32003D0020
L 008/35
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 декември 2002 година
относно прилагането на член 6 от Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО на Съвета и 88/357/ЕИО
(нотифицирано под № С(2002) 5304)
(текст от значение за ЕИП)
(2003/20/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО и 88/357/ЕИО (1) на Съвета, и по-специално член 6, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2000/26/ЕО (Четвърта директива за автомобилното застраховане) създава специални разпоредби, приложими по отношение на пострадалите лица, пребиваващи в държава-членка, които имат право на обезщетение за всички вреди в резултат от злополуки, настъпили в държава-членка, различна от държавата-членка по пребиваване на увреденото лице, или в трета страна, чиято национална застрахователна служба се е присъединила към системата „зелена карта“, когато съответните злополуки са причинени от използване на превозни средства, които обичайно са базирани в една държава-членка.
(2)
По смисъла на член 6, параграф 1 и на член 10, параграф 3 на Четвъртата директива, всяка държава-членка създава или одобрява, преди 20 януари 2002 г. един орган по обезщетяване, отговарящ за предоставяне на компенсации, в случай че застрахователното предприятие не е определило представител или очевидно отлага изплащането. Освен това, съгласно член 7, увредената страна има право да подаде искане за обезщетяване до органа по обезщетяването на държавата-членка, където тя пребивава, ако не е възможно идентифицирането на превозното средство, или ако в срок от два месеца след злополуката не е възможно да се идентифицира застрахователното предприятие.
(3)
В съответствие с разпоредбите на член 6, параграф 2 на Четвъртата директива, органът по обезщетяването, който е обезщетил пострадалото лице в държавата-членка, където то пребивава, има право да поиска възстановяването на сумата, изплатена като обезщетение от органа по обезщетяването в държавата-членка, където е установено застрахователното предприятие, което е издало полицата на предполагаемата задължена страна.
(4)
По силата на член 6, параграф 3, буква а) на Четвърта директива, член 6 от Четвърта директива има ефект, след като бъде сключено споразумение между органите по обезщетяването, създадени или одобрени от държавите-членки, което да определи техните задачи и техните задължения и реда за възстановяването на изплатените суми.
(5)
Всички държави-членки са определили органи по обезщетяването, отговорни за обезщетяването на пострадалите лица в случаите, посочени в член 1 на Четвърта директива за автомобилното застраховане, в съответствие с член 6. По силата на тази разпоредба, на 29 април 2002 г. в Брюксел беше сключено споразумение между органите по обезщетяването, съобщено на Комисията с писмо с дата 19 юли 2002 г., в срока, определен в член 10 параграф 3 на цитираната директива.
(6)
Член 6, параграф 3, буква б), приканва Комисията да определи датата, от която член 6 на Четвъртата директива влиза в сила и Комисията вече е установила, след допитване до Комитета по застраховането, че такова споразумение е било сключено.
(7)
В съответствие с член 10, параграф 1 на Четвъртата директива за автомобилното застраховане, държавите-членки прилагат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с цитираната директива, най-късно до 20 януари 2003 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Член 6 на Директива 2000/26/ЕО влиза в сила, считано от 20 януари 2003 година.
Член 2
Държавите-членки уведомяват Комисията за мерките, взети в приложение на настоящото решение.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 декември 2002 година.
Entscheidung der Kommission
vom 27. Dezember 2002
zur Anwendung des Artikels 6 der Richtlinie 2000/26/EG des Europäischen Parlaments und des Rates zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Kraftfahrzeug-Haftpflichtversicherung und zur Änderung der Richtlinien 73/239/EWG und 88/357/EWG des Rates
(Bekannt gegeben unter Aktenzeichen K(2002) 5304)
(Text von Bedeutung für den EWR)
(2003/20/EG)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Richtlinie 2000/26/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 16. Mai 2000 zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Kraftfahrzeug-Haftpflichtversicherung und zur Änderung der Richtlinien 73/239/EWG und 88/357/EWG des Rates(1), insbesondere auf Artikel 6 Absatz 3 Buchstabe b),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Die Richtlinie 2000/26/EG (Vierte Kraftfahrzeughaftpflicht-Richtlinie) legt besondere Vorschriften für Geschädigte fest, die ein Recht auf Entschädigung für einen Sach- oder Personenschaden haben, der bei einem Unfall entstanden ist, welcher sich in einem anderen Mitgliedstaat als dem Wohnsitzmitgliedstaat des Geschädigten oder in einem Drittland, dessen nationales Versicherungsbüro dem System der Grünen Karte beigetreten ist, ereignet hat und der durch die Nutzung eines Fahrzeugs verursacht wurde, das in einem Mitgliedstaat versichert ist und dort seinen gewöhnlichen Standort hat.
(2) Nach Artikel 6 Absatz 1 und Artikel 10 Absatz 3 der Vierten Richtlinie wird in jedem Mitgliedstaat vor dem 20. Januar 2002 eine Entschädigungsstelle geschaffen oder anerkannt, die in Fällen, in denen das Versicherungsunternehmen keinen Schadenregulierungsbeauftragten benannt hat oder die Regulierung offensichtlich verzögert, eine Entschädigung gewährt. Nach Artikel 7 ist der Geschädigte außerdem berechtigt, in Fällen, in denen das Fahrzeug nicht ermittelt werden kann oder sich innerhalb von zwei Monaten nach dem Unfall das Versicherungsunternehmen nicht feststellen lässt, die Entschädigung bei der Entschädigungsstelle seines Wohnsitzstaats zu beantragen.
(3) Nach Artikel 6 Absatz 2 der Vierten Richtlinie hat die Entschädigungsstelle, welche den Geschädigten im Staat seines Wohnsitzes entschädigt hat, gegenüber der Entschädigungsstelle im Mitgliedstaat der Niederlassung des Versicherungsunternehmens, das die Versicherungspolice des mutmaßlichen Unfallverursachers ausgestellt hat, Anspruch auf Erstattung des als Entschädigung gezahlten Betrags.
(4) Nach Artikel 6 Absatz 3 Buchstabe a) der Vierten Richtlinie tritt Artikel 6 dieser Richtlinie in Kraft, nachdem die von den Mitgliedstaaten geschaffenen oder anerkannten Entschädigungsstellen eine Vereinbarung über ihre Aufgaben und Pflichten sowie über das Verfahren der Erstattung getroffen haben.
(5) Alle Mitgliedstaaten haben die in Artikel 6 der Vierten Kraftfahrzeughaftpflicht-Richtlinie vorgesehenen Entschädigungsstellen benannt, die die Geschädigten in den in Artikel 1 dieser Richtlinie genannten Fällen entschädigen. Am 29. April 2002 haben diese Entschädigungsstellen in Brüssel die in Artikel 6 vorgesehene Vereinbarung getroffen und die Europäische Kommission mit Schreiben vom 19. Juli 2002 innerhalb der in Artikel 10 Absatz 3 festgelegten Frist hiervon unterrichtet.
(6) Nach Artikel 6 Absatz 3 Buchstabe b) der Vierten Richtlinie legt die Kommission den Zeitpunkt fest, ab dem Artikel 6 wirksam wird. Die Kommission hat sich durch Rückfrage beim Versicherungsausschuss bereits über den Abschluss der Vereinbarung vergewissert.
(7) Nach Artikel 10 Absatz 1 der Vierten Kraftfahrzeughaftpflicht-Richtlinie wenden die Mitgliedstaaten die Rechts- und Verwaltungsvorschriften, die erforderlich sind, um dieser Richtlinie nachzukommen, vor dem 20. Januar 2003 an -
HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Artikel 6 der Richtlinie 2000/26/EG tritt am 20. Januar 2003 in Kraft.
Artikel 2
Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die in Anwendung dieser Entscheidung getroffenen Maßnahmen mit.
Artikel 3
Diese Entscheidung ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 27. Dezember 2002