РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 септември 2013 година
за определяне на третата и последна група от региони за започване на дейностите на Визовата информационна система (ВИС)
(нотифицирано под номер C(2013) 5914)
(само текстовете на български, гръцки, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език са автентични)
(2013/493/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно Визовата информационна система (ВИС) и обмена на данни между държави членки относно визите за краткосрочно пребиваване (Регламент за ВИС) (1), и по-специално член 48, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 48 от Регламент (ЕО) № 767/2008 предвижда дейностите на ВИС да започнат постепенно. В своите Решение 2010/49/ЕО (2) и Решение за изпълнение 2012/274/ЕС (3) Комисията определи първата и втората група от региони за започване на дейностите на ВИС. Необходимо е да се определи третата и последна група от региони, в които информацията, която ще бъде обработвана във ВИС, включително снимки и пръстови отпечатъци, ще бъде събирана и предавана на ВИС във връзка с всички заявления за виза в съответния регион.
(2)
Съгласно член 48, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 767/2008 редът на регионите за започване на дейностите на ВИС се определя въз основа на следните критерии: риска от нелегална имиграция, заплахите за вътрешната сигурност на държавите членки и реалната възможност за събирането на биометрични данни от всички места в региона.
(3)
С оглед на тези три критерия Комисията извърши оценка на регионите, за които не се прилагат Решение 2010/49/ЕО и Решение за изпълнение 2012/274/ЕС, като за първия критерий взе предвид елементи като средния дял на отказаните визи, процента на отказите за влизане и процента на гражданите на трети държави, за които е установено, че се намират незаконно на територията на държавите членки, за втория критерий взе предвид извършена от Европол оценка на заплахата, а за третия критерий - факта, че някои от регионите, за които ще се прилагат решенията, включват трети държави с обширни територии или трети държави, в които има много голям брой кандидати за визи.
(4)
Съгласно член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008 Комисията ще определи датата за започване на дейностите във всеки от регионите, определени в настоящото решение.
(5)
Тъй като Регламентът за ВИС представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, Дания уведоми за прилагането на Регламента за ВИС в своето национално право в съответствие с член 5 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност. Следователно по силата на международното право Дания е длъжна да прилага настоящото решение.
(6)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (4). Следователно Обединеното кралство не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(7)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (5). Следователно Ирландия не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(8)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (6), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (7) относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение.
(9)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (8), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (9).
(10)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (10).
(11)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(12)
По отношение на България и Румъния настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.
(13)
По отношение на Хърватия настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, създаден по силата на член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (11),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
След регионите, определени с Решение за изпълнение 2012/274/ЕС, събирането и предаването на данни към Визовата информационна система (ВИС) в съответствие с член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008 ще започне в следните региони:
-
Дванадесети регион:
-
Коста Рика,
-
Ел Салвадор,
-
Гватемала,
-
Хондурас,
-
Никарагуа,
-
Панама.
-
Тринадесети регион:
-
Канада,
-
Мексико,
-
Съединени щати.
-
Четиринадесети регион:
-
Антигуа и Барбуда,
-
Бахамски острови,
-
Барбадос,
-
Белиз,
-
Куба,
-
Доминика,
-
Доминиканска република,
-
Гренада,
-
Гвиана,
-
Хаити,
-
Ямайка,
-
Сейнт Китс и Невис,
-
Сейнт Лусия,
-
Сейнт Винсънт и Гренадини,
-
Суринам,
-
Тринидад и Тобаго.
-
Петнадесети регион:
-
Австралия,
-
Фиджи,
-
Кирибати,
-
Маршалови острови,
-
Микронезия,
-
Науру,
-
Нова Зеландия,
-
Палау,
-
Папуа-Нова Гвинея,
-
Самоа,
-
Соломонови острови,
-
Източен Тимор,
-
Тонга,
-
Тувалу,
-
Вануату.
-
Шестнадесети регион:
-
Албания,
-
Босна и Херцеговина,
-
бивша югославска република Македония,
-
Косово (12),
-
Черна гора,
-
Сърбия,
-
Турция.
-
Седемнадесети регион:
-
Армения,
-
Азербайджан,
-
Беларус,
-
Грузия,
-
Република Молдова,
-
Украйна.
-
Осемнадесети регион:
Русия.
-
Деветнадесети регион:
-
Китай,
-
Япония,
-
Монголия,
-
Северна Корея,
-
Южна Корея,
-
Тайван.
-
Двадесети регион:
-
Бангладеш,
-
Бутан,
-
Индия,
-
Малдивски острови,
-
Непал,
-
Пакистан,
-
Шри Ланка.
-
Двадесет и първи регион:
-
Андора,
-
Светия престол,
-
Монако,
-
Сан Марино.
-
Двадесет и втори регион:
-
Ирландия,
-
Обединено кралство.
-
Двадесет и трети регион:
-
Австрия,
-
Белгия,
-
България,
-
Хърватия,
-
Кипър,
-
Чешка република,
-
Дания,
-
Естония,
-
Финландия,
-
Франция,
-
Германия,
-
Гърция,
-
Унгария,
-
Италия,
-
Исландия,
-
Латвия,
-
Лихтенщайн,
-
Литва,
-
Люксембург,
-
Малта,
-
Нидерландия,
-
Норвегия,
-
Полша,
-
Португалия,
-
Румъния,
-
Словакия,
-
Словения,
-
Испания,
-
Швеция,
-
Швейцария.
Член 2
Адресати на настоящото решение са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Република Хърватия, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия и Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 30 септември 2013 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 30. september 2013
om fastlæggelse af det tredje og sidste sæt af regioner, hvor visuminformationssystemet (VIS) sættes i drift
(meddelt under nummer C(2013) 5914)
(Kun den bulgarske, den estiske, den finske, den franske, den græske, den italienske, den kroatiske, den lettiske, den litauiske, den maltesiske, den nederlandske, den polske, den portugisiske, den rumænske, den slovakiske, den slovenske, den spanske, den svenske, den tjekkiske, den tyske og den ungarske udgave er autentiske)
(2013/493/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (1), særlig artikel 48, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 48 i forordning (EF) nr. 767/2008 skal der ske en gradvis idriftsættelse af VIS. Kommissionen besluttede ved afgørelse 2010/49/EF (2) og gennemførelsesafgørelse 2012/274/EU (3), at VIS skulle sættes i drift i henholdsvis det første og andet sæt af regioner. Det er nu nødvendigt at træffe afgørelse om det tredje og sidste sæt regioner, hvor de oplysninger, der skal behandles i VIS, herunder fotografier og fingeraftryksoplysninger, skal indsamles og fremsendes til VIS for alle visumansøgninger i den pågældende region.
(2)
I henhold til artikel 48, stk. 4, i forordning (EF) nr. 767/2008 fastsættes der bestemmelser om fastsættelsen af rækkefølgen af regionerne med henblik på udbredelsen af VIS på grundlag af følgende kriterier: risikoen for ulovlig indvandring, trusler mod medlemsstaternes indre sikkerhed og den realistiske mulighed for at indsamle biometriske data fra alle lokaliteter i den pågældende region.
(3)
Kommissionen har foretaget en vurdering af de regioner, der ikke er omfattet af beslutning 2010/49/EF og gennemførelsesafgørelse 2012/274/EU i lyset af disse tre kriterier, hvori den for det første kriterium har taget hensyn til elementer såsom de gennemsnitlige tal for afslag på visum, tallene for afslag på indrejse og tallene for, hvor mange tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold der er afsløret på medlemsstaternes område, for det andet kriterium har den taget udgangspunkt i en trusselsvurdering foretaget af Europol, og for det tredje kriterium har den anvendt det forhold, at visse af de regioner, der skal dækkes, omfatter tredjelande med omfattende landområder, eller hvorfra der kommer et meget højt antal visumansøgninger.
(4)
Datoen for idriftsættelsen af VIS i hver af disse regioner, der er omhandlet i denne afgørelse, skal fastsættes af Kommissionen i henhold til artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008.
(5)
Da VIS-forordningen bygger på Schengenreglerne, har Danmark meddelt, at VIS-forordningen er gennemført i Danmarks nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Danmark er derfor i medfør af international ret forpligtet til at gennemføre denne afgørelse.
(6)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (4). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(7)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (5). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Irland.
(8)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (6), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (7) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.
(9)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (8), henhørende under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (9).
(10)
For så vidt angår Liechtenstein, udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, henhørende under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (10).
(11)
For så vidt angår Cypern er denne afgørelse en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning hertil, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(12)
For så vidt angår Bulgarien og Rumænien er denne afgørelse en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning hertil, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005.
(13)
For så vidt angår Kroatien er denne afgørelse en retsakt, der bygger på eller på anden måde har tilknytning til Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (11) -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Efter de regioner, der er fastsat bestemmelser om i gennemførelsesafgørelse 2012/274/EU, vil indsamlingen og fremsendelsen af oplysninger til visuminformationssystemet i medfør af artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008 starte i følgende regioner:
-
Den 12. region:
-
Costa Rica
-
El Salvador
-
Guatemala
-
Honduras
-
Nicaragua
-
Panama
-
Den 13. region:
-
Canada
-
Mexico
-
USA
-
Den 14. region:
-
Antigua og Barbuda
-
Bahamas
-
Barbados
-
Belize
-
Cuba
-
Dominica
-
Den Dominikanske Republik
-
Grenada
-
Guyana
-
Haiti
-
Jamaica
-
Saint Kitts og Nevis
-
Saint Lucia
-
Saint Vincent og Grenadinerne
-
Surinam
-
Trinidad og Tobago
-
Den 15. region:
-
Australien
-
Fiji
-
Kiribati
-
Marshalløerne
-
Mikronesien
-
Nauru
-
New Zealand
-
Palau
-
Papua Ny Guinea
-
Salomonøerne
-
Samoa
-
Tonga
-
Tuvalu
-
Vanuatu
-
Østtimor
-
Den 16. region:
-
Albanien
-
Bosnien-Hercegovina
-
Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM)
-
Kosovo (12)
-
Montenegro
-
Serbien
-
Tyrkiet
-
Den 17. region:
-
Armenien
-
Aserbajdsjan
-
Georgien
-
Hviderusland
-
Republikken Moldova
-
Ukraine
-
Den 18. region:
Rusland
-
Den 19. region:
-
Japan
-
Kina
-
Mongoliet
-
Nordkorea
-
Sydkorea
-
Taiwan
-
Den 20. region:
-
Bangladesh
-
Bhutan
-
Indien
-
Maldiverne
-
Nepal
-
Pakistan
-
Sri-Lanka
-
Den 21. region:
-
Andorra
-
Den Hellige Stol
-
Monaco
-
San Marino
-
Den 22. region:
-
Det Forenede Kongerige
-
Irland
-
Den 23. region:
-
Belgien
-
Bulgarien
-
Cypern
-
Danmark
-
Estland
-
Finland
-
Frankrig
-
Grækenland
-
Island
-
Italien
-
Kroatien
-
Letland
-
Liechtenstein
-
Litauen
-
Luxembourg
-
Malta
-
Nederlandene
-
Norge
-
Polen
-
Portugal
-
Rumænien
-
Schweiz
-
Slovakiet
-
Slovenien
-
Spanien
-
Sverige
-
Tjekkiet
-
Tyskland
-
Ungarn
-
Østrig
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Republikken Kroatien, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland og Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. september 2013.