31999L0054
L 142/30
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 1999/54/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 26 май 1999 година
за изменение на Директива 66/402/ЕИО на Съвета относно търговията със семена от зърнени култури
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 66/402/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от зърнени култури (1), последно изменена с Директива 1999/8/ЕО (2), и по-специално член 2, параграф 1, буква б) и член 21б от нея,
(1)
като има предвид, че цитираната по-горе директива съдържа разпоредби за включване на хибридите на самоопрашващите се видове на тритикале в своя обхват и оправомощава Комисията да приеме необходимите изменения на определенията от член 2, параграф 1 на тази директива; като има предвид, че отчитайки нарасналото значение на хибридите на самоопрашващите се видове на тритикале в Общността, е уместно те да бъдат включени в приложното поле на директивата и вследствие на това да бъдат приети необходимите изменения на определенията „базови семена“ и „сертифицирани семена“;
(2)
като има предвид, че цитираната по-горе директива не определя условията, на които трябва да отговарят културите и семената за хибридите на Avena sativa, Hordeum vulgare, Oryza sativa, Triticum aestivum, Triticum durum, Triticum spelta и самоопрашващи се видове на Triticosecale, че тези условия могат да бъдат определени и следователно да бъдат изменени приложения I и II към Директива 66/402/ЕИО; като има предвид, че отчитайки нарасналото значение на горепосочените хибриди в Общността, е уместно да се определят условията, на които трябва да отговарят културите и семената, и по-специално в случаите, когато семената са произведени посредством химичен хибриден агент;
(3)
като има предвид, че мерките, предвидени в настоящата директива, са съобразени със становището на Постоянния комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 66/402/ЕИО се изменя, както следва:
1.
В член 2, параграф 1, буква Ва въвеждащата фраза е заменена със следния текст:
„Базови семена (хибриди на овеса, на ечемика, на ориза, на ръжта, на пшеницата, на твърдата пшеница, на пшеницата спелта и на самоопрашващите се видове тритикале)“
2.
В член 2, параграф 1, буква Д, въвеждащата фраза е заменена със следния текст:
„Сертифицирани семена (канарско просо, различно от неговите хибриди, ръж, сорго, суданско сорго, царевица и хибриди на овеса, на ечемика, на ориза, на пшеницата, на твърдата пшеница, на пшеницата спелта и на самоопрашващите се видове тритикале): семена“
3.
В точка 3 от приложение I първото и второто изречение са заменени със следния текст:
„Културата съдържа достатъчна сортова идентичност и сортова чистота, а в случай на култура от поколение инбред - достатъчна идентичност и чистота по отношение на нейните характеристики. По отношение производството на семена за хибридни сортове горепосочените разпоредби се прилагат и относно характеристиките на техните компоненти, в това число мъжката стерилност и възстановяването на фертилността.“
4.
В приложение I е добавена следната точка 3б:
„3б.
Култури, предназначени за производството на сертифицирани семена за хибридите на овеса, на ечемика, на ориза, на пшеницата, на твърдата пшеница, на пшеницата спелта и на самоопрашващите се видове тритикале.
a)
По отношение на разстоянието до най-близките източници на полени, способни да предизвикат нежелано външно опрашване, културите отговарят на следните стандарти:
-
минималното разстояние от женския компонент по отношение всеки друг сорт от същия вид, с изключение на културата на мъжкия компонент, е 25 метра,
-
това разстояние може да не се вземе под внимание, ако съществува достатъчна защита срещу всякакво нежелано външно опрашване.
б)
Културата съдържа достатъчна идентичност и чистота по отношение характеристиките на нейните компоненти.
Когато семената са произведени посредством химически хибриден агент, културата отговаря на следните стандарти или други условия:
i)
минималната видова чистота на всеки компонент е следната:
-
овес, ечемик, ориз, пшеница, твърда пшеница и пшеница спелта: 99,7 %
-
самоопрашващи се видове тритикале: 99,0 %;
ii)
минималната хибридност трябва да бъде 95 %. Степента на хибридност се измерва в съответствие с действащите международни методи, в случай че такива методи съществуват. Когато хибридността е определена по време на контрола на семената, предшестващ сертификацията, не е необходимо да се измерва степента на хибридност по време на инспекциите на място.“
5.
В точка 1 на приложение II първото и второто изречение са заменени със следния текст:
„Семената съдържат достатъчна сортова идентичност и сортова чистота, а в случай на култура от поколение инбред - достатъчна идентичност и чистота по отношение на техните характеристики. Що се касае до семената за хибридни сортове, горепосочените разпоредби се прилагат също така относно характеристиките на техните компоненти.“
6.
В заглавието на част 1, буква Аа от приложение II, след термина „Triticosecale“ се добавят следните думи: „различни от хибриди“.
7.
След част 1, буква Аа от приложение II се добавя следната част:
„Аб.
Хибриди на овеса, на ечемика, на ориза, на пшеницата, на твърдата пшеница, на пшеницата спелта и на самоопрашващите се видове тритикале.
Минималната сортова чистота на семената от категорията „сертифицирани семена“ е 90 %. Тя се изследва в рамките на официалните последващи контрола опити, извършвани върху подходящата пропорция от проби.“
Член 2
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юли 2000 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Съставено в Брюксел на 26 май 1999 година.
RICHTLINIE 1999/54/EG DER KOMMISSION
vom 26. Mai 1999
zur Änderung der Richtlinie 66/402/EWG des Rates über den Verkehr mit Getreidesaatgut
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Richtlinie 66/402/EWG des Rates vom 14. Juni 1966 über den Verkehr mit Getreidesaatgut(1), zuletzt geändert durch die Richtlinie 1999/8/EG(2), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 1b und Artikel 21b,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Die obengenannte Richtlinie enthält Bestimmungen über die Einbeziehung von selbstbestäubenden Sorten von Triticale in ihren Geltungsbereich und ermächtigt die Kommission, die erforderlichen Änderungen der Definitionen in Artikel 2 Absatz 1 zu genehmigen. Wegen der zunehmenden Bedeutung von Hybriden selbstbestäubender Sorten von Triticale in der Gemeinschaft sollten sie in den Geltungsbereich der Richtlinie einbezogen und die Definitionen der Begriffe "Basissaatgut" und "Zertifiziertes Saatgut" entsprechend geändert werden.
(2) Die obengenannte Richtlinie enthält keine Bestimmungen über die Anforderungen, die der Feldbestand und das Saatgut von Hybriden von Avena sativa, Hordeum vulgare, Oryza sativa, Triticum aestivum, Triticum durum, Triticum spelta sowie von selbstbestäubenden Sorten von Triticosecale erfuellen müssen. Diese Anforderungen können in die entsprechend geänderten Anlagen I und II der Richtlinie 66/402/EWG aufgenommen werden. Wegen der zunehmenden Bedeutung dieser Hybridsorten in der Gemeinschaft sind die Voraussetzungen festzulegen, die der Feldbestand und das Saatgut dieser Sorten erfuellen müssen, insbesondere, wenn das Saatgut unter Verwendung eines Gametozides erzeugt worden ist.
(3) Die in dieser Richtlinie vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für das landwirtschaftliche, gartenbauliche und forstliche Saat- und Pflanzgutwesen -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Die Richtlinie 66/402/EWG wird wie folgt geändert:
1. Der einleitende Satz von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe Ca erhält folgende Fassung: "Basissaatgut (Hybriden von Hafer, Gerste, Reis, Roggen, Weichweizen, Hartweizen, Spelz und selbstbestäubenden Sorten von Triticale): Samen".
2. Der einleitende Satz von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe E erhält folgende Fassung: "Zertifiziertes Saatgut (Kanariengras, andere als Hybridsorten, Roggen, Sorghum, Sudangras, Mais und Hybriden von Hafer, Gerste, Reis, Weichweizen, Hartweizen, Spelz und selbstbestäubenden Sorten von Triticale): Samen".
3. In Anlage I Nummer 3 erhalten der erste und zweite Satz folgende Fassung: "Der Bestand ist ausreichend sortenecht und sortenrein oder, bei Inzuchtlinien, ausreichend echt und rein hinsichtlich der die Inzuchtlinie kennzeichnenden Merkmale. Bei der Erzeugung von Saatgut von Hybridsorten gelten diese Bestimmungen auch für die Merkmale der Erbkomponenten einschließlich der männlichen Sterilität oder der Fertilitätsrestauration."
4. In Anlage I wird folgende Nummer 3b eingefügt: "3b. Bestände zur Erzeugung von Zertifiziertem Saatgut von Hybriden von Hafer, Gerste, Reis, Weizen, Hartweizen, Spelz und selbstbestäubenden Sorten von Triticale
a) Der Bestand genügt folgenden Normen hinsichtlich des Abstands zu benachbarten Pollenquellen, die zu unerwünschter Fremdbestäubung führen können:
- Der Mindestabstand der weiblichen Komponente beträgt 25 m von jeder anderen Sorte derselben Art, ausgenommen Feldbestände der männlichen Komponente.
- Dieser Abstand muß nicht eingehalten werden, sofern eine ausreichende Abschirmung gegen unerwünschte Fremdbestäubung vorhanden ist.
b) Der Bestand ist ausreichend sortenecht und sortenrein hinsichtlich der Merkmale der Erbkomponenten.
Wird Saatgut unter Verwendung eines Gametozides erzeugt, so muß der Bestand folgenden Normen und sonstigen Anforderungen genügen:
i) Die Sortenreinheit muß mindestens folgenden Prozentsatz erreichen:
- Hafer, Gerste, Reis, Weichweizen, Hartweizen und Spelz: 99,7,
- selbstbestäubendes Triticale: 99,0.
ii) Die Mindesthybridität muß 95 % betragen. Der Hybriditätsgrad muß mittels international üblicher Methoden, soweit vorhanden, beurteilt werden. In den Fällen, in denen die Hybridität bei der Saatgutprüfung vor der Zertifizierung bestimmt wird, kann auf die Bestimmung der Hybridität bei der Feldbesichtigung verzichtet werden."
5. In Anlage II Nummer 1 erhalten der erste und zweite Satz folgende Fassung: "Der Bestand ist ausreichend sortenecht und sortenrein oder, bei Inzuchtlinien, ausreichend echt und rein hinsichtlich der die Inzuchtlinie kennzeichnenden Merkmale. Bei Saatgut von Hybridsorten gelten diese Bestimmungen auch für die Merkmale der Erbkomponenten."
6. Im Titel der Anlage II Abschnitt 1 Buchstabe Aa) werden nach dem Wort "Triticosecale" die Worte "andere als Hybridsorten" eingefügt.
7. Nach Anlage II Abschnitt 1 Buchstabe Aa) wird folgender Buchstabe eingefügt: "Ab) Hybriden von Hafer, Gerste, Reis, Weichweizen, Hartweizen, Spelz und selbstbestäubenden Sorten von Triticale
Die Sortenreinheit des Saatguts der Kategorie 'Zertifiziertes Saatgut' muß mindestens 90 % betragen. Sie wird amtlich mittels eines angemessenen Anteils der Proben nachgeprüft."
Artikel 2
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie bis spätestens 1. Juli 2000 nachzukommen. Sie unterrichten die Kommission unverzüglich davon.
(2) Wenn die Mitgliedstaaten die Vorschriften nach Absatz 1 erlassen, nehmen sie in diesen Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(3) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 3
Diese Richtlinie tritt am 20. Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Brüssel, den 26. Mai 1999