32002R1407
L 205/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1407/2002 НА СЪВЕТА
от 23 юли 2002 година
относно държавните помощи за въгледобивната промишленост
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 87, параграф 3, буква д) и член 89 от него,
като взе предвид предложението от Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Консултативния комитет, създаден в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана (ЕОВС) (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4),
като има предвид, че:
(1)
Договорът за ЕОВС и правилата, приети за неговото прилагане, и по-специално Решение № 3632/93/ЕОВС на Комисията от 28 декември 1993 г., което съдържа правилата на Общността за държавната помощ във въгледобивната промишленост (5), изтичат на 23 юли 2002 г.
(2)
Конкурентният дисбаланс между въглищата, добивани в Общността, и внасяните въглища са принудили въгледобивната промишленост да въведе значителни мерки за преструктуриране, включително сериозни съкращения на дейностите през последните няколко десетилетия.
(3)
Общността става все по-зависима от външни доставки на основни енергийни източници. Както е посочено в Зелената книга относно европейската стратегия за сигурността на енергийните доставки, приета от Комисията на 29 ноември 2000 г., диверсификацията на енергийните източници по отношение както на географските области, така и на продуктите, ще позволи създаването на условия за по-голяма сигурност на доставките. Тази стратегия включва разработване на местни основни източници на енергия, по-специално източници, използвани за производство на електроенергия.
(4)
В допълнение към споменатото по-горе политическото положение в света придава коренно различно измерение на оценката за геополитическите рискове и рисковете за сигурността в енергийния сектор, както и нов смисъл на концепцията за сигурност на доставките. Във връзка с това е необходимо да се извършва редовна оценка на рисковете, свързани със структурата на енергийните доставки за Съюза.
(5)
Както е посочено в Зелената книга относно европейската стратегия за сигурността на енергийните доставки, необходимо е, на базата на сегашното състояние на енергийния сектор, да се разработят мерки, които ще позволят да се гарантира достъпът до запасите от въглища, а оттам - и до потенциалната наличност на въглища в Общността.
(6)
Във връзка с това на 16 октомври 2001 г. Европейският парламент прие резолюция по Зелената книга на Комисията за сигурността на енергийните доставки, която потвърждава значението на въглищата като основен източник на енергия. Европейският парламент заявява, че следва да се приемат разпоредби за финансово подпомагане на въгледобивната промишленост, като едновременно с това се признае потребността от по-голяма ефективност в този сектор и от намаляване на субсидиите.
(7)
Поради това укрепването на енергийната стратегия на Съюза, която засилва общия принцип на предпазливост, оправдава поддържането на въгледобивен капацитет, подпомаган чрез държавни помощи. От друга страна, изпълнението на тази цел не поставя под съмнение потребността от продължаване на процеса на преструктуриране на въгледобивната промишленост, тъй като в бъдеще по-голямата част от производството на въглища в Общността вероятно ще остане неконкурентноспособно vis-à-vis внасяните въглища.
(8)
Едно минимално равнище на въгледобива, съчетано с други мерки, по-специално мерки, целящи разработването на възобновяеми източници на енергия, ще съдейства за поддържане на такова съотношение на местните основни източници на енергия, което ще даде съществен тласък на енергийната сигурност на Съюза. Нещо повече съразмерността на местните основни източници на енергия ще даде тласък на развитието на целите в областта на околната среда в рамките на устойчивото развитие.
(9)
Стратегическият контекст на енергийната сигурност има еволюционен характер, което оправдава извършването на оценка на настоящия регламент в средносрочен план, като се вземе под внимание приносът на всички местни основни източници на енергия.
(10)
Настоящият регламент не засяга свободата на държавите-членки да избират енергийните източници за целите на своите доставки. Помощта се предоставя в определени размери и в съответствие с правилата, отнасящи се до всяка категория източници на енергия, въз основа на качествата на съответния източник.
(11)
В съответствие с принципа на пропорционалност производството на субсидирани въглища се ограничава до такова количество, каквото е строго необходимо за ефективния принос към целите на енергийната сигурност. Следователно помощта, отпускана от държавите-членки, се свежда до покриване на инвестиционните разходи или на текущи производствени загуби в случаите, когато разработването на мини е част от плана за достъп до запасите от въглища.
(12)
Държавните помощи за поддържане на достъпа до запасите от въглища с оглед гарантиране на енергийната сигурност следва да се заделят за производствените единици, които могат да допринесат за тази цел при удовлетворителни икономически условия. Прилагането на тези принципи ще допринесе за пренасочване на помощите към въгледобивната промишленост.
(13)
Поради рисковете, свързани с геологичната несигурност, помощта за покриване на начални инвестиционни разходи дава възможност на производствените единици, които са жизнеспособни или близо до състояние на икономическа жизнеспособност, да направят необходимите технически инвестиции за поддържане на своята конкурентоспособност.
(14)
Преструктурирането на въгледобивната промишленост има големи социални и регионални последствия поради съкращаването на дейностите. Следователно производствените единици, които нямат право да получават помощ като част от целта за поддържане на достъп до запасите от въглища, трябва да могат да ползват временно помощи, за да намалят социалните и регионалните последствия от своето закриване. По-специално, тези помощи ще позволят на държавите-членки да въведат адекватни мерки за икономическо и социално развитие на онези райони, които са засегнати от преструктурирането.
(15)
Предприятията ще имат също така право на помощи за покриване на разходи, които съгласно обичайната счетоводна практика не влияят върху разходите по производството. Тези помощи имат за цел да покрият изключително големи разходи, и по-специално наследени задължения.
(16)
Пренасочването на помощта за въгледобивната промишленост ще даде възможност на държавите-членки в зависимост от своите бюджетни ограничения да пренасочат помощите, предоставени за енергийния сектор, на базата на принципа за постепенно прехвърляне на помощите, отпускани обикновено за конвенционалните форми на енергия, и по-специално за въгледобивния сектор, към възобновяеми източници на енергия. Помощ за възобновяемите източници на енергия се предоставя в съответствие с правилата и критериите, посочени в основните насоки на Общността за държавните помощи за опазване на околната среда (6).
(17)
В изпълнение на своята задача Общността трябва да гарантира, че са налице нормални условия за конкуренция. С оглед, по-специално, на пазара на електроенергия, помощта за въгледобивната промишленост не трябва да бъде в такъв размер, който засяга избора на производителите на електроенергия по отношение на източниците на основни енергийни доставки. Следователно цените на въглищата и техните количества трябва да се договарят свободно между договарящите се страни в светлината на преобладаващите условия на световния пазар.
(18)
Минималното ниво на производство на субсидирани въглища ще спомогне също за поддържане на важните позиции на европейските чисти технологии във въгледобива и рудодобива и ще създадат възможност за прехвърлянето им към големите въгледобивни райони извън Съюза. Подобна политика ще допринесе за значително намаляване на замърсителите и емисиите от газове, причиняващи парников ефект в световен мащаб.
(19)
Пълномощията на Комисията трябва да се упражняват въз основа на точни и пълни познания за мерките, които правителствата възнамеряват да предприемат. За тази цел държавите-членки предоставят на Комисията консолидиран доклад, съдържащ пълни подробности за пряката или непряка помощ, която те планират да отпуснат на въгледобивната промишленост, изтъквайки причините и размера на предлаганата помощ, взаимоотношението между тези субсидии и план за достъп до запасите от въглища и при необходимост всички планове за закриване на производства.
(20)
С цел да се вземе предвид крайният срок, определен в Директива 2001/80/ЕО на Съвета (7) относно големите горивни инсталации, държавите-членки следва да имат възможност да нотифицират Комисията за индивидуалната обособеност на производствените единици, съставляващи част от заводите, подлежащи на закриване, или на заводите, които ще имат достъп до въглищни запаси, най-късно до юни 2004 г.
(21)
При условие че са съвместими с настоящата схема, помощите за научноизследователска и развойна дейност и помощите за опазване на околната среда и за обучение могат да се предоставят от държавите-членки и за въгледобивната промишленост. Помощта трябва да се предоставя в съответствие с изискванията и критериите, определени от Комисията за тези категории помощи.
(22)
Изпълнението на разпоредбите на настоящия регламент след приключване на Договора за ЕОВС и Решение № 3632/93/ЕОВС може да предизвика трудности при предприятията поради факта, че през една и съща календарна година ще са в сила две схеми за помощи. Затова е необходимо да се предвиди преходен период до 31 декември 2002 г.
(23)
Предлаганата схема за държавни помощи отчита много различни фактори, характеризиращи сегашното състояние на въгледобивната промишленост и енергийния пазар на Общността като цяло. Тези фактори, които могат да търпят по-малки или по-големи промени, някои от които непредвидени, по-специално способността на въглищата в Общността да допринесат за укрепване на енергийната сигурност на Съюза, е необходимо да бъдат подложени на преоценка в хода на изпълнението на схемата и в контекста на устойчивото развитие чрез доклад. Въз основа на доклада, като вземе под внимание отделните категории изкопаеми горива, намиращи се на територията на Общността, Комисията ще внесе в Съвета предложения, които отчитат развитието и дългосрочните перспективи на схемата, и по-специално социалните и регионалните аспекти на преструктурирането на въгледобивната промишленост.
(24)
Настоящият регламент влиза в сила колкото е възможно по-скоро след приключване действието на Договора за ЕОВС и се прилага със задна дата с цел да осигури извличане на пълна облага от неговите разпоредби,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Цел
Настоящият регламент съдържа правилата за предоставяне на държавни помощи за въгледобивната промишленост с цел да се допринесе за преструктурирането на въгледобивната промишленост. Постановените по-долу правила вземат под внимание следните елементи:
-
социалните и регионалните аспекти на преструктурирането на сектора;
-
потребността от поддържане на определено минимално количество местно производство на въглища като предпазна мярка с цел да се гарантира достъп до запасите.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
а)
„въглища“ означава висококалорични, среднокалорични и слабокалорични въглища от категория А и Б по смисъла на международната система за кодификация на въглищата, съставена от Икономическата комисия на ООН за Европа (8);
б)
„план за достъп до запасите от въглища“: план, разработен от дадена държава-членка, обезпечаващ производството на минималното количество местни въглища, необходимо за гарантиране на достъп до запасите от въглища;
в)
„план за закриването“: план, разработен от дадена държава-членка, обезпечаващ мерки, водещи до окончателното закриване на въгледобивни производствени единици;
г)
„първоначални разходи за инвестиции“: фиксирани капиталови разходи, които са пряко свързани с инфраструктурни строежи или с техника, необходима за добиването на въглища в съществуващи мини;
д)
„производствени разходи“ означава разходите, свързани с текущото производство, изчислени съгласно член 9, параграф 3. Тези разходи обхващат освен добиването на въглища, дейности, свързани с обогатяването им, и по-специално с промиването, калибрирането и сортирането на въглищата, както и с транспортирането им до пункта за доставка;
е)
„текущи производствени загуби“ означава положителната разлика между разходите по производството на въглища и продажната цена, договорена свободно между договарящите се страни в светлината на условията, които преобладават на световния пазар.
Член 3
Помощи
1. Може да се счита, че помощите за въгледобивната промишленост са съвместими с правилното функциониране на общия пазар само ако съответстват на разпоредбите на глава 2, без това да накърнява схемите за държавни помощи относно научното и технологично развитие, околната среда и обучението.
2. Помощите следва да обхващат само разходи, направени във връзка с въглища за производство на електроенергия, комбинирано производство на топлинна и електроенергия, производство на кокс и гориво за доменните пещи в стоманодобивната промишленост, в случаите, когато за посочените цели в Общността се използват въглища.
ГЛАВА 2
КАТЕГОРИИ ПОМОЩИ
Член 4
Помощ за съкращаване на дейности
Помощта, предназначена за предприятие, която има за цел да покрие текущите производствени загуби на дадени производствени единици, може да се счита за съвместима с изискванията на общия пазар само ако отговаря на следните условия:
а)
функционирането на съответните производствени единици представлява част от план за закриването им, като крайната дата за това не е по-късно от 31 декември 2007 г.;
б)
нотифицираната помощ на тон еквивалент не надхвърля разликата между предвидените производствени разходи и предвидените постъпления за една въгледобивна година. Действително изплатената помощ е предмет на годишни корекции въз основа на годишните разходи и печалба, които се извършват най-късно до края на въгледобивната година, последваща годината, през която е отпусната помощта.
в)
размерът на помощта на тон еквивалент не може да води до понижаване на кешовите цени на въглищата на Общността в сравнение с цените на въглища с подобно качество, внасяни от трети страни.
г)
помощта не трябва да води до каквото и да е нарушаване на конкуренцията между купувачите и потребителите на въглища в Общността;
д)
помощта не трябва да води до каквото и да е нарушаване на конкуренцията на пазарите на електроенергия, комбинирана топлинна и електроенергия, пазарите на продуктите от кокс и стомана.
Член 5
Помощи за достъп до запаси от въглища
1. Държавите-членки могат, действайки в съответствие с параграфи 2 и 3, да предоставят помощ за дадено предприятие, като я заделят специално за производствени единици или за група от производствени единици само ако помощта допринася за поддържане на достъпа до запасите от въглища. Дадена производствена единица може да получи помощ само ако спада към някоя от категориите, упоменати в параграфи 2 или 3. Не се разрешава натрупване на помощи по линия на параграфи 2 и 3.
2. Помощта, предназначена за покриване на начални инвестиционни разходи, може да се счита за съвместима с правилата на общия пазар само ако отговаря на условията, съдържащи се в член 4, букви в), г) и д) и на следните условия:
а)
помощта е предназначена за съществуващи производствени единици, които не са получавали помощи по силата на член 3 от Решение № 3632/93/ЕОВС или са получавали помощ, разрешена от Комисията по линия на споменатия по-горе член, тъй като са доказали, че могат да постигнат конкурентоспособно положение по отношение на цените на въглища с подобно качество, внасяни от трети страни;
б)
производствените единици разработват производствен и финансов план, с които се доказва, че помощта, предоставена за въпросния инвестиционен проект, гарантира икономическата жизнеспособност на дадените производствени единици;
в)
нотифицираната и действително изплатена помощ не може да надхвърля 30 % от общата стойност на съответния инвестиционен проект, чиято цел е да даде възможност на производствената единица да стане по-конкурентна по отношение на цените на въглища с подобно качество, внасяни от трети страни.
Помощта, която се предоставя съгласно настоящия параграф независимо от това дали представлява еднократно плащане или обхваща период от няколко години, не може да се изплаща след 31 декември 2010 г.
3. Помощта, която се отпуска за покриване на производствени загуби, може да се счита за съвместима с правилата на общия пазар само ако отговаря на условията, съдържащи се в член 4, букви от б) до д), и на следните условия:
а)
експлоатацията на въпросните производствени единици или на групи от производствени единици от същото предприятие е част от плана за достъп до запасите от въглища;
б)
помощта се предоставя на производствени единици, които - особено по отношение на нивото и схемата на производствените разходи, както и в рамките на количеството местни въглища, което трябва да бъде произведено в съответствие с плана, посочен в буква а) - предложат най-благоприятни икономически перспективи.
Член 6
Пренасочване на помощта
1. Общият обем на помощта за въгледобивната промишленост, предоставяна съгласно член 4 и член 5, параграф 3, следва низходяща крива, като целта е да се стигне постепенно до съществено намаление. След 31 декември 2007 г. няма да се предоставя помощ за съкращаване на дейности по силата на член 4.
2. По отношение на която и да е година след 2003 г. общият обем на помощите за въгледобивната промишленост, предоставяни съгласно членове 4 и 5, няма да надхвърля размера на помощите, разрешени от Комисията в съответствие с членове 3 и 4 от Решение № 3632/93/ЕОВС за 2001 г.
Член 7
Помощ за покриване на изключително големи разходи
1. Държавните помощи, които се предоставят на предприятия, извършващи или извършвали дейности, свързани с въгледобивната промишленост, с цел те да бъдат улеснени за покриване на разходите по рационализация и преструктурирането на въгледобивната промишленост, които не са свързани със сегашното производство („наследени задължения“), може да се счита за съвместима с правилата на общия пазар, при условие че платената сума не надхвърля понесените разходи. Тези помощи може да се използват в следните случаи:
а)
за покриване на разходи, направени само от предприятия, които са извършвали или извършват преструктуриране, тоест разходи, свързани с възстановяване на околната среда на бивши въглищни мини;
б)
за покриване на разходи, направени от няколко предприятия.
2. Категориите на разходите, които се отнасят до модернизация и преструктуриране на въгледобивната промишленост, са посочени в приложението.
Член 8
Общи разпоредби
1. Разрешеният размер на помощта, предоставяна в съответствие с която и да е разпоредба на настоящия регламент, се изчислява, като се отчита помощта, предоставена за същите цели под каквато и да е форма по силата на друг национален ресурс.
2. Цялата помощ, получавана от предприятията, се вписва в сметка на печалбите и загубите като отделно приходно перо, различно от оборота. Когато дадено предприятие, което получава помощ по силата на настоящия регламент, се занимава не само с минно дело, но също така с други икономически дейности, отпуснатите средства са предмет на отделно осчетоводяване, така че финансовите потоци съгласно настоящия регламент да бъдат ясно дефинирани. Средствата се управляват по такъв начин, който не позволява те да се прехвърлят и използват за други дейности.
ГЛАВА 3
ПРОЦЕДУРИ ПО УВЕДОМЛЕНИЕТО, ОЦЕНКАТА И УПЪЛНОМОЩАВАНЕТО
Член 9
Уведомление
1. В допълнение към разпоредбите на член 88 от Договора и на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. относно определянето на подробни правила за прилагане на член 93 от Договора за създаване на ЕО (9), помощите съгласно настоящия регламент са предмет на специални правила, съдържащи се в параграфи 2-12.
2. Държавите-членки, които предоставят помощи за въгледобивната промишленост, предоставят на Комисията цялата необходима информация, отчитайки текущата енергийна ситуация, за да мотивират предполагаемия производствен капацитет, който е част от плана за достъп до запасите от въглища, минималното производствено ниво, необходимо за гарантиране на такъв достъп, както и подходящите видове помощ, независимо от категориите помощ, посочени в настоящия регламент, като вземе под внимание спецификата на промишленото производство във всяка държава-членка.
3. Производствените разходи се изчисляват на базата на тримесечните обобщени извлечения за разходите, които се изпращат в Комисията от въгледобивното предприятие или от неговите сдружения. Въгледобивните предприятия включват в изчисленията на производствените разходи нормалната амортизация и лихвата върху заемния капитал. Разрешените лихвени разходи върху заемния капитал се основават на пазарните лихвени проценти и се свеждат само до дейностите (процесите), изброени в член 2, буква д).
4. Държавите-членки, които възнамеряват да предоставят помощи за съкращаване на дейността съгласно член 4, следва преди това да предадат на Комисията план за закриване на съответните производствени единици най-късно до 31 октомври 2002 г. Този план трябва да съдържа най-малко следните елементи:
а)
обозначение на производствените единици;
б)
действителните или предполагаеми производствени разходи за всяка производствена единица на въгледобивна година; тези разходи се изчисляват в съответствие с параграф 3;
в)
предполагаемото производство на въглища на въгледобивна година за всяка производствена единица, която е предмет на плана за закриване на дейността;
г)
предполагаемия размер на помощта за съкращаване на дейността за една въгледобивна година.
5. Държавите-членки, които възнамеряват да предоставят помощта, упомената в член 5, параграф 2, предават на Комисията временен план за достъп до запасите от въглища най-късно до 31 декември 2002 г. Планът трябва да съдържа един минимум от обективни критерии за подбор, например икономическа жизнеспособност, на който трябва да отговарят производствените единици, за да получат помощ за инвестиционни проекти.
6. Държавите-членки, които възнамеряват да предоставят помощта, упомената в член 5, параграф 3, предават на Комисията план за достъп до запасите от въглища най-късно до 31 октомври 2002 г. Планът трябва да съдържа най-малко следните елементи:
а)
обективни критерии за подбор, на който трябва да отговарят производствените единици, за да бъдат включени в плана;
б)
обозначение на производствените единици или на групата от производствени единици от едно и също въгледобивно предприятие, което отговаря на определените критерии за подбор;
в)
действителните или предполагаеми производствени разходи на всяка производствена единица за една въгледобивна година; тези разходи се изчисляват в съответствие с параграф 3;
г)
производствения и финансов план за всяка производствена единица или за групата от производствени единици от едно и също предприятие, които отразяват бюджетните принципи на държавите-членки;
д)
предполагаемото производство на въглища за една въгледобивна година на производствените единици или групата от производствени единици от едно и също предприятие, което е включено в плана за достъп до запасите от въглища;
е)
предполагаемия размер на помощта за достъп до запасите от въглища за всяка въгледобивна година;
ж)
съответните дялове от местни въглища и възобновяеми източници на енергия спрямо количеството местни първични източници на енергия, допринасящи за постигане на енергийна сигурност в рамките на устойчивото развитие, както и предполагаемата тенденция за тяхното развитие във възходяща или низходяща посока.
7. Като част от нотификацията относно плановете, упомената в параграфи 4, 5 и 6, държавите-членки предоставят на Комисията цялата необходима информация по отношение намаляването на емисиите от газове, причиняващи парников ефект. По-специално, те трябва да се позоват на емисиите, които са резултат от усилията за въвеждане на чисти технологии за горене на въглища.
8. Ако предоставят добри основания, държавите-членки могат да нотифицират Комисията за индивидуалното обозначение на производствените единици, които са част от плановете, посочени в параграфи 4 и 6 най-късно до юни 2004 г.
9. Държавите-членки информират Комисията за всякакви изменения в плана, представен първоначално на Комисията съгласно параграфи 4, 5, 6, 7 и 8.
10. Държавите-членки изпращат нотификация за всякаква финансова помощ, която възнамеряват да предоставят на въгледобивната промишленост за дадена въгледобивна година, като дадат конкретна информация за естеството на тази помощ и се позоват на формите на помощта, предоставяна съгласно членове 4, 5 и 7. Те предоставят на Комисията всички подробности, свързани с изчисляването на предполагаемите производствени разходи и връзката между тях и плановете, предоставени на вниманието на Комисията съгласно параграфи 4, 5, 6, 7 и 8.
11. Държавите-членки изпращат нотификация относно размера и пълна информация относно изчисляването на действително изплатената помощ за дадена въгледобивна година не по-късно от шест месеца след края на съответната година. Преди края на следващата въгледобивна година, те декларират също така поправките, които са внесени в първоначално изплатените суми.
12. Когато изпращат нотификация за помощта, упомената в член 4, 5 и 7 и отчета за действително изплатената помощ, държавите-членки предоставят цялата информация, необходима за проверка на условията и критериите, съдържащи се в настоящите разпоредби.
Член 10
Оценка и упълномощаване
1. Комисията извършва оценка на плана/овете, за който/които е била нотифицирана съгласно член 9. Комисията взема решение за тяхното съответствие с условията и критериите, посочени в членове 4, 5, 6, 7 и 8 и за това доколко те отговарят на целите на настоящия регламент, като се основава на правилата и процедурите, залегнали в Регламент (ЕО) № 659/1999.
2. Комисията разглежда мерките, нотифицирани съгласно член 9, параграф 10, в светлината на плановете, предложени в рамките на член 9, параграфи 4, 5, 6, 7 и 8. Комисията взема решение в съответствие с изискванията на Регламент (ЕО) № 659/1999 г.
ГЛАВА 4
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Доклади на Комисията
1. До 31 декември 2006 г. Комисията докладва на Европейския парламент, на Съвета, на Икономическия и социален комитет и на Комитета на регионите, като посочва по-специално своя опит и проблемите, които е срещала при изпълнението на настоящия регламент от датата на влизането му в сила. Тя прави преценка в светлината на мерките, предприети от държавите-членки, на резултатите от преструктурирането на въгледобивната промишленост и неговото влияние върху вътрешния пазар.
2. Комисията представя баланса на съответния дял на различните местни източници на основна енергия във всяка държава-членка включително на отделните категории на налични изкопаеми горива. Като отчита развитието на възобновяемите източници на енергия, Комисията прави оценка на действителния принос на местните въглища за дългосрочната енергийна сигурност на Европейския съюз като част от стратегията за устойчиво развитие и представя своята оценка на необходимото количество въглища за тази цел.
Член 12
Мерки по прилагането
Комисията взема всички мерки, необходими за прилагане на настоящия регламент. Тя създава съвместна рамка за предаване на информацията, която ще ѝ позволи да прави оценка на съответствието с условията и критериите, регулиращи предоставянето на помощи.
Член 13
Мерки по надзора
1. Въз основа на доклада, съставен съгласно член 11, Комисията внася в Съвета при необходимост предложения за изменение на настоящия регламент, що се отнася до неговото приложение за помощта за периода след 1 януари 2008 г. В съответствие с принципа за намаляване на помощта, предложенията съдържат, inter alia, принципите, въз основа на които плановете на държавите-членки се изпълняват след 1 януари 2008 г.
2. Принципите съгласно параграф 1 се установяват в светлината на целите, упоменати в член 1, като се обърне специално внимание на социалните и регионалните последици на мерките, които предстои да се въвеждат и на енергийната обстановка.
Член 14
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила от деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент се прилага от 24 юли 2002 г.
2. Въз основа на основателно искане, подадено от дадена държава-членка, помощта, покриваща разходи, направени през 2002 г., може да продължи да бъде предмет на правилата и принципите, залегнали в Решение № 3632/93/ЕОВС, с изключение на правилата относно крайните срокове и процедурите.
3. Настоящият регламент се прилага до 31 декември 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 2002 година.
Verordnung (EG) Nr. 1407/2002 des Rates
vom 23. Juli 2002
über staatliche Beihilfen für den Steinkohlenbergbau
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe e) und auf Artikel 89,
auf Vorschlag der Kommission(1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments(2),
nach Stellungnahme des gemäß dem Vertrag über die Gründung der Europäischen Gemeinschaft für Kohle und Stahl eingesetzten Beratenden Ausschusses(3),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses(4),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Die Geltungsdauer des EGKS-Vertrags sowie der Rechtsvorschriften zu seiner Anwendung, insbesondere der Entscheidung Nr. 3632/93/EGKS der Kommission vom 28. Dezember 1993 über die Gemeinschaftsregelung für staatliche Beihilfen zugunsten des Steinkohlenbergbaus(5) endet am 23. Juli 2002.
(2) Die ungleichen Wettbewerbsbedingungen zwischen der Steinkohle aus der Gemeinschaft und der Importkohle haben dem Steinkohlenbergbau in den letzten Jahrzehnten bedeutende Umstrukturierungsmaßnahmen und Abbaureduzierungen abverlangt.
(3) Die Gemeinschaft ist bei der Versorgung mit Primärenergieträgern immer stärker von Einfuhren abhängig geworden. Nach dem Grünbuch über eine europäische Strategie für die Energieversorgungssicherheit, das die Kommission am 29. November 2000 angenommen hat, kann die Sicherheit der Energieversorgung durch eine Diversifizierung der Energieträger nach Herkunft sowie nach Produkten verbessert werden. Eine solche Strategie schließt auch die Entwicklung heimischer Primärenergiequellen ein, insbesondere für die Stromerzeugung.
(4) Ferner verleiht die weltpolitische Lage der Bewertung der geopolitischen Risiken und der Sicherheitsrisiken im Energiebereich eine völlig neue Dimension und erweitert die Bedeutung des Konzepts der Versorgungssicherheit. In diesem Zusammenhang muss eine regelmäßige Evaluierung der mit der Energieversorgungsstruktur der Union verbundenen Risiken durchgeführt werden.
(5) Gemäß dem Grünbuch über eine europäische Strategie für die Energieversorgungssicherheit müssen aufgrund der aktuellen energiepolitischen Parameter Maßnahmen getroffen werden, die den Zugang zu den Steinkohlevorkommen und somit die potenzielle Verfügbarkeit von Steinkohle aus der Gemeinschaft gewährleisten.
(6) In diesem Zusammenhang hat das Europäische Parlament am 16. Oktober 2001 eine Entschließung zu dem Grünbuch der Kommission über eine europäische Strategie für die Energieversorgungssicherheit verabschiedet, in der die bedeutende Rolle der Kohle als heimischer Energieträger gewürdigt wird. Das Europäische Parlament bemerkt, dass eine finanzielle Unterstützung für die Steinkohleproduktion vorgesehen werden muss, räumt aber ein, dass der Sektor seine Effizienz steigern muss und dass die Subventionen abgebaut werden müssen.
(7) Die Stärkung der Energiesicherheit der Union nach dem allgemeinen Prinzip der Vorsorge rechtfertigt demnach die Erhaltung von Produktionskapazitäten, die durch staatliche Beihilfen unterstützt werden. Die Umsetzung dieses Ziels stellt jedoch nicht die Notwendigkeit einer Fortführung der Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus in Frage, da in Zukunft ein großer Teil der Steinkohleproduktion der Gemeinschaft gegenüber der Importkohle nicht wettbewerbsfähig sein dürfte.
(8) Eine Mindestproduktion an Steinkohle sowie andere Maßnahmen - insbesondere zur Förderung der erneuerbaren Energiequellen - werden wichtige Komponenten bei der Erhaltung eines Anteils heimischer Primärenergiequellen bilden, der wesentlich zur Stärkung der Energiesicherheit der Union beitragen kann. Ein Anteil heimischer Primärenergieträger trägt auch zur Verwirklichung von Umweltzielen im Kontext der nachhaltigen Entwicklung bei.
(9) Der strategische Kontext der Energiesicherheit unterliegt einem ständigen Wandel, was mittelfristig eine Evaluierung dieser Verordnung unter Berücksichtigung der Beiträge aller heimischen Primärenergieträger rechtfertigt.
(10) Diese Verordnung berührt nicht die Freiheit der Mitgliedstaaten bei der Wahl der Energieträger, mit denen sie ihre Versorgung sicherstellen. Die Gewährung von Beihilfen und die Festlegung ihres Umfangs erfolgt entsprechend den für die jeweiligen Energieträger geltenden Vorschriften und unter Berücksichtigung ihrer spezifischen Vorzüge.
(11) Nach dem Grundsatz der Verhältnismäßigkeit muss die subventionierte Kohleförderung auf den Umfang begrenzt werden, der unbedingt erforderlich ist, um wirksam zum Ziel der Energiesicherheit beizutragen. Die Beihilfen der Mitgliedstaaten werden somit auf die Deckung der Investitionskosten oder der Verluste aus der laufenden Produktion beschränkt, wenn das Unternehmen in einen Plan für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen einbezogen ist.
(12) Die im Interesse der Energiesicherheit für die Erhaltung eines Zugangs zu den Steinkohlevorkommen gewährten staatlichen Beihilfen sollten auf Produktionseinheiten beschränkt sein, die unter wirtschaftlich zufrieden stellenden Bedingungen zur Erreichung dieses Ziels beitragen können. Die Anwendung dieser Grundsätze stellt auch einen Beitrag zum Abbau der Beihilfen im Steinkohlenbergbau dar.
(13) Angesichts der Risiken in Verbindung mit den geologischen Unsicherheitsfaktoren werden lebensfähige Produktionseinheiten oder solche, die die wirtschaftliche Lebensfähigkeit nahezu erreichen, durch eine Beihilfe zur Deckung der Anfangsinvestitionskosten in die Lage versetzt, die technischen Investitionen zu tätigen, die zur Erhaltung ihrer Wettbewerbsfähigkeit erforderlich sind.
(14) Die Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus hat schwerwiegende soziale und regionale Auswirkungen, die sich aus der Rücknahme der Fördertätigkeit ergeben. Für Produktionseinheiten, denen keine Beihilfen im Rahmen des Ziels der Aufrechterhaltung des Zugangs zu den Steinkohlevorkommen gewährt werden können, müssen folglich vorübergehend Beihilfen zur Abfederung der sozialen und regionalen Folgen der Stilllegung verfügbar gemacht werden. Diese Beihilfen ermöglichen den Mitgliedstaaten insbesondere angemessene Maßnahmen zur sozialen und wirtschaftlichen Sanierung der von diesen Umstrukturierungen betroffenen Regionen.
(15) Die Unternehmen können außerdem Beihilfen zur Deckung der Kosten erhalten, die nach den üblichen Kostenrechnungsgrundsätzen nicht den Produktionskosten zuzurechnen sind. Diese Beihilfen sind zur Deckung außergewöhnlicher Belastungen bestimmt, insbesondere der Altlasten.
(16) Der Abbau der Beihilfen im Steinkohlenbergbau wird den Mitgliedstaaten im Rahmen ihrer budgetären Möglichkeiten eine Neuverteilung der Beihilfen für den Energiesektor ermöglichen, und zwar nach dem Grundsatz einer allmählichen Umschichtung der traditionell den herkömmlichen Energieträgern, insbesondere der Steinkohle, gewährten Beihilfen, auf die erneuerbaren Energieträger. Die Gewährung von Beihilfen für erneuerbare Energieträger erfolgt entsprechend den Vorschriften und Kriterien des gemeinschaftlichen Rahmens für staatliche Umweltschutzbeihilfen(6).
(17) Bei der Erfuellung ihrer Aufgaben muss die Gemeinschaft für die Schaffung, die Erhaltung und die Einhaltung normaler Wettbewerbsbedingungen sorgen. Vor allem im Hinblick auf den Elektrizitätsmarkt dürfen die Beihilfen für den Steinkohlenbergbau die Stromproduzenten nicht bei der Wahl ihrer Primärenergiequellen beeinflussen. Folglich müssen die Kohlepreise und -mengen von den Vertragsparteien unter Berücksichtigung der Weltmarktbedingungen frei vereinbart werden.
(18) Eine Mindestproduktion subventionierter Steinkohle dient außerdem der Sicherung der Führungsposition der europäischen Technologie im Bereich der Förderung und der sauberen Verbrennung der Kohle und ermöglicht einen Transfer dieser Technologie zu den großen kohleproduzierenden Regionen außerhalb der Union. Auf diese Weise kann ein wesentlicher Beitrag zur weltweiten Verringerung der Emissionen von Schadstoffen und Treibhausgasen geleistet werden.
(19) Die Kommission kann ihre Genehmigungsbefugnis nur auf der Grundlage einer genauen und umfassenden Kenntnis der von den Regierungen geplanten Maßnahmen ausüben. Daher sollten die Mitgliedstaaten der Kommission in strukturierter Form alle Angaben über die von ihnen geplanten direkten oder indirekten Maßnahmen zugunsten des Steinkohlenbergbaus mitteilen und die Gründe sowie den Umfang der geplanten Maßnahmen darlegen; sie müssen ferner den Zusammenhang zwischen diesen Maßnahmen und den Plänen für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen und gegebenenfalls den Stilllegungsplänen darlegen, die der Kommission übermittelt wurden.
(20) Zur Berücksichtigung der in der Richtlinie 2001/80/EG(7) über Großfeuerungsanlagen festgelegten Frist sollten die Mitgliedstaaten die Möglichkeit erhalten, der Kommission die einzelnen Produktionseinheiten, die unter die Stilllegungspläne oder die Pläne für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen fallen, bis spätestens Juni 2004 zu notifizieren.
(21) Die Mitgliedstaaten können für den Steinkohlenbergbau auch Beihilfen zur Forschung und Entwicklung, Beihilfen für den Umweltschutz und für die Ausbildung genehmigen, sofern sie mit dieser Regelung vereinbar sind. Die Gewährung dieser Beihilfen erfolgt unter Beachtung der von der Kommission für diese Beihilfearten festgelegten Bedingungen und Kriterien.
(22) Die Umsetzung der Bestimmungen dieser Verordnung nach Ablauf der Geltungsdauer des EGKS-Vertrags und der Entscheidung Nr. 3632/93/EGKS könnte sich für die Unternehmen insofern schwierig gestalten, als innerhalb eines Kalenderjahres zwei Beihilferegelungen zur Anwendung kommen. Daher ist eine Übergangsfrist bis zum 31. Dezember 2002 vorzusehen.
(23) Die vorgeschlagene Regelung für staatliche Beihilfen berücksichtigt die äußerst unterschiedlichen Faktoren, die den Steinkohlesektor in seiner derzeitigen Form sowie den gemeinschaftlichen Energiemarkt insgesamt charakterisieren. Während der Laufzeit der Regelung muss in einem Bericht eine Neubewertung dieser Faktoren erfolgen, die mehr oder weniger starken und zum Teil nicht vorhersehbaren Veränderungen unterliegen; insbesondere ist der effektive Beitrag der Kohle zur Energiesicherheit der Union im Kontext der nachhaltigen Entwicklung zu überprüfen. Auf der Grundlage dieses Berichts wird die Kommission unter Berücksichtigung der verschiedenen auf dem Gebiet der Gemeinschaft verfügbaren Arten fossiler Brennstoffe dem Rat Vorschläge vorlegen, bei denen die am Ende der vorliegenden Regelung absehbaren Entwicklungen und Perspektiven sowie insbesondere die sozialen und regionalen Aspekte der Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus berücksichtigt werden.
(24) Diese Verordnung sollte so rasch wie möglich nach Ablauf des EGKS-Vertrags in Kraft treten und rückwirkend angewandt werden, damit ihre Bestimmungen uneingeschränkt zum Tragen kommen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL 1
ALLGEMEINE VORSCHRIFTEN UND BEGRIFFSBESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand
In dieser Verordnung werden die Vorschriften für die Gewährung staatlicher Beihilfen festgelegt, mit denen zur Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus beigetragen werden soll. Die Vorschriften tragen Folgendem Rechnung:
- den mit der Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus verbundenen sozialen und regionalen Aspekten;
- der - als Vorbeugungsmaßnahme - notwendigen Beibehaltung eines Mindestumfangs an heimischer Steinkohleproduktion, damit der Zugang zu den Vorkommen gewährleistet ist.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
a) "Steinkohle" oder "Kohle" die höher und mittel inkohlten Kohlesorten sowie die niedriger inkohlten "A"- und "B"-Sorten im Sinne des internationalen Kohle-Klassifizierungssystems der UN-Wirtschaftskommission für Europa(8);
b) "Plan für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen" den von einem Mitgliedstaat aufgestellten Plan, in dem die Produktion einer Mindestmenge an heimischer Steinkohle vorgesehen ist, um den Zugang zu den Steinkohlevorkommen zu gewährleisten;
c) "Stilllegungsplan" den von einem Mitgliedstaat aufgestellten Plan, in dem die Maßnahmen zur endgültigen Stilllegung von Steinkohleproduktionseinheiten vorgesehen sind;
d) "Anfangsinvestitionsausgaben" die Ausgaben für Anlageinvestitionen, die unmittelbar für die Infrastrukturarbeiten oder die Ausrüstung bestimmt sind, die zur Ausbeutung der Steinkohlevorkommen in bestehenden Bergwerken erforderlich sind;
e) "Produktionskosten" die nach Artikel 9 Absatz 3 berechneten Kosten im Zusammenhang mit der laufenden Förderung. Unter diese Kosten fallen neben den Förderkosten die Kosten für die Aufbereitung der Kohle, insbesondere Waschen, Klassieren und Sortieren, und für den Transport zum Lieferort;
f) "Verluste bei der laufenden Förderung" die Differenz zwischen den Steinkohleproduktionskosten und dem angesichts der Weltmarktbedingungen zwischen den Vertragsparteien frei vereinbarten Verkaufspreis.
Artikel 3
Beihilfen
(1) Die Beihilfen für den Steinkohlenbergbau können nur dann als mit dem ordnungsgemäßen Funktionieren des Binnenmarktes vereinbar angesehen werden, wenn sie den Bestimmungen von Kapitel 2 entsprechen; dies gilt unbeschadet der Regelungen für staatliche Beihilfen in den Bereichen Forschung und technologische Entwicklung, Umwelt und Ausbildung.
(2) Die Beihilfen decken ausschließlich die Kosten für Steinkohle zur Erzeugung von Elektrizität, zur kombinierten Erzeugung von Wärme und Elektrizität, zur Koksproduktion sowie zum Einsatz in den Hochöfen der Stahlindustrie ab, vorausgesetzt, der Einsatz erfolgt in der Gemeinschaft.
KAPITEL 2
BEIHILFEARTEN
Artikel 4
Beihilfen zur Rücknahme der Fördertätigkeit
Beihilfen an Unternehmen, die speziell zur Deckung von Verlusten bei der laufenden Förderung in Produktionseinheiten bestimmt sind, können nur dann als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen werden, wenn sie folgende Voraussetzungen erfuellen:
a) Der Betrieb der betreffenden Produktionseinheiten ist in einen Stilllegungsplan einbezogen, der nicht über den 31. Dezember 2007 hinausgeht.
b) Die notifizierte Beihilfe je Tonne Steinkohleneinheit darf den Unterschied zwischen den voraussichtlichen Produktionskosten und den voraussichtlichen Erlösen eines Geschäftsjahres nicht übersteigen. Die tatsächlich gezahlte Beihilfe unterliegt einer jährlichen Berichtigung aufgrund der tatsächlichen Kosten und Erlöse; diese Berichtigung erfolgt spätestens vor Ende des Geschäftsjahres nach dem Jahr, für das die Beihilfe gewährt wurde.
c) Der Betrag der Beihilfe je Tonne Steinkohleneinheit darf nicht dazu führen, dass für Kohle aus der Gemeinschaft niedrigere Preise gezahlt werden als für Kohle ähnlicher Qualität aus Drittländern.
d) Die Beihilfen dürfen keine Wettbewerbsverzerrungen zwischen den Käufern und den Verbrauchern von Kohle in der Gemeinschaft verursachen.
e) Die Beihilfen dürfen keine Wettbewerbsverzerrungen auf dem Elektrizitätsmarkt, dem Markt der kombinierten Wärme- und Elektrizitätsproduktion, dem Koksproduktionsmarkt und dem Stahlmarkt verursachen.
Artikel 5
Beihilfen für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen
(1) Die Mitgliedstaaten können Unternehmen Beihilfen gemäß den Absätzen 2 und 3, die speziell für Produktionseinheiten oder eine Gruppe von Produktionseinheiten bestimmt sind, nur dann gewähren, wenn sie zur Beibehaltung des Zugangs zu den Steinkohlevorkommen beitragen. Eine Produktionseinheit kann Beihilfen nur im Rahmen einer der Beihilfearten nach den Absätzen 2 oder 3 erhalten. Eine Kumulierung der unter Absatz 2 und Absatz 3 genannten Beihilfearten ist nicht möglich.
Beihilfen zur Deckung der Anfangsinvestitionsausgaben
(2) Beihilfen zur Deckung der Anfangsinvestitionsausgaben können nur dann als mit dem Binnenmarkt vereinbar erklärt werden, wenn die Voraussetzungen von Artikel 4 Buchstaben c), d) und e) sowie die nachstehenden Voraussetzungen erfuellt sind:
a) Die Beihilfen sind auf bestehende Produktionseinheiten beschränkt, für die keine Beihilfe nach Artikel 3 der Entscheidung Nr. 3632/93/EGKS gezahlt wurde oder für die gemäß dem genannten Artikel 3 von der Kommission genehmigte Beihilfen deshalb gezahlt wurden, weil sie nachweislich in der Lage waren, die Wettbewerbsfähigkeit gegenüber den Preisen für Steinkohle ähnlicher Qualität aus Drittländern zu erreichen.
b) Die Produktionseinheiten stellen einen Förderplan und einen Finanzplan auf, aus denen sich ergibt, dass die Beihilfe für das betreffende Investitionsvorhaben es diesen Produktionseinheiten ermöglichen soll, die wirtschaftliche Tragfähigkeit zu erreichen.
c) Die notifizierte und tatsächlich gezahlte Beihilfe übersteigt nicht 30 % der Gesamtausgaben des jeweiligen Investitionsvorhabens, das es einer Produktionseinheit ermöglichen soll, mit den Preisen für Steinkohle ähnlicher Qualität aus Drittländern zu konkurrieren.
Die gemäß diesem Absatz gewährten Beihilfen dürfen unabhängig davon, ob es sich um einmalige oder auf mehrere Jahre verteilte Zahlungen handelt, nicht nach dem 31. Dezember 2010 gezahlt werden.
Beihilfen für die laufende Produktion
(3) Zur Deckung von Verlusten bei der laufenden Produktion bestimmte Beihilfen können nur dann als mit dem Binnenmarkt vereinbar erklärt werden, wenn die Voraussetzungen von Artikel 4 Buchstaben b), c), d) und e) sowie die nachstehenden Voraussetzungen erfuellt sind:
a) Der Betrieb der betreffenden Produktionseinheiten oder der betreffenden Gruppe von Produktionseinheiten desselben Unternehmens erfolgt im Rahmen eines Plans für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen.
b) Die Beihilfen werden für Produktionseinheiten gezahlt, die - insbesondere unter Berücksichtigung der Höhe und der Entwicklung der Produktionskosten und im Rahmen der Menge an heimischer Steinkohle, die nach dem in Buchstabe a) genannten Plan zu fördern ist - die besten wirtschaftlichen Aussichten bieten.
Artikel 6
Abbau der Beihilfen
(1) Das Gesamtvolumen der gemäß Artikel 4 und Artikel 5 Absatz 3 gewährten Beihilfen für den Steinkohlenbergbau muss einem abnehmenden Trend folgen, der zu einem nennenswerten Abbau dieser Beihilfen führt. Nach dem 31. Dezember 2007 dürfen keine Beihilfen zur Rücknahme der Fördertätigkeit gemäß Artikel 4 mehr gewährt werden.
(2) Das Gesamtvolumen der gemäß den Artikeln 4 und 5 gewährten Beihilfen für den Steinkohlenbergbau darf nach 2003 jährlich das Volumen der von der Kommission nach den Artikeln 3 und 4 der Entscheidung Nr. 3632/93/EGKS für das Jahr 2001 genehmigten Beihilfen nicht übersteigen.
Artikel 7
Beihilfen bei außergewöhnlichen Belastungen
(1) Erhalten Unternehmen, die eine Tätigkeit im Zusammenhang mit der Steinkohleproduktion durchführen oder durchgeführt haben, staatliche Beihilfen für die Deckung der Kosten, die durch die Rationalisierung oder Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus verursacht werden oder wurden und nicht mit der laufenden Förderung in Zusammenhang stehen ("Altlasten"), so können diese Beihilfen als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen werden, wenn ihr Betrag die Höhe der Altlasten nicht übersteigt. Durch diese Beihilfen können folgende Kosten abgedeckt werden:
a) Kosten der Unternehmen, die Umstrukturierungen vornehmen oder vorgenommen haben, z. B. die Kosten in Verbindung mit der Umweltsanierung von ehemaligen Steinkohlenbergwerken;
b) Kosten mehrerer Unternehmen.
(2) Die Kostenarten im Zusammenhang mit der Rationalisierung und der Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus sind im Anhang aufgeführt.
Artikel 8
Gemeinsame Bestimmungen
(1) Der aufgrund einer Bestimmung dieser Verordnung genehmigte Beihilfebetrag berechnet sich unter Berücksichtigung der Beihilfe, die zu den gleichen Zwecken, in welcher Form auch immer, aus anderen einzelstaatlichen Mitteln gewährt wird.
(2) Jede von einem Unternehmen erhaltene Beihilfe ist in den Gewinn- und Verlustrechnungen vom Umsatz getrennt als Einnahme auszuweisen. Ist ein Unternehmen, das eine Beihilfe gemäß dieser Verordnung erhalten hat, neben dem Steinkohlenbergbau auch in einem anderen Bereich wirtschaftlich tätig, sind die gewährten Mittel separat zu verbuchen, wobei die nach der vorliegenden Verordnung gewährten finanziellen Zuwendungen eindeutig nachvollziehbar sein müssen. Sie können keinesfalls auf die andere Tätigkeit übertragen werden.
KAPITEL 3
NOTIFIZIERUNG, PRÜFUNG UND GENEHMIGUNG
Artikel 9
Notifizierung
(1) Neben den Bestimmungen des Artikels 88 des Vertrags und der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates vom 22. März 1999 über besondere Vorschriften für die Anwendung des Artikels 93 des EG-Vertrags(9) unterliegen die Beihilfen im Rahmen dieser Verordnung den besonderen Vorschriften der Absätze 2 bis 12.
(2) Die Mitgliedstaaten, die Beihilfen für den Steinkohlenbergbau gewähren, übermitteln der Kommission alle Informationen, anhand deren in Anbetracht des energiewirtschaftlichen Umfelds der veranschlagte Umfang der Produktionskapazitäten, die Bestandteil des Plans für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen sind, die zur Gewährleistung dieses Zugangs notwendige Mindestproduktion sowie im Zusammenhang mit den in dieser Verordnung vorgesehenen Beihilfearten die geeigneten Beihilfeformen unter Berücksichtigung der besonderen Merkmale des Steinkohlenbergbaus in den einzelnen Mitgliedstaaten begründet werden können.
(3) Die Produktionskosten werden gemäß den der Kommission von den Steinkohleunternehmen oder von deren Verbänden übermittelten quartalsweisen Kostenerklärungen berechnet. Die Steinkohleunternehmen beziehen in ihre Berechnung der Produktionskosten die normale Abschreibung sowie die Zinsen für das geliehene Kapital ein. Die in Betracht kommenden Zinskosten für das geliehene Kapital sind anhand der Marktzinssätze zu berechnen und auf die in Artikel 2 Buchstabe e) genannten Vorgänge (Prozesse) zu beschränken.
(4) Mitgliedstaaten, die Beihilfen zur Rücknahme der Fördertätigkeit gemäß Artikel 4 gewähren wollen, legen der Kommission vorab und spätestens bis zum 31. Oktober 2002 einen Plan zur Stilllegung der betreffenden Produktionseinheiten vor. Dieser Plan muss mindestens folgende Elemente enthalten:
a) genaue Bezeichnung der Produktionseinheiten;
b) für jede Produktionseinheit die tatsächlichen oder geschätzten Produktionskosten je Geschäftsjahr, die nach Absatz 3 zu berechnen sind;
c) für die Produktionseinheiten, die unter den Stilllegungsplan fallen, die geschätzte Steinkohlenproduktion je Geschäftsjahr;
d) geschätzter Umfang der Beihilfen zur Rücknahme der Fördertätigkeit je Geschäftsjahr.
(5) Mitgliedstaaten, die Beihilfen nach Artikel 5 Absatz 2 gewähren wollen, legen der Kommission spätestens bis zum 31. Dezember 2002 einen vorläufigen Plan für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen vor. Dieser Plan muss mindestens die objektiven Auswahlkriterien, wie beispielsweise die wirtschaftliche Tragfähigkeit, enthalten, die die Produktionseinheiten im Hinblick auf eine Beihilfegewährung für Investitionsvorhaben erfuellen müssen.
(6) Mitgliedstaaten, die Beihilfen gemäß Artikel 5 Absatz 3 gewähren wollen, legen der Kommission spätestens bis zum 31. Oktober 2002 einen Plan für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen vor. Dieser Plan muss mindestens folgende Elemente enthalten:
a) objektive Auswahlkriterien für die Produktionseinheiten, die in den Plan aufgenommen werden können;
b) genaue Bezeichnung der Produktionseinheiten oder der Gruppe von Produktionseinheiten desselben Steinkohleunternehmens, die den vorgenannten Auswahlkriterien entsprechen;
c) für jede Produktionseinheit die tatsächlichen oder geschätzten Produktionskosten je Geschäftsjahr, die nach Absatz 3 zu berechnen sind;
d) einen Betriebs- oder Finanzplan für jede Produktionseinheit oder Gruppe von Produktionseinheiten desselben Unternehmens, der den Haushaltsgrundsätzen der Mitgliedstaaten entspricht;
e) für die Produktionseinheiten oder die Gruppe von Produktionseinheiten desselben Unternehmens, die unter den Plan für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen fallen, die geschätzte Steinkohlenproduktion je Geschäftsjahr;
f) geschätzter Umfang der Beihilfen für den Zugang zu den Steinkohlevorkommen je Geschäftsjahr;
g) die jeweiligen Anteile der heimischen Kohle und der erneuerbaren Energieträger in Bezug auf das Volumen der heimischen Primärenergieträger, das zum Ziel der Energiesicherheit im Rahmen einer nachhaltigen Entwicklung beiträgt, sowie die voraussichtliche Auf- oder Abwärtsentwicklung dieser Anteile.
(7) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission im Rahmen der Notifizierung der in den Absätzen 4, 5 und 6 genannten Pläne alle Angaben zur Verringerung der Emissionen von Treibhausgasen. Sie machen insbesondere Angaben zu den Emissionsverringerungen aufgrund der Anstrengungen im Rahmen des Einsatzes sauberer Technologien für die Kohleverbrennung.
(8) Die Mitgliedstaaten können der Kommission in begründeten Fällen spätestens bis Juni 2004 die einzelnen Produktionseinheiten notifizieren, die unter die Pläne gemäß den Absätzen 4 und 6 fallen.
(9) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission jede Änderung des der Kommission gemäß den Absätzen 4, 5, 6, 7 und 8 übermittelten Plans mit.
(10) Die Mitgliedstaaten teilen alle finanziellen Maßnahmen mit, die sie innerhalb eines Geschäftsjahres für den Steinkohlenbergbau planen, und geben unter Bezugnahme auf die Beihilfearten gemäß den Artikeln 4, 5 und 7 die Art der Maßnahme an. Sie übermitteln der Kommission alle Informationen zur Berechnung der Vorausschätzung der Produktionskosten und stellen einen Bezug zu den der Kommission gemäß den Absätzen 4, 5, 6, 7 und 8 übermittelten Plänen her.
(11) Die Mitgliedstaaten übermitteln den Betrag und alle Informationen zur Berechnung der während eines Geschäftsjahres tatsächlich gezahlten Beihilfen spätestens sechs Monate nach Abschluss dieses Geschäftsjahres. Sie erstatten außerdem vor dem Ende des darauf folgenden Geschäftsjahres Bericht über etwaige Berichtigungen gegenüber den ursprünglich gezahlten Beträgen.
(12) Die Mitgliedstaaten übermitteln bei der Notifizierung der Beihilfen gemäß den Artikeln 4, 5 und 7 und bei der Abrechnung über die tatsächlich gezahlten Beihilfen alle sachdienlichen Informationen zur Prüfung der Einhaltung der in diesen Bestimmungen enthaltenen Bedingungen und Kriterien.
Artikel 10
Prüfung und Genehmigung
(1) Die Kommission prüft den oder die gemäß Artikel 9 übermittelten Pläne. Die Kommission trifft entsprechend den Verfahrensvorschriften der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 eine Entscheidung über die Vereinbarkeit dieser Pläne mit den Voraussetzungen und Kriterien gemäß den Artikeln 4, 5, 6, 7 und 8 sowie über ihre Übereinstimmung mit den Zielen dieser Verordnung.
(2) Die Kommission prüft die gemäß Artikel 9 Absatz 10 mitgeteilten Maßnahmen im Hinblick auf die im Rahmen von Artikel 9 Absätze 4, 5, 6, 7 und 8 übermittelten Pläne. Sie trifft gemäß den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 eine Entscheidung.
KAPITEL 4
ÜBERGANGS- UND SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 11
Berichte der Kommission
(1) Spätestens am 31. Dezember 2006 unterbreitet die Kommission dem Rat, dem Europäischen Parlament, dem Wirtschafts- und Sozialausschuss und dem Ausschuss der Regionen einen Bericht, der insbesondere die Erfahrungen und Probleme bei der Anwendung dieser Verordnung seit ihrem Inkrafttreten behandelt. Sie bewertet hinsichtlich der von den Mitgliedstaaten getroffenen Maßnahmen die Ergebnisse der Umstrukturierung des Steinkohlenbergbaus und die Auswirkungen auf den Binnenmarkt.
(2) Sie legt eine Übersicht über die Anteile der verschiedenen heimischen Primärenergieträger in den einzelnen Mitgliedstaaten, einschließlich der verschiedenen verfügbaren Arten fossiler Brennstoffe, vor. Sie bewertet unter Berücksichtigung der Entwicklung erneuerbarer Energieträger, inwieweit die heimische Steinkohle im Rahmen der Strategie einer nachhaltigen Entwicklung wirksam zur langfristigen Energiesicherheit in der Europäischen Union beiträgt, und wägt ab, in welchem Maße die Kohle hierfür erforderlich ist.
Artikel 12
Durchführungsmaßnahmen
Die Kommission trifft alle erforderlichen Maßnahmen zur Anwendung dieser Verordnung. Sie legt einen gemeinsamen Rahmen für die Übermittlung der Informationen fest, anhand deren sie die Einhaltung der an die Gewährung der Beihilfen geknüpften Bedingungen und Kriterien bewerten kann.
Artikel 13
Revision
(1) Auf der Grundlage des Berichts gemäß Artikel 11 unterbreitet die Kommission dem Rat gegebenenfalls Änderungsvorschläge zur Anwendung dieser Verordnung auf Beihilfen für den Zeitraum ab 1. Januar 2008. In den Änderungsvorschlägen werden insbesondere unter Beachtung des Grundsatzes des Beihilfenabbaus die Grundsätze festgelegt, nach denen die Pläne eines Mitgliedstaats ab dem 1. Januar 2008 durchgeführt werden.
(2) Die in Absatz 1 genannten Grundsätze werden im Hinblick auf die in Artikel 1 beschriebenen Ziele festgelegt, und zwar insbesondere unter Berücksichtigung der sozialen und regionalen Auswirkungen der zu treffenden Maßnahmen und des energiepolitischen Umfelds.
Artikel 14
Inkrafttreten
(1) Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Sie gilt ab dem 24. Juli 2002.
(2) Die Beihilfen zur Deckung der Kosten für das Jahr 2002 können jedoch auf begründeten Antrag eines Mitgliedstaats weiterhin den Bestimmungen und Grundsätzen der Entscheidung Nr. 3632/93/EGKS mit Ausnahme der Vorschriften für Fristen und Verfahren unterliegen.
(3) Diese Verordnung gilt bis zum 31. Dezember 2010.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 23. Juli 2002.