РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 249/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 февруари 2014 година
за отмяна на Регламент (ЕО) № 827/2004 на Съвета за забрана на вноса на атлантически едроок тон (Thunnus obesus) с произход от Боливия, Камбоджа, Грузия, Екваториална Гвинея и Сиера Леонe и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1036/2001
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
На 14 ноември 1997 г. Съюзът стана договаряща страна по Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (Конвенцията ICCAT) по силата на Решение 86/238/ЕИО на Съвета (2).
(2)
В Конвенцията ICCAT се предвижда рамка за регионално сътрудничество при опазването и управлението на рибата тон и тоноподобните видове в Атлантическия океан и прилежащите към него морета. Конвенцията ICCAT създаде Международна комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT), която да приема мерки за опазване и управление. Тези мерки стават задължителни за договарящите страни.
(3)
През 1998 г. ICCAT прие резолюция 98-18 относно недокладвания и нерегламентирания улов на риба тон от кораби с парагада с голям капацитет за улов в района, обхванат от Конвенцията. С тази резолюция бяха въведени процедури за идентифициране на държавите, чиито кораби ловят риба тон и тоноподобни видове по начин, който намалява ефективността на мерките на ICCAT за опазване и управление. В нея също така се посочват мерките, които да бъдат предприети, и в които при необходимост да бъдат включени ограничителни мерки за недискриминационна търговия, с цел да не се позволи на корабите на тези държави да продължават да прилагат подобни риболовни практики.
(4)
След приемането на резолюция 98-18 ICCAT е идентифицирала Боливия, Камбоджа, Екваториална Гвинея, Грузия и Сиера Леоне като държави, чиито кораби извършват улов на атлантически едроок тон (Thunnus obesus) по начин, който намалява ефективността на приетите от нея мерки за опазване и управление. ICCAT е подкрепила заключенията си с данни относно улова, търговията и дейностите на корабите.
(5)
Вследствие на това ICCAT препоръча договарящите страни да предприемат подходящи мерки в съответствие с разпоредбите на резолюцията си 98-18, с които да се забрани вносът от тези държави на атлантически едроок тон и на получените от него продукти под каквато и да е форма.
(6)
През 2004 г. с Регламент (ЕО) № 827/2004 на Съвета (3) беше забранен вносът в Съюза на атлантически едроок тон с произход от Боливия, Камбоджа, Екваториална Гвинея, Грузия и Сиера Леоне.
(7)
На 14-ото си специално заседание през 2004 г. ICCAT призна усилията, положени от Камбоджа, Екваториална Гвинея и Сиера Леоне за отстраняване на посочените от нея проблеми, и прие препоръки, които отменят мерките за ограничаване на търговията с атлантически едроок тон и получените от него продукти спрямо тези три държави.
(8)
В резултат на това Регламент (ЕО) № 919/2005 на Съвета (4) измени Регламент (ЕО) № 827/2004, така че премахна предвидената в него забрана за внос в Съюза на атлантически едроок тон и получените от него продукти от Камбоджа, Екваториална Гвинея и Сиера Леоне. В резултат на това изменение Регламент (ЕО) № 827/2004 забранява такъв внос само от Боливия и Грузия.
(9)
На 22-рото си редовно годишно заседание през 2011 г. ICCAT призна предприетите действия от страна на Боливия и Грузия и прие препоръка 11-19, която отменя забраната за внос на атлантически едроок тон и на получените от него продукти на тези две държави.
(10)
Поради това Регламент (ЕО) № 827/2004 следва да бъде отменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 827/2004 се отменя.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 26 февруари 2014 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 249/2014
af 26. februar 2014
om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 827/2004 om forbud mod import af storøjet tun (Thunnus obesus) med oprindelse i Bolivia, Cambodja, Georgien, Ækvatorialguinea og Sierra Leone og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1036/2001
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen har siden den 14. november 1997 efter vedtagelsen af Rådets afgørelse 86/238/EØF (2) været kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT-konventionen).
(2)
ICCAT-konventionen fastlægger en ramme for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tunfisk og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende have. ICCAT-konventionen oprettede en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT), som vedtager bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger. Disse foranstaltninger bliver bindende for de kontraherende parter.
(3)
I 1998 vedtog ICCAT resolution 98-18 om urapporteret og ureguleret fangst af tun ved hjælp af store langlinefartøjer i konventionsområdet. Ved denne resolution blev der fastlagt procedurer for identificering af lande, hvis fartøjer havde fisket efter tunfisk og beslægtede arter på en måde, der gør ICCAT's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive. I samme resolution blev det ligeledes fastlagt, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at forhindre fartøjerne fra disse lande i at fortsætte et sådant fiskeri, herunder om nødvendigt ikke-diskriminerende handelsrestriktioner.
(4)
Efter vedtagelsen af resolution 98-18 har ICCAT identificeret Bolivia, Cambodja, Ækvatorialguinea, Georgien og Sierra Leone som lande, hvis fartøjer fisker efter storøjet tun (Thunnus obesus) på en måde, som gør dens bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive. ICCAT har dokumenteret dette med data vedrørende fangster, handel og fartøjers aktiviteter.
(5)
ICCAT henstillede derfor, at de kontraherende parter traf passende foranstaltninger i overensstemmelse med dens resolution 98-18 for at forbyde import af storøjet tun og ethvert produkt heraf fra de nævnte lande.
(6)
I 2004 blev der ved Rådets forordning (EF) nr. 827/2004 (3) indført forbud mod import til Unionen af storøjet tun med oprindelse i Bolivia, Cambodja, Ækvatorialguinea, Georgien og Sierra Leone.
(7)
På sit 14. særlige møde i 2004 anerkendte ICCAT de bestræbelser, som Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone havde gjort sig for at løse de problemer, som ICCAT havde påpeget, og vedtog henstillinger, som ophævede handelsrestriktionerne over for disse tre lande for så vidt angik storøjet tun og ethvert produkt heraf.
(8)
Forordning (EF) nr. 827/2004 blev derfor ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 919/2005F (4), således at forbuddet mod at importere storøjet tun og ethvert produkt heraf fra Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone til Unionen blev ophævet. Som følge af ændringen er det alene sådan import fra Bolivia og Georgien, der i henhold til forordning (EF) nr. 827/2004 er forbudt.
(9)
På sit 22. ordinære møde i 2011 anerkendte ICCAT de foranstaltninger, som Bolivia og Georgien har truffet, og vedtog henstilling 11-19, som ophæver forbuddet mod import af storøjet tun og ethvert produkt heraf, som fortsat fandt anvendelse på disse to lande.
(10)
Forordning (EF) nr. 827/2004 bør derfor ophæves -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EF) nr. 827/2004 ophæves.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 26. februar 2014.