32006R0217
L 038/17
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 217/2006 НА СЪВЕТА
от 8 февруари 2006 година
относно определяне на правила за прилагане на Директиви 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 2002/54/ЕО, 2002/55/ЕО и 2002/57/ЕО на Съвета по отношение на оторизирането на държавите-членки да разрешат временно търговията със семена, които не отговарят на изискванията по отношение на минималната кълняемост
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,
като взе предвид Директива 66/401/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от фуражни култури (1), и по-специално член 17, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 66/402/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от зърнени култури (2), и по-специално член 17, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 2002/54/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от цвекло (3), и по-специално член 24, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 2002/55/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от зеленчукови култури (4), и по-специално член 38, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 2002/57/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от маслодайни и влакнодайни растения (5), и по-специално член 21, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директиви 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 2002/54/ЕО, 2002/55/ЕО и 2002/57/ЕО семена могат да бъдат търгувани само когато отговарят на изискванията по отношение на минималната кълняемост или в случаите, когато количеството налично семе, което отговаря на изискванията по отношение на кълняемостта му е недостатъчно, Комисията разрешава търговията за ограничен период от време на предвидени максимални количества семена, които не отговарят на определените в тези директиви изисквания по отношение на минималната кълняемост.
(2)
Процесът на даване на разрешение понастоящем е твърде бавен.
(3)
За опростяване и ускоряване на процедурата по даване на разрешение, като същевременно се гарантира Комисията и държавите-членки да разполагат с цялата необходима информация за оценяване и даване на отговор на заявлението, подходящ инструмент вероятно ще бъде една консултативна процедура между Комисията и държавите-членки.
(4)
Мерките, предвидени в настоящия регламент са в съответствие със становището на Постоянния комитет по посевен и посадъчен материал в земеделието, цветарството и горското стопанство,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент определя правилата, които се прилагат по отношение на исканията на държавите-членки да им бъде разрешено да позволят временно пускането на пазара на семена, които не отговарят на изискванията по отношение на минималната кълняемост, които те представят на основание на:
а)
член 17, параграф 1 от Директива 66/401/ЕИО;
б)
член 17, параграф 1 от Директива 66/402/ЕИО;
в)
член 24, параграф 1 от Директива 2002/54/ЕО;
г)
член 38, параграф 1 от Директива 2002/55/ЕО;
д)
член 21, параграф 1 от Директива 2002/57/ЕО.
2. Настоящият регламент не се прилага за търговията на „основни сортове семена“, така както това е определено в директивите, посочени в параграф 1.
Член 2
1. Държава-членка, която е изправена пред затруднения и желае да позволи временно търговията със семена, което не отговаря на изискванията по отношение на минималната кълняемост (наричана по-долу „запитващата държава-членка“) подава пред Комисията заявление, в което посочва информацията, посочена в член 3. Същевременно тази запитващата държавата-членка нотифицира останалите държави-членки. Всяка държава-членка определя центрове за връзка.
2. В срок до 15 дни след съобщението, предвидено по силата на параграф 1, останалите държави-членки могат да нотифицират Комисията и запитващата държава-членка за:
а)
предложение за наличност на семена, с което могат да се преодолеят временните затруднения в предлагането; или
б)
възражения срещу търговията със семена, което не отговаря на изискванията на директивите, упоменати в член 1, параграф 1.
3. Семената, които са включени в искането могат да бъдат търгувани в рамките на заявените количества от запитващата държава-членка на цялата територия на Общността, без да отговаря на изискванията на Директивите, упоменати в член 1, параграф 1, ако в рамките на срока, посочен в параграф 2, запитващата държава-членка (запитващите държави-членки) и Комисията не са били нотифицирани за предложения или за възражения, или когато са отправени предложения и запитващата държава-членка и отправилата (отправилите) предложението държава-членка (държави-членки) се договорят, че предложението не е подходящо, освен ако в рамките на същия срок Комисията е информирала запитващата държава-членка, че според нея искането не е основателно.
Комисията съобщава на центровете за връзка, определени от всяка държава-членка и публикува на своята Интернет страница в условията, при които разрешава търговията, както и разрешените количества.
4. Когато не могат да бъдат изпълнени условията съгласно параграф 3, или когато Комисията счете, че искането е неоснователно, Комисията информира центровете за контакт, определени от всяка държава-членка.
Въпросът се отнася до Постоянния комитет по посевен и посадъчен материал в земеделието, цветарството и горското стопанство, и когато е уместно, се приема решение за одобрение или неодобрение на искането, съгласно процедурата, посочена в разпоредбите на член 1, параграф 1.
Член 3
Информацията, която се изисква в съответствие с член 2, параграф 1, следва да включва следното:
а)
биологичния вид и сорта, особено характеристиките им по отношение на обработката и употребата;
б)
очакваната минимална кълняемост;
в)
количествата, за които се отнася;
г)
съпътстващата документация, която обясняват причината за искането;
д)
предлаганата пазарна дестинация, в която следва да се посочат онези райони на запитващата държава-членка, които са засегнати от затрудненията в предлагането на семена;
е)
срокът на прилагане на искането, за което се иска разрешение.
Член 4
Без да се накърняват начините за етикетиране, които се изискват по силата на директивите, посочени в член 1, параграф 1, официалният етикет на семената следва да съдържа текста, че въпросните семена са с категория, която отговаря на по-малко строги изисквания от тези, определени в същите директиви, както и данни за минималната кълняемост на семената.
Член 5
1. Съгласно условията, определени в настоящия регламент, държавите-членки позволяват на доставчиците да пускат на пазара семена, чиято продажба е разрешена в съответствие с член 3. Те могат да изискат от доставчиците предварително да поискат разрешение, което може да бъде отказано ако:
а)
съществуват достатъчно доказателства за съмнения, че доставчикът ще може да пусне на пазара количеството семена, за което е поискал разрешение; или
б)
общото количество, за което доставчикът е поискал разрешение по силата на съответната дерогация, изчерпва максималното количество, което е разрешено на Общността по силата на член 2.
2. Запитващата държава-членка координира работата на останалите държави-членки, за да гарантира, че няма да бъде надхвърлено общото разрешено количество.
3. Държавите-членки се подпомагат взаимно в административно отношение при прилагането на настоящия регламент. Те информират Комисията и останалите държави-членки за центровете за връзка, упоменати в член 2, параграф 1 в срок до един месец след влизане в сила на настоящия регламент
Член 6
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 8 февруари 2006 година.
VERORDNUNG (EG) Nr. 217/2006 DER KOMMISSION
vom 8. Februar 2006
mit Regeln für die Anwendung der Richtlinien 66/401/EWG, 66/402/EWG, 2002/54/EG, 2002/55/EG und 2002/57/EG des Rates hinsichtlich der Ermächtigung der Mitgliedstaaten, den Anforderungen in Bezug auf die Mindestkeimfähigkeit nicht entsprechendes Saatgut vorübergehend zum Verkehr zuzulassen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Richtlinie 66/401/EWG des Rates vom 14. Juni 1966 über den Verkehr mit Futterpflanzensaatgut (1), insbesondere auf Artikel 17 Absatz 3,
gestützt auf die Richtlinie 66/402/EWG des Rates vom 14. Juni 1966 über den Verkehr mit Getreidesaatgut (2), insbesondere auf Artikel 17 Absatz 3,
gestützt auf die Richtlinie 2002/54/EG vom 13. Juni 2002 über den Verkehr mit Betarübensaatgut (3), insbesondere auf Artikel 24 Absatz 3,
gestützt auf die Richtlinie 2002/55/EG des Rates vom 13. Juni 2002 über den Verkehr mit Gemüsesaatgut (4), insbesondere auf Artikel 38 Absatz 3,
gestützt auf die Richtlinie 2002/57/EG des Rates vom 13. Juni 2002 über den Verkehr mit Saatgut von Öl- und Faserpflanzen (5), insbesondere auf Artikel 21 Absatz 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß den Richtlinien 66/401/EWG, 66/402/EWG, 2002/54/EG, 2002/55/EG und 2002/57/EG kann Saatgut nur in Verkehr gebracht werden, wenn die Anforderungen an die Mindestkeimfähigkeit erfüllt sind. Ist nicht genug entsprechendes Saatgut vorhanden, so hat die Kommission für einen begrenzten Zeitraum das Inverkehrbringen von vorgeschriebenen Höchstmengen von Saatgut zugelassen, das die in den genannten Richtlinien festgelegten Anforderungen an die Mindestkeimfähigkeit nicht erfüllt.
(2)
Das Verfahren für die Gewährung der entsprechenden Zulassungen ist derzeit zu langwierig.
(3)
Um das Zulassungsverfahren zu vereinfachen und zu beschleunigen und gleichzeitig zu gewährleisten, dass die Kommission und die Mitgliedstaaten über alle notwendigen Informationen zur Bewertung und Bearbeitung des Antrags verfügen, scheint ein Konsultationsverfahren zwischen der Kommission und dem Mitgliedstaat eine angemessene Lösung zu bieten.
(4)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für das landwirtschaftliche, gartenbauliche und forstliche Saat- und Pflanzengutwesen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Diese Verordnung enthält Regeln für Anträge auf Ermächtigung, den Anforderungen in Bezug auf die Mindestkeimfähigkeit nicht entsprechendes Saatgut vorübergehend zum Verkehr zuzulassen, die von Mitgliedstaaten im Rahmen folgender Artikel gestellt werden:
a)
Artikel 17 Absatz 1 der Richtlinie 66/401/EWG,
b)
Artikel 17 Absatz 1 der Richtlinie 66/402/EWG,
c)
Artikel 24 Absatz 1 der Richtlinie 2002/54/EG,
d)
Artikel 38 Absatz 1 der Richtlinie 2002/55/EG und
e)
Artikel 21 Absatz 1 der Richtlinie 2002/57/EG.
(2) Diese Verordnung gilt nicht für den Verkehr mit „Basissaatgut“ im Sinne der in Absatz 1 genannten Richtlinien.
Artikel 2
(1) Ein Mitgliedstaat, der mit Versorgungsschwierigkeiten konfrontiert ist und vorübergehend nicht den Anforderungen an die Mindestkeimfähigkeit entsprechendes Saatgut zum Verkehr zulassen möchte (nachstehend „der antragstellende Mitgliedstaat“), legt der Kommission einen Antrag vor, der die Informationen gemäß Artikel 3 enthält. Gleichzeitig werden die anderen Mitgliedstaaten vom antragstellenden Mitgliedstaat darüber in Kenntnis gesetzt. Jeder Mitgliedstaat benennt eine Kontaktstelle.
(2) Innerhalb von 15 Tagen nach der Mitteilung gemäß Absatz 1 können andere Mitgliedstaaten die Kommission und den antragstellenden Mitgliedstaat in Kenntnis setzen über:
a)
ein Angebot verfügbaren Saatguts, das zur Überbrückung der vorübergehenden Versorgungsschwierigkeiten eingesetzt werden könnte, oder
b)
Einwände gegen das Inverkehrbringen von Saatgut, das den Anforderungen der in Artikel 1 Absatz 1 genannten Richtlinien nicht entspricht.
(3) Unter den Antrag fallendes Saatgut kann bis zu der vom antragstellenden Mitgliedstaat beantragten Menge gemeinschaftsweit in Verkehr gebracht werden, ohne die Anforderungen der in Artikel 1 Absatz 1 genannten Richtlinien zu erfüllen, wenn innerhalb des unter Absatz 2 genannten Zeitraums keine Angebote oder Einwände bei dem/den antragstellenden Mitgliedstaat(en) oder der Kommission eingegangen sind, oder Angebote eingegangen sind, die der antragstellende Mitgliedstaat und der anbietende Mitgliedstaat nach Beratung als ungeeignet einstufen, sofern die Kommission den antragstellenden Mitgliedstaat nicht im selben Zeitraum darüber in Kenntnis setzt, dass sie den Antrag für ungerechtfertigt hält.
Die Kommission kommuniziert mit den von jedem Mitgliedstaat benannten Kontaktstellen und veröffentlicht auf ihrer Website die Bedingungen, unter denen das Inverkehrbringen des Saatguts erlaubt ist, einschließlich der zulässigen Menge.
(4) Können die Bedingungen gemäß Absatz 3 nicht erfüllt werden oder ist die Kommission der Auffassung, dass der Antrag nicht gerechtfertigt ist, so informiert sie die von den Mitgliedstaaten benannten Kontaktstellen.
Die Angelegenheit wird dem Ständigen Ausschuss für das landwirtschaftliche, gartenbauliche und forstliche Saat- und Pflanzengutwesen vorgelegt, und gegebenenfalls wird eine befürwortende oder ablehnende Entscheidung in Übereinstimmung mit dem Verfahren gemäß Artikel 1 Absatz 1 erlassen.
Artikel 3
Die Informationen gemäß Artikel 2 Absatz 1 umfassen Folgendes:
a)
Arten und Sorten, insbesondere die Merkmale im Hinblick auf Anbau und Verwendung;
b)
die erwartete Mindestkeimfähigkeit;
c)
die betreffenden Mengen;
d)
Unterlagen, die die Gründe für den Antrag darlegen;
e)
den geplanten Vermarktungsbereich, wobei die Regionen des antragstellenden Mitgliedstaats anzugeben sind, die von den Versorgungsschwierigkeiten mit Saatgut betroffen sind;
f)
den für die Ermächtigung beantragten Anwendungszeitraum.
Artikel 4
Unbeschadet der Kennzeichnungsvorschriften gemäß den in Artikel 1 Absatz 1 genannten Richtlinien sollte das amtliche Etikett den Vermerk tragen, dass das betreffende Saatgut weniger strengen als den in diesen Richtlinien festgelegten Anforderungen entspricht, sowie Einzelheiten über die Mindestkeimfähigkeit des Saatguts bieten.
Artikel 5
(1) Unter den in dieser Verordnung festgelegten Bedingungen ermächtigen die Mitgliedstaaten Lieferanten, gemäß Artikel 3 zugelassenes Saatgut in Verkehr zu bringen. Sie können die Lieferanten verpflichten, eine vorherige Genehmigung einzuholen, die verweigert werden kann, wenn:
a)
es berechtigte Zweifel daran gibt, ob der Lieferant in der Lage ist, die Saatgutmengen in Verkehr zu bringen, für die er eine Genehmigung beantragt hat, oder
b)
die Gesamtmenge, für die der Lieferant im Rahmen der betreffenden Ausnahmeregelung eine Genehmigung beantragt, die für die Gemeinschaft gemäß Artikel 2 zulässige Höchstmenge ausschöpfen würde.
(2) Der antragstellende Mitgliedstaat koordiniert die Arbeiten der anderen Mitgliedstaaten, um zu gewährleisten, dass die zulässige Gesamtmenge nicht überschritten wird.
(3) Zur Durchführung dieser Entscheidung leisten die Mitgliedstaaten einander Amtshilfe. Sie teilen der Kommission und den anderen Mitgliedstaaten die Kontaktstellen gemäß Artikel 2 Absatz 1 innerhalb eines Monats nach Inkrafttreten dieser Verordnung mit.
Artikel 6
Diese Verordnung tritt am siebten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 8. Februar 2006