrische Anlagen stören dürfen. Solange die hierfür verwendeten Anlagen den grundlegenden Anforderungen der Satelliten-Kommunikation genügen, ist eine abweichende rechtliche Behandlung der Satelliten-Kommunikation nicht zu rechtfertigen. Andererseits verhindern besondere Rechte, die nur in der Verleihung besonderer Vorteile durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften bestehen, grundsätzlich nicht den Marktzugang anderer Unternehmen. Die Vereinbarkeit dieser Rechte mit dem Vertrag muß daher von Fall zu Fall beurteilt und ihre Auswirkung auf die effektive Freiheit anderer Unternehmen, die gleichen Telekommunikationsdienstleistungen zu erbringen, und ihre möglichen Begründungen für die betreffende Tätigkeit beurteilt werden.
13. Träger der bestehenden ausschließlichen Rechte für Satelliten-Kommunikation sind im allgemeinen Organisationen, die bereits mit ihrem terrestrischen Netz den Markt beherrschen, oder eine ihrer Töchter. Diese Rechte weiten ihre marktbeherrschende Stellung aus und stärken sie daher. Folglich sind ausschließliche Rechte für Satelliten-Kommunikation unvereinbar mit Artikel 90 in Verbindung mit Artikel 86 des Vertrags.
14. Diese ausschließlichen Rechte, die den Zugang zum Markt beschränken, erschweren oder verhindern zum Schaden des Verbrauchers die Nutzung von Nachrichten-Satelliten, die sonst angeboten werden könnte, und blockieren damit den technischen Fortschritt auf diesem Gebiet. Die betreffenden Unternehmen sehen sich oft in der Lage, den terrestrischen Technologien den Vorrang zu geben, weil ihre Investitionsentscheidungen wahrscheinlich auf ausschließlichen Rechten beruhen, während Neulinge Satelliten einsetzen würden. Meist haben diese Organisationen jedoch vorrangig ihr terrestrisches Glasfaser-Kabelnetz ausgebaut und Satelliten-Verbindungen nur genutzt, wenn es sich technisch nicht anders machen ließ, weil terrestrische Alternativen zu viel gekostet hätten, oder aber um Daten zu übertragen oder Fernsehprogramme auszustrahlen, anstatt eine vollständig komplementäre Übertragungstechnik für sich daraus zu machen. Ausschließliche Rechte bedingen also eine Nutzungsbeschränkung für den Satellitenfunk, und dies ist unvereinbar mit Artikel 90 in Verbindung mit Artikel 86.
15. Ein Genehmigungs- oder Anmeldeverfahren für die Erbringung von Satellitenfunkdiensten ist allerdings vertretbar, um die Einhaltung der grundlegenden Anforderungen im Rahmen des Grundsatzes der Verhältnismässigkeit zu sichern. Ein Genehmigungsverfahren ist nicht gerechtfertigt, wenn ein einfaches Anmeldeverfahren für die Erreichung des maßgeblichen Ziels genügen würde. Beispielsweise im Falle der Erbringung eines Satellitendienstes, der nur die Nutzung einer abhängigen VSAT-Funkanlage in einem Mitgliedstaat voraussetzt, sollte dieser lediglich ein Anmeldeverfahren vorschreiben.
16. Nach Artikel 90 Absatz 2 des Vertrags sind Ausnahmen von Artikel 86 zulässig, soweit dessen Anwendung die Fernmeldeorganisationen nicht an der Erfuellung der ihnen übertragenen besonderen Aufgaben rechtlich oder tatsächlich hindert. Die Richtlinie 90/388/EWG ermöglicht auf dieser Rechtsgrundlage vorläufig den Fortbestand ausschließlicher Rechte für den Sprachtelefondienst.
Der Sprachtelefondienst wird in Artikel 1 der genannten Richtlinie definiert als die kommerzielle Bereitstellung für die Öffentlichkeit des direkten Transports und der Vermittlung von Sprache in Echtzeit von und zu den Netzabschlusspunkten des öffentlichen, vermittelten Netzes, wobei jeder Benutzer das an solch einem Netzabschlusspunkt angeschlossene Endgerät zur Kommunikation mit einem anderen Netzabschlusspunkt verwenden kann. Bei direktem Transport und Vermittlung über Funkanlagen und Satellit kann der Allgemeinheit aber nur ein Angebot gemacht werden, wenn die Funkanlagen an ein öffentliches Netz angeschlossen sind.
Für alle anderen Dienste ausserhalb der Sprachtelefondienste ist keine Sonderbehandlung auf der Grundlage des Artikels 90 Absatz 2 gerechtfertigt, insbesondere wenn man den unerheblichen Beitrag dieser Dienste zum Umsatz der Fernmeldeorganisationen berücksichtigt.
17. Die Erbringung von Satellitenfunkdienstleistungen für die Übertragung von Rundfunk- und Fernsehprogrammen ist ein Telekommunikationsdienst im Sinne dieser Richtlinie und unterliegt somit ihren Bestimmungen. Unabhängig von der Aufhebung besonderer und ausschließlicher Rechte für reine Satelliten-Empfangsstationen ohne Anschluß an das öffentliche Netz eines Mitgliedstaates und von der Aufhebung der besonderen und ausschließlichen Rechte für Satellitendienste für öffentliche oder private Rundfunkstationen gelten für den Inhalt der Satelliten-Rundfunkdienste auf Frequenzbändern, die die Vollzugsordnung für Funkdienste Rundfunk-Satellitendiensten und festen Satellitendiensten zuweist, weiterhin die einschlägigen Vorschriften der Mitgliedstaaten, sofern sie gemeinschaftskonform sind. Sie fallen somit nicht unter diese Richtlinie.
18. Die Richtlinie schließt Maßnahmen nicht aus, die den Zweck verfolgen, Unternehmen aus den Mitgliedstaaten eine gleichwertige Behandlung in dritten Staaten zu sichern, soweit sie sich im Rahmen des Gemeinschaftsrechts und bestehender internationaler Verpflichtungen halten.
19. Die Vergabe von Raumsegmentkapazität nationaler, privater oder internationaler Satelliten-Systeme an lizenzierte Betreiber von Satellitenfunknetzen unterliegt gegenwärtig in einigen Mitgliedstaaten immer noch rechtlichen Beschränkungen, die nichts mit Frequenz- und Positionskoordinierung aufgrund internationaler Festlegungen der Mitgliedstaaten zu tun haben. Diese zusätzlichen Beschränkungen verstossen gegen Artikel 59, demzufolge Satellitenbetreiber, sobald sie die Lizenz eines Mitgliedstaates besitzen, völlig freie Hand habe, um ihre Dienste überall in der Gemeinschaft anzubieten.
20. Ob die Satellitenfunkanlagen eines lizenzierten Betreibers, der nicht der staatliche Betreiber ist, die technischen Spezifikationen für den Zugang zur Kapazität eines zwischenstaatlichen Satelliten-Systems erfuellen, prüft in den meisten Mitgliedstaaten der Unterzeichner des Übereinkommens für das Land, in dem die Funkanlage steht, also ein Konkurrent, der die gleichen Leistungen erbringt.
Ein solcher Zustand ist unvereinbar mit dem Vertrag, insbesondere Artikel 3 Buchstabe g) und Artikel 90 in Verbindung mit Artikel 86. Die Mitgliedstaaten werden daher dafür sorgen müssen, daß die Konformitätsprüfungen unter Aufsicht der Regulierungsbehörden des Landes direkt zwischen dem Betreiber des Satellitenfunknetzes und der zwischenstaatlichen Organisation geregelt werden.
21. Der grösste Teil der freien Raumkapazität wird von internationalen Satelliten-Organisationen angeboten. In vielen Mitgliedstaaten sind die Tarife für die Nutzung dieser Kapazität hoch, weil die Kapazität nur von dem Signatar erworben werden kann. Wenn einige Mitgliedstaaten auf diese Weise Exklusivität garantieren, so führt dies zu einer Aufspaltung des Gemeinsamen Marktes zum Schaden der Nachfrager, die noch Kapazität brauchen. So hat der Rat denn auch am 19. Dezember 1991 in einer Entschließung an die Mitgliedstaaten appelliert, den Zugang zu dem Raumsegment der zwischenstaatlichen Organisationen zu verbessern. Beschränkende Maßnahmen aufgrund internationaler, von den Mitgliedstaaten unterzeichneter Übereinkommen - Errichtung und Betrieb separater Systeme - könnten auch Auswirkungen haben, die mit dem Gemeinschaftsrecht unvereinbar sind, nämlich durch Beschränkung des Angebots zum Schaden des Verbrauchers im Sinne von Artikel 86 Buchstabe b). In den internationalen Satelliten-Organisationen laufen zur Zeit Beratungen über eine Revision der Gründungsinstrumente, u. a. auch mit dem Ziel, den Zugang zu verbessern und separate Systeme zu schaffen und zu betreiben. Damit die Kommission ihrer im Vertrag verankerten Aufsichtspflicht nachkommen kann, sollten Instrumente geschaffen werden, die den Mitgliedstaaten helfen, ihrer Pflicht zur Zusammenarbeit im Sinne von Artikel 5 Absatz 1 in Verbindung mit Artikel 234 Absatz 2 des Vertrags nachzukommen.
22. Im Hinblick auf die Verwirklichung der grundlegenden Ziele von Artikel 2 des Vertrags und auf die in Artikel 130a geforderte Stärkung des wirtschaftlichen und sozialen Zusammenhalts in der Gemeinschaft wird die Kommission der Lage derjenigen Mitgliedstaaten Rechnung tragen, deren terrestrische Netze noch ungenügend entwickelt sind, so daß eine Verlängerung des Termins für die volle Anwendung der Bestimmungen dieser Richtlinie bis 1. Januar 1996 bezueglich Satellitendienste in dem notwendigen Ausmaß, zu rechtfertigen wäre -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Die Richtlinie 88/301/EWG wird wie folgt geändert:
1. Artikel 1 wird wie folgt geändert:
a) Der letzte Satz des ersten Gedankenstrichs erhält folgende Fassung:
"Als Endgeräte im Sinne dieser Richtlinie sind auch Satellitenfunkanlagen mit ihren Geräten anzusehen."
b) Folgende Gedankenstriche werden angefügt:
"- }besondere Rechte' sind Rechte, die ein Mitgliedstaat durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften einer begrenzten Anzahl von Unternehmen in einem Gebiet gewährt. Ein besonderes Recht liegt dann vor, wenn der Mitgliedstaat
- die Anzahl dieser Unternehmen auf zwei oder mehrere Unternehmen begrenzt, ohne sich dabei an objektive, angemessene und nichtdiskriminierende Kriterien zu halten, oder
- mehrere konkurrierende Unternehmen nach anderen als diesen Kriterien bestimmt, oder
- einem oder mehreren Unternehmen nach diesen Kriterien auf dem Gesetzes- oder Verwaltungswege besondere Vorteile einräumt, die die Fähigkeit anderer Unternehmen, Telekommunikationsendgeräte in demselben Gebiet unter wesentlich gleichen Bedingungen einzuführen, zu vermarkten, anzuschließen, in Betrieb zu nehmen und zu warten, wesentlich beeinträchtigen.
- }Satellitenfunkanlagen' sind Sendeanlagen, Sende- und Empfangsanlagen oder reine Empfangsanlagen für Funksignale, die über Satelliten oder andere Raumsysteme laufen."
2. In Artikel 2 erhält der erste Absatz folgende Fassung:
"Die Mitgliedstaaten, die den Unternehmen besondere oder ausschließliche Rechte gewährt haben, sorgen dafür, daß alle ausschließlichen Rechte entzogen werden, ebenso wie diejenigen besonderen Rechte, die
a) die Anzahl der Unternehmen im Sinne des Artikels 1 auf mindestens zwei begrenzen, ohne sich dabei an objektive, angemessene und nicht-diskriminierende Kriterien zu halten, oder
b) mehrere konkurrierende Unternehmen nach anderen als diesen Kriterien bestimmen."
3. In Artikel 3 erhält der erste Gedankenstrich folgende Fassung:
"- den Anschluß von Satellitenfunkanlagen an das öffentliche Netz und/oder die Inbetriebnahme verweigern, wenn das Gerät nicht den gemeinsamen technischen Vorschriften auf der Grundlage der Richtlinie 93/97/EWG des Rates (8)() genügt, oder, wo diese noch nicht bestehen, nicht die grundlegenden Anforderungen gemäß Artikel 4 der Richtlinie erfuellt. Dort wo es keine gemeinsamen technischen Vorschriften oder harmonisierte rechtliche Voraussetzungen gibt, müssen die einzelstaatlichen Vorschriften in einem angemessenen Verhältnis zu den grundlegenden Anforderungen stehen und der Kommission gemeldet werden, soweit die Richtlinie 83/189/EWG dies vorsieht.
- den Anschluß von anderen Endgeräten an das öffentliche Netz, wenn das Gerät nicht den gemeinsamen technischen Vorschriften auf der Grundlage der Richtlinie 91/263/EWG des Rates (9)() entspricht, oder, wo diese noch nicht bestehen, nicht die grundlegenden Anforderungen gemäß Artikel 4 der Richtlinie erfuellt.
"
Artikel 2
Die Richtlinie 90/388/EWG wird wie folgt geändert:
1. Artikel 1 wird wie folgt geändert:
a) Absatz 1 wird wie folgt geändert:
i) Der zweite Gedankenstrich erhält folgende Fassung:
"- }ausschließliche Rechte' sind die Rechte, die ein Mitgliedstaat für ein Unternehmen durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften gewährt, wenn der Mitgliedstaat die Leistung eines Telekommunikationsdienstes oder einer Tätigkeit in einem bestimmten Gebiet einem einzigen Unternehmen vorbehält."
ii) Folgender Gedankenstrich wird als dritter Gedankenstrich eingefügt:
"- }besondere Rechte' sind Rechte, die ein Mitgliedstaat durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften für eine begrenzte Anzahl von Unternehmen in einem bestimmten Gebiet gewährt, wenn der Staat
- die Anzahl dieser Unternehmen auf zwei oder mehrere Unternehmen begrenzt, ohne sich dabei an objektive, angemessene und nicht-diskriminierende Kriterien zu halten, um eine Leistung zu erbringen oder eine Tätigkeit zu betreiben, oder
- mehrere konkurrierende Unternehmen nach anderen als diesen Kriterien bestimmt, um eine Leistung zu erbringen oder eine Tätigkeit zu betreiben, oder
- einem oder mehreren Unternehmen nach anderen als diesen Kriterien, Rechts- oder Verwaltungsvorschriften besondere Vorteile einräumt, die die Fähigkeit anderer Unternehmen, denselben Telekommunikationsdienst in demselben Gebiet unter wesentlich gleichen Bedingungen zu leisten, wesentlich beeinträchtigen."
iii) Der vierte Gedankenstrich erhält folgende Fassung:
"- }Telekommunikationsdienste' sind: Dienste, die ganz oder teilweise in der Übertragung und Weiterleitung von Signalen über das öffentliche Telekommunikationsnetz mit Telekommunikationsverfahren bestehen, ausgenommen die Ausstrahlung von Rundfunk- und Fernsehprogrammen für die Allgemeinheit, und Satellitendienste."
iv) Folgende Gedankenstriche werden nach dem vierten Gedankenstrich eingefügt:
"- }Satellitenfunknetz': eine Konfiguration von zwei oder mehreren Satellitenfunkanlagen, die über Satelliten miteinander kommunizieren;
- }Satellitennetzdienste': der Aufbau und Betrieb von Satellitenfunknetzen. Diese Dienste bestehen mindestens im Aufbau von Funkverbindungen von Satellitenfunkanlagen zum Raumsegment ( }Aufwärtsstrecken') und vom Raumsegment zu Satellitenfunkanlagen ( }Abwärtsstrecken');
- }Satellitenfunkdienste': Dienste, zu deren Bereitstellung ganz oder teilweise Satellitennetzdienste in Anspruch genommen werden;
- }Satellitendienste': die Erbringung von Satellitenfunkdiensten und/oder Satellitennetzdiensten;"
v) Im sechsten Gedankenstrich wird nach dem zweiten Satz folgender Text eingefügt:
"( . . . ) sowie für Satellitennetzdienste eine effiziente Nutzung des Frequenzspektrums und Verhinderung von Störungen anderer technischer Anlagen auf der Erdoberfläche und im Weltraum durch Satelliten-Kommunikationssysteme."
b) Absatz 2 erhält folgende Fassung:
"2. Diese Richtlinie gilt nicht für den Telexdienst und den terrestrischen Mobilfunk."
2. Artikel 2 wird wie folgt geändert:
a) Der erste Absatz erhält folgende Fassung:
"Die Mitgliedstaaten entziehen unbeschadet Artikel 1 Absatz 2
a) alle ausschließlichen Rechte für die Erbringung von Telekommunikationsdienstleistungen, ausgenommen Sprachtelefondienst
b) alle besonderen Rechte, die die Anzahl der Unternehmen, die zur Erbringung dieser Telekommunikationsdienste zugelassen sind, auf mindestens zwei begrenzen, ohne sich an objektive, angemessene und nicht-diskriminierende Kriterien zu halten oder
c) alle besonderen Rechte, die nach anderen Kriterien mehreren konkurrierenden Unternehmen Zugang zur Erbringung dieser Telekommunikationsdienste gewähren.
Sie ergreifen die erforderlichen Maßnahmen, damit alle Betreiber das Recht erhalten, diese Telekommunikationsdienstleistungen, ausgenommen Sprachtelefondienst, zu erbringen."
b) Folgende Absätze werden angefügt:
"Die Mitgliedstaaten geben bekannt, nach welchen Kriterien sie Genehmigungen erteilen und welche Auflagen sie mit einer solchen Genehmigung verbinden und wie das Anmeldeverfahren für den Betrieb von Satellitenfunkanlagen aussieht.
Sie unterrichten ausserdem die Kommission, wenn sie neue Zulassungsverfahren einführen oder bestehende abändern wollen."
3. Artikel 6 wird wie folgt geändert:
a) Nach dem zweiter Absatz werden folgende Absätze eingefügt:
"Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, daß die Gebühren, die Dienstanbietern im Rahmen des Genehmigungsverfahrens auferlegt werden, auf objektiven, transparenten und nicht-diskriminierenden Kriterien beruhen.
Die Gebühren, die ihnen zugrundeliegenden Kriterien und alle Änderungen derselben sind im Detail zu veröffentlichen, in einer Weise, daß jeder sich ohne weiteres Zugang zu den Informationen verschaffen kann.
Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission innerhalb von neun Monaten nach Veröffentlichung dieser Richtlinie und bei allen späteren Änderungen, in welcher Weise die Informationen zugänglich gemacht werden. Die Kommission veröffentlicht regelmässig Hinweise hierauf."
b) Folgender Absatz wird angefügt:
"Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, daß alle rechtlichen Verbote und Beschränkungen für das Angebot von Raumkapazitäten für alle zugelassenen Betrieber eines Netzes von Satellitenfunkanlagen aufgehoben werden. Sie erlauben jedem Lieferer von Raumsegment in ihrem Hoheitsgebiet, selbst zu prüfen, ob das Netz von Satellitenfunkanlagen zur Nutzung in Verbindung mit dem Raumsegment des betreffenden Lieferers mit den veröffentlichten Bedingungen für den Zugang zu seiner Raumkapazität übereinstimmt."
Artikel 3
Die Mitgliedstaaten, die Mitglieder der internationalen Übereinkommen zur Errichtung der internationalen Satellitenorganisationen Intelsat, Inmarsat, Eutelsat und Intersputnik sind, informieren die Kommission auf Verlangen über alle Maßnahmen, die mit den Wettbewerbsregeln des EG-Vertrags oder den Zielen dieser Richtlinie und anderer Telekommunikations-Richtlinien des Rates in Konflikt geraten könnten.
Artikel 4
Diese Mitgliedstaaten erteilen der Kommission innerhalb von neun Monaten nach Inkrafttreten dieser Richtlinie alle Auskünfte, dies es der Kommission ermöglichen festzustellen, daß sie den Vorschriften der Artikel 1 und 2 nachgekommen sind.
Artikel 5
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amstblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Artikel 6
Diese Richtlinie ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 13. Oktober 1994