ДИРЕКТИВА 2007/43/ЕО НА СЪВЕТА
от 28 юни 2007 година
за определяне на минимални правила за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо
(Текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът относно закрилата и хуманното отношение към животните, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, изисква при изработване и осъществяване на селскостопанските политики Общността и държавите-членки да зачитат изцяло изискванията за хуманно отношение към животните, като същевременно спазват законовите или административните разпоредби и обичаите в държавите-членки, свързани по-специално с религиозни обреди, културни традиции и регионално наследство.
(2)
Директива 98/58/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 г. относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели (3), създадена въз основа на Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели (4) (наричана по-долу „конвенцията“) определя минимални стандарти за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, които включват осигуряването на помещения, храна, вода и грижи, които да съответстват на физиологичните и етологичните нужди на животните.
(3)
Общността е страна по конвенцията, в рамките на която беше приета специфична препоръка относно домашните птици (Gallus gallus), която включва допълнителни разпоредби за птиците, отглеждани за производство на месо.
(4)
В доклада на Научния комитет по здравето на животните и хуманното отношение към тях от 21 март 2000 г. относно хуманното отношение към пилетата, отглеждани за производство на месо (бройлери), беше направено заключение, че бързият темп на нарастване на породите пилета, използвани понастоящем за тази цел, не е придружен от задоволително ниво на здраве и благосъстояние и че отрицателните последици от високите стойности на гъстота на отглеждане са по-слабо изразени в сгради, където се поддържат добри вътрешни климатични условия.
(5)
След получаване на съответните становища от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) ще бъдат приети специални разпоредби за незастланите площи, с цел свеждане до минимум на влиянието на генетичните параметри или включване на показатели за благосъстояние, освен този за дерматит на възглавничката на стъпалото.
(6)
Необходимо е да се определят правила на общностно равнище за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо, за да се избегне нелоялната конкуренция, която може да повлияе върху нормалното функциониране на организацията на общия пазар в този сектор, както и за да се осигури рационално развитие на сектора.
(7)
В съответствие с принципа на пропорционалността за постигането на основната цел за въвеждане на подобрения в благосъстоянието на животните при интензивното отглеждане на пилета е необходимо и уместно да бъдат определени минимални правила за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо. Настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на преследваните цели в съответствие с член 5, трети параграф от Договора.
(8)
Правилата следва да бъдат насочени към проблемите на благосъстоянието при системите за интензивно отглеждане. За да се избегне прилагането на непропорционални мерки при отглеждането на малък брой пилета следва да бъде определен минимален праг за прилагането на настоящата директива.
(9)
Важно е хората, които се грижат за пилетата, да разбират съответните изисквания за благосъстоянието на животните и да получават подходящо обучение, за да изпълняват своите задачи, или да са придобили опит, съответстващ на такова обучение.
(10)
При определянето на правила за защитата на пилета, отглеждани за производство на месо, следва да се поддържа баланс между различните въпроси, които трябва да бъдат взети предвид във връзка със здравето и благосъстоянието на животните, икономическите и социалните съображения и въздействието върху околната среда.
(11)
Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за консумация от човека (5) и Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (6) вече определят рамката за официален контрол, включително спазването на някои правила за хуманно отношение към животните. Освен това Регламент (ЕО) № 882/2004 предвижда, че държавите-членки следва да представят годишни доклади за изпълнението на многогодишните национални планове за контрол, включващи резултатите от проведения контрол и извършените проверки. За тази цел се предвижда финансова подкрепа в посочените регламенти и в Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (7).
(12)
Вече съществуват редица доброволни режими в различните държави-членки за етикетиране на пилешко месо в съответствие със стандартите за благосъстояние на животните и други параметри.
(13)
В светлината на придобития опит при прилагането на такива доброволни режими за етикетиране е уместно Комисията да представи доклад за възможностите за въвеждане на специален хармонизиран задължителен режим на етикетиране на общностно равнище за пилешко месо, месни продукти и месни заготовки, въз основа на спазване на стандартите за добро състояние на животните, включително за възможните социално-икономически последици, за въздействието върху икономическите партньори на Общността и за съответствието на такъв режим на етикетиране с правилата на Световната търговска организация.
(14)
Целесъобразно е Комисията да представи доклад, основан на нови научни доказателства, като вземе предвид по-задълбочени научни изследвания и практически опит, за да се подобри още повече благосъстоянието на пилетата, отглеждани за производство на месо, включително родителската група на такива пилета, по-специално по отношение на областите, които не попадат в обхвата на настоящата директива. Този доклад следва да разгледа конкретно възможностите за въвеждане на прагове на показателите за условията, водещи до лошо състояние, установени по време на post-mortem проверките и за влиянието на генетичните параметри върху забелязаните пропуски, водещи до лошо състояние на пилетата, отглеждани за производство на месо.
(15)
Държавите-членки следва да предвидят правила за санкциите, приложими към нарушенията на разпоредбите на настоящата директива, и да гарантират тяхното изпълнение. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(16)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (8) Съветът следва да насърчава държавите-членки да разработят, за себе си и в интерес на Общността, свои собствени таблици, които да илюстрират колкото е възможно по-добре съответствието между настоящата директива и мерките за транспонирането ѝ, и да ги публикуват.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (9),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива се прилага за пилета, отглеждани за производство на месо.
Директивата не се прилага за:
а)
стопанства с по-малко от 500 пилета;
б)
стопанства с пилета само за развъждане;
в)
люпилни;
г)
екстензивно закрито отглеждане и отглеждане по свободен начин на пилета, посочени в букви б), в), г) и д) от приложение IV към Регламент (ЕИО) № 1538/91 на Комисията от 5 юни 1991 г. за въвеждане на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1906/90 относно определени стандарти за търговията с птиче месо (10); и
д)
биологично отглеждани пилета в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2092/91 на Съвета от 24 юни 1991 г. относно биологичното производство на земеделски продукти и неговото означаване върху земеделските продукти и храни (11).
2. Директивата се прилага за стадата за отглеждане в стопанства, които имат стада и за размножаване, и за отглеждане.
Държавите-членки са свободни да предприемат по-строги мерки в областта, уредена с настоящата директива.
Собственикът или гледачът на животните носят основната отговорност за благосъстоянието на животните.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„собственик“ означава физическо или юридическо лице, притежаващо стопанство, в което се отглеждат пилетата;
б)
„гледач“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря или се грижи за пилетата по силата на договор или на закон, независимо дали на постоянен или на временен принцип;
в)
„компетентен орган“ означава централният орган на държава-членка, компетентен по прилагането на хуманното отношение към животните и извършването на ветеринарни и зоотехнически проверки или всеки друг орган, на който са били предоставени такива правомощия на регионално, местно или друго равнище;
г)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарен лекар с необходимия ценз по смисъла на приложение I, раздел III, глава IV, част А от Регламент (ЕО) № 854/2004, за да действа в това си качество, който е назначен от компетентния орган;
д)
„пиле“ означава животно от вида Gallus gallus, отглеждано за производство на месо;
е)
„стопанство“ означава място на производство, където се отглеждат пилетата;
ж)
„птичарник“ означава сграда в стопанство, в която се отглеждат групи птици;
з)
„използваема площ“ означава застлана площ, достъпна за пилетата по всяко време;
и)
„гъстота на отглеждане“ означава общото живо тегло пилета на квадратен метър от използваемата площ, които са в птичарника по едно и също време;
й)
„група“ означава група пилета, които са поставени в един птичарник на стопанството и се намират в този птичарник по едно и също време;
к)
„дневен процент на смъртност“ означава броят пилета, които са умрели в птичарника в един и същи ден, включително тези, които са били умъртвени поради заболяване или по други причини, разделен на общия брой пилета в птичарника в същия ден, умножен по 100;
л)
„натрупан дневен процент на смъртност“ означава сумата от дневните проценти на смъртност.
2. Определението за „използваема площ“ в параграф 1, буква з) по отношение на незастланите площи може да бъде допълнено в съответствие с процедурата, посочена в член 11, в зависимост от резултатите от научното становище на Европейския орган за безопасност на храните относно въздействието на незастланите площи върху доброто състояние на пилетата.
Член 3
Изисквания за отглеждане на пилетата
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
всички птичарници отговарят на изискванията, определени в приложение I;
б)
необходимите инспекции, мониторинг и последващ контрол, включително тези, предвидени в приложение III, се извършват от компетентния орган или от официалния ветеринарен лекар.
2. Държавите-членки следят максималната гъстота на отглеждане в стопанството или птичарника на стопанството в никакъв случай да не надхвърля 33 kg/m2.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите-членки могат да предвидят пилетата да се отглеждат при по-голяма гъстота на отглеждане, при условие че собственикът или гледачът е изпълнил освен изискванията, посочени в приложение I, и изискванията, посочени в приложение II.
4. Държавите-членки следят, когато се разрешава дерогация по параграф 3, максималната гъстота на отглеждане в стопанството или птичарника на стопанството в никакъв случай да не надхвърля 39 kg/m2.
5. Когато са изпълнени критериите, посочени в приложение V, държавите-членки могат да разрешат максималната гъстота на отглеждане, посочена в параграф 4, да бъде надхвърлена с не повече от 3 kg/m2.
Член 4
Обучение и насоки за лицата, които се занимават с пилета
1. Държавите-членки гарантират, че гледачите, които са физически лица, получават достатъчно обучение, за да изпълняват задачите си, и че са осигурени подходящи образователни курсове.
2. Образователните курсове, посочени в параграф 1, следва да са насочени към проблемите на благосъстоянието, и по-специално към въпросите, посочени в приложение IV.
3. Държавите-членки гарантират, че е създадена система за контрол и одобряване на образователните курсове. Гледачите на пилета следва да притежават удостоверение, признато от компетентния орган на държавата-членка и удостоверяващо завършването на такъв образователен курс или придобиването на опит, съответстващ на такова обучение.
4. Държавите-членки могат да признаят опит, придобит преди 30 юни 2010 г., като съответстващ на участието в такива образователни курсове и да издадат сертификат, удостоверяващ това съответствие.
5. Държавите-членки могат да предвидят, че разпоредбите, посочени в параграфи от 1 до 4, се прилагат и за собствениците.
6. Собственикът или гледачът предоставят указания и насоки относно съответните изисквания за хуманно отношение към животните, включително и тези, отнасящи се до практикуваните в стопанствата методи на умъртвяване, на лицата, които са наети или ангажирани от тях, за да се грижат за пилетата или да ги улавят и товарят.
Член 5
Етикетиране на птиче месо
Не по-късно от 31 декември 2009 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за възможностите за въвеждане на специален хармонизиран задължителен режим на етикетиране за пилешкото месо, месните продукти и заготовките, основаващ се на изпълнението на стандартите за хуманно отношение към животните.
Този доклад взема предвид вероятните социално-икономически последствия, въздействието върху икономическите партньори на Общността и съответствието на такъв режим на етикетиране с правилата на Световната търговска организация.
Докладът се придружава от подходящи законодателни предложения, които вземат предвид посочените съображения и придобития от държавите-членки опит при прилагането на доброволните режими на етикетиране.
Член 6
Доклад от Комисията до Европейския парламент и до Съвета
1. Въз основа на научно становище на Европейския орган за безопасност на храните Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета, не по-късно от 31 декември 2010 г., доклад относно влиянието на генетичните параметри върху установените пропуски, водещи до лошо състояние на пилетата. Докладът може да бъде придружен от подходящи законодателни предложения, ако е необходимо.
2. Държавите-членки представят на Комисията резултатите от събраните данни въз основа на мониторинга на представителна извадка от групи, заклани през период, не по-малък от една година. За да се позволи осъществяването на съответния анализ, изискванията относно извадката и данните, посочени в приложение III, следва да са научно обосновани, обективни и сравними, и да са определени в съответствие с процедурата, посочена в член 11.
Държавите-членки може да се нуждаят от финансовото участие на Общността за събирането на данните за целите на настоящата директива.
3. Въз основа на наличните данни и като вземе предвид новите научни доказателства, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от 30 юни 2012 г. доклад за прилагането на настоящата директива и нейното въздействие върху благосъстоянието на пилетата, както и за разработката на показатели за благосъстояние. Този доклад отчита различните условия и методи на производство. Той също отчита социално-икономическите и административните последици от настоящата директива, включително регионалните аспекти.
Член 7
Инспекции
1. Компетентният орган провежда инспекции без дискриминация, за да провери съответствието с изискванията на настоящата директива.
Такива инспекции следва да се провеждат в подходящо съотношение към броя животни, отглеждани във всяка държава-членка, в съответствие със съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 882/2004, и могат да бъдат провеждани едновременно с проверките за други цели.
Държавите-членки въвеждат подходящи процедури за определяне на гъстотата на отглеждане.
2. До 30 юни всяка година държавите-членки представят пред Комисията годишен доклад за предходната година относно инспекциите, предвидени в параграф 1. Докладът се придружава от списък на най-важните действия, предприети от компетентния орган, за да се справи с основните констатирани проблеми на благосъстоянието.
Член 8
Ръководства за практики на добро управление
Държавите-членки насърчават разработката на ръководства за практики на добро управление, които включват насоки за съответствие с настоящата директива. Насърчава се разпространението и ползването на такива ръководства.
Член 9
Санкции
Държавите-членки определят правилата за налагане на санкции, приложими по отношение на нарушенията на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното изпълнение. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки нотифицират тези разпоредби на Комисията най-късно до 30 юни 2010 г. и незабавно я уведомяват за всякакви последващи изменения, които ги засягат.
Член 10
Изпълнителни правомощия
Мерките, необходими за осигуряване на еднаквото изпълнение на настоящата директива, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 11.
Член 11
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните (наричан по-долу „комитета“), създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (12).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 12
Транспониране
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 30 юни 2010 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 28 юни 2007 година.
RICHTLINIE 2007/43/EG DES RATES
vom 28. Juni 2007
mit Mindestvorschriften zum Schutz von Masthühnern
(Text von Bedeutung für den EWR)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 37,
auf Vorschlag der Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (2),
nach Anhörung des Ausschusses der Regionen,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß dem Protokoll über den Tierschutz und das Wohlergehen der Tiere im Anhang des Vertrags zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft sind die Gemeinschaft und die Mitgliedstaaten verpflichtet, den Erfordernissen des Wohlergehens der Tiere bei der Festlegung und Durchführung der Politik der Gemeinschaft in vollem Umfang Rechnung zu tragen und hierbei die Rechts- und Verwaltungsvorschriften und die Gepflogenheiten der Mitgliedstaaten insbesondere in Bezug auf religiöse Riten, kulturelle Traditionen und das regionale Erbe zu berücksichtigen.
(2)
Die Richtlinie 98/58/EG des Rates vom 20. Juli 1998 über den Schutz landwirtschaftlicher Nutztiere (3) stützt sich auf das Europäische Übereinkommen zum Schutz von Tieren in landwirtschaftlichen Tierhaltungen (4) (im Folgenden „Übereinkommen“ genannt) und enthält Mindestvorschriften für den Schutz von Tieren, die zu landwirtschaftlichen Nutzzwecken gezüchtet oder gehalten werden, einschließlich Vorschriften für das Unterbringen, Füttern, Tränken und Pflegen von Tieren auf eine Art und Weise, die den physiologischen und ethologischen Bedürfnissen der Tiere Rechnung trägt.
(3)
Die Gemeinschaft ist Vertragspartei des genannten Übereinkommens; in dessen Rahmen wurde eine spezifische Empfehlung für Hausgeflügel (Gallus gallus) angenommen, die zusätzliche Bestimmungen für Mastgeflügel enthält.
(4)
In seinem Bericht vom 21. März 2000 über den „Schutz von Masthühnern (Broiler)“ gelangte der Wissenschaftliche Ausschuss für Tiergesundheit und Tierschutz zu dem Schluss, dass die hohe Wachstumsrate bei Hühnerrassen, die aufgrund ihrer Schnellwüchsigkeit üblicherweise zu Mastzwecken verwendet werden, kein zufrieden stellendes Tierschutz- und Tiergesundheitsniveau gewährleistet und dass die negativen Auswirkungen hoher Besatzdichten in Stallungen mit guten Klimabedingungen geringer sind.
(5)
Besondere Vorschriften für nicht eingestreute Bereiche, durch die der Einfluss genetischer Parameter so weit wie möglich begrenzt oder neben der Fußballendermatitis noch weitere Tierschutzindikatoren berücksichtigt werden sollen, werden festgelegt, sobald die entsprechenden Gutachten der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit (EFSA) vorliegen.
(6)
Es ist notwendig, auf Gemeinschaftsebene Vorschriften zum Schutz von Masthühnern festzulegen, um Wettbewerbsverzerrungen, die das reibungslose Funktionieren der gemeinsamen Marktorganisation in diesem Sektor beeinträchtigen können, zu vermeiden und die rationelle Entwicklung des Sektors zu sichern.
(7)
Um das Grundziel der Verbesserung der Haltungsbedingungen von Hühnern in intensiven Haltungssystemen zu erreichen, ist es nach dem Grundsatz der Verhältnismäßigkeit notwendig und angemessen, Mindestvorschriften zum Schutz von Masthühnern festzulegen. Gemäß Artikel 5 Absatz 3 des Vertrags geht diese Richtlinie nicht über das zur Erreichung der Ziele dieses Vertrags erforderliche Maß hinaus.
(8)
Die Vorschriften sollten auf Tierschutzprobleme in intensiven Haltungssystemen konzentriert werden. Um zu vermeiden, dass unverhältnismäßige Maßnahmen getroffen werden, von denen auch kleine Hühnerhaltungen betroffen wären, sollte für die Anwendung dieser Richtlinie ein Schwellenwert festgesetzt werden.
(9)
Es ist wichtig, dass mit Hühnern umgehende Personen mit den einschlägigen Tierschutzvorschriften vertraut und entsprechend geschult sind oder eine gleichwertige Berufserfahrung besitzen.
(10)
Bei der Festlegung von Vorschriften zum Schutz von Masthühnern sollte ein Gleichgewicht zwischen den zu berücksichtigenden Tierschutz- und Tiergesundheitsaspekten, wirtschaftlichen und sozialen Erwägungen und den Auswirkungen auf die Umwelt gewährleistet werden.
(11)
Die Verordnung (EG) Nr. 854/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29. April 2004 mit besonderen Verfahrensvorschriften für die amtliche Überwachung von zum menschlichen Verzehr bestimmten Erzeugnissen tierischen Ursprungs (5) und die Verordnung (EG) Nr. 882/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29. April 2004 über amtliche Kontrollen zur Überprüfung der Einhaltung des Lebensmittel- und Futtermittelrechts sowie der Bestimmungen über Tiergesundheit und Tierschutz (6) enthalten bereits Rahmenvorschriften für amtliche Kontrollen, die auch die Kontrolle der Einhaltung bestimmter Tierschutzvorschriften betreffen. Die Verordnung (EG) Nr. 882/2004 sieht ferner vor, dass die Mitgliedstaaten Jahresberichte über den Stand der Durchführung der mehrjährigen nationalen Kontrollpläne, einschließlich der Kontrollergebnisse und der durchgeführten Buchprüfungen, vorlegen. Zu diesem Zweck ist sowohl in den genannten Verordnungen als auch in der Entscheidung 90/424/EWG des Rates vom 26. Juni 1990 über bestimmte Ausgaben im Veterinärbereich (7) eine finanzielle Unterstützung vorgesehen.
(12)
In bestimmten Mitgliedstaaten gibt es bereits freiwillige Etikettierungsregelungen für Hühnerfleisch, die auf der Einhaltung von Tierschutzstandards und anderen Parametern beruhen.
(13)
Angesichts der Erfahrungen mit diesen freiwilligen Etikettierungsregelungen empfiehlt es sich, dass die Kommission einen Bericht über die mögliche Einführung einer gemeinschaftsweit harmonisierten und verbindlichen Etikettierungsregelung speziell für Hühnerfleisch, Hühnerfleischerzeugnisse und Hühnerfleischzubereitungen vorlegt, die an der Einhaltung von Tierschutznormen ausgerichtet ist; in dem Bericht soll auch auf die potenziellen sozioökonomischen Auswirkungen, die Konsequenzen für die Wirtschaftspartner der Gemeinschaft und die Vereinbarkeit der Regelung mit den Regeln der Welthandelsorganisation eingegangen werden.
(14)
Auf der Grundlage neuer wissenschaftlicher Erkenntnisse und unter Berücksichtigung weiterer Forschungsergebnisse und praktischer Erfahrungen sollte die Kommission einen Bericht vorlegen, in dem geprüft wird, wie die Haltungsbedingungen von Masthühnern, einschließlich der Elternbestände, vor allem hinsichtlich der nicht unter diese Richtlinie fallenden Aspekte verbessert werden können. Der Bericht sollte insbesondere auf die Möglichkeit der Einführung von Schwellenwerten betreffend Anzeichen für unzulängliche, bei der Fleischuntersuchung festgestellte Haltungsbedingungen eingehen und dem Einfluss genetischer Parameter auf Mangelzustände Rechnung tragen, die das Wohlbefinden von Masthühnern beeinträchtigen.
(15)
Die Mitgliedstaaten sollten für den Fall des Verstoßes gegen die Vorschriften dieser Richtlinie Sanktionen vorsehen und sicherstellen, dass diese ordnungsgemäß angewandt werden. Die Sanktionen müssen wirksam, verhältnismäßig und abschreckend sein.
(16)
Der Rat sollte gemäß Nummer 34 der Interinstitutionellen Vereinbarung „Bessere Rechtsetzung“ (8) darauf hinwirken, dass die Mitgliedstaaten für ihre eigenen Zwecke und im Interesse der Gemeinschaft eigene Aufstellungen vornehmen, aus denen im Rahmen des Möglichen die Entsprechungen der Richtlinie und der Umsetzungsmaßnahmen zu entnehmen sind, und diese veröffentlichen.
(17)
Die zur Durchführung dieser Richtlinie erforderlichen Maßnahmen sollten nach Maßgabe des Beschlusses 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse (9) erlassen werden -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand und Geltungsbereich
(1) Diese Richtlinie gilt für Masthühner.
Vom Geltungsbereich ausgeschlossen sind jedoch
a)
Betriebe mit weniger als 500 Hühnern;
b)
Betriebe, die ausschließlich Zuchthühnerbestände halten;
c)
Brütereien;
d)
Hühner in extensiver Bodenhaltung oder in Auslaufhaltung gemäß Anhang IV Buchstaben b, c, d und e der Verordnung (EWG) Nr. 1538/91 der Kommission vom 5. Juni 1991 mit ausführlichen Durchführungsvorschriften zur Verordnung (EWG) Nr. 1906/90 des Rates über bestimmte Vermarktungsnormen für Geflügelfleisch (10);
e)
Hühner aus ökologischer Haltung gemäß Verordnung (EWG) Nr. 2092/91 des Rates vom 24. Juni 1991 über den ökologischen Landbau und die entsprechende Kennzeichnung der landwirtschaftlichen Erzeugnisse und Lebensmittel (11).
(2) Die Richtlinie gilt für Mastbestände in Betrieben, die sowohl Zuchtbestände als auch Mastbestände haben.
Es steht den Mitgliedstaaten frei, auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet strengere Maßnahmen zu erlassen.
Die Hauptverantwortung für den Tierschutz liegt beim Eigentümer oder Halter der Tiere.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
(1) Im Sinne dieser Richtlinie bezeichnet der Ausdruck
a)
„Eigentümer“ jede natürliche oder juristische Person, die das Eigentum an dem Hühnerhaltungsbetrieb hat;
b)
„Halter“ jede natürliche oder juristische Person, die aufgrund vertraglicher Vereinbarungen oder von Gesetzes wegen vorübergehend oder dauerhaft für die Hühner zuständig oder verantwortlich ist;
c)
„zuständige Behörde“ die für die Durchführung von Tierschutzkontrollen sowie von veterinärrechtlichen und tierzüchterischen Kontrollen zuständige zentrale Behörde eines Mitgliedstaats oder jede andere amtliche Stelle, der diese Zuständigkeit auf regionaler, lokaler oder sonstiger Ebene übertragen wurde;
d)
„amtlicher Tierarzt“ einen Tierarzt im Sinne von Anhang I Abschnitt III Kapitel IV Teil A der Verordnung (EG) Nr. 854/2004, der in dieser Funktion handelt und von der zuständigen Behörde ernannt wurde;
e)
„Huhn“ ein zur Fleischerzeugung gemästetes Tier der Art Gallus gallus;
f)
„Betrieb“ eine Produktionsstätte, in der Hühner gehalten werden;
g)
„Stall“ ein Betriebsgebäude, in dem ein Hühnerbestand gehalten wird;
h)
„Nutzfläche“ ein den Hühnern jederzeit zugänglicher eingestreuter Bereich;
i)
„Besatzdichte“ das Gesamtlebendgewicht der sich in einem Stall gleichzeitig befindenden Hühner je Quadratmeter Nutzfläche;
j)
„Bestand“ eine in einem Stall eines Betriebes untergebrachte und sich dort gleichzeitig befindende Gruppe von Hühnern;
k)
„tägliche Mortalitätsrate“ die Zahl der am selben Tag in einem Stall verendeten sowie der aufgrund von Krankheiten oder aus anderen Gründen getöteten Hühner, geteilt durch die Zahl der sich an diesem Tag in dem betreffenden Stall befindenden Hühner, multipliziert mit 100;
l)
„kumulative tägliche Mortalitätsrate“ die Summe der täglichen Mortalitätsraten.
(2) Die Definition des Begriffs „Nutzfläche“ gemäß Absatz 1 Buchstabe h kann in Bezug auf nicht eingestreute Bereiche nach dem Verfahren des Artikels 11 entsprechend den Ergebnissen eines wissenschaftlichen Gutachtens der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit über die Auswirkungen nicht eingestreuter Bereiche auf die Haltung von Hühnern ergänzt werden.
Artikel 3
Bedingungen für die Hühnerhaltung
(1) Die Mitgliedstaaten gewährleisten, dass
a)
alle Ställe die Anforderungen gemäß Anhang I erfüllen;
b)
die zuständige Behörde oder der amtliche Tierarzt die erforderlichen Kontrollen und die Überwachungs- und Folgemaßnahmen einschließlich derjenigen, die in Anhang III vorgesehen sind, durchführt.
(2) Die Mitgliedstaaten gewährleisten, dass die maximale Besatzdichte in einem Betrieb oder Stall eines Betriebs zu keiner Zeit 33 kg/m2 überschreitet.
(3) Abweichend von Absatz 2 können die Mitgliedstaaten vorsehen, dass Hühner in einer höheren Besatzdichte gehalten werden, sofern der Eigentümer oder der Halter neben den Anforderungen von Anhang I auch die Anforderungen gemäß Anhang II erfüllt.
(4) Die Mitgliedstaaten gewährleisten, dass im Falle einer Ausnahme gemäß Absatz 3 die maximale Besatzdichte in einem Betrieb oder Stall eines Betriebs zu keiner Zeit 39 kg/m2 überschreitet.
(5) Sind die Kriterien gemäß Anhang V erfüllt, so können die Mitgliedstaaten zulassen, dass die maximale Besatzdichte nach Absatz 4 um höchstens 3 kg/m2 erhöht wird.
Artikel 4
Schulung und Anleitung von mit Hühnern umgehenden Personen
(1) Die Mitgliedstaaten gewährleisten, dass Halter, die natürliche Personen sind, für ihre Aufgaben angemessen geschult wurden und dass entsprechende Lehrgänge zur Verfügung stehen.
(2) Die Lehrgänge gemäß Absatz 1 behandeln in erster Linie Tierschutzfragen und insbesondere die Aspekte gemäß Anhang IV.
(3) Die Mitgliedstaaten gewährleisten, dass ein Verfahren zur Kontrolle und Genehmigung von Lehrgängen festgelegt wird. Die Halter der Hühner erhalten eine von der zuständigen Behörde des betreffenden Mitgliedstaats anerkannte Bescheinigung, aus der hervorgeht, dass sie einen solchen Lehrgang absolviert haben oder eine gleichwertige Berufserfahrung besitzen.
(4) Die Mitgliedstaaten können vor dem 30. Juni 2010 erworbene Berufserfahrung als einer Teilnahme an Lehrgängen gleichwertig anerkennen; in diesem Falle bestätigen sie dies in einer entsprechenden Bescheinigung.
(5) Die Mitgliedstaaten können vorsehen, dass die Anforderungen gemäß den Absätzen 1 bis 4 auch für die Eigentümer gelten.
(6) Der Eigentümer oder Halter gewährleistet, dass die von ihm zur Pflege oder zum Einfangen und Verladen der Hühner angestellten oder beschäftigten Personen in Tierschutzfragen, einschließlich der in Betrieben gängigen Tötungsmethoden, angewiesen und angeleitet werden.
Artikel 5
Etikettierung von Hühnerfleisch
Spätestens am 31. Dezember 2009 legt die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat einen Bericht über die mögliche Einführung einer harmonisierten und verbindlichen Etikettierungsregelung speziell für Hühnerfleisch, Hühnerfleischerzeugnisse und Hühnerfleischzubereitungen vor, der auf der Einhaltung von Tierschutzstandards beruht.
In dem Bericht wird auf die potenziellen sozioökonomischen Auswirkungen, die Konsequenzen für die Wirtschaftspartner der Gemeinschaft und die Vereinbarkeit der Regelung mit den Regeln der Welthandelsorganisation eingegangen.
Dem Bericht liegen geeignete Legislativvorschläge bei, die den genannten Erwägungen und den Erfahrungen der Mitgliedstaaten mit freiwilligen Etikettierungsregelungen Rechnung tragen.
Artikel 6
Bericht der Kommission an das Europäische Parlament und den Rat
(1) Auf der Grundlage eines wissenschaftlichen Gutachtens der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit legt die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat spätestens zum 31. Dezember 2010 einen Bericht über den Einfluss genetischer Parameter auf Mangelzustände vor, die das Wohlbefinden von Masthühnern beeinträchtigen. Der Bericht kann erforderlichenfalls von geeigneten Legislativvorschlägen begleitet werden.
(2) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission die Ergebnisse der Datenerhebung aufgrund der Überwachung einer repräsentativen Stichprobe von geschlachteten Beständen während eines Mindestzeitraums von einem Jahr. Um eine fundierte Analyse zu ermöglichen, sollten die Anforderungen an die Probenahme und die Datenerhebung nach Anhang III wissenschaftlich abgesichert, objektiv und vergleichbar sein und nach dem in Artikel 11 genannten Verfahren festgelegt werden.
Die Mitgliedstaaten benötigen möglicherweise finanzielle Unterstützung der Gemeinschaft, um die Datenerhebung für die Zwecke dieser Richtlinie durchführen zu können.
(3) Auf der Grundlage der verfügbaren Daten und unter Berücksichtigung neuer wissenschaftlicher Erkenntnisse übermittelt die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat spätestens am 30. Juni 2012 einen Bericht über die Anwendung dieser Richtlinie und ihren Einfluss auf das Wohlergehen von Hühnern sowie über die Entwicklung der Tierschutzindikatoren. In dem Bericht werden die verschiedenen Haltungsbedingungen und -methoden berücksichtigt. Ferner werden darin die sozioökonomischen und administrativen Auswirkungen dieser Richtlinie einschließlich regionaler Aspekte berücksichtigt.
Artikel 7
Kontrollen
(1) Die zuständige Behörde überprüft im Wege nicht diskriminierender Kontrollen die Einhaltung der Vorschriften dieser Richtlinie.
Diese Kontrollen sind an einer angemessenen Zahl der in den einzelnen Mitgliedstaaten gehaltenen Tiere nach den einschlägigen Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 882/2004 durchzuführen; sie können zum selben Zeitpunkt stattfinden wie Kontrollen, die zu anderen Zwecken durchgeführt werden.
Die Mitgliedstaaten schaffen geeignete Verfahren für die Feststellung der Besatzdichte.
(2) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission bis zum 30. Juni jeden Jahres einen Bericht über die im Vorjahr gemäß Absatz 1 durchgeführten Kontrollen. Der Bericht enthält auch eine Liste der relevantesten Maßnahmen, die von der zuständigen Behörde zur Behebung der wichtigsten festgestellten Tierschutzprobleme ergriffen worden sind.
Artikel 8
Leitlinien für gute betriebliche Praxis
Die Mitgliedstaaten fördern die Erarbeitung von Leitlinien für gute betriebliche Praxis, die auch Empfehlungen für die Anwendung dieser Richtlinie enthalten. Die Verbreitung und Anwendung dieser Leitlinien werden gefördert.
Artikel 9
Sanktionen
Die Mitgliedstaaten legen für den Fall, dass gegen die nach Maßgabe dieser Richtlinie erlassenen nationalen Rechtsvorschriften verstoßen wird, Sanktionen fest und treffen alle erforderlichen Vorkehrungen, um sicherzustellen, dass diese ordnungsgemäß angewendet werden. Die Sanktionen müssen wirksam, angemessen und abschreckend sein. Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission diese Sanktionsvorschriften bis spätestens 30. Juni 2010 und etwaige spätere Änderungen dieser Vorschriften so bald wie möglich mit.
Artikel 10
Durchführungsbefugnisse
Zur einheitlichen Durchführung dieser Richtlinie erforderliche Maßnahmen können nach dem in Artikel 11 genannten Verfahren erlassen werden.
Artikel 11
Ausschussverfahren
(1) Die Kommission wird von dem Ständigen Ausschuss für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit unterstützt, der gemäß der Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 28. Januar 2002 zur Festlegung der allgemeinen Grundsätze und Anforderungen des Lebensmittelrechts, zur Errichtung der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit und zur Festlegung von Verfahren zur Lebensmittelsicherheit (12) eingesetzt wurde („Ausschuss“).
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gelten die Artikel 5 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
Der Zeitraum nach Artikel 5 Absatz 6 des Beschlusses 1999/468/EG wird auf drei Monate festgesetzt.
Artikel 12
Umsetzung
Die Mitgliedstaaten setzen die Rechts- und Verwaltungsvorschriften in Kraft, die erforderlich sind, um dieser Richtlinie spätestens zum 30. Juni 2010 nachzukommen.
Wenn die Mitgliedstaaten diese Vorschriften erlassen, nehmen sie in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten der Bezugnahme.
Artikel 13
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 14
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Luxemburg am 28. Juni 2007.