РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/171
af 4. februar 2015
om visse aspekter af proceduren for udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (1), særlig artikel 17, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens henstilling 2004/358/EF af 7. april 2004 om en fælles europæisk model for licensdokumenter, der udstedes i overensstemmelse med Rådets direktiv 95/18/EF om licenser til jernbanevirksomheder (2) anbefalede brugen af en standardmodel for licensdokumenter, der udstedes af nationale licensudstedende myndigheder.
(2)
I medfør af artikel 23 i direktiv 2012/34/EU er licenser, der udstedes af nationale licensudstedende myndigheder, gyldige i hele Den Europæiske Unions område. De nationale licensudstedende myndigheder skal informere Det Europæiske Jernbaneagentur om, hvilke licenser der er udstedt, suspenderet, tilbagekaldt eller ændret, og sidstnævnte skal informere de øvrige medlemsstater herom. En fælles model for licensen vil lette arbejdet hos de nationale licensudstedende myndigheder og Det Europæiske Jernbaneagentur samt give alle interesserede parter, navnlig de licensudstedende myndigheder i andre medlemsstater og infrastrukturforvalterne, lettere adgang til information om licenser.
(3)
Alle de nødvendige informationer, der bekræfter, at en given jernbanevirksomhed er indehaver af en lovmæssig licens for en vis type jernbanetransporttjenesteydelser, kan rummes i et standardiseret dokument. Standardmodellen for licensdokumentet vil lette offentliggørelsen af alle relevante informationer om licenser på Det Europæiske Jernbaneagenturs hjemmeside. Standardmodellen vil på et senere tidspunkt kunne ændres på baggrund af erfaringen med dens anvendelse og udviklingen af behovene for yderligere information om licenser.
(4)
Betingelserne for opfyldelsen af kravene, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU, om dækning for civilt erstatningsansvar, kan variere medlemsstaterne imellem afhængigt af de nationale lovgivninger. Der skal føres bevis for, at jernbanevirksomheden opfylder disse nationale krav, i et bilag til licensdokumentet. Til dette formål skal standardmodellen for dette bilag bruges. Såfremt jernbanevirksomheden ønsker at udøve sine aktiviteter i to eller flere medlemsstater, skal dækningen for civilt erstatningsansvar i disse medlemsstater medtages i et yderligere bilag, der udleveres af den licensudstedende myndighed i den yderligere medlemsstat, som jernbanevirksomheden ønsker at operere i.
(5)
De licensudstedende myndigheder kan nedbringe deres administrative omkostninger, licensafgifternes størrelse og tidsrummet til at træffe en afgørelse om en licensansøgning, hvis de hurtigt udveksler de nødvendige data med andre myndigheder og andre offentlige og private instanser.
(6)
Grundet de begrænsede bevægelser på markedet kan der gå et eller flere år imellem, at visse medlemsstater træffer en afgørelse om udstedelse af licens. Samtidig kan høje afgifter udgøre en forhindring for jernbanevirksomheders adgang til markedet.
(7)
Jernbanevirksomheder, der ansøger om en ny licens, bør ikke udsættes for mindre gunstige licensbetingelser end de jernbanevirksomheder, der allerede er aktive på markedet.
(8)
Den unødige administrative byrde, der pålægges de licensudstedende myndigheder og virksomhederne, bør reduceres gennem en streng begrænsning af kravene til de i direktiv 2012/34/EU fastsatte betingelser.
(9)
De licensudstedende myndigheder er ikke forpligtede til at opkræve en licensafgift fra en jernbanevirksomhed. Medlemsstaterne kan imidlertid beslutte at pålægge en sådan afgift for det arbejde, de licensudstedende myndigheder udfører i forbindelse med behandlingen af ansøgningen. I så fald skal licensafgiften pålægges uden forskelsbehandling, den skal opkræves hos alle virksomheder, der ansøger om en licens, og den skal være baseret på den reelle arbejdsbyrde for den licensudstedende myndighed. Hvis licensafgiften overstiger 5 000 EUR, skal den licensudstedende myndighed angive det anvendte antal mandetimer og udgifterne i opkrævningen af afgiften.
(10)
I et forsøg på at skabe identiske konkurrencevilkår for de forskellige jernbanevirksomheder afskaffer direktiv 2012/34/EU visse ordninger, som ikke er forenelige med en forbedring af markedsvilkårene, hvorved jernbanevirksomhederne skal være forsikrede eller stille passende garantier ifølge markedsvilkårene. De licensudstedende myndigheder skal opfordres til at kontrollere gennemførelsen af de reviderede betingelser i samarbejde med andre myndigheder i medlemsstaterne.
(11)
Udstedelsen af en licens til en jernbanevirksomhed bør ikke være afhængig af, at virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat som omtalt i artikel 10 i Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF (3).
(12)
Nye jernbanevirksomheder er vigtige for konkurrencen, men de kan have praktiske vanskeligheder ved at fremlægge resultater vedrørende deres økonomiske helbred, som sætter dem i stand til at udarbejde realistiske antagelser for en 12 måneders periode i henhold til artikel 20, stk. 1 og 2, i direktiv 2012/34/EU. Medens EU's lovgivere har skabt mulighed for at indføre et forenklet bevis for visse mindre luftfartsselskaber i henhold til artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 (4), kan proceduren for opnåelse af en licens tage højde for disse praktiske vanskeligheder ved at lette proceduren for bevis af økonomisk helbred for jernbanevirksomheder, der ansøger om en licens.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er oprettet i henhold til artikel 62, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning beskriver nærmere anvendelsen af en fælles model for licensdokumentet. Den fastlægger også visse aspekter ved proceduren for udstedelse af en licens.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås der ved »licensdokument« den udfyldte og behørigt underskrevne fælles model som fastsat i bilag I og II til denne forordning, der skal indgives til Det Europæiske Jernbaneagentur.
Artikel 3
Anvendelsen af den fælles model for licensdokumentet
1. Licenser, der udstedes i henhold til kapitel III i direktiv 2012/34/EU, skal anvende standardmodellen, der er beskrevet i bilag I og II til denne forordning.
Såfremt der udstedes en ny licens, skal den licensudstedende myndighed tildele EF's referencenummer for licensanmeldelsen i henhold til det harmoniserede nummereringssystem betegnet European Identification Number (EIN) som fastsat i tillæg 2 til bilaget til Kommissionens beslutning 2007/756/EF (5).
Hver gang en licens udstedes, ændres på en måde, der er relevant for licensdokumentet, suspenderes, tilbagekaldes eller erstattes med en midlertidig licens, skal den licensudstedende myndighed udarbejde et licensdokument baseret på denne model.
2. De licensudstedende myndigheder skal informere Det Europæiske Jernbaneagentur i henhold til artikel 24, stk. 8, i direktiv 2012/34/EU under videregivelse af en kopi af licensdokumentet som fastsat i den kommunikationsprotokol, der er aftalt imellem dem.
3. Oplysningerne om økonomisk dækning for civilt erstatningsansvar, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU, skal angives i bilaget til licensdokumentet under anvendelse af standardmodellen, der er fastlagt i bilag II til denne forordning. Myndigheden, der udsteder licensen, skal vedlægge et bilag til licensdokumentet. Dette bilag nummereres med »1«.
4. Ved hjælp af informationerne i forsikringsbilagene som fastsat i bilag II til denne forordning kan den licensudstedende myndighed i en given medlemsstat eller en infrastrukturforvalter kontrollere, om jernbanevirksomhedens dækning for civilt erstatningsansvar, der er godkendt af andre licensudstedende myndigheder, er tilstrækkelig i netop denne medlemsstat. Hvis den licensudstedende myndighed bestemmer, at dækningsniveauet er utilstrækkeligt, kan den anmode jernbanevirksomheden om at tegne yderligere dækning. Jernbanevirksomheden skal forsyne den licensudstedende myndighed med de ønskede oplysninger om dens dækning.
5. Når den licensudstedende myndighed er tilfreds med dækningen, skal den informere Det Europæiske Jernbaneagentur ved opdatering af et eksisterende bilag, der er videregivet af en licensudstedende myndighed i samme medlemsstat, eller ved tilføjelse af et yderligere bilag til licensen, under anvendelse af standardmodellen i bilag II. Dette bilag tildeles det næste nummer (2, 3, 4 osv.).
6. Hvert forsikringsbilag skal omfatte dækningens beløb, omfang, såsom det geografiske omfang eller typer af tjenesteydelser, samt startdatoen og, hvis det er relevant, udløbsdatoen. Licensanmeldelsens referencenummer skal angives på hvert bilag for at skabe en tydelig forbindelse til den licenshavende jernbanevirksomhed. Den licensudstedende myndighed skal udarbejde et opdateret bilag, når den informeres om en ændring i dækningen for civilt erstatningsansvar, og skal videregive bilaget til Det Europæiske Jernbaneagentur.
Artikel 4
Licensafgifter
Medlemsstaterne kan opkræve en licensafgift for behandlingen af hver ansøgning. Licensafgifterne skal pålægges uden forskelsbehandling.
Artikel 5
Visse aspekter vedrørende kravene om dækning for civilt erstatningsansvar og passende garantier
1. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre de påkrævede minimale niveauer af dækning, herunder hvor i den nationale lovgivning beløbet på en sådan dækning er fastsat.
2. Den licensudstedende myndighed kan ikke kræve, at dækningen træder i kraft, før jernbanevirksomheden begynder sin togdrift.
3. Senest den 25. august 2015 skal den licensudstedende myndighed, der har udstedt licensen, rekvirere bevis fra samtlige licenshavende jernbanevirksomheder for niveauet og omfanget af deres eksisterende dækning for erstatningsansvar i tilfælde af uheld, med mindre de har tegnet en forsikring, eller myndigheden allerede har denne information. Myndigheden kan også rekvirere et sådant bevis fra jernbanevirksomhederne, såfremt den nærer tvivl om, hvorvidt deres dækning opfylder de krav, der er omtalt i artikel 22 i direktiv 2012/34/EU.
4. Såfremt virksomheden ikke kan bevise, at den er tilstrækkeligt forsikret, men at den har passende garantier for dækningen, skal den licensudstedende myndighed, i givet fald efter samråd med tilsynsorganet, undersøge, hvorvidt de vilkår, under hvilke virksomheden har opnået sådanne garantier, svarer til de markedsvilkår, som enhver anden virksomhed med samme niveau af finansiel formåen og risikoeksponering ville have opnået.
5. Hvis den licensudstedende myndighed suspenderer licensen i henhold til artikel 24, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU eller udsteder en midlertidig licens i henhold til artikel 24, stk. 3, i nævnte direktiv, skal den informere alle andre kompetente myndigheder, der er omtalt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (6), som den ved, jernbanevirksomheden har indgået kontrakt om tjenesteydelser med. Hvis den licensudstedende myndighed nærer tvivl om foreneligheden af garantierne for dækning for dens erstatningsansvar med Den Europæiske Unions regler om statsstøtte, kan den sende de nødvendige oplysninger til de myndigheder, der varetager kontrollen med sådanne regler om statsstøtte.
Artikel 6
Forbindelse med sikkerhedscertifikater
1. Udstedelsen af en licens må ikke være afhængig af, om virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat som omtalt i artikel 10 i direktiv 2004/49/EF.
2. Hvis virksomheden er indehaver af et sikkerhedscertifikat, kontrollerer den licensudstedende myndighed ikke kravene til sikkerhedscertifikater ved udstedelse af licensen.
Artikel 7
Visse aspekter ved proceduren for udstedelse af en licens
1. Inden for én måned fra modtagelsen af ansøgningen skal den licensudstedende myndighed informere virksomheden om, at ansøgningen er komplet, eller bede om yderligere oplysninger. Denne tidsfrist kan forlænges med to uger i enestående tilfælde, og virksomheden skal informeres herom. Når de yderligere oplysninger er modtaget, skal den licensudstedende myndighed inden for højst én måned informere virksomheden om, hvorvidt ansøgning er komplet.
2. Den licensudstedende myndighed må kun rekvirere dokumenter, der er omtalt i kapitel III i direktiv 2012/34/EU, eller som er påkrævet ifølge den nationale lovgivning. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre en liste over alle dokumenterne og deres indhold og må ikke rekvirere yderligere dokumenter fra virksomhederne. Hvis listen er blevet opdateret og offentliggjort, kan virksomhederne stadig rette sig efter den tidligere liste, for hvad angår ansøgninger, de har indgivet inden opdateringen.
3. Hvad angår virksomheder med en årlig indtægt på under 5 mio. EUR, som stammer fra jernbanetransportaktiviteter, kan den licensudstedende myndighed betragte kravet om virksomhedens evne til at opfylde nuværende og potentielle forpligtelser i en 12 måneders periode fra starten af driften i henhold til artikel 20, stk. 1, i direktiv 2012/34/EU som værende opfyldt, såfremt virksomheden kan bevise, at dens nettokapital er mindst 100 000 EUR eller et beløb, der er fastsat ved overenskomst med tilsynsorganet. Den licensudstedende myndighed skal offentliggøre dette beløb.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning finder anvendelse fra 16. juni 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. februar 2015.