РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 29 април 2008 година
за изменение на приложение 3, част I към Общите консулски инструкции относно гражданите на трети държави, за които се изисква виза за летищен трансфер
(2008/374/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 789/2001 на Съвета от 24 април 2001 г. за запазване на изпълнителни правомощия на Съвета във връзка с някои подробни разпоредби и практически процедури за разглеждане на молби за визи (1),
като взе предвид инициативата на Кралство Белгия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия,
като има предвид, че:
(1)
Приложение 3, част I към Общите консулски инструкции съдържа общия списък на трети държави, за чиито граждани се изисква виза за летищен трансфер (ВЛТ) от всички държави-членки.
(2)
По отношение на гражданите на Гана и Нигерия държавите от Бенелюкс, Германия, Испания и Италия желаят да ограничат изискването за виза за летищен трансфер до лицата, които не притежават валидна виза, издадена от държава-членка на Европейския съюз или за държава страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Япония, Швейцария или Съединените американски щати. Ето защо Общите консулски инструкции следва съответно да се изменят.
(3)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящото решение, не е обвързана с него и не го прилага. Предвид това, че настоящото решение развива достиженията на правото от Шенген съгласно разпоредбите на част 3, дял IV от Договора за създаване на Европейската общност, Дания, в съответствие с член 5 от посочения протокол, решава в рамките на шест месеца след приемането на настоящото решение от Съвета дали ще го прилага в своето национално право.
(4)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на двете държави към изпълнението, прилагането и развитието на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (2), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. (3) относно определени условия за прилагане на това споразумение.
(5)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (4), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, четен във връзка с член 3 от решения 2008/146/ЕО (5) и 2008/149/ПВР (6) на Съвета.
(6)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола, подписан между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (7), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, четен във връзка с член 3 от решения 2008/261/ЕО (8) и 2008/262/ЕО (9) на Съвета.
(7)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не участва, в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (10). Следователно Обединеното кралство не участва в приемането му, не е обвързано с него и не го прилага.
(8)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Ирландия не участва, в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (11). Следователно Ирландия не участва в приемането му, не е обвързана с него и не го прилага.
(9)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който развива достиженията на правото от Шенген или е свързан с тях по друг начин по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(10)
По отношение на България и Румъния настоящото решение представлява акт, който развива достиженията на правото от Шенген или е свързан с тях по друг начин по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.,
РЕШИ:
Член 1
Приложение 3, част I към Общите консулски инструкции се изменя, както следва:
1.
Към вписването по отношение на Гана се добавя следната бележка под линия:
„За държавите от Бенелюкс, Германия, Испания и Италия:
Следните лица се освобождават от изискването за виза за летищен трансфер:
-
Граждани, притежаващи валидна виза за държава-членка на ЕС или за държава, която е страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Швейцария, Япония или Съединените американски щати, или когато се връщат от тези държави, след като са използвали визата“.
2.
Към вписването по отношение на Нигерия се добавя следната бележка под линия:
„За държавите от Бенелюкс, Германия, Испания и Италия:
Следните лица се освобождават от изискването за виза за летищен трансфер:
-
Граждани, притежаващи валидна виза за държава-членка на ЕС или за държава, която е страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Япония, Швейцария или Съединените американски щати, или когато се връщат от тези държави, след като са използвали визата“.
3.
Във вписването по отношение на Еритрея се заменя бележка под линия 3 със следното:
„(3)
За Италия:
Следните лица се освобождават от изискването за виза за летищен трансфер:
-
Граждани, притежаващи валидна виза за държава-членка на ЕС или за държава страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Япония, Швейцария или Съединените американски щати, или когато се връщат от тези държави, след като са използвали визата“.
Член 2
Настоящото решение се прилага от 1 май 2008 година.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 29 април 2008 година.
ENTSCHEIDUNG DES RATES
vom 29. April 2008
zur Änderung von Anlage 3 Teil I der Gemeinsamen Konsularischen Instruktion betreffend Drittstaatsangehörige, die ein Visum für den Flughafentransit benötigen
(2008/374/EG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 789/2001 des Rates vom 24. April 2001, mit der dem Rat Durchführungsbefugnisse im Hinblick auf bestimmte detaillierte Vorschriften und praktische Verfahren zur Prüfung von Visumanträgen vorbehalten werden (1),
auf Initiative des Königreichs Belgien, des Großherzogtums Luxemburg und des Königreichs der Niederlande,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Anlage 3 Teil I der Gemeinsamen Konsularischen Instruktion enthält die gemeinsame Liste der Drittstaaten, deren Angehörige ein Visum für den Flughafentransit (VFT) für alle Mitgliedstaaten benötigen.
(2)
Die Benelux-Staaten, Deutschland, Spanien und Italien möchten in Bezug auf Staatsangehörige von Ghana und Nigeria das Visumerfordernis für den Flughafentransit auf diejenigen Personen beschränken, die nicht Inhaber eines gültigen Visums sind, das von einem Mitgliedstaat der Europäischen Union oder für einen Hoheitsstaat des Abkommens vom 2. Mai 1992 über den Europäischen Wirtschaftsraum, Japan, Kanada, die Schweiz oder die Vereinigten Staaten von Amerika erteilt worden ist. Die Gemeinsame Konsularische Instruktion sollte daher entsprechend geändert werden.
(3)
Gemäß den Artikeln 1 und 2 des dem Vertrag über die Europäische Union und dem Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft beigefügten Protokolls über die Position Dänemarks beteiligt sich Dänemark nicht an der Annahme dieser Entscheidung, die für Dänemark nicht bindend oder anwendbar ist. Da diese Entscheidung den Schengen-Besitzstand nach den Bestimmungen des Dritten Teils Titel IV des Vertrags zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft ergänzt, beschließt Dänemark gemäß Artikel 5 des genannten Protokolls innerhalb von sechs Monaten, nachdem der Rat diese Entscheidung angenommen hat, ob es sie in einzelstaatliches Recht umsetzt.
(4)
Für Island und Norwegen stellt diese Entscheidung eine Weiterentwicklung von Bestimmungen des Schengen-Besitzstands im Sinne des Übereinkommens zwischen dem Rat der Europäischen Union sowie der Republik Island und dem Königreich Norwegen über die Assoziierung der beiden letztgenannten Staaten bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (2) dar, die in den in Artikel 1 Buchstabe A des Beschlusses 1999/437/EG des Rates vom 17. Mai 1999 (3) zum Erlass bestimmter Durchführungsvorschriften zu diesem Übereinkommen genannten Bereich fallen.
(5)
Für die Schweiz stellt diese Entscheidung eine Weiterentwicklung von Bestimmungen des Schengen-Besitzstands im Sinne des Abkommens zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft und der Schweizerischen Eidgenossenschaft über die Assoziierung dieses Staates bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (4) dar, die in den in Artikel 1 Buchstabe A des Beschlusses 1999/437/EG in Verbindung mit Artikel 3 der Beschlüsse des Rates 2008/146/EG (5) und 2008/149/JI (6) genannten Bereich fallen.
(6)
Für Liechtenstein stellt diese Entscheidung eine Weiterentwicklung von Bestimmungen des Schengen-Besitzstands im Sinne des Protokolls zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft, der Schweizerischen Eidgenossenschaft und dem Fürstentum Liechtenstein über den Beitritt des Fürstentums Liechtenstein zum Abkommen zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft und der Schweizerischen Eidgenossenschaft über die Assoziierung der Schweizerischen Eidgenossenschaft bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (7) dar, die in den in Artikel 1 Buchstabe A des Beschlusses 1999/437/EG in Verbindung mit Artikel 3 des Beschlusses 2008/261/EG (8) und des Beschlusses 2008/262/EG (9) genannten Bereich fallen.
(7)
Diese Entscheidung stellt eine Weiterentwicklung der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands dar, an denen sich das Vereinigte Königreich gemäß dem Beschluss 2000/365/EG des Rates vom 29. Mai 2000 zum Antrag des Vereinigten Königreichs Großbritannien und Nordirland, einzelne Bestimmungen des Schengen-Besitzstands auf sie anzuwenden (10), nicht beteiligt. Das Vereinigte Königreich beteiligt sich daher nicht an der Annahme dieser Entscheidung, die für das Vereinigte Königreich nicht bindend oder anwendbar ist.
(8)
Diese Entscheidung stellt eine Weiterentwicklung der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands dar, an denen sich Irland gemäß dem Beschluss 2002/192/EG des Rates vom 28. Februar 2002 zum Antrag Irlands auf Anwendung einzelner Bestimmungen des Schengen-Besitzstands auf Irland (11) nicht beteiligt. Irland beteiligt sich daher nicht an der Annahme dieser Entscheidung, die für Irland nicht bindend oder anwendbar ist.
(9)
Für Zypern stellt diese Entscheidung einen auf dem Schengen-Besitzstand aufbauenden oder anderweitig damit zusammenhängenden Rechtsakt im Sinne des Artikels 3 Absatz 2 der Beitrittsakte von 2003 dar.
(10)
Für Bulgarien und Rumänien stellt diese Entscheidung einen auf den Schengen-Besitzstand aufbauenden oder anderweitig damit zusammenhängenden Rechtsakt im Sinne des Artikels 4 Absatz 2 der Beitrittsakte von 2005 dar -
HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Anlage 3 Teil I der Gemeinsamen Konsularischen Instruktion wird wie folgt geändert:
1.
Unter dem Eintrag „Ghana“ wird eine Fußnote mit folgendem Wortlaut hinzugefügt:
„Für die Benelux-Staaten, Deutschland, Spanien und Italien:
Benötigen kein VFT:
-
Staatsangehörige, wenn sie Inhaber eines gültigen Visums für einen Mitgliedstaat der EU oder für einen Hoheitsstaat des Abkommens vom 2. Mai 1992 über den Europäischen Wirtschaftsraum, Japan, Kanada, die Schweiz oder die Vereinigten Staaten von Amerika sind oder wenn sie nach Inanspruchnahme des Visums die Rückreise aus diesen Ländern antreten.“
2.
Unter dem Eintrag „Nigeria“ wird eine Fußnote mit folgendem Wortlaut hinzugefügt:
„Für die Benelux-Staaten, Deutschland, Spanien und Italien:
Benötigen kein VFT:
-
Staatsangehörige, wenn sie Inhaber eines gültigen Visums für einen Mitgliedstaat der EU oder für einen Hoheitsstaat des Abkommens vom 2. Mai 1992 über den Europäischen Wirtschaftsraum, Japan, Kanada, die Schweiz oder die Vereinigten Staaten von Amerika sind oder wenn sie nach Inanspruchnahme des Visums die Rückreise aus diesen Ländern antreten.“
3.
Unter dem Eintrag „Eritrea“ erhält die Fußnote 3 folgende Fassung:
„(3)
Für Italien:
Benötigen kein VFT:
-
Staatsangehörige, wenn sie Inhaber eines gültigen Visums für einen Mitgliedstaat der EU oder für einen Hoheitsstaat des Abkommens vom 2. Mai 1992 über den Europäischen Wirtschaftsraum, Japan, Kanada, die Schweiz oder die Vereinigten Staaten von Amerika sind oder wenn sie nach Inanspruchnahme des Visums die Rückreise aus diesen Ländern antreten.“
Artikel 2
Diese Entscheidung gilt ab dem 1. Mai 2008.
Artikel 3
Diese Entscheidung ist gemäß dem Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 29. April 2008.