32005R0208
L 034/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 208/2005 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2005 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 466/2001 по отношение на полициклични ароматни въглеводороди
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на процедури на Общността относно замърсители в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
след консултация с Научният комитет по храните,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 466/2001 (2) на Комисията определя максимално съдържание на някои замърсители в храните включително в храните, предназначени за кърмачета и малки деца, описани в Директива 91/321/ЕИО на Комисията от 14 май 1991 г. относно храните за кърмачета и преходните храни (3) и Директива 96/5/ЕО на Комисията от 16 февруари 1996 г. относно преработените храни на зърнена основа и детските храни, предназначени за кърмачета и малки деца (4).
(2)
Някои държави-членки са въвели максимално съдържание за полицикличните ароматни въглеводороди (ПАВ) в определени храни. Предвид различията в законодателството на държавите-членки и предвид произтичащата от това опасност от нарушаване правилата на конкуренцията са необходими мерки на Общността с цел гарантиране на единството на пазара, като същевременно се спазва принципът на пропорционалността.
(3)
Научният комитет по храните в своето становище от 4 декември 2002 г. стига до заключението, че редица ПАВ са генотоксични канцерогени. При лабораторните изследвания количествата, за които се установява че причиняват експериментални тумори, са били в пъти по-големи от количествата, за които се е очаквало, че ще бъдат открити в храните и съответно погълнати. Въпреки това поради факта, че няма установен праг за въздействието на генотоксичните вещества, съдържанието на ПАВ в храните следва да бъде сведено до реално постижими ниски нива.
(4)
Според Научния комитет по храните бензо(а)пиренът може да се използва като маркер за появата и въздействието на канцерогенни ПАВ в храните включително и бензо(а)антрацен, бензо(b)флуорантен, бензо(j)флуорантен, бензо(k)флуорантен, бензо(g,h,i)перилен, хрисен, циклопента(c,d)пирен, дибензо(а,h)антрацен, дибензо(а,e) пирен, дибензо(а,h)пирен, дибензо(a,l)пирен, индено(1,2,3-cd)пирен и 5-метилхрисен. Ще е необходимо извършването на още анализи на относителния дял на тези ПАВ в храните, за да се събере информация за едно бъдещо преразглеждане по отношение на това, доколко е удачно бензо(а)пиренът да продължи да се използва като маркер.
(5)
ПАВ могат да доведат до замърсяване на храните по време на топлинна обработка и процеси на сушене, които позволяват на продуктите на горенето да влизат в пряк контакт. Процесите на пряко сушене с димни газове и топлинна обработка, които се използват по време на производството на хранителни масла например зехтин от остатъчен материал, могат да доведат до високо съдържание на ПАВ. По време на рафинирането на маслата може да се използва активен въглен за отстраняване на бензо(а)пирена. Не е ясно обаче дали процесите на рафиниране отстраняват ефективно всички ПАВ, за които се касае. Следва да се използват производствени методи и методи за преработка, които предотвратяват първоначалното замърсяване на маслата с ПАВ.
(6)
С оглед опазване на общественото здраве е необходимо да се определи максимално съдържание за бензо(а)пирен в определени мазнини и масла, а също и в храни, при които процесите на опушване или сушене могат да доведат до висока степен на замърсяване. При храните за кърмачета е необходимо да се определят отделни по-ниски стойности на максималното съдържание, които могат да се постигнат чрез строг контрол на производството и опаковането на храни за кърмачета, преходни храни, детски храни и храни на зърнена основа, предназначени за кърмачета и малки деца. Определянето на максимално съдържание е необходимо и за храните, по отношение на които замърсяването на околната среда може да доведе до висока степен на замърсяване, по-специално за риба и рибни продукти, например при разливането на масло (гориво), причинено от кораби.
(7)
При някои храни като сушените плодове и хранителните добавки е открито съдържание на бензо(а)пирен, но наличните данни не са достатъчни, за да се стигне до заключението какви нива могат да са реално постижими. Необходимо е по-нататъшно изследване за уточняване на нивата, които са реално постижими при тези храни. Междувременно следва да се прилага максимално съдържание за бензо(а)пирен в съответните съставки в храните като например в мазнините и маслата, използвани при хранителни добавки.
(8)
Следователно Регламент (ЕО) № 466/2001 следва да се измени съответно.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложение I към Регламент (ЕО) № 466/2001 се изменя съгласно приложението на настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 април 2005 г.
Настоящият регламент не се прилага за продукти, които са били пуснати на пазара преди 1 април 2005 г. в съответствие с приложимите разпоредби. Тежестта, свързана с доказването кога продуктите са били пуснати на пазара, се поема от съответното предприятие от хранително-вкусовата промишленост.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2005 година.
VERORDNUNG (EG) Nr. 208/2005 DER KOMMISSION
vom 4. Februar 2005
zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 466/2001 im Hinblick auf polyzyklische aromatische Kohlenwasserstoffe
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 315/93 des Rates vom 8. Februar 1993 zur Festlegung von gemeinschaftlichen Verfahren zur Kontrolle von Kontaminanten in Lebensmitteln (1), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 3,
nach Anhörung des Wissenschaftlichen Ausschusses „Lebensmittel“,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EG) Nr. 466/2001 (2) sind Höchstgehalte für bestimmte Kontaminanten in Lebensmitteln festgelegt. Dies betrifft auch Nahrung für Säuglinge und Kleinkinder nach der Definition in den Richtlinien der Kommission 91/321/EG vom 14. Mai 1991 über Säuglingsanfangsnahrung und Folgenahrung (3) und 96/5/EG vom 16. Februar 1996 über Getreidebeikost und andere Beikost für Säuglinge und Kleinkinder (4).
(2)
Einige Mitgliedstaaten haben Höchstgehalte für polyzyklische aromatische Kohlenwasserstoffe (PAK) in bestimmten Lebensmitteln festgelegt. Angesichts der Ungleichheit der Maßnahmen der Mitgliedstaaten und des sich daraus ergebenden Risikos einer Wettbewerbsverzerrung sind Maßnahmen auf Gemeinschaftsebene erforderlich, um die Einheitlichkeit des Marktes zu gewährleisten, ohne dass dabei der Grundsatz der Verhältnismäßigkeit verletzt wird.
(3)
Der Wissenschaftliche Lebensmittelausschuss kommt in seiner Stellungnahme vom 4. Dezember 2002 zu dem Schluss, dass es sich bei einigen PAK um gentoxische Kanzerogene handelt. Bei Laborversuchen wurde festgestellt, dass die Tumor erzeugende Menge wesentlich höher war als in Lebensmitteln erwartet. In Anbetracht der nicht schwellenwertbezogenen Wirkungen gentoxischer Substanzen sollte der PAK-Gehalt in Lebensmitteln so weit wie vernünftigerweise erreichbar gesenkt werden.
(4)
Nach dem Wissenschaftlichen Lebensmittelausschuss kann Benzo(a)pyren als Marker verwendet werden, um Auftreten und Wirkung karzinogener PAK in Lebensmitteln zu ermitteln; dies gilt auch für Benz(a)anthracen, Benzo(b)fluoranthen, Benzo(j)fluoranthen, Benzo(k)fluoranthen, Benzo(g,h,i)perylen, Chrysen, Cyclopenta(c,d)pyren, Dibenzo(a,h)anthracen, Dibenzo(a,e)pyren, Dibenzo(a,h)pyren, Dibenzo(a,i)pyren, Dibenzo(a,l)pyren, Indeno(1,2,3-cd)pyren und 5-Methylchrysen. Außerdem müsste der relative Anteil dieser PAK in Lebensmitteln ermittelt werden, um bei einer späteren Prüfung feststellen zu können, ob Benzo(a)pyren als Marker weiterhin geeignet ist.
(5)
PAK können Lebensmittel bei Verfahren zum Erhitzen und Trocknen verunreinigen, wenn Verbrennungsrückstände direkt mit ihnen in Kontakt kommen. Verfahren der Trocknung und Erhitzung durch direktes Feuer bei der Ölherstellung, beispielsweise bei Oliventresteröl, können für einen hohen PAK-Gehalt verantwortlich sein. Bei der Raffinierung des Öls lässt sich Benzo(a)pyren mit Aktivkohle entfernen. Ob jedoch bei der Raffinierung alle PAK wirksam beseitigt werden, ist nicht klar. Es sollten daher Verfahren zur Herstellung und Verarbeitung angewandt werden, welche die Erstbildung von PAK in Ölen vermeiden.
(6)
Zum Schutz der öffentlichen Gesundheit müssen Höchstwerte für Benzo(a)pyren in bestimmten Lebensmitteln festgesetzt werden, die Fette und Öle enthalten und beim Räuchern oder Trocknen stark verunreinigt werden können. Es sind besondere, niedrigere Höchstwerte für Säuglingsnahrung nötig, was sich durch strenge Kontrollen bei der Herstellung und Verpackung von Säuglingsanfangsnahrung, Folgenahrung, Getreidebeikost und anderer Beikost für Säuglinge und Kleinkinder erreichen lässt. Höchstwerte sind auch für Lebensmittel nötig - vor allem Fisch und Fischprodukte -, die durch Umweltverschmutzungen, beispielsweise Öl im Meer, stark verunreinigt sein können.
(7)
In einigen Lebensmitteln wie Trockenfrüchten und Nahrungsergänzungsmitteln wurde Benzo(a)pyren entdeckt, aber die vorliegenden Daten geben keinen Aufschluss darüber, welche Werte vernünftigerweise erreichbar sind. Weitere Untersuchungen müssen ergeben, welche Gehalte für diese Lebensmittel vernünftigerweise erreichbar sind. Bis dahin sollten Höchstgehalte für Benzo(a)pyren in relevanten Zutaten gelten, beispielsweise in Ölen und Fetten, die in Nahrungsergänzungsmitteln verwendet werden.
(8)
Die Verordnung (EG) Nr. 466/2001 ist daher entsprechend zu ändern.
(9)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 466/2001 wird entsprechend dem Anhang der vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie tritt am 1. April 2005 in Kraft.
Diese Verordnung gilt nicht für Erzeugnisse, die vor dem 1. April 2005 gemäß den geltenden Bestimmungen in Verkehr gebracht wurden. Den Nachweis darüber, wann die Erzeugnisse in Verkehr gebracht wurden, hat der Lebensmittelunternehmer zu erbringen.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 4. Februar 2005