ДИРЕКТИВА 2008/120/ЕО НА СЪВЕТА
от 18 декември 2008 година
относно определяне на минималните стандарти за защита на свинете
(кодифицирана версия)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейскатa общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Директива 91/630/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. относно определяне на минималните стандарти за защита на свинете (2) е била неколкократно и съществено изменяна (3). С оглед постигане на яснота и рационалност посочената директива следва да бъде кодифицирана.
(2)
Повечето държави-членки са ратифицирали Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели. Общността също така е одобрила тази конвенция с Решение 78/923/ЕИО на Съвета (4).
(3)
Директива 98/58/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 г. относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели (5) определя разпоредби на Общността, които се прилагат за всички животни, обект на развъждане, във връзка с изискванията за построяване на помещенията за животните, с условията за изолация, отопление и проветряване, както и с контрола на оборудването и инспекцията на животните. Следователно е необходимо тези области да се включат в настоящата директива, когато трябва да се определят по-конкретни изисквания.
(4)
Свинете, като живи животни, фигурират в списъка на продуктите, изброени в приложение I към Договора.
(5)
Отглеждането на свине е неразделна част от селското стопанство. То представлява източник на доходи за част от селскостопанското население.
(6)
Разликите, които могат да нарушат условията на конкуренция, възпрепятстват гладкото функциониране на общия пазар на свине и на продукти от свине.
(7)
Поради това е необходимо да се определят минимални общи стандарти за защита на свинете, отглеждани за разплод и за угояване, за да се гарантира рационалното развитие на производството.
(8)
Свинете следва да разполагат с околна среда, съответстваща на нуждата им от движение и природата им на „ровещи животни“. Силно ограниченото пространство, с което те разполагат, пречи на хуманното отношение към тях.
(9)
Когато свинете са предмет на групово отглеждане, следва да се вземат адекватни управленски мерки, които да осигурят защитата им и да подобрят хуманното отношение към тях.
(10)
Свинете майки обичат да имат социални отношения с други свине, при условие че разполагат със свобода на движение и с благоприятна заобикаляща среда. Следователно постоянното затваряне на свинете майки в ограничено пространство следва да се забрани.
(11)
Частичното отрязване на опашката, частичното подрязване и изваждане на зъбите могат да причинят на прасетата внезапна болка, която може да трае и по-дълго. Кастрирането може да причини дълготрайна болка, която е още по-силна, ако е налице разкъсване на тъкани. Поради това тези практики вредят на хуманното отношение към свинете, особено когато се извършват от некомпетентни и неопитни лица. Следователно трябва да бъдат определени правила с цел усъвършенстването на тези практики.
(12)
Следва да се поддържа равновесие между различните аспекти, които трябва да се отчитат, свързани с хуманното отношение към животните, по-специално от здравна, икономическа и социална гледна точка и в контекста на въздействието върху околната среда.
(13)
Необходимо е официалните служби, производителите, потребителите и други да бъдат информирани за развитието в тази област. Следователно Комисията, въз основа на становище на Европейската агенция за безопасност на храните, следва активно да продължава да извършва научни изследвания в областта на най-ефективната(те) система(и) за отглеждане на животни от гледна точка на хуманното отношение към животните; като има предвид, че следва съответно да се предвиди преходен период, който да даде възможност на Комисията да изпълни успешно таза задача.
(14)
За прилагането на настоящата директива следва да се приемат необходимите мерки, в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(15)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение II, част Б,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива определя минималните стандарти на защита на свинете, отглеждани в затворено пространство за разплод и угояване.
Член 2
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1.
„свиня“ означава животно от рода на свинете, независимо от възрастта, отглеждано за разплод или за угояване;
2.
„нерез“ означава мъжка свиня, в полова зрялост, предназначена за разплод;
3.
„млада свиня“ означава женска свиня в полова зрялост, която не е раждала;
4.
„свиня“ означава женска свиня след първото раждане;
5.
„свиня майка“ означава женска свиня в периода от раждането до отбиването на прасенцата;
6.
„суха бременна свиня“ означава женска свиня в периода от отбиването на прасенцата до периода около раждането;
7.
„бозаещо прасе“ означава прасе в периода от раждането до отбиването;
8.
„подрастващо прасе“ означава небозаещо прасе на възраст до десет седмици;
9.
„прасе за угояване“ означава прасе на възраст над 10 седмици до клането или използването му за разплод;
10.
„компетентен орган“ означава органът, който е компетентен по смисъла на член 2, параграф 6 от Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (7).
Член 3
1. Държавите-членки гарантират, че във всички свиневъдни обекти се спазват следните изисквания:
а)
всяко подрастващо прасе или прасе за угояване, при групово отглеждане, с изключение на женските свине след първо заплождане и на свинете майки, разполага със свободна площ, равна най-малко на:
Живо тегло (kg)
m2
не повече от 10
0,15
над 10, но не повече от 20
0,20
над 20, но не повече от 30
0,30
над 30, но не повече от 50
0,40
над 50, но не повече от 85
0,55
над 85, но не повече от 110
0,65
над 110
1,00
б)
общата повърхност на свободната подова площ, с която разполага всяка женска свиня след първо заплождане и всяка свиня майка, когато женските свине след първо заплождане и/или свинете майки съжителстват в група, трябва да бъде съответно най-малко 1,64 m2 и 2,25 m2. Когато тези животни се отглеждат в групи до шест животни, свободното подово пространство трябва да се увеличи с 10 %. Когато тези животни съжителстват в групи от 40 и повече животни, свободното подово пространство може да се намали с 10 %.
2. Държавите-членки гарантират, че подовете отговарят на следните изисквания:
а)
за женските свине след първо заплождане и за бременните свине майки: една част от площта, предвидена в параграф 1, буква б), равна най-малко на 0,95 m2 на женска свиня след първо заплождане и най-малко 1,3 m2 на свиня майка, трябва да има плътен гладък под, като не повече от 15 % от него да е с дренажни отвори;
б)
когато свинете се отглеждат групово в помещения с бетонен решетъчен под:
i)
максималната ширина на отворите трябва да бъде:
-
11 mm за бозаещите прасета,
-
14 mm за подрастващи прасета,
-
18 mm за прасетата за угояване,
-
20 mm за женски свине след първо заплождане и за свине майки;
ii)
минималната ширина на преградките трябва да бъде:
-
50 mm за бозаещите и отбитите прасета, и
-
80 mm за прасетата за угояване, за женските свине след първо заплождане и за свинете майки.
3. Държавите-членки гарантират, че построяването или монтирането на съоръжения, в които свинете майки и женските свине са вързани, е забранено. От 1 януари 2006 г. се забранява използването на въжета за връзване на свинете майки и женските свине.
4. Държавите-членки гарантират, че свинете майки и женските свине се отглеждат групово през период, който започва четири седмици след заплождането и приключва една седмица преди очакваното раждане. Стените на помещението, в което се намира групата, трябва да са дълги най-малко 2,8 m. Когато групата е по-малка от шест животни, ширината на стените на помещението, в което се намира, трябва да е най-малко 2,4 m.
Чрез дерогация от разпоредбите, предвидени в първа алинея, свинете майки и женските свине, които се отглеждат в свиневъдни обекти с по-малко от десет свине майки, могат да бъдат настанявани в отделни боксове през периода съгласно тази алинея, при условие че могат лесно да се обръщат в бокса си.
5. Държавите-членки гарантират, че без да се засягат изискванията, предвидени в приложение I, що се отнася до групово отглежданите прасета, свинете майки и женските свине имат постоянен достъп до хранилките и поилките, отговарящи най-малко на съответните изисквания на посоченото приложение.
6. Държавите-членки гарантират, че системата на хранене на групово отглежданите свине майки и женските свине е замислена така, че всяка от тях да получава достатъчно количество храна, дори при наличие на други хранещи се животни.
7. Държавите-членки гарантират, че всички бременни свине майки и женски свине, след първо заплождане за да задоволят глада си и предвид необходимостта да дъвчат, се хранят по начин, който дава възможност всяко животно да получи достатъчно количество обемисти или богати на фибри храни, както и високоенергийни храни.
8. Държавите-членки гарантират, че прасетата, предназначени за групово отглеждане, които проявяват агресия, които са жертви на агресия или са болни или ранени, могат да бъдат временно преместени в индивидуален бокс. В този случай използваният бокс трябва да бъде достатъчно голям, за да позволява на животното да се обръща без затруднение, ако това не противоречи на изрични предписания от ветеринарен лекар.
9. Разпоредбите, предвидени в параграф 1, буква б), параграфи 2, 4 и 5, както и в последното изречение на параграф 8, се прилагат за всички новопостроени или преустроени свиневъдни обекти или, които за пръв път се пускат в действие, след 1 януари 2003 г. От 1 януари 2013 г. тези разпоредби се прилагат за всички свиневъдни обекти.
Разпоредбите, предвидени в първа алинея от параграф 4, не се прилагат за свиневъдните обекти, които отглеждат по-малко от десет свине майки.
Член 4
Държавите-членки гарантират, че условията за отглеждането на свине са в съответствие с общите разпоредби, определени в приложение I.
Член 5
Разпоредбите, съдържащи се в приложение I, могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата, посочена в член 11, параграф 2, като се отчита научният прогрес.
Член 6
Държавите-членки следят:
а)
всяко лице, което използва или ангажира гледачи на свине, да се увери, че тези лица са получили необходимите инструкции и информация, свързани със съответните разпоредби на член 3 и на приложение I;
б)
да се организират подходящи курсове за обучение. Тези курсове трябва да бъдат съсредоточени върху аспектите, свързани с хуманното отношение към животните.
Член 7
1. За предпочитане до 1 януари 2005 г. и при всички случаи до 1 юли 2005 г. Комисията представя на Съвета доклад, изготвен въз основа на становище на Европейската агенция за безопасност на храните. Докладът отчита социално-икономическите, санитарните последици, въздействието върху околната среда и различните климатични условия. Той взема под внимание и състоянието на техническото оборудване и системите за развъждане на прасета и обработка на месото, които могат да ограничат необходимостта от прибягване до хирургическо кастриране. При необходимост докладът се придружава от подходящи законодателни предложения относно значението на регламентацията за свободното пространство и видовете подово покритие върху хуманното отношение към подрастващите прасета и прасетата за угояване.
2. Най-късно до 1 януари 2008 г. Комисията представя на Съвета доклад, изготвен въз основа на становище на Европейската агенция за безопасност на храните.
Докладът обхваща по специално:
а)
последиците от степента на натоварване при отглеждане, включително от размера на групата и методите на групиране на животните, от различните системи на отглеждане върху хуманното отношение при отглеждане на свине, включително и върху здравето им;
б)
въздействието на начина на проектиране на свиневъдните обекти и на различните видове подово покритие върху хуманното отношение при отглеждане на свине, включително и върху здравето им, като се вземат предвид различните климатични условия;
в)
рисковите фактори, свързани с отхапване на опашката и препоръките с оглед намаляването на необходимостта от отрязването ѝ;
г)
развитието на системите за групово отглеждане на бременните свине майки, като се вземат предвид едновременно патологичните, зоотехническите, физиологичните и етиологичните аспекти на различните системи и тяхното влияние върху здравето и околната среда, както и климатичните условия;
д)
оценката на необходимото пространство, включително зоната за оплождане за индивидуално настанените възрастни нерези за разплод;
е)
развитието на системите за свободно отглеждане на бременните свине майки и на свинете майки с бозаещи прасета, които да отговарят на нуждите им, без да се застрашава оцеляването на бозаещите прасета;
ж)
предвидимото отношение и поведение на потребителите към свинското месо в случай на различни нива на подобряване на хуманното отношение към животните;
з)
социално-икономическите последици от различните системи на отглеждане на прасетата и влиянието им върху икономическите партньори от Общността.
При нужда докладът може да бъде придружен от подходящи законодателни предложения.
Член 8
1. Държавите-членки гарантират, че инспекциите се извършват под отговорността на компетентния орган, с цел да се проверява спазването на разпоредбите на настоящата директива.
Тези инспекции, които могат да се извършват в рамките на проверки за други цели, обхващат всяка година статистически представителна извадка за различните системи за отглеждане във всяка държава-членка.
2. Съгласно процедурата, посочена в член 11, параграф 2, Комисията съставя кодекс с правилата, приложими при извършване на инспекциите, предвидени в параграф 1 от настоящия член.
3. На всеки две години, до последния работен ден на месец април и за пръв път до 30 април 1996 г., държавите-членки информират Комисията за резултатите от инспекциите, извършени през последните две години, в съответствие с настоящия член, включително и за броя на извършените инспекции спрямо общия брой на свиневъдните обекти на територията им.
Член 9
За да бъдат внесени в Общността, животните от трети страни трябва да бъдат придружени от сертификат, издаден от компетентния орган на съответната страна, гарантиращ че са получили третиране поне равностойно на това на животните с произход от Общността, както е предвидено в настоящата директива.
Член 10
Когато е необходимо за еднаквото прилагане на настоящата директива, ветеринарните експерти от Комисията могат, в сътрудничество с компетентните органи, да извършват проверки на място. Лицата, извършващи тези проверки, прилагат специални мерки за лична хигиена, необходими, за да се изключи всякакъв риск от пренасянето на болести.
Държавата-членка, на територията на която се извършва проверката, оказва пълно съдействие на експертите при изпълнение на задачите им. Комисията информира компетентния орган на държавата-членка за резултатите от извършените проверки.
Компетентният орган на държавата-членка взима съответните мерки, които биха могли да се окажат необходими с оглед резултатите от проверката.
По отношение на връзките с трети страни се прилагат разпоредбите на глава III от Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни (8).
Общите правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 11, параграф 2.
Член 11
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и опазване здравето на животните, учреден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (9), наричан по-долу „Комитет“.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 12
Държавите-членки могат, при спазване на общите разпоредби на Договора, да прилагат на териториите си по-строги разпоредби за защита на свинете от тези, съдържащи се в настоящата директива. Те информират Комисията за всички такива мерки.
Член 13
Директива 91/630/ЕИО, изменена с директивите, посочени в приложение II, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение II, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 14
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването и в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2008 година.
RICHTLINIE 2008/120/EG DES RATES
vom 18. Dezember 2008
über Mindestanforderungen für den Schutz von Schweinen
(kodifizierte Fassung)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 37,
auf Vorschlag der Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Richtlinie 91/630/EWG des Rates vom 19. November 1991 über Mindestanforderungen für den Schutz von Schweinen (2) ist mehrfach und in wesentlichen Punkten geändert worden (3). Aus Gründen der Übersichtlichkeit und Klarheit empfiehlt es sich, die genannte Richtlinie zu kodifizieren.
(2)
Die meisten Mitgliedstaaten haben das Europäische Übereinkommen zum Schutz von Tieren in landwirtschaftlichen Tierhaltungen ratifiziert. Die Gemeinschaft hat dieses Übereinkommen mit dem Beschluss 78/923/EWG des Rates (4) ebenfalls genehmigt.
(3)
Die Richtlinie 98/58/EG des Rates vom 20. Juli 1998 über den Schutz von landwirtschaftlichen Nutztieren (5) enthält Gemeinschaftsbestimmungen für alle landwirtschaftlichen Nutztiere hinsichtlich der baulichen Anforderungen an die Unterbringung, Isolierung, Heiz- und Lüftungsbedingungen, die Prüfung der Anlagen und die Kontrolle der Viehbestände. Diese Aspekte sollten daher in der vorliegenden Richtlinie behandelt werden, wenn genauere Vorschriften erforderlich sind.
(4)
Schweine sind als lebende Tiere in der Liste der Erzeugnisse in Anhang I des Vertrages aufgeführt.
(5)
Die Schweinehaltung ist ein wesentlicher Bestandteil der Landwirtschaft. Sie ist eine Einkommensquelle für einen Teil der landwirtschaftlichen Bevölkerung.
(6)
Unterschiede, die zu Wettbewerbsverzerrungen führen könnten, beeinträchtigen das reibungslose Funktionieren des Gemeinsamen Marktes bei Schweinen und Schweinefleischerzeugnissen.
(7)
Es erweist sich daher als notwendig, gemeinsame Mindestanforderungen für den Schutz von Zucht- und Mastschweinen festzulegen, um eine rationelle Entwicklung der Erzeugung zu gewährleisten.
(8)
Schweine sollten in einem Umfeld leben, das es ihnen gestattet, ihren Bewegungs- und Spürtrieb zu befriedigen. Wegen akuten Platzmangels findet in den derzeitigen Haltungssystemen keine artgerechte Haltung der Schweine statt.
(9)
Werden Schweine in Gruppen gehalten, so sollten geeignete Schutzmaßnahmen getroffen werden, um ihr Wohlergehen zu verbessern.
(10)
Sauen pflegen soziale Kontakte zu anderen Schweinen, wenn sie über ausreichend Bewegungsfreiheit und ein stimulierendes Lebensumfeld verfügen. Die ständige strikte Einzelhaltung von Sauen sollte daher verboten werden.
(11)
Durch das Kupieren der Schwänze und Abkneifen oder Abschleifen der Zähne werden Schweinen akute und in manchen Fällen andauernde Schmerzen zugefügt. Kastration führt häufig zu anhaltenden Schmerzen, die sich durch Einreißen des Gewebes noch verschlimmern. Diese Praktiken schaden daher, vor allem wenn sie von inkompetenten bzw. unerfahrenen Personen durchgeführt werden, dem Wohlergehen der Schweine. Damit geeignetere Verfahren angewendet werden, sollten entsprechende Vorschriften erlassen werden.
(12)
Die verschiedenen Aspekte, die dabei berücksichtigt werden müssen, sollten sowohl aus tierschützerisch-gesundheitlicher als auch aus sozioökonomischer und umweltpolitischer Sicht in angemessenem Verhältnis zueinander stehen.
(13)
Es ist geboten, dass Behörden, Erzeuger, Verbraucher und andere Beteiligte über die Entwicklungen in diesem Bereich auf dem Laufenden gehalten werden. Die Kommission sollte daher auf der Grundlage einer Stellungnahme der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit die wissenschaftlichen Forschungen über das bzw. die für eine artgerechte Schweinehaltung am besten geeigneten Systeme intensiv fortsetzen. Demzufolge sollte ein Übergangszeitraum vorgesehen werden, damit die Kommission diese Aufgabe erfolgreich durchführen kann.
(14)
Die zur Durchführung dieser Richtlinie erforderlichen Maßnahmen sollten gemäß dem Beschluss 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse (6) erlassen werden.
(15)
Diese Richtlinie sollte die Verpflichtung der Mitgliedstaaten hinsichtlich der Fristen für die Umsetzung in innerstaatliches Recht der in Anhang II Teil B aufgeführten Richtlinien unberührt lassen -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Mit dieser Richtlinie werden Mindestanforderungen für den Schutz von Schweinen festgelegt, die zum Zweck der Aufzucht und Mast gehalten werden.
Artikel 2
Für die Zwecke dieser Richtlinie gelten folgende Begriffsbestimmungen:
1.
„Schweine“: Tiere der Gattung Schwein jedes Alters für Zucht- bzw. Mastzwecke;
2.
„Eber“: geschlechtsreife männliche Schweine, die zur Zucht bestimmt sind;
3.
„Jungsauen“: geschlechtsreife weibliche Schweine vor dem ersten Wurf;
4.
„Sauen“: weibliche Schweine nach dem ersten Wurf;
5.
„säugende Sauen“: weibliche Schweine vom Beginn der perinatalen Phase bis zum Absetzen der Saugferkel;
6.
„trockengestellte und trächtige Muttertiere“: Sauen vom Zeitpunkt des Absetzens bis zur perinatalen Phase;
7.
„Saugferkel“: Ferkel vom Zeitpunkt der Geburt bis zum Absetzen;
8.
„Absatzferkel“: abgesetzte Ferkel bis zum Alter von zehn Wochen;
9.
„Mastschweine/Zuchtläufer“: Schweine vom Alter von zehn Wochen bis zur Schlachtung bzw. zum Decken;
10.
„zuständige Behörde“: die zuständige Behörde im Sinne von Artikel 2 Nummer 6 der Richtlinie 90/425/EWG des Rates vom 26. Juni 1990 zur Regelung der veterinärrechtlichen und tierzüchterischen Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel mit lebenden Tieren und Erzeugnissen im Hinblick auf den Binnenmarkt (7).
Artikel 3
(1) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass alle Betriebe den nachstehenden Anforderungen genügen:
a)
Jedem Absatzferkel oder Mastschwein/Zuchtläufer, außer gedeckten Jungsauen und Sauen, muss in Gruppenhaltung mindestens folgende uneingeschränkt benutzbare Bodenfläche zur Verfügung stehen:
Lebendgewicht (kg)
m2
bis 10
0,15
10 bis 20
0,20
20 bis 30
0,30
30 bis 50
0,40
50 bis 85
0,55
85 bis 110
0,65
über 110
1,00
b)
Jeder gedeckten Jungsau und jeder Sau muss bei Gruppenhaltung insgesamt eine uneingeschränkt benutzbare Bodenfläche von mindestens 1,64 m2 bzw. 2,25 m2 zur Verfügung stehen. Bei einer Gruppenhaltung von weniger als sechs Tieren ist die uneingeschränkt benutzbare Bodenfläche um 10 % zu vergrößern. Bei einer Gruppenhaltung von 40 oder mehr Tieren darf die uneingeschränkt benutzbare Bodenfläche um 10 % verringert werden.
(2) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass die Bodenflächen folgende Anforderungen erfüllen:
a)
gedeckte Jungsauen und trächtige Sauen: Ein Teil der gemäß Absatz 1 Buchstabe b erforderlichen Fläche, der mindestens 0,95 m2 pro Jungsau und mindestens 1,3 m2 pro Sau zu betragen hat, ist plan befestigt oder in einer Weise auszuführen, dass die Perforationen maximal 15 % dieser Fläche beanspruchen;
b)
Soweit bei Schweinen in Gruppenhaltung Betonspaltenböden verwendet werden,
i)
darf die Spaltenweite folgende Weiten nicht überschreiten:
-
bei Saugferkeln 11 mm,
-
bei Absatzferkeln 14 mm,
-
bei Mastschweinen/Zuchtläufern 18 mm,
-
bei gedeckten Jungsauen und Sauen 20 mm,
ii)
muss die Auftrittsbreite betragen:
-
bei Saugferkeln und Absatzferkeln mindestens 50 mm und
-
bei Mastschweinen/Zuchtläufern, gedeckten Jungsauen und Sauen mindestens 80 mm.
(3) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass der Bau oder Umbau von Anlagen zur Anbindehaltung von Sauen und Jungsauen verboten ist. Ab 1. Januar 2006 ist die Anbindehaltung von Sauen und Jungsauen verboten.
(4) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass Sauen und Jungsauen für einen Zeitraum, der vier Wochen nach dem Decken beginnt und eine Woche vor dem voraussichtlichen Abferkeltermin endet, in Gruppen gehalten werden. Die Seiten der Bucht, in der die Gruppe gehalten wird, müssen mehr als 2,8 m lang sein. Bei weniger als sechs Tieren in Gruppenhaltung muss die Bucht, in der die Gruppe gehalten wird, mehr als 2,4 m lang sein.
Abweichend von Unterabsatz 1 können Sauen und Jungsauen in Betrieben mit weniger als zehn Sauen für den im vorstehenden Absatz genannten Zeitraum einzeln gehalten werden, sofern sie sich in der Bucht ungehindert umdrehen können.
(5) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass die Sauen und Jungsauen unbeschadet der in Anhang I enthaltenen Auflagen ständig Zugang zu Beschäftigungsmaterial haben, das zumindest den in diesem Anhang festgelegten einschlägigen Anforderungen genügt.
(6) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass Sauen und Jungsauen in Gruppenhaltung nach einem System gefüttert werden, das gewährleistet, dass jedes einzelne Tier ausreichend fressen kann, selbst wenn Futterrivalen anwesend sind.
(7) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass alle trocken gestellten trächtigen Sauen genügend Grundfutter oder Futter mit hohem Rohfaseranteil sowie Kraftfutter erhalten, um ihren Hunger und ihr Kaubedürfnis stillen zu können.
(8) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass in Gruppen zu haltende Schweine, die besonders aggressiv sind oder die bereits von anderen Schweinen angegriffen wurden, oder kranke oder verletzte Tiere vorübergehend in Einzelbuchten aufgestallt werden dürfen. In diesem Fall ist zu gewährleisten, dass sich das Tier in der Einzelbucht auf jeden Fall ungehindert umdrehen kann, sofern dies nicht besonderen tierärztlichen Empfehlungen zuwiderläuft.
(9) Absatz 1 Buchstabe b, die Absätze 2, 4 und 5 sowie der letzte Satz von Absatz 8 gelten für alle ab dem 1. Januar 2003 neu gebauten oder umgebauten Betriebe bzw. Betriebe, die nach diesem Termin erstmals bewirtschaftet werden. Ab 1. Januar 2013 gelten diese Bestimmungen für alle Betriebe.
Absatz 4 Unterabsatz 1 gilt nicht für Betriebe, in denen weniger als zehn Sauen gehalten werden.
Artikel 4
Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, dass die Bedingungen für die Haltung von Schweinen in Einklang mit den in Anhang I festgelegten allgemeinen Vorschriften stehen.
Artikel 5
Die Vorschriften des Anhangs I können nach dem in Artikel 11 Absatz 2 genannten Verfahren geändert werden, um dem wissenschaftlichen Fortschritt Rechnung zu tragen.
Artikel 6
Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, dass
a)
Personen, die mit Schweinen umgehende Personen beschäftigen oder einstellen, gewährleisten, dass Letztere Anweisungen und Leitlinien zur Anwendung der Bestimmungen des Artikels 3 und des Anhangs I erhalten;
b)
angemessene Lehrgänge angeboten werden. Diese müssen insbesondere auch dem Tierschutzaspekt Rechnung tragen.
Artikel 7
(1) Die Kommission unterbreitet dem Rat auf der Grundlage einer Stellungnahme der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit möglichst vor dem 1. Januar 2005 und auf jeden Fall zum 1. Juli 2005 einen Bericht. Bei der Abfassung des Berichts ist den sozioökonomischen Folgen, den Hygiene- und den Umweltauswirkungen und den unterschiedlichen klimatischen Bedingungen Rechnung zu tragen. Ferner ist darin die Entwicklung von Methoden und Systemen der Schweineproduktion und der Fleischverarbeitung, bei denen sich die operative Kastration vermeiden lässt, zu behandeln. Dem Bericht sind gegebenenfalls entsprechende Gesetzgebungsvorschläge hinzuzufügen, die sich mit den Auswirkungen befassen, welche die für eine artgerechte Haltung von Absatzferkeln und Mastschweinen/Zuchtläufern zur Verfügung gestellten unterschiedlichen Flächen und Arten von Böden haben.
(2) Auf der Grundlage einer Stellungnahme der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit unterbreitet die Kommission dem Rat bis spätestens 1. Januar 2008 einen Bericht.
Dieser Bericht trägt insbesondere folgenden Aspekten Rechnung:
a)
den Auswirkungen der Belegdichte - einschließlich der Gruppengröße und der Methoden der Gruppenhaltung - in den verschiedenen Haltungssystemen auf den Tierschutz und insbesondere die Gesundheit von Schweinen;
b)
den Auswirkungen der Gestaltung der Buchten und der unterschiedlichen Arten von Böden auf den Tierschutz und insbesondere die Gesundheit von Schweinen, wobei auch die unterschiedlichen klimatischen Bedingungen zu berücksichtigen sind;
c)
den mit Schwanzbeißen verbundenen Risikofaktoren und den Empfehlungen zur Verringerung der Notwendigkeit, den Schwanz zu kupieren;
d)
Weiterentwicklungen von Systemen der Gruppenhaltung trächtiger Sauen, wobei sowohl die pathologischen, tierzüchterischen, physiologischen und ethologischen Aspekte der verschiedenen Systeme als auch ihre Auswirkungen auf die Gesundheit und die Umwelt sowie die unterschiedlichen klimatischen Bedingungen zu berücksichtigen sind;
e)
Platzkriterien für ausgewachsene Zuchteber in Einzelhaltung, wobei auch das Deckzentrum zu berücksichtigen ist;
f)
Weiterentwicklungen von Systemen der Offenstallhaltung von trächtigen und säugenden Sauen, die den Bedürfnissen dieser Tiere gerecht werden, ohne die Überlebenschancen der Ferkel zu beeinträchtigen;
g)
den Verbrauchererwartungen und Verbrauchereinstellungen gegenüber Schweinefleisch für den Fall, dass die Haltungsbedingungen in Bezug auf Schweine in unterschiedlicher Weise verbessert werden;
h)
den sozioökonomischen Auswirkungen der verschiedenen Schweinemastsysteme und ihren Auswirkungen auf die Wirtschaftspartner der Gemeinschaft.
Dem Bericht können erforderlichenfalls geeignete Gesetzgebungsvorschläge beigefügt werden.
Artikel 8
(1) Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, dass unter der Verantwortung der für die Prüfung der Einhaltung der Bestimmungen dieser Richtlinie zuständigen Behörde Kontrollen durchgeführt werden.
Mit diesen Kontrollen, die im Rahmen anderer Kontrollen durchgeführt werden können, wird jährlich ein statistisch repräsentativer Teil der verschiedenen Haltungssysteme eines jeden Mitgliedstaats erfasst.
(2) Die Kommission legt nach dem in Artikel 11 Absatz 2 genannten Verfahren einen Kodex mit den Regeln für die Kontrollen nach Absatz 1 dieses Artikels fest.
(3) Die Mitgliedstaaten unterrichten erstmals vor dem 30. April 1996 und danach alle zwei Jahre jeweils vor dem letzten Arbeitstag im April die Kommission über die Ergebnisse der Kontrollen, die in den zwei vorausgegangenen Jahren gemäß diesem Artikel durchgeführt worden sind, wobei sie auch die Zahl der Kontrollen im Verhältnis zur Zahl der Betriebe in ihrem Gebiet angeben.
Artikel 9
Bei aus Drittländern in die Gemeinschaft eingeführten Tieren muss eine von der zuständigen Behörde dieses Landes ausgestellte Bescheinigung mitgeführt werden, wonach sie eine Behandlung erfahren haben, die der gemäß dieser Richtlinie für aus der Gemeinschaft stammende Tiere gewährleisteten Behandlung mindestens gleichwertig ist.
Artikel 10
Soweit es für die einheitliche Anwendung dieser Richtlinie erforderlich ist, können Veterinärsachverständige der Kommission in Zusammenarbeit mit den zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten Kontrollen an Ort und Stelle durchführen. Dabei müssen die Kontrolleure selbst die besonderen Hygienemaßnahmen treffen, die geeignet sind, jegliches Risiko der Übertragung von Krankheiten auszuschließen.
Der Mitgliedstaat, in dessen Gebiet eine Kontrolle vorgenommen wird, gewährt den Sachverständigen bei der Erfüllung ihrer Aufgabe die erforderliche Unterstützung. Die Kommission unterrichtet die zuständige Behörde des betreffenden Mitgliedstaats über das Ergebnis der Kontrollen.
Die zuständige Behörde des betreffenden Mitgliedstaats ergreift die gegebenenfalls notwendigen Maßnahmen, um den Ergebnissen dieser Kontrolle Rechnung zu tragen.
In den Beziehungen zu Drittländern gelten die Bestimmungen des Kapitels III der Richtlinie 91/496/EWG des Rates vom 15. Juli 1991 zur Festlegung von Grundregeln für die Veterinärkontrollen von aus Drittländern in die Gemeinschaft eingeführten Tieren (8).
Die allgemeinen Durchführungsvorschriften zu diesem Artikel werden nach dem in Artikel 11 Absatz 2 genannten Verfahren festgelegt.
Artikel 11
(1) Die Kommission wird von dem durch Artikel 58 der Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 28. Januar 2002 zur Festlegung der allgemeinen Grundsätze und Anforderungen des Lebensmittelrechts, zur Errichtung der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit und zur Festlegung von Verfahren zur Lebensmittelsicherheit (9) eingesetzten Ständigen Ausschuss für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit (nachstehend „Ausschuss“ genannt) unterstützt.
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gelten die Artikel 5 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
Der Zeitraum nach Artikel 5 Absatz 6 des Beschlusses 1999/468/EG wird auf drei Monate festgesetzt.
Artikel 12
Die Mitgliedstaaten können jedoch in ihrem Gebiet unter Beachtung der allgemeinen Vorschriften des EG-Vertrags strengere Bestimmungen für den Schutz von Schweinen beibehalten oder zur Anwendung bringen, als sie in dieser Richtlinie vorgesehen sind. Sie unterrichten die Kommission über alle diesbezüglichen Maßnahmen.
Artikel 13
Die Richtlinie 91/630/EWG, in der Fassung der in Anhang II Teil A aufgeführten Rechtsakte, wird unbeschadet der Verpflichtung der Mitgliedstaaten hinsichtlich der in Anhang II Teil B genannten Fristen für die Umsetzung in innerstaatliches Recht aufgehoben.
Bezugnahmen auf die aufgehobene Richtlinie gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Richtlinie und sind nach Maßgabe der Entsprechungstabelle in Anhang III zu lesen.
Artikel 14
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 15
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 18. Dezember 2008.