31984L0156
L 074/49
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 8 март 1984 година
за граничните стойности и целевите показатели за качество за изхвърлянията на живак от други отрасли, освен този на хлор-алкалната електролиза
(84/156/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 100 и 235 от него,
като взе предвид Директива 76/464/ЕИО на Съвета от 4 май 1976 г. относно замърсяването, причинено от някои опасни вещества, изливани във водната среда на Общността (1), и в частност членове 6 и 12 от нея,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Асамблеята (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4),
като има предвид, че с оглед опазване на водната среда на Общността от замърсяването с някои опасни вещества, член 3 от Директива 76/464/ЕИО въвежда режим на предварителни разрешителни, с който се определят емисионните норми за изхвърлянията на веществата от списък I, даден в приложението към нея; като има предвид, че член 6 от същата директива предвижда определянето на гранични стойности за емисионните норми, но също и определянето на целеви показатели за качество на водната среда, засегната от изхвърлянията на тези вещества;
като има предвид, че живакът и неговите съединения са включени в списък I;
като има предвид, че държавите-членки са длъжни да прилагат граничните стойности, с изключение на случаите, когато те могат да прилагат целевите показатели за качество;
като има предвид, че тъй като замърсяването поради изхвърляния на живак във водите е предизвикано от голям брой промишлени дейности, е необходимо да се определят специфични гранични стойности според съответния вид промишлена дейност и да се определят целевите показатели за качество на водната среда, в която живакът се изхвърля от тези дейности;
като има предвид, че целта на тези целеви показатели за качество трябва да бъде премахване на замърсяването с живак на различните части на водната среда, които биха могли да бъдат засегнати от изхвърляния на живак;
като има предвид, че тези целеви показатели за качество трябва да бъдат изрично определени за тази цел, а не с цел установяването на правила за защита на потребителите или продажбата на продукти от водна среда;
като има предвид, че за да могат държавите-членки да докажат, че се спазват целевите показатели за качество, следва да се предвиди специална процедура за контрол;
като има предвид, че следва да се предвиди наблюдение от държавите-членки върху водната среда, засегната от горепосочените изхвърляния на живак, с цел ефективното прилагане на настоящата директива; като има предвид, че правомощията за въвеждането на такова наблюдение не са предвидени в член 6 от Директива 76/464/ЕИО; като има предвид, че тъй като необходимите правомощия за действие за тази цел не са предвидени в Договора, следва да се приложи член 235;
като има предвид, че в случая на изхвърляния от някои категории предприятия, за които емисионните норми не могат нито да бъдат установени, нито редовно контролирани поради разпръснатостта на източниците, е необходимо да се разработят специални програми, насочени към избягване или премахване на замърсяването с живак, дължащо се на тези предприятия; като има предвид, че правомощията за действие за тази цел не са предвидени нито в член 6 от Директива 76/464/ЕИО, нито в специалните разпоредби на Договора, и че следва да се приложи член 235 от последния;
като има предвид, че Директива 82/176/ЕИО (5) определя граничните стойности за изхвърляния на живак във водната среда от отрасъла хлор-алкална електролиза и определя също целевите показатели за качество на водната среда, в която се изхвърля живак;
като има предвид важността на това, Комисията да представя на Съвета на всеки четири години доклад за прилагането на настоящата директива от държавите-членки;
като има предвид, че тъй като подпочвените води са предмет на Директива 80/68/ЕИО (6), те не влизат в приложното поле на настоящата директива;
като има предвид, че равнището на индустриализация на Гренландия е много ниско поради общото положение на острова и, в частност, неговата слаба населеност, както и неговата значителна площ и особеното му географско положение; като има предвид, че поради това настоящата директива не трябва да се прилага в Гренландия,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива:
-
определя в съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 76/464/ЕИО граничните стойности на емисионните норми на живака за изхвърлянията от промишлени предприятия по смисъла на член 2, буква д) от настоящата директива;
-
определя в съответствие с член 6, параграф 2 от Директива 76/464/ЕИО целевите показатели за качество на водната среда по отношение на живака;
-
определя в съответствие с член 6, параграф 4 от Директива 76/464/ЕИО сроковете за спазване на условията, предвидени в разрешителните, издадени от компетентните органи на държавите-членки за съществуващите изхвърляния;
-
определя в съответствие с член 12, параграф 1 от Директива 76/464/ЕИО сравнителните методи за измерване, които дават възможност да се определи съдържанието на живак в изхвърлянията и във водната среда;
-
установява в съответствие с член 6, параграф 3 от Директива 76/464/ЕИО процедура за контрол;
-
предписва държавите-членки да си сътрудничат в случай на изхвърляния, засягащи водите на повече държави-членки;
-
предписва държавите-членки да разработят програми с оглед избягване или премахване на замърсяването, причинено от изхвърлянията по смисъла на член 4.
2. Настоящата директива се прилага за водите, посочени в член 1 от Директива 76/464/ЕИО, с изключение на подпочвените води.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
a)
„живак“ е:
-
химичният елемент живак,
-
живакът, съдържащ се в едно от неговите съединения;
б)
„гранични стойности“ са:
стойностите, дадени в приложение I;
в)
„целеви показатели за качество“ са:
изискванията, дадени в приложение II;
г)
„преработка на живак“ е:
всеки промишлен процес, който включва производството или използването на живак или всеки друг промишлен процес, за който наличието на живак е присъщо;
д)
„промишлено предприятие“ е:
всяко предприятие, в което се извършва преработка на живак или на всяко друго вещество, съдържащо живак, с изключение на промишленото предприятие, посочено в член 2, буква г) от Директива 82/176/ЕИО;
е)
„съществуващо предприятие“ е:
всяко промишлено предприятие, което е в експлоатация към датата на съобщаване на настоящата директива;
ж)
„ново предприятие“ е:
-
всяко промишлено предприятие, пуснато в експлоатация след датата на съобщаване на настоящата директива,
-
всяко съществуващо предприятие, чийто капацитет за преработка на живак се е увеличил значително след датата на съобщаване на настоящата директива.
Член 3
1. Граничните стойности, сроковете, определени за спазване на тези стойности, и процедурата за наблюдение и контрол, които трябва да се прилагат за изхвърлянията, са дадени в приложение I.
2. Граничните стойности се прилагат обикновено на пункта, където отпадъчните води, съдържащи живак, се отвеждат от промишленото предприятие.
Ако отпадъчните води, съдържащи живак се преработват извън промишленото предприятие в преработвателна инсталация, предназначена за премахването на живак, държавата-членка може да разреши граничните стойности да се прилагат на пункта, където отпадъчните води се отвеждат от преработвателната инсталация.
3. Разрешителните, предвидени в член 3 от Директива 76/464/ЕИО, трябва да съдържат разпоредби, които да са толкова строги, колкото тези, дадени в приложение I към настоящата директива, с изключение на случая, когато държава-членка спазва член 6, параграф 3 от Директива 76/464/ЕИО въз основа на приложение II към настоящата директива и на приложение IV към Директива 82/176/ЕИО.
Тези разрешителни се преразглеждат най-малко на четири години.
4. Без да се засягат задълженията им, произтичащи от параграфи 1, 2 и 3, както и от Директива 76/464/ЕИО, държавите-членки могат да издават разрешителни на новите предприятия, само ако тези предприятия прилагат нормите, съответстващи на най-добрите налични технически средства, когато това е необходимо, за да се премахне замърсяването в съответствие с член 2 от същата директива или за да се предотврати нарушаване на конкуренцията.
Независимо от метода, който приема, държавата-членка в случая, когато поради технически причини предвидените мерки не съответстват на най-добрите налични технически средства, държавата-членка представя на Комисията преди издаването на всяко разрешително доказателствата в подкрепа на тези причини.
Комисията предава незабавно тези доказателства на останалите държави-членки и изпраща на всички държави-членки във възможно най-кратък срок доклад, изразяващ нейното становище за изключението, посочено във втора алинея. Ако е необходимо, тя представя едновременно подходящи предложения на Съвета.
5. Сравнителният метод за анализ, който следва да се използва за определяне на наличието на живак, е даден в приложение III, точка 1 към Директива 82/176/ЕИО. Други методи могат да се използват при условие че границите на откриваемост, точността и верността на тези методи са най-малко толкова валидни, колкото тези, дадени в приложение III, точка 1, към Директива 82/176/ЕИО. Изискваната верност на измерване на дебита на отпадъчните води, е дадена в приложение III, точка 2, към Директива 82/176/ЕИО.
Член 4
1. Държавите-членки разработват специфични програми за изхвърляния на живак от различни източници, които не са промишлени предприятия и за които емисионните норми, предвидени в член 3 не могат да се приложат на практика.
2. Целта на тези програми е да се избегне или премахне замърсяването. Те включват, в частност, най-подходящите мерки и техники, за да се осигури заместването, задържането и рециклирането на живака. Премахването на отпадъци, съдържащи живак, се извършва в съответствие с Директива 78/319/ЕИО на Съвета от 20 март 1978 г. относно токсичните и опасните отпадъци (7), изменена с Акта за присъединяване от 1979 година.
3. Специфичните програми се прилагат, считано от 1 юли 1989 г., и се съобщават на Комисията.
Член 5
Заинтересованите държави-членки осигуряват наблюдението на водната среда, засегната от изхвърлянията от промишлените предприятия.
В случай на изхвърляния, засягащи водите на повече държави-членки, съответните държави-членки си сътрудничат с оглед хармонизиране на процедурите за наблюдение.
Член 6
1. Въз основа на информацията, предоставена ѝ от държавите-членки в съответствие с член 13 на Директива 76/464/ЕИО, по нейна молба, представяна за всеки отделен случай, в частност относно:
-
данните за разрешителните, определящи емисионните норми за изхвърляния на живак,
-
резултатите от описа на изхвърлянията на живак, извършвани във водите, посочени в член 1, параграф 2,
-
резултатите от измерванията, извършени от създадената национална мрежа с цел определяне на концентрацията на живак; на всеки четири години, Комисията представя доклад за прилагането на настоящата директива от държавите-членки.
2. В случай на промяна в научните познания, свързани главно с токсичността, устойчивостта и натрупването на живак в живите организми и утайките, или в случай на подобряване на най-добрите налични технически средства, Комисията представя на Съвета подходящи предложения с цел ограничаване, при необходимост, на граничните стойности и целевите показатели за качество или за въвеждане на допълнителни гранични стойности и целеви показатели за качество.
Член 7
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, в срок от две години, считано от нейното съобщаване. Те незабавно уведомяват за това Комисията.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на разпоредбите от вътрешното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 8
Настоящата директива не се прилага за Гренландия.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 8 март 1984 година.
*****
RICHTLINIE DES RATES
vom 8. März 1984
betreffend Grenzwerte und Qualitätsziele für Quecksilberableitungen mit Ausnahme des Industriezweigs Alkalichloridelektrolyse
(84/156/EWG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN
GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 100 und 235,
gestützt auf die Richtlinie 76/464/EWG des Rates vom 4. Mai 1976 betreffend die Verschmutzung infolge der Ableitung bestimmter gefährlicher Stoffe in die Gewässer der Gemeinschaft (1), insbesondere auf die Artikel 6 und 12,
auf Vorschlag der Kommission (2),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (3),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses (4),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Zum Schutz der Gewässer der Gemeinschaft gegen die Verschmutzung durch bestimmte gefährliche Stoffe wurde durch Artikel 3 der Richtlinie 76/464/EWG eine Regelung vorheriger Genehmigungen eingeführt, mit denen Emissionsnormen für die Ableitung der in Liste I des Anhangs aufgeführten Stoffe festgesetzt werden. Artikel 6 derselben Richtlinie sieht die Festsetzung von Grenzwerten für die Emissionsnormen sowie von Qualitätszielen für die verunreinigten Gewässer vor, die durch Ableitungen der genannten Stoffe betroffen sind.
Quecksilber und Quecksilberverbindungen sind in der Liste I aufgeführt.
Die Mitgliedstaaten müssen die Grenzwerte beachten, ausgenommen in den Fällen, in denen sie die Qualitätsziele anwenden können.
Da die Verschmutzung, die durch Ableitungen von Quecksilber in Gewässer entsteht, von einer grossen Anzahl von Industriebetrieben verursacht wird, müssen spezifische Grenzwerte je nach Art des Industriezweigs festgesetzt und Qualitätsziele für die Gewässer, in die Quecksilber von diesen Industriezweigen abgeleitet wird, festgelegt werden.
Der Zweck der Qualitätsziele muß darin bestehen, die Quecksilberverschmutzung der verschiedenen Gewässerzonen, die durch quecksilberhaltige Ableitungen beeinträchtigt werden könnten, zu beseitigen.
Diese Qualitätsziele müssen ausdrücklich zu diesem Zweck und nicht in der Absicht, Vorschriften für den Verbraucherschutz oder den Absatz von aus dem Wasser stammenden Erzeugnissen zu erlassen, festgelegt werden.
Damit die Mitgliedstaaten nachweisen können, daß die Qualitätsziele eingehalten werden, muß ein besonderes Überwachungsverfahren vorgesehen werden.
Im Hinblick auf eine wirksame Anwendung dieser Richtlinie ist vorzusehen, daß die Mitgliedstaaten die von den oben genannten Quecksilberableitungen betroffenen Gewässer überwachen. Die Befugnisse zur
Einführung dieser Überwachung sind in Artikel 6 der Richtlinie 76/464/EWG nicht vorgesehen. Da besondere Befugnisse hierfür im Vertrag nicht vorgesehen sind, ist Artikel 235 heranzuziehen.
Bei den Ableitungen bestimmter Unternehmenskategorien, für die aufgrund der verstreuten Lage der Verschmutzungsquellen Emissionsnormen weder festgesetzt noch regelmässig überwacht werden können, müssen spezifische Programme zur Vermeidung oder Beseitigung der Verschmutzung durch Quecksilberableitungen aus diesen Unternehmen aufgestellt werden. Da Befugnisse hierfür weder in Artikel 6 der Richtlinie 76/464/EWG noch in spezifischen Vorschriften des Vertrages vorgesehen sind, ist dessen Artikel 235 heranzuziehen.
Die Richtlinie 82/176/EWG (1) setzt die Grenzwerte für Quecksilberableitungen aus dem Industriezweig Alkalichloridelektrolyse und die Qualitätsziele für die Gewässer fest, in die Quecksilber abgeleitet wird.
Es ist erforderlich, daß die Kommission alle vier Jahre über die Anwendung dieser Richtlinie durch die Mitgliedstaaten Bericht erstattet.
Da für Grundwasser die Richtlinie 80/68/EWG (2) erlassen worden ist, fällt es nicht in den Anwendungsbereich der vorliegenden Richtlinie.
Grönland ist aufgrund seiner Gesamtsituation und insbesondere seiner dünnen Besiedlung sowie seiner beträchtlichen Grösse und besonderen geographischen Lage nur sehr wenig industrialisiert. Daher sollte diese Richtlinie auf Grönland keine Anwendung finden -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Diese Richtlinie
- legt gemäß Artikel 6 Absatz 1 der Richtlinie 76/464/EWG Grenzwerte für Emissionsnormen für Quecksilber in Ableitungen aus Industriebetrieben im Sinne des Artikels 2 Buchstabe e) der vorliegenden Richtlinie fest;
- legt gemäß Artikel 6 Absatz 2 der Richtlinie 76/464/EWG Qualitätsziele für Gewässer in bezug auf Quecksilber fest;
- legt gemäß Artikel 6 Absatz 4 der Richtlinie 76/464/EWG die Fristen zur Erfuellung der Voraussetzungen für die von den zuständigen Stellen der Mitgliedstaaten für bestehende Ableitungen bewilligten Genehmigungen fest;
- legt gemäß Artikel 12 Absatz 1 der Richtlinie 76/464/EWG die Referenzmeßverfahren für die Bestimmung des Quecksilbergehalts in Ableitungen und in Gewässern fest;
- legt gemäß Artikel 6 Absatz 3 der Richtlinie 76/464/EWG ein Überwachungsverfahren fest;
- schreibt den Mitgliedstaaten vor, im Falle von Ableitungen, die die Gewässer mehrerer Mitgliedstaaten betreffen, zusammenzuarbeiten;
- schreibt den Mitgliedstaaten vor, Programme zur Vermeidung oder Beseitigung der Verschmutzung infolge der Ableitungen entsprechend Artikel 4 aufzustellen.
(2) Diese Richtlinie findet auf die in Artikel 1 der Richtlinie 76/464/EWG genannten Gewässer mit Ausnahme des Grundwassers Anwendung.
Artikel 2
Im Sinne dieser Richtlinie sind
a) »Quecksilber":
- das chemische Element Quecksilber,
- das in einer seiner Verbindungen enthaltene Quecksilber;
b) »Grenzwerte":
die in Anhang I genannten Werte;
c) »Qualitätsziele":
die in Anhang II genannten Anforderungen;
d) »Verwendung von Quecksilber":
jedes industrielle Verfahren, bei dem Quecksilber gewonnen oder benutzt wird, oder jedes andere industrielle Verfahren, bei dem Quecksilber auftritt;
e) »Industriebetrieb":
ein Betrieb, in dem Quecksilber oder quecksilberhaltige Stoffe verwendet werden, ausgenommen der in Artikel 2 Buchstabe d) der Richtlinie 82/176/EWG genannte Industriebetrieb;
f) »bestehender Betrieb":
ein Industriebetrieb, der zum Zeitpunkt der Bekanntgabe dieser Richtlinie produziert;
g) »neuer Betrieb":
- ein Industriebetrieb, der nach dem Zeitpunkt der Bekanntgabe dieser Richtlinie seine Produktion aufnimmt,
- ein bestehender Industriebetrieb, dessen Kapazität zur Verwendung von Quecksilber nach dem Zeitpunkt der Bekanntgabe dieser Richtlinie erheblich erhöht wird.
Artikel 3
(1) Die Grenzwerte, die Fristen für die Einhaltung der Grenzwerte sowie das Verfahren zur Überwachung und Kontrolle der Ableitungen sind in Anhang I festgelegt.
(2) Die Grenzwerte sind normalerweise an der Stelle anwendbar, an der quecksilberhaltige Abwässer den Industriebetrieb verlassen.
Werden quecksilberhaltige Abwässer ausserhalb des Industriebetriebs in einer für die Beseitigung von Quecksilber bestimmten Anlage behandelt, so kann der Mitgliedstaat zulassen, daß die Grenzwerte an der Stelle angewandt werden, an der die Abwässer diese Anlage verlassen.
(3) Die in Artikel 3 der Richtlinie 76/464/EWG vorgesehenen Genehmigungen müssen Vorschriften enthalten, die mindestens ebenso streng sind wie die in Anhang I der vorliegenden Richtlinie festgelegten Vorschriften, ausgenommen in den Fällen, in denen ein Mitgliedstaat auf der Grundlage von Anhang II der vorliegenden Richtlinie und von Anhang IV der Richtlinie 82/176/EWG den Artikel 6 Absatz 3 der Richtlinie 76/464/EWG erfuellt.
Diese Genehmigungen werden mindestens alle vier Jahre überprüft.
(4) Die Mitgliedstaaten dürfen unbeschadet ihrer Verpflichtungen nach den Absätzen 1, 2 und 3 sowie der Bestimmungen der Richtlinie 76/464/EWG nur dann Genehmigungen für neue Betriebe erteilen, wenn diese Betriebe die Normen anwenden, die den besten verfügbaren technischen Mitteln entsprechen, sofern dies erforderlich ist, um die Verschmutzung im Sinne von Artikel 2 der vorgenannten Richtlinie zu beseitigen oder um Wettbewerbsverzerrungen zu vermeiden.
Unabhängig von dem gewählten Verfahren legt der Mitgliedstaat, falls die geplanten Maßnahmen aus technischen Gründen nicht den besten verfügbaren technischen Mitteln entsprechen, der Kommission vor jeder Genehmigung diese Gründe dar.
Die Kommission übermittelt den anderen Mitgliedstaaten unverzueglich diese Gründe und leitet allen Mitgliedstaaten so bald wie möglich einen Bericht zu, in dem ihre Stellungnahmen zu der in Unterabsatz 2 bezeichneten Ausnahmeregelung enthalten ist. Falls erforderlich, legt sie dem Rat gleichzeitig geeignete Vorschläge vor.
(5) Die Referenzanalysemethode für die Bestimmung von Quecksilber ist in Anhang III Nummer 1 der Richtlinie 82/176/EWG aufgeführt. Es können andere Methoden verwendet werden, vorausgesetzt, daß ihre Erfassungsgrenze, Genauigkeit und Richtigkeit mindestens ebenso geeignet sind wie in Anhang III Nummer 1 der Richtlinie 82/176/EWG festgelegt. Die zum Messen des Abflusses erforderliche Genauigkeit ist in Anhang III Nummer 2 der Richtlinie 82/176/EWG angegeben.
Artikel 4
(1) Die Mitgliedstaaten stellen spezifische Programme für Quecksilberableitungen aus vielfältigen Quellen auf, die keine industriellen Anlagen sind und für die die in Artikel 3 vorgesehenen Emissionsnormen in der Praxis nicht anwendbar sind.
(2) Ziel dieser Programme ist die Vermeidung oder Beseitigung der Verschmutzung. Sie umfassen insbesondere die Maßnahmen und technischen Verfahren, die am besten geeignet sind, die Substitution, die Rückhaltung und die Wiederverwertung von Quecksilber zu gewährleisten. Die Beseitigung der quecksilberhaltigen Rückstände erfolgt entsprechend der Richtlinie 78/319/EWG des Rates vom 20. März 1978 über giftige und gefährliche Stoffe (1), in der Fassung der Beitrittsakte von 1979.
(3) Die spezifischen Programme werden ab 1. Juli 1989 durchgeführt und sind der Kommission mitzuteilen.
Artikel 5
Die betroffenen Mitgliedstaaten sorgen für die Überwachung der Gewässer, die von den Ableitungen aus Industriebetrieben berührt werden.
Im Falle von Ableitungen, die die Gewässer mehrerer Mitgliedstaaten betreffen, arbeiten diese Mitgliedstaaten mit dem Ziel der Harmonisierung der Überwachungsverfahren zusammen.
Artikel 6
(1) Die Kommission erstattet anhand der Auskünfte, die ihr gemäß Artikel 13 der Richtlinie 76/464/EWG auf ihr Ersuchen im Einzelfall von den Mitgliedstaaten übermittelt werden, und zwar insbesondere über
- Einzelheiten über die Genehmigungen, in denen die Emissionsnormen für die Ableitungen von Quecksilber festgelegt sind,
- die Ergebnisse der Bestandsaufnahme der Quecksilberableitungen in die in Artikel 1 Absatz 2 genannten Gewässer,
- die Ergebnisse der Messungen des zur Feststellung der Konzentrationen von Quecksilber eingerichteten nationalen Überwachungsnetzes,
alle vier Jahre Bericht über die Anwendung dieser Richtlinie durch die Mitgliedstaaten.
(2) Die Kommission legt dem Rat im Falle einer Änderung des wissenschaftlichen Erkenntnisstandes hauptsächlich in bezug auf die Toxizität, Langlebigkeit und Akkumulation des Quecksilbers in lebenden Organismen und in Sedimenten oder im Falle einer Verbesserung der besten verfügbaren technischen Mittel geeignete Vorschläge vor, mit denen die Grenzwerte und Qualitätsziele erforderlichenfalls verbessert oder zusätzliche Grenzwerte und Qualitätsziele festgelegt werden sollen.
Artikel 7
(1) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um dieser Richtlinie innerhalb von zwei Jahren nach ihrer Bekanntgabe nachzukommen. Sie setzen die Kommission unverzueglich davon in Kenntnis.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 8
Diese Richtlinie gilt nicht für Grönland.
Artikel 9
Diese Richtlinie ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel, am 8. März 1984.