32003R1217
L 169/44
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1217/2003 НА КОМИСИЯТА
от 4 юли 2003 година
за определяне на общи спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2320/2002 на Европейския парламент и Съвета от 16 декември 2002 г. относно създаване на общи правила за сигурността на гражданското въздухоплаване (1), и по-специално член 7, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разработването и прилагането на национална програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване от всяка държава-членка е извънредно важно за осигуряване на ефективността на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване в съответствие с член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2320/2002 г.
(2)
Спецификациите за националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, която се прилага от държавите-членки, би следвало да осигурява хармонизиран подход в това отношение. Поради това регламентът е най-подходящият инструмент за тази цел.
(3)
Извършването на мониторинг на националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване на общностно равнище изисква хармонизиран подход към оценката на спазването на национално равнище.
(4)
За да бъдат ефективни, одитите, за които отговаря компетентният орган, би следвало да се извършват редовно. Те не би следвало да се ограничават по отношение на предмета, етапа или момента, в който се извършват. Тяхната форма би следвало да бъде най-подходящата за осигуряване на тяхната ефективност.
(5)
Би следвало да се дава приоритет на разработването на подробна обща методология за извършване на одитите.
(6)
Необходимо е да се разработи хармонизиран начин за докладване на предприетите мерки за изпълнение на задълженията по настоящия регламент и на състоянието на авиационната сигурност на летищата на територията на държавите-членки.
(7)
Националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване би следвало да се основават на най-добрите практики. Тези най-добри практики би следвало да се споделят между държавите-членки.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по сигурност на гражданското въздухоплаване,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ЦЕЛ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
Цел
Настоящият регламент постановява общите спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, които трябва да се прилагат от всяка държава-членка. Това включва определянето на общи изисквания за програмите за контрол на качеството, обща методология за извършване на одити и общи изисквания към одиторите.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящия регламент се прилагат следните дефиниции:
1.
„компетентен орган“ означава националният орган, определен от държава-членка в съответствие с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2320/2002, да отговаря за координацията и осъществяване на мониторинг на прилагането на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване;
2.
„одит“ означава всички процедури или процеси, използвани за извършване на мониторинг на спазването на национално равнище. Той обхваща одити на сигурността, инспекции, разследвания, тестове и проучвания;
3.
„одитор“ означава всяко лице, което извършва одити на национално равнище;
4.
„недостатък“ означава неспазване на изискванията за авиационна сигурност;
5.
„инспекция“ означава преглед на прилагането на един или повече аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи колко ефективно те се осъществяват;
6.
„разследване“ означава проучване на произшествие, свързано с сигурността, и обяснение на неговата причина, за да се избегне то да се случи повторно и да се предприемат правни действия;
7.
„програма за контрол на качеството“ означава националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване;
8.
„одит на сигурността“ означава задълбочено проучване на всички аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи дали те са били прилагани непрекъснато в съответствие с постоянен стандарт;
9.
„произшествие, свързано със сигурността“ означава събитие с негативни последици за сигурността и сигурността на лица и имущество;
10.
„проучване“ означава оценка на операциите, за да се определят нуждите, свързани със сигурността. Това включва идентифициране на уязвимите места, които могат да се използват за извършване на актове на неправомерно вмешателство, независимо от прилагането на мерките и процедурите за сигурност, и препоръчването на компенсаторни защитни мерки, съизмерими със заплахата на всеки идентифициран риск;
11.
„тест“ означава изпитването на мерки, свързани с авиационната сигурност, когато компетентният орган въвежда или симулира извършването на неправомерен акт за целите на проучване на ефикасността и прилагането на съществуващите мерки за сигурност.
ГЛАВА II
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОГРАМИТЕ ЗА КОНТРОЛ НА КАЧЕСТВОТО
Член 3
Правомощия на компетентния орган
За да осигурят ефективността на своите национални програми за сигурност на гражданското въздухоплаване, държавите-членки предоставят на компетентните органи необходимите изпълнителни правомощия.
Член 4
Съдържание на програмата за контрол на качеството
1. Програмата за контрол на качеството съдържа всички необходими мерки за извършване на мониторинг на контрола на качеството, предприети, за да се оценява редовно изпълнението на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, включително на политиките, върху които тя се основава.
2. Програмата за контрол на качеството включва и засяга следните елементи:
а)
организационна структура, отговорности и ресурси;
б)
длъжностни характеристики и квалификация на всички одитори, които отговарят за осъществяването на програмата за контрол на качеството;
в)
оперативни дейности, свързани с мониторинга, включително типове, цел, съдържание, честота и основна задача на одитите на сигурността, проучванията и тестовете, както и класифициране на спазването и обхвата и на отговорностите на разследванията, когато това е приложимо;
г)
дейности, свързани с отстраняване на недостатъци, предоставящи подробна информация относно докладването на недостатъка, проследяването и отстраняването, за да се осигури ефективно спазване на изискванията на авиационната сигурност;
д)
мерки за изпълнение; и
е)
съобщения и докладване на предприетите дейности и на нивото на спазване на изискванията на авиационната сигурност.
Член 5
Мониторинг за съответствие
1. Върху прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване се извършва мониторинг.
2. Мониторингът се извършва в съответствие с програмата за контрол на качеството, като се вземат предвид равнището на заплахите, типът и характерът на операциите, стандартът на прилагане и други фактори и оценки, които изискват по-често извършване на мониторинг.
3. Управлението, определянето на приоритетите и организацията на програмата за контрол на качеството се извършва независимо от оперативното изпълнение на вземаните мерки по националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване.
Член 6
Докладване
1. Държавите-членки предават ежегодно на Комисията доклад относно предприетите мерки за изпълнение на техните задължения по настоящия регламент и за състоянието на авиационната сигурност на летищата, разположени на тяхна територия. Насоки за изготвяне на докладите са изложени в приложение I.
2. Референтният период за доклада е 1 януари - 31 декември. Докладът трябва да се представи в срок от два месеца от приключване на този период. По изключение той трябва да се представи до края на февруари 2004 г. за периода от 19 юли 2003 г. до 31 декември 2003 г.
ГЛАВА III
ОБЩА МЕТОДОЛОГИЯ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ОДИТИ
Член 7
Извършване на одити
Дейностите, свързани с извършване на мониторинг на спазването, включват както обявени, така и необявени дейности.
Член 8
Класифициране на съответствието
Одитите, инспекциите и тестовете на сигурността оценяват прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, като използват хармонизираната система за класифициране на спазването, изложена в приложение II.
ГЛАВА IV
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОДИТОРИТЕ
Член 9
Наличност на одитори
Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да осигури достатъчен брой одитори да бъдат на разположение за осъществяване на всички дейности по извършване на мониторинг на съответствието.
Член 10
Критерии за квалификация на одитори
1. Всяка държава-членка трябва да осигури одиторите, които изпълняват функции от името на компетентния орган, да имат подходящи квалификации, които включват достатъчен теоретичен и практически опит в съответната област.
2. Одиторите трябва да имат:
а)
добро разбиране на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване и как тя се прилага за операциите, на които се извършва преглед;
б)
когато е целесъобразно, познаване на по-строги мерки, приложими в съответната държава-членка, и местоположението, където се извършва прегледът;
в)
добро познаване на работно равнище на технологиите и техниките за сигурност;
г)
познаване на принципите, процедурите и техниките за извършване на одит;
д)
познаване на работно равнище на операциите, на които се извършва одит.
ГЛАВА V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Споделяне на най-добрите практики
Държавите-членки информират Комисията за най-добрите практики по отношение на програмите за контрол на качеството, методологиите на одита и одиторите. Комисията споделя тази информация с държавите-членки.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 4 юли 2003 година.
Verordnung (EG) Nr. 1217/2003 der Kommission
vom 4. Juli 2003
zur Festlegung gemeinsamer Spezifikationen für nationale Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 2320/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 16. Dezember 2002 zur Festlegung gemeinsamer Vorschriften für die Sicherheit in der Zivilluftfahrt(1), insbesondere Artikel 7 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Die Entwicklung und Durchführung eines nationalen Qualitätskontrollprogramms für die Sicherheit der Zivilluftfahrt in allen Mitgliedstaaten ist von zentraler Bedeutung für die Gewährleistung der Wirksamkeit ihrer nationalen Programme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt gemäß Artikel 5 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 2320/2002.
(2) Spezifikationen für die von den Mitgliedstaaten durchzuführenden nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt sollten dabei einen harmonisierten Ansatz gewährleisten. Eine Verordnung ist das zu diesem Zweck am besten geeignete Mittel.
(3) Die Überwachung der nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt auf Gemeinschaftsebene verlangt einen harmonisierten Ansatz bei der Bewertung der Einhaltung der Vorschriften auf einzelstaatlicher Ebene.
(4) Zur Gewährleistung einer effektiven Überwachung sollten von der zuständigen Behörde regelmäßige Audits durchgeführt werden. Diese sollten im Hinblick auf Gegenstand, Phase oder Zeitpunkt der Durchführung keinen Beschränkungen unterliegen. Sie sollten in der am besten geeigneten Form stattfinden, um ihre Wirksamkeit zu gewährleisten.
(5) Die Entwicklung einer detaillierten gemeinsamen Auditmethodik sollte vorrangig betrieben werden.
(6) Entwickelt werden muss ferner eine harmonisierte Form der Berichterstattung über die zur Erfuellung der Auflagen dieser Verordnung getroffenen Maßnahmen sowie über die Luftsicherheit auf den Flughäfen im Hoheitsgebiet der Mitgliedstaaten.
(7) Die nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt sollten auf bewährten Praktiken basieren. Die Mitgliedstaaten sollten untereinander Informationen über diese bewährten Praktiken austauschen.
(8) Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses für die Sicherheit der Zivilluftfahrt.
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I ZIELSETZUNG UND BEGRIFFSBESTIMMUNGEN
Artikel 1
Zielsetzung
Diese Verordnung enthält die gemeinsamen Spezifikationen für die nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt, die von allen Mitgliedstaaten durchzuführen sind. Dazu gehören auch gemeinsame Anforderungen für Qualitätskontrollprogramme, eine gemeinsame Methodik für die vorgesehenen Audits und gemeinsame Anforderungen für die Auditoren.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung gelten die folgenden Begriffsbestimmungen:
1. "Zuständige Behörde" ist die nach Artikel 5 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 2320/2002 von einem Mitgliedstaat benannte nationale Behörde, die für die Koordinierung und Überwachung der Durchführung seines nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt zuständig ist.
2. "Audit" ist jedes Verfahren zur Überwachung der Einhaltung der Vorschriften auf nationaler Ebene. Dazu gehören Sicherheitsaudits, Inspektionen, Erhebungen, Tests und Untersuchungen.
3. "Auditor" ist eine Person, die auf einzelstaatlicher Ebene Audits durchführt.
4. "Mangel" ist die Nichteinhaltung der Auflagen für die Luftsicherheit.
5. "Inspektion" ist die Prüfung der Umsetzung einer oder mehrerer Aspekte von Sicherheitsmaßnahmen und -verfahren zum Zweck der Feststellung, wie effektiv diese durchgeführt werden.
6. "Untersuchung" ist die Prüfung eines Sicherheitsvorfalls und die Klärung seiner Ursache, um eine Wiederholung zu vermeiden und rechtliche Maßnahmen in Betracht zu ziehen.
7. "Qualitätskontrollprogramm" ist ein nationales Qualitätskontrollprogramm für die Sicherheit der Zivilluftfahrt.
8. "Sicherheitsaudit" ist eine gründliche Prüfung aller Aspekte von Sicherheitsmaßnahmen und -verfahren, bei der ermittelt wird, ob diese kontinuierlich und auf einem konstanten Niveau durchgeführt werden.
9. "Sicherheitsvorfall" ist ein Ereignis mit negativen Auswirkungen für die Sicherheit von Personen und Eigentum.
10. "Erhebung" ist eine Bewertung von Betriebsabläufen zur Feststellung der Sicherheitsanforderungen. Dazu gehören auch die Feststellung von Schwachpunkten, die trotz der Durchführung von Sicherheitsmaßnahmen und -verfahren für unrechtmäßige Eingriffe ausgenutzt werden könnten, und Empfehlungen für der Bedrohung angemessene ausgleichende Schutzmaßnahmen, um den festgestellten Risiken zu begegnen.
11. "Test" ist die Erprobung von Maßnahmen für die Luftsicherheit, wobei die zuständige Behörde einen unrechtmäßigen Eingriff simuliert, um festzustellen, ob die bestehenden Sicherheitsmaßnahmen effizient sind tatsächlich angewendet werden.
KAPITEL II GEMEINSAME ANFORDERUNGEN FÜR QUALITÄTSKONTROLLPROGRAMME
Artikel 3
Befugnisse der zuständigen Behörde
Um die Effektivität der nationalen Sicherheitsprogramme für die Zivilluftfahrt zu gewährleisten, statten die Mitgliedstaaten die zuständige Behörde mit den erforderlichen Durchsetzungsbefugnissen aus.
Artikel 4
Inhalt des Qualitätskontrollprogramms
(1) Das Qualitätskontrollprogramm umfasst alle erforderlichen Qualitätsüberwachungsmaßnahmen, die getroffen werden, um die Durchführung des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt sowie die ihm zugrunde liegenden Konzepte regelmäßig zu bewerten.
(2) Das Qualitätskontrollprogramm beschreibt und berücksichtigt folgende Aspekte:
a) Organisationsstruktur, Zuständigkeiten und Ressourcen;
b) Aufgaben und Qualifikationen aller für die Durchführung des Qualitätskontrollprogramms zuständigen Auditoren;
c) die Überwachung von Betriebsabläufen, einschließlich Arten, Ziel, Inhalt, Häufigkeit und Schwerpunkt von Sicherheitsaudits, Inspektionen, Erhebungen und Tests sowie die Einstufung der Einhaltung der Vorschriften und den Umfang von Untersuchungen und Zuständigkeiten, soweit anwendbar;
d) Maßnahmen zur Behebung der Mängel und Einzelheiten der Berichterstattung über Mängel, Folgemaßnahmen und Behebung, um die Einhaltung der Auflagen für die Luftsicherheit effektiv zu gewährleisten;
e) Durchsetzungsmaßnahmen sowie
f) Mitteilungen und Berichterstattung über die durchgeführten Tätigkeiten und den Grad der Einhaltung der Auflagen für die Luftsicherheit.
Artikel 5
Überwachung der Einhaltung der Vorschriften
(1) Die Durchführung des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt wird überwacht.
(2) Die Überwachung erfolgt in Übereinstimmung mit dem Qualitätskontrollprogramm unter Berücksichtung von Bedrohungsgrad, Art und Charakter der Maßnahmen, Qualität der Durchführung sowie anderer Faktoren und Erwägungen, die häufigere Überwachungen erforderlich machen.
(3) Die Verwaltung und Organisation des Qualitätskontrollprogramms sowie die Festsetzung von Schwerpunkten erfolgt unabhängig von der operationellen Durchführung der Maßnahmen im Rahmen des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt.
Artikel 6
Berichterstattung
(1) Die Mitgliedstaten erstatten der Kommission jährlich Bericht über die zur Erfuellung ihrer Verpflichtungen im Rahmen dieser Verordnung getroffenen Maßnahmen sowie über die Luftsicherheit auf den Flughäfen in ihrem Hoheitsgebiet. Die Leitlinien für die Berichterstattung sind in Anhang I enthalten.
(2) Der Bericht erstreckt sich auf den Zeitraum vom 1. Januar bis zum 31. Dezember. Der Bericht ist zwei Monate nach Ablauf des genannten Zeitraums vorzulegen. Für den Zeitraum vom 19. Juli 2003 bis zum 31. Dezember 2003 kann der Bericht ausnahmsweise bis Ende Februar 2004 eingereicht werden.
KAPITEL III GEMEINSAME AUDITMETHODIK
Artikel 7
Durchführung von Audits
Die Überwachung der Einhaltung der Vorschriften erfolgt sowohl angemeldet wie auch unangemeldet.
Artikel 8
Einstufung der Einhaltung der Vorschriften
Sicherheitsaudits, Inspektionen und Tests zur Bewertung der Durchführung des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt erfolgen auf der Grundlage eines harmonisierten Einstufungssystems, dessen Einzelheiten in Anhang II enthalten sind.
KAPITEL IV GEMEINSAME ANFORDERUNGEN FÜR AUDITOREN
Artikel 9
Verfügbarkeit der Auditoren
Jeder Mitgliedstaat stellt durch geeignete Maßnahmen sicher, dass eine ausreichende Zahl von Auditoren für alle Aufgaben im Zusammenhang mit der Überwachung der Einhaltung der Vorschriften zur Verfügung steht.
Artikel 10
Qualifikationskriterien für Auditoren
(1) Jeder Mitgliedstaat sorgt dafür, dass Auditoren, die im Namen der zuständigen Behörde Aufgaben übernehmen, über angemessene Qualifikationen verfügen, zu denen auch ausreichende theoretische und praktische Erfahrungen auf dem jeweiligen Gebiet gehören.
(2) Von den Auditoren werden verlangt:
a) gute Kenntnisse des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt und seiner Anwendung bei den zu prüfenden Betriebsabläufen;
b) bei Bedarf Kenntnisse der strengeren Maßnahmen, die in dem betreffenden Mitgliedstaat und am jeweiligen Prüfungsort Anwendung finden;
c) gute fachliche Kenntnisse der Sicherheitstechnologien und -verfahren;
d) Kenntnisse im Bereich der Auditgrundsätze, -verfahren und -techniken;
e) Fachkenntnisse auf dem Gebiet der zu prüfenden Betriebsabläufe.
Kapitel V GEMEINSAME BESTIMMUNGEN
Artikel 11
Austausch bewährter Praktiken
Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission über bewährte Praktiken für Qualitätskontrollprogramme, Auditmethoden und Auditoren. Die Kommission leitet diese Informationen an die Mitgliedstaaten weiter.
Artikel 12
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 4. Juli 2003