РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 април 2014 година
относно прехвърлянето на предписани емисионни единици по партидата на страна по Протокола от Киото в регистъра на Финландия
(нотифицирано под номер С(2014) 2475)
(2014/224/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение 2002/358/ЕО на Съвета от 25 април 2002 г. за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменението на климата и съвместното изпълнение на задълженията, произтичащи от нея (1), и по-специално член 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Решение 2006/944/ЕО на Комисията (2) се определят съответните нива на емисиите за Съюза и неговите държави членки за първия период на поети задължения по Протокола от Киото.
(2)
С Решение 2010/778/ЕС на Комисията (3) бе изменено Решение 2006/944/ЕО, като бяха определени съответните окончателни нива на емисиите, разпределени на Съюза и на всяка държава членка, и като бе предвидено окончателната аритметична разлика от 19 357 532 тона еквивалент на въглероден диоксид между количеството емисии на Съюза и сбора от количествата емисии на държавите членки да бъде издадена като предписани количествени единици от Съюза. Освен това, в посоченото решение бе предвидено прехвърлянето на пет милиона предписани емисионни единици по партидата на страна по Протокола от Киото в регистъра на Дания.
(3)
При приемането на Решение 2010/778/ЕС бе отбелязано, че прехвърлянето на пет милиона предписани емисионни единици на Дания не засяга собствеността върху оставащия аритметичен излишък на Съюза.
(4)
През декември 2011 г. на състоялата се в Дърбан 17-а конференция на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата („РКООНИК“) бе прието Решение 2/CMP.7 на Конференцията на страните, разглеждана като среща на страните по Протокола от Киото („Решение от Дърбан“). В посоченото решение бяха установени правила за отчитане на земеползването, промените в земеползването и горското стопанство („LULUCF“) за втория период на поети задължения по Протокола от Киото („Протокол от Киото“) към РКООНИК.
(5)
В Решението от Дърбан е налице значително отклонение от предходните правила за отчитане, договорени по Протокола от Киото за първия период на поети задължения. В решение 16/CMP.1 на Конференцията на страните, разглеждана като среща на страните по Протокола от Киото, приета от 11-а конференция на страните по РКООНИК в Монреал през декември 2005 г., се предвиждат ограничения, както е посочено в приложението към въпросното решение, за целите на ангажиментите на страните по първия период на поети задължения по Протокола от Киото. Освен това в Решение 16/CMP.1 се предвижда възможността страните да надвишат тези лимити чрез компенсиране на нетните емисии („дебити“) вследствие дейностите по залесяване, повторното залесяване и обезлесяването съгласно член 3, параграф 3 от Протокола от Киото, с нетни поглъщания („кредити“) вследствие дейностите по стопанисване на горите в съответствие с член 3, параграф 4 от Протокола от Киото. Това правило за отчитане обикновено се нарича правило на компенсирането. В Решението от Дърбан не се предвижда подобно правило на компенсиране за втория период на поети задължения по Протокола от Киото.
(6)
Правилата за отчитане в Решението от Дърбан предвиждат ограничения за използването на кредити, произтичащи от дейностите по стопанисване на горите, с цел да се отчете ангажиментът за смекчаване на последиците във втория период на ангажименти по Протокола от Киото. Съгласно това решение, дадена страна не може да използва повече кредити, произтичащи от дейностите по стопанисване на горите, от еквивалента на 3,5 % от емисиите на тази страна, без LULUCF, в своята базова година или базов период за изпълнението на своя ангажимент за смекчаване на последиците.
(7)
Промените в правилата за отчитане по отношение на LULUCF, съгласно определеното в Решението от Дърбан, имат значително отражение върху начина, по който страните отчитат дейностите в областта на LULUCF през втория период на поети задължения. Поради географските различия в сектора на земеползването и голямото разнообразие в националните особености в тази връзка, отражението на промените се различава значително между отделните държави членки. Изключването на правилото за обезщетение от правилата за отчитане, изложени в Решението от Дърбан, се отразява на изпълнението на задълженията на страните за втория период на ангажименти по Протокола от Киото. Това важи особено за гъсто залесените страни, като се има предвид, че условията в сектора на LULUCF се различават в отделните страни.
(8)
В заключенията си от 9 март 2012 г. Съветът призна отражението на промените в правилото за отчитане за компенсирането през втория период на ангажименти по Протокола от Киото, чрез признаване на „особеностите на гъсто залесените страни, особено по отношение на ограничените възможности за обхващане на емисиите от залесяване, възстановяване на горите и обезлесяване с нарастващи поглътители в резултат от стопанисването на горите“. В същото време Съветът призова Комисията „да проучи възможностите за намиране на задоволително решение, като същевременно се гарантира екологосъобразността“.
(9)
Специфичният случай на гъсто залесените страни бе също признат от Съвета през 2012 г. в рамките на процеса, довел до приемането на Решение № 529/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на дейности във връзка със земеползването, промените в земеползването и горското стопанство и относно информация за действията, свързани с тези дейности (4), както разкрива позоваването на условията на околната среда в гъсто залесените страни, в преамбюла на посоченото решение.
(10)
Финландия многократно изрази своята загриженост по отношение на своите дебити от обезлесяване за сектора на LULUCF вследствие промяната в правилото за компенсиране с Решението от Дърбан. Финландия изглежда засегната по специфичен и особен начин от прилагането на Решението от Дърбан. По текущи оценки Финландия е единствената държава членка, чийто годишен лимит от 3,5 % би означавал, че тя не може да покрие своите дебити, вследствие дейностите по залесяване, повторно залесяване и обезлесяване с кредитите, вследствие дейностите по стопанисване на горите, при отчитането на ангажимента си през втория период на ангажименти по Протокола от Киото.
(11)
С оглед съобразяване със специалния случай на Финландия, Съюзът следва да прехвърли на Финландия общо количество, което не надвишава десет милиона предписани емисионни единици от аритметичния излишък, предвиден в Решение 2006/944/ЕО, изменено с Решение 2010/778/ЕС. Това общо количество следва да послужи единствено за еднократна компенсация на Финландия във връзка с въздействието, което оказва промяната в правилото за компенсиране, в рамките на необходимото, за да се позволи на Финландия да изпълни ангажиментите си през втория период на поети задължения по Протокола от Киото.
(12)
Това прехвърляне следва да се извърши колкото е възможно по-скоро и преди края на периода на проверка за първия период на поети задължения по Протокола от Киото, при условие че са налични предписани емисионни единици в регистъра на ЕС и когато задължението относно Хърватия, както е посочено в Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до възможно еднократно прехвърляне на Република Хърватия на предписани емисионни единици, издадени съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата, както и съответната компенсация по Договора за присъединяване на Република Хърватия към Европейския съюз (5), бъдат изпълнени или уредени.
(13)
При използването на тези предписани емисионни единици Финландия не трябва да надвишава кредитите вследствие дейностите по стопанисване на горите във Финландия, които са забранени за използване в съответствие с параграф 13 от приложението към Решението от Дърбан. Комисията е отчела надлежно поетите от Финландия ангажименти за анулиране на получените вследствие на това прехвърляне предписани емисионни единици, които не са изразходвани към края на втория период на поети задължения.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Максимум десет милиона (10 000 000) от предписаните емисионни единици, посочени в член 2 от Решение 2006/944/ЕО, се предоставят, за да се позволи на Финландия да изпълни ангажиментите си през втория период на поети задължения по Протокола от Киото.
Централният администратор на регистъра на Съюза ще прехвърли, колкото е възможно по-скоро и преди края на периода на проверка за първия период на поети задължения по Протокола от Киото, въпросното общо количество, което не може да надвишава десет милиона (10 000 000) предписани количествени единици по партидата на страна по Протокола от Киото в регистъра на Финландия.
2. Прехвърлянето, посочено в параграф 1, се извършва, при условие че са налични предписани емисионни единици в регистъра на ЕС и когато задължението относно Хърватия, както е посочено в Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до възможно еднократно прехвърляне на Република Хърватия на предписани емисионни единици, издадени съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата, както и съответната компенсация по Договора за присъединяване на Република Хърватия към Европейския съюз бъдат изпълнени или уредени.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 април 2014 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 16. april 2014
om overførsel af tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister
(meddelt under nummer C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets beslutning 2002/358/EF af 25. april 2002 om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer og om den fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed (1), særlig artikel 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens beslutning 2006/944/EF (2) fastsætter emissionsniveauerne for henholdsvis Unionen og dens medlemsstater for den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(2)
Kommissionens afgørelse 2010/778/EU (3) ændrer beslutning 2006/944/EF ved fastlæggelse af de endelige respektive emissionsniveauer, der tildeles Unionen og hver enkelt medlemsstat, og fastsætter, at den endelige aritmetiske forskel på 19 357 532 ton kuldioxidækvivalent mellem Unionens emissionsniveauer og summen af medlemsstaternes emissionsniveauer udstedes af Unionen som tildelte enheder. Afgørelsen fastsætter desuden, at der overføres fem millioner af disse tildelte enheder fra Unionens register til partskontoen i Danmarks Kyotoregister.
(3)
I forbindelse med vedtagelsen af afgørelse 2010/778/EU blev det anerkendt, at overførslen af de fem millioner tildelte enheder til Danmark ikke berører ejerskabet til Unionens tilbageværende aritmetiske overskud.
(4)
I Durban vedtoges i december 2011 på den 17. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«) beslutning 2/CMP.7 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen (»Durbanbeslutningen«). Denne beslutning fastsætter opgørelsesregler for arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (»LULUCF«) for endnu en forpligtelsesperiode i henhold til Kyotoprotokollen til UNFCCC (»Kyotoprotokollen«).
(5)
Durbanbeslutningen afviger betydeligt fra de tidligere opgørelsesregler, der blev aftalt under Kyotoprotokollen for den første forpligtelsesperiode. Beslutning16/CMP.1 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen, blev vedtaget på den 11. partskonference under UNFCCC-mødet i Montreal i december 2005, og den fastsætter grænser som omhandlet i bilaget til den beslutning, hvad angår parternes forpligtelser i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Hertil kommer, at beslutning 16/CMP.1 fastsætter, at parterne kan overskride disse grænser ved at kompensere nettoemissioner (debits) hidrørende fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning i henhold til artikel 3, stk. 3, i Kyotoprotokollen, ved hjælp af nettooptag (credits) hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i henhold til artikel 3, stk. 4, i Kyotoprotokollen. Denne opgørelsesregel omtales almindeligvis som kompensationsreglen. Durbanbeslutningen indeholder ikke en sådan kompensationsregel for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(6)
Ved Durbanbeslutningens opgørelsesregler fastsættes der en grænse for anvendelsen af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter for at tage hensyn til en modvirkningsforpligtelse i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Ifølge denne beslutning kan en part ikke bruge flere credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter, end hvad der svarer til 3,5 % af den pågældende parts emissioner, eksklusive LULUCF, i referenceåret eller perioden til opfyldelse af modvirkningsforpligtelsen.
(7)
De ændringer af LULUCF-opgørelsesreglerne, som er fastsat ved Durbanbeslutningen, har betydelige konsekvenser for den måde, hvorpå parterne opgør LULUCF-aktiviteterne i den anden forpligtelsesperiode. På grund af de geografiske forskelle for arealernes vedkommende og de meget forskelligartede nationale forhold på dette område er der også store forskelle på konsekvenserne i de enkelte medlemsstater. Durbanbeslutningen omfatter ingen kompensationsregel, og det har konsekvenser for parternes opfyldelse af deres forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Dette gælder navnlig lande med store skovområder, da betingelserne i LULUCF-sektoren varierer fra det ene land til det andet.
(8)
Rådet anerkendte i sine konklusioner af 9. marts 2012 konsekvenserne af ændringer af kompensationsopgørelsesreglen for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen og erkendte »de særlige forhold, som gør sig gældende i lande med store skovområder, især hvad angår de begrænsede muligheder for at dække emissioner fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning med stigende brug af skovforvaltningsdræn«. Samtidigt opfordrede Rådet Kommissionen til »at undersøge mulighederne for at finde en tilfredsstillende løsning og samtidigt sikre miljøintegriteten«.
(9)
Den specifikke situation i lande med store skovområder anerkendtes også af Rådet i 2012 i forbindelse med den proces, der førte frem til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 529/2013/EU af 21. maj 2013 om regnskabsregler vedrørende drivhusgasemissioner og -optag i forbindelse med aktiviteter, der vedrører arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug, og oplysninger om handlingsplaner, der vedrører disse aktiviteter (4), som det fremgår af henvisningen til miljøforholdene i lande med store skovområder i præamblen til denne afgørelse.
(10)
Finland har flere gange udtrykt bekymring med hensyn til landets debits hidrørende fra afskovning i LULUCF-sektoren som følge af ændringen af kompensationsreglen i Durbanbeslutningen. Det lader til, at Finland berøres af anvendelsen af Durbanbeslutningen på en specifik og enestående måde. Ifølge de nuværende vurderinger er Finland det eneste land, for hvilket den årlige grænse på 3,5 % ville betyde, at det ikke kan dække sine debits hidrørende fra skovplantning, genplantning og skovrydning med credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter ved opgørelsen af sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(11)
For at tage hensyn til Finlands særlige og enestående situation bør Unionen til Finland overføre en samlet mængde, som ikke overstiger ti millioner tildelte enheder, fra det aritmetiske overskud, der er fastsat ved beslutning 2006/944/EF som ændret ved afgørelse 2010/778/EU. Denne samlede mængde skal ene og alene anvendes som en engangskompensation til Finland for konsekvenserne af ændringen af kompensationsreglen i det omfang, dette er nødvendigt for at landet kan opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(12)
Denne overførsel bør foretages hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation (5).
(13)
Finlands anvendelse af disse tildelte enheder må ikke overstige omfanget af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i Finland, som ikke er godkendt i henhold til punkt 13 i bilaget til Durbanbeslutningen. Kommissionen har taget behørigt hensyn til Finlands forpligtelse til at annullere enhver tildelt enhed, der måtte restere af denne overførsel, ved udgangen af den anden forpligtelsesperiode.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Der stilles maksimalt ti millioner (10 000 000) af de tildelte enheder, som er omhandlet i artikel 2 i beslutning 2006/944/EF, til rådighed for at gøre det muligt for Finland at opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
Den centrale administrator for Unionens register overfører hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen en samlet mængde, som ikke må overstige ti millioner (10 000 000) af disse tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister.
2. Den overførsel, der er omhandlet i stk. 1, foretages under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 2014.