32003R0415
L 064/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 415/2003 НА СЪВЕТА
от 27 февруари 2003 година
за издаване на визи на границата, включително и на транзитно преминаващите моряци
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, точка 2) буква б), ii) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Испания (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че:
(1)
Необходимо е да се изяснят и да се приспособят правилата относно издаването на визи на границата на моряците, които преминават транзитно, по-специално, за да може груповите транзитни визи да бъдат издавани на границата на моряци с едно и също гражданство, които пътуват групово, при положение че времето на тяхното транзитно преминаване е ограничено.
(2)
Следователно е необходимо да се заменят правилата на Решение(SCH/Соm-ех (96) 27) (3) на шенгенския изпълнителен комитет от 19 декември 1996 г. относно издаването на визи на преминаващите транзитно моряци от разпоредбите на настоящия регламент. С оглед яснота посочените правила би трябвало да бъдат включени в общите правила, които се намират в Решение (SCH/Соm-ех (94) 2) (4), на шенгенския изпълнителен комитет от 26 април 1994 г. относно издаването на единни визи на границата което отговаря и на приложение 14 към Общия наръчник (5). Следователно посочените решения и приложението следва да бъдат отменени. Общият наръчник и Общите консулски инструкции, които са предназначени за дипломатическите и консулските представители от кариерата (6) би трябвало също да бъдат изменени, за да бъдат съобразени с посоченото законодателство.
(3)
Държавите-членки, когато вземат решение за формата на отделния лист, посочен в приложение I, върху който трябва да бъде положена груповата транзитна виза, би трябвало да държат сметка за единния формуляр, който е уреден в Регламент (ЕО) № 333/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за единния формат на формуляра за поставяне на визи, които се издават от държавите-членки на лицата, които притежават пътен документ, който не е признат от държавата-членка, която е изготвила формуляра (7).
(4)
Следва да се приемат необходимите мерки за прилагането на настоящия акт в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (8).
(5)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност Дания не участва при приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него и няма задължение да го прилага. Като се има предвид, че настоящият регламент цели да доразвие достиженията на правото от Шенген, на основание на разпоредбите на дял IV, част трета от Договора за създаване на Европейската общност, в съответствие с член 5 от посочения протокол, Дания ще реши в срок от шест месеца, след като Съветът приеме настоящия регламент, дали ще го транспонира в националното си право.
(6)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява доразвиване на достиженията на правото от Шенген, предвидено в споразумението между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за присъединяването на тези държави към прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген (9), които попадат в областта на член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно някои условия за прилагане на посоченото споразумение (10).
(7)
Настоящият регламент представлява доразвиване на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в който Обединеното кралство не участва съгласно Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да прилага някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (11); следователно Обединеното кралство не участва при неговото приемане, не е обвързано от неговото прилагане, нито му е подчинено.
(8)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, по отношение на които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно молбата на Ирландия да участва по отношение на някои разпоредби на достиженията на правото от Шенген (12); следователно, Ирландия не участва при неговото приемане, не е обвързана от него и няма задължение да го прилага.
(9)
Настоящият регламент представлява акт за доизграждане на достиженията на правото от Шенген или акт, който е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Като изключение от общото правило, което предвижда, че визите се издават от дипломатическите и консулските органи в съответствие с член 12, параграф 1 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 1985 г., подписана в Шенген на 19 юни 1990 г. (13), наричана по-долу „Конвенцията от Шенген“, когато гражданин на трета страна трябва да бъде получи виза, за да пресече външните граници на държава-членка, визата може по изключение да му бъде издадена на границата, при условие че този гражданин отговаря на следните условия:
а)
предвидени в член 5, параграф 1, букви а), в), г) и д) от Конвенцията от Шенген;
б)
не е бил в състояние да поиска виза предварително;
в)
когато е възможно, да представи документ, които потвърждава истинността на непредвидими и наложителни обстоятелства;
г)
завръщането му в неговата страна по произход или транзитното му преминаване към трета страна трябва да бъде гарантирано.
2. Издадената на границата виза може да бъде в зависимост от случая при спазване на условията, посочени в параграф 1, транзитна виза (тип В) или пътна виза (тип С) по смисъла на член 11, параграф 1 от Конвенцията от Шенген, която:
а)
е валидна за всички държави-членки, които прилагат разпоредбите на дял II, глава 3 от Конвенцията от Шенген, или
б)
има ограничена териториална валидност по смисъла на член 10, параграф 3 от Конвенцията от Шенген.
В единия, както и в другия случай, издадената виза не трябва да позволява повече от едно влизане. Валидността на пътните визи не може да надвишава 15 дни; тази на транзитните визи не може да надвишава 5 дни.
3. Гражданин на трета страна, който иска транзитна виза на границата, трябва да бъде снабден с необходимите визи, за да продължи пътуването си към други транзитни държави извън държавите-членки, които прилагат разпоредбите на дял II, глава 3 от Конвенцията от Шенген, както и за държавата, която е цел на пътуването. Издадената транзитна виза дава възможност за директен транзит през територията на съответната държава-членка или държави-членки.
4. Когато става въпрос за гражданин на трета страна, който принадлежи към една от категориите лица, за които е задължително допитването до един или повече от централните органи на другите държави-членки, виза на границата по принцип не се издава.
Въпреки това по изключение виза може да бъде издадена на границата и на тези лица в съответствие с разпоредбите на член 5, параграф 2 от Конвенцията от Шенген.
Член 2
1. Транзитна виза може да бъде издадена на границата на моряк, който трябва да има виза, за да прекоси външните граници на държавите-членки, когато:
а)
той отговаря на условията на член 1, параграфи 1 и 3, и
б)
той прекосява съответната граница, за да се качи на борда на кораб или да се качи отново на борда на кораб, или да слезе от борда на кораб, на който той работи или е работил като моряк.
Транзитната виза се издава в съответствие с разпоредбите на член 1, параграф 2 и включва наред с останалото посочване на качеството на моряк на титуляра.
2. Групова транзитна виза може да бъде издадена на границата на моряците с едно и също гражданство, които пътуват в група от пет до петдесет човека, при условие че са спазени условията по параграф 1 по отношение на всеки един от членовете на групата.
3. Преди да издадат виза на границата на моряк или на моряци, които преминават транзитно, компетентните национални органи трябва да приложат инструкциите включени в приложение I.
4. Когато изпълняват тези инструкции, компетентните национални органи на държавите-членки използват за обмен на необходимите сведения по отношение на съответния моряк или моряци формуляра относно преминаващите транзитно моряци, който е включен в приложение II, и е надлежно попълнен.
5. Приложения I и II се променят според регулаторната процедура по член 3, параграф 2.
6. Настоящият член се прилага независимо от разпоредбите на член 1, параграф 4.
Член 3
1. Комисията се подпомага от комитета по член 6 от Регламент (ЕО) № 1683/95 (14).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО е два месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 4
Настоящият регламент няма действие по отношение на правото на държавите-членки да признават държавите или териториалните единици, както и паспортите, пътните документи и документите за самоличност, издавани от техните органи.
Член 5
1. Отменят се:
а)
Решение (SCH/Соm-ех (94) 2) на шенгенския изпълнителен комитет от 26 април 1994 г., и
б)
Решение (SCH/Соm-ех (96) 27) на шенгенския изпълнителен комитет от 19 декември 1996 г.
2. Точки 5 и 5.1 от част II от Общия наръчник се заменят със следния текст:
„Правилата относно издаването на визи на границата са уредени в Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно издаването на визи на границата, включително и на преминаващите транзитно моряци (15) (виж приложение 14).
3. Първото изречение на приложение 14 се заменя със следния текст:
„Правилата относно издаването на визи на границата, включително и на транзитно преминаващите моряци, са уредени в Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно издаването на визи на границата, включително и на преминаващите транзитно моряци.“
Останалата част от приложение 14 се отменя.
4. Следното изречение се добавя в края на точка 2. 1. 4 от част I от Общите консулски инструкции:
„Чрез дерогация от изложеното по-горе груповите транзитни визи могат да бъдат издавани на моряци в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно издаването на визи на границата, включително и на преминаващите транзитно моряци (16).
Член 6
Настоящият регламент влиза в сила в първия ден на втория месец след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 27 февруари 2003 година.
Verordnung (EG) Nr. 415/2003 des Rates
vom 27. Februar 2003
über die Erteilung von Visa an der Grenze, einschließlich der Erteilung derartiger Visa an Seeleute auf der Durchreise
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 62 Nummer 2 Buchstabe b) Ziffer ii),
auf Initiative des Königreichs Spanien(1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments(2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Die Vorschriften über die Visumerteilung an der Grenze an Seeleute auf der Durchreise müssen präzisiert und aktualisiert werden, damit insbesondere an der Grenze Seeleuten, die dieselbe Staatsangehörigkeit besitzen und in einer Gruppe reisen, Sammelvisa für die Durchreise erteilt werden können, sofern der Durchreisezeitraum begrenzt ist.
(2) Deshalb ist es erforderlich, die Vorschriften des Beschlusses des Schengener Exekutivausschusses vom 19. Dezember 1996 bezüglich der Visumerteilung an der Grenze an Seeleute auf der Durchreise (SCH/Com-ex (96) 27)(3) durch die Vorschriften dieser Verordnung zu ersetzen. Im Interesse der Klarheit sollten diese Vorschriften mit den allgemeinen Vorschriften des Beschlusses des Schengener Exekutivausschusses vom 26. April 1994 bezüglich der Ausstellung von einheitlichen Visa an der Grenze (SCH/Com-ex (94) 2)(4), der auch der Anlage 14 des Gemeinsamen Handbuchs(5) entspricht, verschmolzen werden. Daher sollten die genannten Beschlüsse und der Anhang aufgehoben werden. Das Gemeinsame Handbuch und die Gemeinsame Konsularische Instruktion an die diplomatischen Missionen und die konsularischen Vertretungen, die von Berufskonsularbeamten geleitet werden(6), sollten auch geändert werden, um dieser Verordnung Rechnung zu tragen.
(3) Die Mitgliedstaaten sollten bei ihrer Entscheidung über die Gestaltung des in Anhang I genannten gesonderten Blatts, auf dem das Sammeltransitvisum aufzubringen ist, der einheitlichen Gestaltung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 333/2002 des Rates vom 18. Februar 2002 über die einheitliche Gestaltung des Formblatts für die Anbringung eines Visums, das die Mitgliedstaaten den Inhabern eines von dem betreffenden Mitgliedstaat nicht anerkannten Reisedokuments erteilen(7), Rechnung tragen.
(4) Die zur Durchführung dieser Verordnung erforderlichen Maßnahmen sollten gemäß dem Beschluss Nr. 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse(8) erlassen werden.
(5) Gemäß den Artikeln 1 und 2 des dem Vertrag über die Europäische Union und dem Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft beigefügten Protokolls über die Position Dänemarks beteiligt sich Dänemark nicht an der Annahme dieser Verordnung, die für Dänemark nicht bindend oder anwendbar ist. Da diese Verordnung den Schengen-Besitzstand nach den Bestimmungen des Dritten Teils Titel IV des Vertrags zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft ergänzt, beschließt Dänemark gemäß Artikel 5 des genannten Protokolls innerhalb von sechs Monaten nach dem der Rat diese Verordnung erlassen hat, ob es sie in sein einzelstaatliches Recht umsetzt.
(6) Für Island und Norwegen stellt diese Verordnung eine Weiterentwicklung von Bestimmungen des Schengen-Besitzstands im Sinne des Übereinkommens zwischen dem Rat der Europäischen Union sowie der Republik Island und dem Königreich Norwegen über die Assoziierung der beiden letztgenannten Staaten bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands(9) dar, die in den in Artikel 1 Buchstabe A des Beschlusses 1999/437/EG des Rates vom 17. Mai 1999 zum Erlass bestimmter Durchführungsvorschriften zu jenen Übereinkommen(10) genannten Bereich fallen.
(7) Diese Verordnung stellt eine Weiterentwicklung der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands dar, an denen sich das Vereinigte Königreich gemäß dem Beschluss 2000/365/EG des Rates vom 29. Mai 2000 zum Antrag des Vereinigten Königreichs Großbritannien und Nordirland, einzelne Bestimmungen des Schengen-Besitzstands auf sie anzuwenden(11), nicht beteiligt; das Vereinigte Königreich beteiligt sich daher nicht an der Annahme dieser Verordnung, die für das Vereinigte Königreich nicht bindend oder anwendbar ist.
(8) Diese Verordnung stellt eine Weiterentwicklung der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands dar, an denen sich Irland gemäß dem Beschluss 2000/192/EG des Rates vom 28. Februar 2000 zum Antrag Irlands auf Anwendung einzelner Bestimmungen des Schengen-Besitzstands auf Irland(12) nicht beteiligt; Irland beteiligt sich daher nicht an der Annahme dieser Verordnung, die für Irland nicht bindend oder anwendbar ist.
(9) Diese Verordnung stellt einen auf den Schengen-Besitzstand aufbauenden oder anderweitig damit zusammenhängenden Rechtsakt im Sinne des Artikels 3 Absatz 2 des Beitrittsvertrags dar -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) In Abweichung von der allgemeinen Regel, dass Visa nach Artikel 12 Absatz 1 des am 19. Juni 1990 in Schengen unterzeichneten Übereinkommens zur Durchführung des Schengener Übereinkommens von 14. Juni 1985(13), im Folgenden "Schengener Durchführungsübereinkommen" genannt, von den diplomatischen und konsularischen Vertretungen erteilt werden, kann einem Drittstaatsangehörigen, der beim Überschreiten der Außengrenzen der Mitgliedstaaten im Besitz eines Visums sein muss, ausnahmsweise an der Grenze ein Visum erteilt werden, wenn folgende Voraussetzungen erfuellt sind:
a) Er muss die Voraussetzungen nach Artikel 5 Absatz 1 Buchstaben a), c), d) und e) des Schengener Durchführungsübereinkommens erfuellen,
b) es war ihm nicht möglich, im Voraus ein Visum zu beantragen,
c) er muss gegebenenfalls unter Vorlage von Belegen einen unvorhersehbaren zwingenden Einreisegrund geltend machen, und
d) seine Rückreise in den Herkunftsstaat oder die Durchreise in einen Drittstaat muss gewährleistet sein.
(2) Ein Visum, das bei Vorliegen der in Absatz 1 genannten Bedingungen an der Grenze erteilt wird, kann je nach Fall entweder ein Durchreisevisum (Typ B) oder ein Einreisevisum (Typ C) im Sinne des Artikels 11 Absatz 1 des Schengener Durchführungsübereinkommens sein, das
a) für alle Mitgliedstaaten gilt, die Titel II Kapitel 3 des Schengener Durchführungsübereinkommens anwenden, oder
b) räumlich beschränkte Gültigkeit gemäß Artikel 10 Absatz 3 des Schengener Durchführungsübereinkommens hat.
In beiden Fällen ist das erteilte Visum nur für eine Einreise gültig. Die Gültigkeitsdauer solcher Einreisevisa beträgt maximal 15 Tage. Die Gültigkeitsdauer solcher Durchreisevisa beträgt maximal 5 Tage.
(3) Ein Drittstaatsangehöriger, der an der Grenze ein Durchreisevisum beantragt, muss im Besitz der Visa sein, die für seine Weiterreise in andere Transitstaaten als Mitgliedstaaten, die Titel II Kapitel 3 des Schengener Durchführungsübereinkommens anwenden, und für den Bestimmungsstaat erforderlich sind. Das erteilte Durchreisevisum erlaubt die unmittelbare Durchreise durch das Hoheitsgebiet des betreffenden Mitgliedstaats oder der betreffenden Mitgliedstaaten.
(4) Einem Drittstaatsangehörigen, der zu einer Kategorie von Personen gehört, für die zwingend vorgeschrieben ist, eine oder mehrere Zentralbehörden anderer Mitgliedstaaten zu konsultieren, wird an der Grenze grundsätzlich kein Visum erteilt.
In Ausnahmefällen kann diesen Personen jedoch gemäß Artikel 5 Absatz 2 des Schengener Durchführungsübereinkommens ein Visum an der Grenze erteilt werden.
Artikel 2
(1) Einem Seemann, der beim Überschreiten der Außengrenzen der Mitgliedstaaten im Besitz eines Visums sein muss, kann an der Grenze ein Durchreisevisum erteilt werden, wenn
a) er die Bedingungen gemäß Artikel 1 Absätze 1 und 3 erfuellt und
b) er die betreffende Grenze überschreitet, um auf einem Schiff, auf dem er als Seemann arbeiten wird, anzumustern oder wieder anzumustern oder von einem Schiff, auf dem er als Seemann gearbeitet hat, abzumustern.
Das Durchreisevisum wird in Einklang mit den Bestimmungen des Artikels 1 Absatz 2 erteilt und enthält ferner den Hinweis, dass der Inhaber Seemann ist.
(2) Seeleuten derselben Staatsangehörigkeit, die in einer Gruppe von 5 bis 50 Personen reisen, kann an der Grenze ein Sammelvisum für die Durchreise erteilt werden, sofern jeder einzelne Seemann der Gruppe die Voraussetzungen nach Absatz 1 erfuellt.
(3) Vor der Visumerteilung an der Grenze an einen Seemann oder an Seeleute auf der Durchreise kommen die zuständigen nationalen Behörden den in Anhang I enthaltenen Weisungen nach.
(4) Bei der Ausführung dieser Weisungen tauschen die zuständigen nationalen Behörden der Mitgliedstaaten die erforderlichen Informationen über den betreffenden Seemann oder die betreffenden Seeleute anhand eines ordnungsgemäß ausgefuellten Formblatts für Seeleute auf der Durchreise gemäß Anhang II aus.
(5) Die Anhänge I und II werden gemäß dem Regelungsverfahren des Artikels 3 Absatz 2 geändert.
(6) Dieser Artikel gilt unbeschadet des Artikels 1 Absatz 4.
Artikel 3
(1) Die Kommission wird durch den gemäß Artikel 6 der Verordnung (EWG) Nr. 1683/95(14) eingesetzten Ausschuss unterstützt.
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gelten die Artikel 5 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
Der Zeitraum nach Artikel 5 Absatz 6 des Beschlusses 1999/468/EG wird auf zwei Monate festgesetzt.
(3) Der Ausschuss gibt sich eine Geschäftsordnung.
Artikel 4
Diese Verordnung berührt nicht die Zuständigkeit der Mitgliedstaaten für die Anerkennung von Staaten und Gebietseinheiten sowie von Pässen, Identitäts- und Reisedokumenten, die von deren Behörden ausgestellt werden.
Artikel 5
(1) Folgendes wird aufgehoben:
a) der Beschluss (SCH/Com-ex (94) 2) des Schengener Exekutivausschusses vom 26. April 1994 und
b) der Beschluss (SCH/Com-ex (96) 27) des Schengener Exekutivausschusses vom 19. Dezember 1996.
(2) Die Nummer 5 und die Nummer 5.1 von Teil II des Gemeinsamen Handbuchs erhalten folgende Fassung:
"Die Vorschriften über die Visumerteilung an der Grenze sind in der Verordnung (EG) Nr. 415/2003 des Rates vom 27. Februar 2003 über die Erteilung von Visa an der Grenze, einschließlich der Erteilung derartiger Visa an Seeleute auf der Durchreise(15), enthalten (siehe Anlage 14)."
(3) Satz 1 der Anlage 14 erhält folgende Fassung:
"Die Vorschriften über die Visumerteilung an der Grenze, einschließlich der Erteilung derartiger Visa an Seeleute auf der Durchreise, sind in der Verordnung (EG) Nr. 415/2003 des Rates vom 27. Februar 2003 über die Erteilung von Visa an der Grenze, einschließlich der Erteilung derartiger Visa an Seeleute auf der Durchreise, enthalten oder werden auf deren Grundlage erlassen."
Der Rest der Anlage 14 wird aufgehoben.
(4) In Teil I Nummer 2.1.4 der Gemeinsamen Konsularischen Instruktion wird am Ende folgender Satz angefügt:
"Abweichend von den vorstehenden Bestimmungen können Seeleuten gemäß der Verordnung (EG) Nr. 415/2003 des Rates vom 27. Februar 2003 über die Erteilung von Visa an der Grenze, einschließlich der Erteilung derartiger Visa an Seeleute auf der Durchreise(16), Sammelvisa für die Durchreise erteilt werden."
Artikel 6
Diese Verordnung tritt am ersten Tag des zweiten Monats nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen Ihren Teilen verbindlich und gilt gemäß dem Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft unmittelbar in den Mitgliedstaaten.
Geschehen zu Brüssel am 27. Februar 2003.