ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 153/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти относно изискванията към централните контрагенти
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 25, параграф 8, член 26, параграф 9, член 29, параграф 4, член 34, параграф 3, член 41, параграф 5, член 42, параграф 5, член 44, параграф 2, член 45, параграф 5, член 46, параграф 3, член 47, параграф 8 и член 49, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите от настоящия регламент са тясно свързани помежду си, тъй като се отнасят до организационните изисквания, в т.ч. съхраняването на данни и непрекъснатостта на стопанската дейност, и пруденциалните изисквания, в т.ч. по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд, механизмите за контрол на ликвидния риск, каскадния принцип при неизпълнение, обезпеченията, инвестиционната политика, преразглеждането на модели, стрес тестове и бек тестове. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно всички регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял III и дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на финансовите пазари настоящият регламент следва да вземе предвид издадените от Комитета по платежни и сетълмент системи и Международната организация на комисиите по ценни книжа принципи по отношение на пазарните инфраструктури (по-долу „Принципи на КПСС - МОКЦК“), които служат като световен еталон за регулаторните изисквания към централните контрагенти (по-долу „ЦК“).
(3)
За да бъдат гарантирани сигурността и стабилността на ЦК при всякакви пазарни условия, е от основно значение ЦК да приемат процедури за разумно управление на риска, надлежно обхващащи всички рискове, на които те са или може да бъдат изложени. В тази връзка стандартите за управление на риска, прилагани на практика от ЦК, следва да бъдат по-строги от посочените в настоящия регламент, ако това се счита за целесъобразно с оглед управлението на риска.
(4)
За да бъдат ясно установени ограниченият брой произхождащи от Регламент (ЕС) № 648/2012 концепции, както и за да бъдат определени техническите понятия, необходими за разработването на настоящия технически стандарт, е необходимо да бъдат определени няколко понятия.
(5)
Важно е да се гарантира, че признатите ЦК от трета държава не нарушават нормалното функциониране на пазарите в Съюза. За целта е особено важно да бъде гарантирано, че признатите ЦК не са в състояние да занижат своите изисквания по отношение на управлението на риска под стандартите на Съюза, което може да създаде предпоставки за регулаторен арбитраж. Информацията, която трябва да се предостави на ЕОЦКП във връзка с признаването на ЦК от трета държава, следва да позволи на ЕОЦКП да прецени дали въпросният ЦК отговаря изцяло на пруденциалните изисквания, приложими в тази трета държава. Освен това с определянето на еквивалентността от страна на Комисията следва да се гарантира, че законовите и подзаконовите разпоредби на третата държава са еквивалентни на всяка от разпоредбите по дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012 и по настоящия регламент.
(6)
За да се осигури подходящо равнище на защита на инвеститорите, при признаването на ЦК от трета държава Европейският орган за ценни книжа и пазари (по-долу „ЕОЦКП“) може да изиска допълнителна информация освен строго необходимата за установяване дали са изпълнени условията по Регламент (ЕС) № 648/2012.
(7)
Компетентният орган на третата държава извършва текуща оценка дали ЦК от тази трета държава спазва изцяло пруденциалните изисквания на третата държава. С информацията, която подалият заявление ЦК от трета държава трябва да предостави на ЕОЦКП, не би следвало да се цели дублиране на оценката на компетентния орган на третата държава, а да се гарантира, че ЦК е обект на ефективен надзор и правоприлагане в съответната трета държава и по този начин да се осигури висока степен на защита на инвеститорите.
(8)
За да може ЕОЦКП да извърши цялостна оценка, информацията, предоставена от подалия заявление ЦК от трета държава, следва да бъде допълнена от информацията, необходима за оценяване на ефективността на текущия надзор, изпълнителните правомощия и действията, предприети от компетентния орган на третата държава. Тази информация следва да се предоставя в рамките на споразумение за сътрудничество, установено в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Това споразумение за сътрудничество следва да гарантира, че ЕОЦКП бива своевременно информиран за всички надзорни мерки или действия по правоприлагане, предприети спрямо подалия заявление ЦК от трета държава, за всяка промяна на условията, при които на съответния ЦК е било предоставено разрешение, както и относно всяка актуализация на информацията, която ЦК е предоставил първоначално в процеса на признаване.
(9)
Изискванията по Регламент (ЕС) № 648/2012 относно йерархичната структура на отчитане на вътрешния риск трябва да бъдат допълнително уточнени с оглед прилагане на рамка за управление на риска, която включва структурата, правата и отговорностите на вътрешния процес по управление на риска. В правилата за управление следва да бъдат отчитани различните режими на дружествено право в Съюза, за да се гарантира стабилната нормативна уредба за дейността на ЦК.
(10)
Ролята и отговорностите на функцията по проверка на съответствието на ЦК следва да бъдат уточнени, за да се гарантира, че ЦК прилага необходимите процедури за съблюдаване на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012 на Комисията (3).
(11)
Необходимо е ясно да се определят отговорностите на ръководния съвет и висшия ръководен състав, както и да се определят минимални изисквания за дейността на ръководния съвет, за да се гарантира, че организационната структура на ЦК му позволява да изпълнява неговите задачи и дейности по последователен и организиран начин. За гарантиране на отчетността е необходимо също да се установи ясна и пряка йерархична структура на отчитане.
(12)
С цел да се гарантира стабилното и разумно управление на ЦК е важно неговата политика за възнагражденията да не насърчава поемането на прекомерни рискове. Политиката за възнагражденията ще доведе до желаните последствия, ако тя бъде целесъобразно контролирана и преразглеждана от ръководния съвет, който следва да създаде специален комитет, надлежно следящ за изпълнението на политиката за възнагражденията.
(13)
За да се гарантира, че ЦК разполагат с човешките ресурси, необходими за изпълнението на всички техни задължения, че те са отговорни за изпълнението на своите дейности и че компетентните органи разполагат със съответните точки за контакт в рамките на поднадзорните им ЦК, ЦК следва да назначат поне директор по управление на риска, директор по проверка на съответствието и директор по технологиите
(14)
ЦК следва целесъобразно да оценяват и контролират доколко членовете на ръководния съвет, участващи в ръководните органи на различни дружества, могат да попаднат в конфликт на интереси както в рамките, така и извън групата на ЦК. Членовете на ръководния съвет не следва да бъдат възпрепятствани да участват в ръководни органи, освен когато това поражда конфликти на интереси.
(15)
За постигането на ефективна одитна функция ЦК следва да определи отговорностите и йерархичната структура на отчитане на своите вътрешни одитори, за да се гарантира, че съответните въпроси биват своевременно отнасяни до ръководния съвет на ЦК и компетентните органи. При установяването и поддържането на функцията по вътрешен одит следва ясно да бъдат определени нейната мисия, независимост и обективност, обхват и отговорност, правомощия, отчетност и стандарти на работа.
(16)
С оглед ефективното изпълнение на задълженията си съответният компетентен орган следва да разполага с достъп до цялата информация, необходима да се установи дали ЦК съблюдава условията на неговото разрешение. Тази информация следва да бъде своевременно предоставяна от ЦК.
(17)
Съхраняваните от ЦК данни следва да предоставят цялостна представа за кредитните експозиции на ЦК към клиринговите членове и да позволяват текущ мониторинг на произтичащия системен риск. Тези данни следва да позволяват на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на Европейската система на централните банки (по-долу „ЕСЦБ“) да пресъздадат по подходящ начин клиринговия процес с цел да се оцени съответствието му с регулаторните изисквания, включително изискванията за отчитане. Съхраняваните данни са полезни и за ЦК с оглед спазване на регулаторните изисквания и задължения към клиринговите членове, както и при съдебни спорове.
(18)
Данните, отчитани от ЦК пред регистрите на трансакции, следва да бъдат съхранявани, за да могат компетентните органи да проверят дали ЦК спазват задължението за отчетност, установено в Регламент (ЕС) № 648/2012, и да получат лесен достъп до информацията, която не може да бъде намерена в регистрите на трансакции.
(19)
По отношение на изискването за съхраняване на данни за сделките следва да се прилагат понятията, използвани при предвиденото в член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 задължение за отчетност, с което да се гарантира целесъобразното отчитане от страна на ЦК.
(20)
С оглед осигуряване непрекъснатостта на стопанската дейност при смущения алтернативният обработвателен център на ЦК следва да бъде достатъчно отдалечен и географски обособен от основния център, така че да не бъде засегнат от същото катастрофично събитие, което би могло да причини спирането на функциите на основния център. Необходимо е да бъдат подготвени сценарии, с помощта на които да се анализира въздействието от кризисни събития върху основните услуги, включително сценарии, които предвиждат спирането на функциите на системите вследствие на природно бедствие. Тези анализи следва да подлежат на периодичен преглед.
(21)
Като част от системно значимата инфраструктура на финансовите пазари ЦК следва да могат да възстановят основните си функции в рамките на два часа, като в идеалния случай техните резервни системи трябва да започнат обработката на данни непосредствено след настъпването на инцидент. ЦК следва също така да гарантират с много висока степен на вероятност, че няма да бъдат загубени данни.
(22)
При неизпълнение от страна на клирингов член е важно останалите участници на пазара да не понесат значителни загуби. Следователно посредством допълнителните обезпечения, предоставени от неизправната страна, ЦК трябва да осигурят най-малко покритието на съответната част от евентуалните загуби, които ЦК биха претърпели в рамките на процеса по приключване на вземането. Правилата следва да определят минималния процент, който допълнителните обезпечения следва да покриват за различните класове финансови инструменти. Освен това ЦК следва да прилагат принципи, позволяващи равнищата на допълнително обезпечаване да бъдат целесъобразно адаптирани според характеристиките на всеки финансов инструмент или портфейл, по отношение на който извършват клиринг.
(23)
Съществуването на силно конкурентна среда не следва да е причина за ЦК да намаляват допълнителното обезпечаване до равнища, които застрашават тяхната сигурност. Поради това при изчисляването на допълнителното обезпечение следва да се спазват специфични изисквания по отношение на неговите основни компоненти. В този смисъл допълнителните обезпечения следва да са съобразени с всички възможни пазарни условия, в т.ч. периоди на сътресения.
(24)
Следва да бъдат установени правила за определяне на подходящия процент и времевите хоризонти за периода на ликвидация и изчисляването на променливостта за минали периоди. Въпреки това, за да бъде гарантирано, че ЦК управляват надлежно риска, на който са изложени, е желателно да не се посочва подходът, който ЦК следва да предприеме за изчисляване на изискваното допълнително обезпечение по тези параметри. По същите причини ЦК не следва да бъдат възпрепятствани да използват различни надеждни методологични подходи за допълнително обезпечаване на ниво портфейл. Те следва да могат да прилагат методи, основани на корелациите между ценовия риск на финансовия инструмент или набора от финансови инструменти, по отношение на които те осъществяват клиринг, както и други подходящи методи, основани на еквивалентни статистически зависимости.
(25)
Когато се определя времевият период, през който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позицията на неизправната страна, ЦК следва да отчете съответните характеристики на финансови инструменти или портфейли, за които е осъществил клиринг, например степента на ликвидност и размера на позицията или нейната концентрация. ЦК следва да направи предпазлива оценка на времето, необходимо за цялостното приключване на позицията на неизправната страна след привличането на последното допълнително обезпечение, размера на позицията и нейната концентрация.
(26)
За да не се дестабилизира или влошава финансовата обстановка, ЦК следва, доколкото е възможно, да прилага далновидни методологии по отношение на допълнителните обезпечения, които ограничават вероятност от проциклични промени в изискванията за допълнително обезпечение, без това да нарушава устойчивостта на ЦК.
(27)
При извънборсовите деривати е обикновено оправдано използването на по-голям доверителен интервал, тъй като при тях ценообразуването може да бъде по-ненадеждно, а данните за минали периоди, на които се основават приблизителните оценки на експозицията - по-ограничени. ЦК може да извършват клиринг на извънборсови деривати, които не са засегнати от тези фактори и чиито характеристики на риска съвпадат с тези на борсово търгуваните деривати, като те следва да могат да извършват последователен клиринг на тези продукти независимо от метода на изпълнение.
(28)
Подходящото определение на екстремни, но реалистични пазарни условия представлява основен елемент от управлението на риска на ЦК. С оглед актуализирането на рамката за управление на риска на ЦК понятието екстремни, но реалистични пазарни условия не следва да се разглежда статично, а по-скоро като явление, което се променя с течение на времето и се различава за отделните пазари. Един пазарен сценарий може да бъде екстремен, но реалистичен за даден ЦК и същевременно да не бъде от голямо значение за друг ЦК. ЦК следва да изгради устойчива вътрешна рамка за определяне на пазарите, във връзка с които е изложен на риск, и да прилага общ минимален набор от стандарти за определяне на екстремните, но реалистични условия на всеки от определените пазари. Той следва също така да разгледа обективно възможността за настъпване на едновременни сътресения на няколко пазара.
(29)
За да бъде осигурено наличието на подходящи и надеждни правила за управление, използваната от ЦК рамка за установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия следва да бъде обсъдена от комитета за управление на риска и одобрена от ръководния съвет. Тя следва да подлежи най-малко веднъж годишно на преглед, резултатите от който биват обсъдени от комитета за управление на риска и след това представени пред ръководния съвет. Прегледът следва да гарантира, че промените в мащаба и концентрацията на експозициите на ЦК, както и тенденциите на пазарите, на които той оперира, са отразени в определението на екстремни, но реалистични пазарни условия. Този преглед обаче не следва да замества оценката, която ЦК текущо извършва на адекватността на своя гаранционен фонд съобразно променящите се пазарни условия.
(30)
За да се осигури ефективното управление на техния ликвиден риск, от ЦК следва да се изисква да изградят рамка за управление на ликвидния риск. Въпросната рамка следва да зависи от естеството на задълженията на ЦК и да обхваща инструментите, с които той разполага за оценка на своя ликвиден риск, за определяне на ликвидните затруднения, които могат да възникнат, и за гарантиране на адекватността на ликвидните му средства.
(31)
От ЦК следва да се изисква, когато оценява адекватността на ликвидните си средства, да взема предвид размера и ликвидността на ресурсите, с които разполага, както и евентуалния риск от концентрация на тези активи. Важно е ЦК да могат да установят всички основни видове концентрация на ликвиден риск в рамките на своите ресурси, за да могат при необходимост да получат незабавен достъп до ликвидните си ресурси. ЦК следва също така да отчетат допълнителните рискове, произтичащи от множеството взаимовръзки, взаимозависимости и концентрации.
(32)
Тъй като ликвидността по трансакциите трябва да бъде гарантирана към определената дата или дори в рамките на деня на трансакцията, ЦК може да използва парични средства при емитиращата централна банка, парични средства при кредитоспособни търговски банки, предварително договорени кредитни линии, предварително договорени репо сделки, високоликвидно обезпечение, държано при попечител, и инвестиции, които са леснодостъпни и обратими в парични средства при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия. Само при определени условия тези парични средства и обезпечения следва да се считат за предварително договорени ликвидни финансови ресурси.
(33)
За да се осигурят необходимите стимули за ЦК да спазва пруденциалните изисквания и да поддържа съответната сума на подходящо равнище, като същевременно избягва регулаторния арбитраж, е важно да се установи обща методология за изчисляване и поддържане на определен размер целеви собствени ресурси, с които ЦК следва да разполага и да използва съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Важно е тези ресурси, служещи за покриване на загуби от неизпълнение, да бъдат отделени и функционално независими от минималния изискуем капитал на ЦК, който покрива други рискове, на които ЦК може да бъде изложен.
(34)
За да им бъдат осигурени равностойни условия на конкуренция, е необходимо ЦК да прилагат съгласувана методология за изчисляване на собствените ресурси, които трябва да се използват съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Ако бъде позволено на ЦК да прилагат по своя преценка ненапълно изяснени методологии, отделните ЦК ще постигнат твърде различни резултати, като по този начин ще бъдат създадени стимули за регулаторен арбитраж. Ето защо е изключително важно методологията да не оставя възможност за индивидуална интерпретация от страна на ЦК. За тази цел би било целесъобразно да се използва обикновен процент, основан на ясно разграничими параметри и ясна методология, с което да се осигури съгласуваност при изчисляването на собствените ресурси на ЦК, които да бъдат използвани съгласно каскадния принцип при неизпълнение.
(35)
Следва да бъде установен минимален набор от критерии, за да се гарантира, че подходящото обезпечение е високоликвидно и може бързо да бъде превърнато в парични средства при минимално въздействие върху цената. Тези критерии следва да се отнасят до емитента на обезпечението, възможността то да бъде реализирано на пазара и дали неговата стойност се намира в правопропорционална зависимост от кредитоспособността на члена, предоставил обезпечението, с оглед покриване на евентуалния утежняващ риск. ЦК следва да може да прилага допълнителни критерии, необходими за постигане на желаното ниво на надеждност.
(36)
ЦК следва да приемат единствено високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск. За да се гарантира, че държаните от ЦК обезпечения са високоликвидни във всеки един момент, е необходимо ЦК да установят прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, както и да прилагат подходящи методологии за оценка. За целта ЦК следва също да използват граници на концентрация, с които се цели поддържането на необходимата диверсификация на обезпеченията, гарантираща, че те може да бъдат ликвидирани своевременно, без стойността им да бъде повлияна от значителен пазарен риск. Когато определят своите политики относно допустимите обезпечения и границите на концентрация, ЦК следва да вземат под внимание глобалната наличност на съответното обезпечение с оглед на потенциалните макроикономически ефекти на своите политики.
(37)
За да се избегне утежняващият риск, на клиринговите членове не следва като цяло да бъде разрешено да използват като обезпечение собствените си ценни книжа или ценни книжа, емитирани от дружество от тяхната група. ЦК следва да могат обаче да позволят на клиринговите членове да предоставят обезпечени облигации, които са защитени от неплатежоспособност на емитента. Съответното обезпечение следва все пак да бъде отделено по подходящ начин от емитента и да отговоря на минимални критерии за приемане на обезпечението. Клирингов член не следва да емитира финансови инструменти, чиято основна цел е да бъдат използвани като обезпечение от друг клирингов член.
(38)
За да се осигури стабилността на ЦК, те следва да приемат като обезпечение издадените от търговски банки гаранции единствено след задълбочена оценка на емитента и на правната, договорната и оперативната рамка на гаранцията. Необезпечените експозиции на ЦК към търговски банки следва да се избягват. Следователно гаранции на търговски банки могат да бъдат приемани само при строго определени условия. Тези условия са изпълнени обикновено на пазари, характеризиращи се с висока концентрация на търговски банки, които желаят да предоставят кредити на нефинансовите клирингови членове. Ето защо в тези случаи следва да се допускат по-високи граници на концентрация.
(39)
С цел да ограничи пазарния си риск ЦК следва да бъде задължен да преоценява ежедневно своите обезпечения. Той следва да прилага проценти за намаляване на стойността на обезпечението, които по предпазлив начин отразяват потенциалното намаление на стойността на обезпечението за интервала между неговата последна преоценка и момента, към който се счита за логично то да бъде ликвидирано при неблагоприятни пазарни условия. Степента на обезпеченост следва също така да е съобразена с потенциалните експозиции към утежняващ риск.
(40)
Прилагането на проценти за намаляване на стойността на обезпечението следва да помогне на ЦК да избегнат значителните и неочаквани корекции на размера на изискваното обезпечение, като по този начин се предотвратява, доколкото е възможно, процикличното въздействие.
(41)
Приеманите от ЦК обезпечения не следва да бъдат концентрирани върху ограничен брой емитенти или ограничен брой активи, с което се цели да се избегнат потенциалните значителни отрицателни ценови ефекти в случай на ускорена ликвидация на обезпечението. Поради тази причина концентрираните позиции от обезпечения не следва да се считат за високоликвидни.
(42)
Ликвидният, пазарният и кредитният риск следва да се разглеждат както на равнище портфейл, така и за всеки отделен финансов инструмент. Концентрацията на равнище портфейл може да има значителен отрицателен ефект върху ликвидността на обезпечението или на финансовите инструменти, в които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси, тъй като продажбата на значителни позиции при неблагоприятни пазарни условия вероятно ще доведе до намаляване на пазарната цена. По същата причина съхраняваните от ЦК обезпечения следва да се наблюдават и оценяват постоянно, за да се гарантира тяхната ликвидност.
(43)
Пазарите на енергийни деривати са много силно обвързани със стоковите спот пазари, които се характеризират с висок дял нефинансови клирингови членове. Голяма част от участниците на тези пазари са едновременно и производители на съответните стоки. Осигуряването на достатъчно обезпечение с цел пълно покриване на гаранциите на търговските банки би могло да накара тези нефинансови клирингови членове да се освободят от значителна част от текущите си позиции или да им попречи да продължат да осъществяват клиринг на своите позиции като пряк клирингов член на ЦК. Този процес би могъл да причини смущения на енергийните пазари, свързани с ликвидността и разнообразието на участниците на пазара. Поради това неговото прилагане следва да бъде отложено съгласно ясно установен график.
(44)
С цел да се осигури последователното прилагане на рамката, установена в Регламент (ЕС) № 648/2012, посочените в окончателните правила изисквания следва да бъдат аналогични за всички сектори. Енергийните дружества оперират понастоящем в добре уредена среда, която ще се нуждае от време за адаптация към установените нови изисквания с цел да се избегнат неблагоприятните последици за реалната икономика. Следователно за този тип пазари е желателно да се установи дата на прилагане, която ще позволи настоящата пазарна практика да бъде постепенно адаптирана, без да бъдат ненужно засегнати пазарната структура и ликвидността.
(45)
В инвестиционната политика на ЦК следва да се отдаде най-висок приоритет на принципите на запазване на капитала и постигане на максимална ликвидност. Инвестиционната политика следва също така да гарантира, че няма да възникнат конфликти с търговските интереси на ЦК.
(46)
Критериите, които финансовите инструменти следва да покриват, за да бъдат считани за приемливи инвестиции на ЦК, следва да са съобразени с принцип 16 от Принципите на КПСС - МОКЦК, за да се постигне съгласуваност в международен мащаб. По-специално от ЦК следва да бъде изискано да прилагат ограничителни стандарти към емитента на финансовия инструмент, прехвърляемостта на финансовия инструмент и кредитния, пазарния, валутния и свързания с променливостта риск на финансовия инструмент. ЦК следва да гарантира, че неговите прекомерни експозиции към даден финансов инструмент, вид финансов инструмент, отделен емитент, вид емитент или индивидуален попечител не засягат мерките, предприети за ограничаване на рисковите експозиции на неговите инвестиции.
(47)
Когато използва деривати, ЦК се излага на допълнителни кредитни и пазарни рискове и затова е необходимо да се определи ограничен набор от обстоятелства, при които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси в деривати. Като бъде отчетено, че целта на ЦК е да неутрализира пазарния риск, единствените рисковете, които ЦК ще трябва да хеджира, са свързани с приетото от него обезпечение или произтичат от неизпълнение на клирингов член. Рисковете по отношение на обезпечението, прието от ЦК, могат да бъдат ефективно управлявани чрез процентите за намаляване на стойността на обезпечението, като в този случай не се смята за необходимо ЦК да използва деривати. ЦК следва също така да използва деривати единствено за управлението на ликвидния риск, произтичащ от експозиции към различни валути, и с оглед хеджиране на портфейл на намиращ се в неизпълнение клирингов член само когато това е предвидено в процедурите на ЦК за управление на неизпълнението.
(48)
За да се гарантира тяхната стабилност, на ЦК следва да бъде разрешено да поддържат единствено минимално количество парични средства под формата на необезпечени депозити. За да предпазят паричните си средства, ЦК следва постоянно да гарантират, че към всеки един момент те са целесъобразно защитени срещу ликвиден риск.
(49)
Необходимо е да се установят строги изисквания към стрес тестовете и бек тестовете, за да се осигури доброто функциониране на моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск, като се отчитат всички рискове, на които ЦК е изложен, за да може ЦК да разполага във всеки един момент с необходимите средства за покриване на тези рискове.
(50)
За осигуряването на последователно прилагане на изискванията към ЦК е необходимо да се определят подробни разпоредби по отношение на видовете тестове, които трябва да бъдат осъществявани, в т.ч. стрес тестове и бек тестове. За да се разшири кръгът от ценни книжа и дериватни договори, които може да подлежат на клиринг в бъдеще, да бъдат отразени различията между дейността и подходите за управление на риска на ЦК, да се позволи отразяването на бъдещи промени и нови рискове, както и да се осигури достатъчна гъвкавост, е необходим подход, който е основан на покриването на критерии.
(51)
При одобряването на моделите на ЦК, техните методологии и рамка за управление на ликвидния риск е необходимо участието на подходяща независима трета страна, така че преди тяхното прилагане да бъдат установени и предприети необходимите корективни мерки и да бъдат избегнати потенциалните съществени конфликти на интереси. Независимата трета страна следва да бъде целесъобразно отделена от подразделението на ЦК, което разработва, прилага и ще управлява модела или политиките, които са в процес на утвърждаване, и не следва да бъде в съществен конфликт на интереси. Тези условия могат да бъдат изпълнени или от вътрешна страна, подчинена на отделна йерархична структура на отчитане, или от външна страна.
(52)
Различните елементи на финансовите ресурси на ЦК, по-специално покритието на допълнителното обезпечение, гаранционните фондове и другите финансови ресурси, имат за цел да обхващат различни сценарии и цели. Поради това е необходимо да се предвидят специфични изисквания, отразяващи тези цели, и да се осигури последователното им прилагане сред ЦК. Когато определя необходимото покритие, ЦК не следва да нетира експозициите между намиращите се в неизпълнение клирингови членове, за да се избегне намаляването на потенциалното въздействие на тези експозиции.
(53)
Различните видове финансови инструменти, по отношение на които ЦК може да извършва клиринг, са изложени на множество специфични рискове. Поради това ЦК следва да бъде задължен в своите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да отчита всички рискове, свързани с пазарите, на които предоставя клирингови услуги, за да гарантира, че адекватно оценява своята потенциална бъдеща експозиция. За да бъдат тези рискове надлежно отчетени, изискванията по отношение на стрес тестовете следва да включват специфичните рискове, свързани с различните видове финансови инструменти.
(54)
За да гарантира, че моделът за изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение адекватно отразява неговите потенциални експозиции, ЦК следва да извършва бек тест на ключовите параметри и допускания на модела в допълнение към ежедневните бек тестове на покритието на допълнителното обезпечение, с което се проверява целесъобразността на изисканите допълнителни обезпечения. Това е необходимо, за да се гарантира, че моделите на ЦК изчисляват точно първоначалното допълнително обезпечение.
(55)
Надлежният анализ на чувствителността на изискваните допълнителни обезпечения може да бъде от съществено значение, когато пазарите са неликвидни или нестабилни, и следва да се използва за определяне на въздействието на основните променливи параметри на модела. Анализът на чувствителността е ефективен инструмент за проучване на скрити недостатъци, които не могат да бъдат открити чрез бек тестове.
(56)
Липсата на редовни стрес тестове и бек тестове може да доведе до равнище на финансовите и ликвидните средства на ЦК, което е недостатъчно за покриване на действителните рискове, на които той е изложен. Подходящите тестове ще позволяват също така в моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да бъдат своевременно отразявани пазарните промени и новите рискове. Ето защо ЦК следва да използват своевременно резултатите от тестовете, когато преразглеждат своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск.
(57)
Моделирането на екстремни пазарни условия може да помогне на ЦК да установи границите на своите настоящи модели, рамката за управление на ликвидния риск и финансовите и ликвидни средства. То обаче изисква ЦК да използват собствената си преценка при моделиране на различните пазари и продукти. Провеждането на обратни стрес тестове следва да се счита за полезен, но не и основен инструмент за определяне на подходящото ниво на финансовите ресурси.
(58)
Участието на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни в изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението чрез симулационни проверки е от съществено значение, за да се гарантира, че те разполагат с познанията и оперативния капацитет, позволяващи им да участват успешно в управление на неизпълнението. При симулациите следва да се възпроизвежда сценарий на неизпълнение, представящ ролята и отговорностите на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни. Освен това е важно ЦК да разполага с подходящи механизми, които му позволяват да установи дали са необходими корективни действия и дали прилаганите правила и процедури се отличават с липса на яснота, или позволяват индивидуална интерпретация. Изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението е особено важно, когато в процеса на приключване се разчита на подкрепата на изправните клирингови членове или трети страни или когато процедурите при неизпълнение никога не са били изпитвани в условията на реално неизпълнение.
(59)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(60)
ЕОЦКП се консултира по целесъобразност с Европейския банков орган (по-долу „ЕБО“), Европейския съвет за системен риск и членовете на ЕСЦБ, преди да представи проектите на технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент. В съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (4) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„базисен риск“ е рискът, произтичащ от непълно корелираните промени между два или повече актива или договора, по отношение на които централен контрагент (по-долу „ЦК“) извършва клиринг;
2.
„доверителен интервал“ е процентът на промяна на експозицията за всеки финансов инструмент, на който е извършен клиринг, в рамките на определен наблюдаван минал период, който ЦК трябва да покрие през дадения период на ликвидация;
3.
„приемлива печалба“ е печалбата от пряката собственост върху физическата стока, която зависи както от пазарните условия, така и от други фактори, като например разходи по физическото съхранение;
4.
„допълнително обезпечение“ е обезпечението, посочено в член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012, което може да включва първоначално допълнително обезпечение и променлив маржин;
5.
„първоначално допълнително обезпечение“ е допълнителното обезпечение, привлечено от ЦК за покриване на потенциалната бъдеща експозиция към клиринговите членове, осигуряващи допълнителното обезпечение, и когато е приложимо, към оперативно съвместимите ЦК във времевия интервал между привличането на последното допълнително обезпечение и ликвидирането на позициите в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член или оперативно съвместим ЦК;
6.
„променлив маржин“ е обезпечението, привлечено или изплатено с оглед на текущите експозиции, произтичащи от действителните промени в пазарната цена;
7.
„риск от внезапно неизпълнение“ е рискът от неочаквано неизпълнение на контрагент или емитент, преди пазарът да е имал време да отрази това чрез увеличаване на неговия риск от неизпълнение;
8.
„период на ликвидация“ е използваният за изчисляване на допълнителното обезпечение период от време, който ЦК счита за необходим за уреждането на своята експозиция към намиращ се в неизпълнение клирингов член и в рамките на който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позициите на неизправната страна;
9.
„наблюдаван минал период“ е времевият хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди;
10.
„изключения при изпитване“ са резултатите от тест, които показват, че моделът или рамката за управление на ликвидния риск на ЦК не са доведели до желаното ниво на покритие;
11.
„утежняващ риск“ е рискът от експозиция към контрагент или емитент, когато обезпечението, предоставено от този контрагент или емитирано от този емитент, се характеризира с висока степен на корелация с неговия кредитен риск.
ГЛАВА II
ПРИЗНАВАНЕ НА УСТАНОВЕН В ТРЕТА ДЪРЖАВА ЦК
(член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Информация, която се представя на ЕОЦКП за признаването на ЦК
Заявлението за признаване, подадено от установен в трета държава ЦК, съдържа най-малко следната информация:
а)
пълното наименование на юридическото лице;
б)
самоличност на акционерите или съдружниците, имащи квалифицирано дялово участие;
в)
списък на държавите членки, в които ЦК възнамерява да предоставя услуги;
г)
класове финансови инструменти, за които се извършва клиринг;
д)
данни, които ще бъдат включени в уебсайта на ЕОЦКП в съответствие с член 88, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
е)
данни за неговите финансови ресурси, формата и начините, по които те се поддържат, както и мерките за осигуряване на тяхната сигурност, включително процедури за управление на неизпълнението;
ж)
данни относно методологията във връзка с допълнителните обезпечения и изчисляването на гаранционния фонд;
з)
списък на допустимите обезпечения;
и)
разбивка по всяка от валутите на ЕС на обемите, включително при нужда и на прогнозните обеми, на извършения от подалия заявлението ЦК клиринг;
й)
резултати от стрес тестовете и бек тестовете, проведени през годината, предхождаща датата на заявлението;
к)
неговите правила и вътрешни процедури, както и доказателство за пълното им съответствие с изискванията, приложими в тази трета държава;
л)
данни за всички споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
м)
данни относно споразуменията за отделяне и тяхната правна обоснованост и приложимост;
н)
данни относно въведените от ЦК изисквания за достъп и условия за временно преустановяване и прекратяване на членство;
о)
данни за всяко споразумение за оперативна съвместимост, включително информацията, предоставена на компетентния орган на третата държава с оглед оценяване на споразумението.
ГЛАВА III
ОРГАНИЗАЦИОННИ ИЗИСКВАНИЯ
(член 26 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 3
Правила за управлението
1. Ключовите компоненти на правилата за управлението на ЦК, определящи неговата организационна структура, както и ясно определените и надлежно документирани политики, процедури и процеси, съгласно които функционират ръководният му съвет и неговият висш ръководен състав, включват следното:
а)
състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет и комитетите към него;
б)
ролята и отговорностите на ръководния състав;
в)
структурата на висшия ръководен състав;
г)
йерархичната структура на отчитане между висшия ръководен състав и ръководния съвет;
д)
процедури за назначаване на членове на ръководния съвет и висшия ръководен състав;
е)
организация на функциите по управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен контрол;
ж)
процесите за осигуряване на отчетността пред заинтересованите страни.
2. ЦК разполага с необходимия персонал, за да изпълни всички задължения по настоящия регламент и Регламент (ЕС) № 648/2012. ЦК не предоставя персонала си на други дружества от групата, освен в рамките на споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК установява йерархия на отговорностите, която е ясна, последователна и целесъобразно документирана. ЦК гарантира, че функциите на директора по управление на риска, директора по проверка на съответствието и директора по технологиите се изпълняват от отделни лица, които са служители на ЦК, на които е възложена изключителната отговорност да изпълняват тези функции.
4. Когато ЦК е част от група, той отчита евентуалните последствия от това върху собствените си правила за управлението, включително дали разполага с необходимата степен на независимост за изпълнение на регулаторните си задължения като отделно юридическо лице и дали неговата независимост може да бъде нарушена от структурата на групата или от факта, че член на неговия ръководен съвет участва и в ръководния съвет на друго дружество от същата група. Такъв ЦК трябва да подготви специфични процедури за предотвратяване и управление на конфликти на интереси, в т.ч. и по отношение на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители.
5. Когато ЦК използва двустепенна система на управление, ролята и отговорностите на ръководния съвет, установени в настоящия регламент и в Регламент (ЕС) № 648/2012, се разпределят целесъобразно между надзорния съвет и управителния съвет.
6. Политиките, процедурите и системите за управление на риска, както и съответните механизми за контрол са част от съгласувана и последователна рамка на управление, която се преразглежда и актуализира редовно.
Член 4
Механизми за управление на риска и вътрешен контрол
1. ЦК разполага със стабилна рамка за цялостно управление на всички съществени рискове, на които е или може да бъде изложен. ЦК установява документирани политики, процедури и системи, които разкриват, измерват, проследяват и управляват тези рискове. Когато установява политиките, процедурите и системите за управление на риска, ЦК ги структура по начин, гарантиращ, че клиринговите членове управляват правилно и ограничават рисковете, които те създават за ЦК.
2. ЦК извършва интегриран и цялостен преглед на всички съответни рискове. Тук спадат рисковете, които поема от и създава за своите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти, както и рисковете, които поема от и създава за други дружества, в т.ч. оперативно съвместими ЦК, системи за сетълмент на ценни книжа и платежни системи, банки, извършващи сетълмент, доставчици на ликвидност, централни депозитари на ценни книжа, обслужвани от ЦК места за търговия и други ключови доставчици на услуги.
3. ЦК разработва подходящи инструменти за управление на риска, които му позволяват да управлява и докладва всички основни рискове. Тук спадат разкриването и управлението на системните, пазарните и други взаимовръзки. Ако ЦК предоставя свързани с клиринг услуги, които представляват отделен от неговите функции рисков профил и потенциално създават значителни допълнителни рискове за него, ЦК трябва да управлява тези допълнителни рискове по подходящ начин. Това може да включва правното отделяне на допълнителните услуги, които ЦК предоставя, от основните му функции.
4. С правилата за управлението се гарантира, че ръководният съвет на ЦК поема окончателната отговорност и отчетност за управление на рисковете на ЦК. Ръководният съвет определя, установява и документира подходящите граници и капацитет за поемане на риск от страна на ЦК. Ръководният съвет и висшият ръководен състав гарантират, че политиките, процедурите и контролните механизми на ЦК са в съответствие с неговите граници и капацитет за поемане на риск и че посочват начина, по който ЦК установява, докладва, проследява и управлява рисковете.
5. ЦК прилага надеждни системи за информация и контрол на рисковете, които предоставят на ЦК, по целесъобразност, на неговите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти възможността да получат своевременна информация и да прилагат целесъобразно политиките и процедурите за управление на риска. Тези системи гарантират най-малко, че кредитните и ликвидните експозиции се следят непрекъснато на равнище ЦК, на равнище клирингов член, както и доколкото е приложимо - на равнище клиент.
6. ЦК гарантира, че функцията по управление на риска разполага с нужните правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация и че е достатъчно независима от другите функции на ЦК. Директорът по управлението на риска на ЦК прилага рамката за управление на риска, включително установените от ръководния съвет политики и процедури.
7. ЦК разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол, които подпомагат ръководния съвет при мониторинга и оценката на адекватността и ефективността на неговите политики, процедури и системи за управление на риска. Тези механизми включват надеждни административни и счетоводни процедури, стабилна функция по проверка на съответствието и независима функция за вътрешен одит и одобряване или преразглеждане.
8. Финансовите отчети на ЦК се изготвят на годишна основа и се заверяват от задължителни одитори или одиторски дружества по смисъла на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Член 5
Политика и процедури по проверка на съответствието
1. ЦК установява, прилага и поддържа подходящи политики и процедури, предназначени да разкриват риска от неспазване на задълженията на ЦК и неговите служители по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и свързаните с това рискове, и въвеждат подходящи мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно своите правомощия по посочените регламенти.
2. ЦК гарантира, че неговите правила, процедури и договорни споразумения са ясни и изчерпателни и осигуряват спазването на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и на всички други приложими регулаторни и надзорни изисквания.
Правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК се съхраняват в писмен вид или на друг траен носител. Тези правила, процедури и договорни споразумения, както и всички съпътстващи материали трябва да бъдат точни, актуални и леснодостъпни за компетентните органи, клиринговите членове и по целесъобразност, клиентите.
ЦК установява и анализира надеждността на правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК. За целите на анализа може да се потърси независимо правно становище. ЦК разполага с механизъм за предлагане и въвеждане на промени в своите правила и процедури, като преди въвеждането на съществени промени се консултира с всички засегнати клирингови членове и представя предложените промени пред компетентния орган.
3. Когато разработва своите правила, процедури и договорни споразумения, ЦК взема предвид съответните регулаторни принципи, стандартите за сектора и пазарните протоколи и ясно посочва в кои случаи тези практики са залегнали в документацията, уреждаща правата и задълженията на ЦК, неговите клирингови членове и заинтересованите трети страни.
4. ЦК установява и анализира потенциалните случаи на стълкновение на правни норми и разработва правила и процедури, които намаляват произтичащите от това правни рискове. За целите на анализа ЦК може при нужда да потърси независимо правно становище.
В правилата и процедурите на ЦК се посочва ясно правото, което би следвало да се прилага по отношение на всеки един аспект от дейностите и операциите на ЦК.
Член 6
Функция по проверка на съответствието
1. ЦК установява и поддържа постоянна и ефективна функция по проверка на съответствието, която е независима от другите функции на ЦК. ЦК гарантира, че функцията по проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация.
При установяването на своята функция по проверка на съответствието ЦК взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази дейност.
2. Директорът по проверка на съответствието е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с член 5, параграф 4 мерки, както и на предприетите действия за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЦК;
б)
да администрира политиките и процедурите по проверка на съответствието, установени от висшия ръководен състав и ръководния съвет;
в)
да консултира и съдейства на лицата, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите на ЦК, във връзка със спазване на задълженията на ЦК по настоящия регламент, Регламент (ЕО) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и други приложими нормативни изисквания, ако има такива;
г)
да отчита редовно пред ръководния съвет спазването от страна на ЦК и неговите служители на задълженията им по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012;
д)
да установява процедури за ефективно преодоляване на случаите на неспазване;
е)
да гарантира, че ангажираните с функцията по проверка на съответствието лица не участват в изпълнението на наблюдаваните от тях услуги или дейности и че конфликтите на интереси на тези лица биват надлежно разкривани и отстранявани.
Член 7
Организационна структура и отделяне на йерархичната структура на отчитане
1. ЦК определя състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет, висшия ръководен състав и комитетите към ръководния съвет. Тези договорености са ясно определени и надлежно документирани. Ръководният съвет създава най-малко одитен комитет и комитет по възнагражденията. Създаденият в съответствие с член 28 от Регламент (ЕС) № 648/2012 комитет за управление на риска изпълнява консултативни функции към ръководния съвет.
2. Ръководният съвет поема най-малко следните отговорности:
а)
установяване на ясни цели и стратегии на ЦК;
б)
ефективен мониторинг на висшия ръководен състав;
в)
установяване на подходящи политики за възнагражденията;
г)
установяване и надзор на функцията по управление на риска;
д)
надзор на функциите по проверка на съответствието и по вътрешен контрол;
е)
надзор на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
ж)
надзор на спазването на всички разпоредби по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и на всички други регулаторни и надзорни изисквания;
з)
осигуряване на отчетност пред акционерите или собствениците и служителите, клиринговите членове и техните клиенти и другите заинтересовани страни.
3. Висшият ръководен състав е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
осигуряване на съгласуваност на дейностите на ЦК с определените от ръководния съвет цели и стратегия на ЦК;
б)
разработване и установяване на процедури по проверка на съответствието и вътрешен контрол, които насърчават целите на ЦК;
в)
подлагане на процедурите за вътрешен контрол на редовен преглед и изпитване;
г)
осигуряване на достатъчно средства за управление на риска и проверка на съответствието;
д)
активно участие в процеса на контрол на риска;
е)
осигуряване на надлежното преодоляване на рисковете, които ЦК поема във връзка с извършваните от него клиринг и клирингови дейности.
4. Когато ръководният съвет делегира задачи на комитети или подкомитети, той запазва правомощията за одобрение на решенията, които биха могли да имат съществено въздействие върху рисковия профил на ЦК.
5. Договореностите, при които функционират ръководният съвет и висшият ръководен състав, включват процеси за установяване, преодоляване и управление на потенциални конфликти на интереси на членовете на ръководния съвет и висшия ръководен състав.
6. ЦК разполага с ясна и пряка йерархична структура на отчитане между неговия ръководен съвет и висшия му ръководен състав, с което се гарантира, че висшият ръководен състав носи отговорност за своите резултати. Йерархичната структура за отчитане на управлението на риска, проверката на съответствието и вътрешен одит е ясна и отделена от структурата за другите дейности на ЦК. Директорът по управлението на риска се отчита пряко пред ръководния съвет или чрез председателя на комитета за управление на риска. Директорът по проверка на съответствието и функцията по вътрешен одит се отчитат пряко пред ръководния съвет.
Член 8
Политика за възнагражденията
1. Комитетът по възнагражденията разработва и развива политиката за възнагражденията, контролира нейното изпълнение от страна на висшия ръководен състав и редовно преглежда нейното практическо изпълнение. Самата политика се документира и преразглежда най-малко веднъж годишно.
2. Политиката за възнагражденията е изготвена така, че нивото и структурата на възнагражденията да бъдат съгласувани с разумното управление на риска. Политиката отчита както бъдещите, така и настоящите рискове и тяхното въздействие. Графикът на изплащане на възнагражденията трябва да зависи от времевия хоризонт на рисковете. При променливите възнаграждения конкретно политиката трябва да отдаде дължимото внимание на евентуалните времеви несъответствия между резултати и риск и да гарантира, че плащанията биват целесъобразно отлагани във времето. Между фиксираните и променливите елементи на общото възнаграждение съществува баланс, съответстващ на риска.
3. С политиката за възнагражденията се гарантира, че възнаграждението на персонала, ангажиран с управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен одит, не зависи от резултатите от стопанската дейност на ЦК. Равнището на възнаграждение е съобразено с отговорностите, както и с равнището на възнаграждение в съответната сфера на стопанска дейност.
4. Политиката за възнагражденията подлежи на ежегоден независим одит. Резултатите от тези одити се предоставят на компетентния орган.
Член 9
Системи за информационни технологии
1. При разработването на своите системи за информационни технологии ЦК гарантира, че те са надеждни и сигурни, както и в състояние да обработват информацията, необходима за безопасното и ефикасно изпълнение на дейностите и операциите на ЦК.
Структурата на информационните технологии е надлежно документирана. Системите са разработени, за да покрият оперативните нужди на ЦК и рисковете, на които той е изложен. Те са устойчиви, включително при неблагоприятни пазарни условия, а при необходимост може да бъдат разширени, за да обработят допълнителната информация. ЦК предвижда процедури и планира капацитет, в т.ч. достатъчно излишен капацитет, за да може при сериозни смущения системата да обработи всички висящи трансакции в рамките на деня. ЦК предвижда процедури за въвеждането на нови технологии, включително ясни планове за връщане към предишното технологично състояние.
2. С цел да осигури висока степен на сигурност при обработването на информация, както и да предвиди възможности за връзка със своите клирингови членове, клиенти и доставчици на услуги, ЦК изгражда своите информационни системи на базата на международно признати технически стандарти и на най-добрите практики в сектора. Преди първоначалната употреба, след въвеждането на значителни изменения, както и след настъпването на сериозни смущения ЦК подлага своите системи на строги тестове, симулиращи неблагоприятни пазарни условия. Клиринговите членове и клиенти, оперативно съвместимите ЦК и другите заинтересовани страни участват, доколкото е уместно, в подготовката и провеждането на тези тестове.
3. ЦК поддържа стабилна рамка за информационна сигурност, посредством която управлява по подходящ начин риска в областта на информационната сигурност. Рамката включва подходящи механизми, политики и процедури за защита на информацията от неразрешено оповестяване, за осигуряване на точността и целостта на данните и за гарантиране на достъпа до услугите на ЦК.
4. Рамката за информационна сигурност включва най-малко следните елементи:
а)
контрол на достъпа до системата;
б)
подходящи предпазни мерки срещу проникване и злоупотреба с данни;
в)
специфични устройства за запазване на автентичността и целостта на данните, включително криптографски техники;
г)
надеждни мрежи и процедури за точно и бързо прехвърляне на данни при ниски нива на смущение;
д)
одитни пътеки.
5. Системите за информационни технологии и рамката за информационна сигурност се преразглеждат най-малко веднъж годишно. Те подлежат на независими одити. Резултатите от тези одити се докладват на ръководния съвет и се предоставят на компетентния орган.
Член 10
Оповестяване
1. ЦК осигурява безплатен обществен достъп до следната информация:
а)
информация относно неговите правила за управлението, в т.ч.:
i)
неговата организационна структура, както и ключови цели и стратегии;
ii)
ключови елементи на политиката за възнагражденията;
iii)
ключова финансова информация, включително най-актуалните одитирани финансови отчети;
б)
информация относно неговите правила, в т.ч.:
i)
процедури за управление на неизпълнението, процедури и допълнителни текстове;
ii)
информация във връзка с непрекъснатостта на стопанската дейност;
iii)
информация относно неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска в съответствие с глава XII;
iv)
пълната информация относно неговата структура и операции, както и относно правата и задълженията на клиринговите членове и клиенти, необходима за ясното разграничаване и цялостното разбиране на рисковете и разходите, свързани с използването на услугите на ЦК;
v)
настоящите клирингови услуги на ЦК, включително подробна информация за обхвата на всяка една услуга;
vi)
неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска, включително информация относно финансовите ресурси, инвестиционната политика, източниците на ценови данни и моделите, използвани при изчисляване на допълнителните обезпечения;
vii)
законодателството и правилата, които уреждат:
1)
достъпа до ЦК;
2)
договорите, сключени от ЦК с клирингови членове и доколкото е приложимо, с клиенти;
3)
договорите, които ЦК приема за клиринг;
4)
всяко споразумение за оперативна съвместимост;
5)
използването на обезпечения и вноски в гаранционния фонд, включително ликвидирането на позиции и обезпечения и степента, до която обезпечението е защитено срещу искове на трети страни;
в)
информация относно допустимите обезпечения и приложимите проценти за намаляване на тяхната стойност;
г)
списък на всички настоящи клирингови членове, включително критерии за приемане, временно преустановяване и прекратяване на членството.
Когато компетентният орган е съгласен с ЦК, че всяко разкриване на информацията по буква б) или в) от настоящия параграф може да изложи на риск търговската тайна или сигурността и стабилността на ЦК, ЦК може да реши да оповести тази информация по начин, който предотвратява или намалява тези рискове, или да не я оповестява.
2. ЦК оповестява пред обществеността безплатно информацията относно всяка съществена промяна в своите правила за управлението, целите, стратегиите и ключовите политики, както и в действащите правила и процедури.
3. Информацията, която трябва да бъде публично оповестена от ЦК, е достъпна на неговия уебсайт. Информацията е достъпна най-малко на езика, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Член 11
Вътрешен одит
1. ЦК създава и поддържа функция по вътрешен одит, която е отделена и независима от другите функции и дейности на ЦК и която изпълнява следните задачи:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който се проверяват и оценяват адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите на ЦК за вътрешен контрол и правилата за управлението;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява спазването на тези препоръки;
г)
докладва пред ръководния съвет по въпроси, свързани с вътрешния одит.
2. Функцията по вътрешен одит разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата документация, необходима за нейното осъществяване. Тя е достатъчно независима от управлението и се отчита директно пред ръководния съвет.
3. Вътрешният одит оценява ефективността на процедурите на ЦК за управление и механизмите за контрол на риска по начин, пропорционален на рисковете, пред които са изправени различните сфери на дейност, и независимо от оценяваните области на дейността. Функцията по вътрешен одит разполага с достъп до информацията, необходима за извършването на преглед на всички дейности и операции, процеси и системи на ЦК, включително възложените на външни подизпълнители.
4. Изготвените от вътрешния одит оценки се основават на цялостен одитен план, който се преразглежда и докладва на компетентния орган най-малко веднъж годишно. ЦК гарантира, че при настъпването на определени събития може в кратък срок да извърши необходимите специални одити. Одитният план и прегледът се одобряват от ръководния съвет.
5. Клиринговите операции, процесите по управление на риска, както и механизмите за вътрешен контрол и счетоводното отчитане подлежат на независим одит. Независимите одити се извършват най-малко веднъж годишно.
ГЛАВА IV
СЪХРАНЯВАНЕ НА ДАННИ
(член 29 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 12
Общи изисквания
1. ЦК съхранява данните на траен носител, позволяващ информацията да бъде предоставена на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членовете на ЕСЦБ в такава форма и вид, че да бъдат спазени следните условия:
а)
възможно е да се възпроизведат всички основни етапи на извършената от ЦК обработка;
б)
възможно е да се регистрира, проследи и извлече първоначалното съдържание на данните, преди всякакви поправки или други изменения;
в)
въведени са мерки за предотвратяване на неправомерното изменение на данни;
г)
съществуват подходящи мерки за осигуряване на сигурността и поверителността на съхраняваните данни;
д)
в системата за съхраняване на данни е изграден механизъм за установяване и отстраняване на грешки;
е)
системата за съхраняване на данни осигурява навременното възстановяване на данни в случай на повреда в системата.
2. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-кратък от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и най-късно в рамките на работния ден, следващ деня на получаване на искане от съответния орган.
3. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-дълъг от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и в рамките на пет работни дни от получаване на искане от съответния орган.
4. Когато обработваната от ЦК информация съдържа лични данни, ЦК съблюдават своите задължения по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7).
5. Когато ЦК съхранява данните извън Съюза, той гарантира, че компетентният орган, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ могат да получат идентичен достъп до данните в рамките на същите срокове, както при съхраняване на данните в рамките на Съюза.
6. Всеки ЦК посочва съответните лица, които в рамките на установените в параграфи 2 и 3 срокове за предоставяне на съответните данни могат да пояснят съдържанието на неговите данни пред компетентните органи.
7. Всички данни, които ЦК трябва да съхранява в съответствие с настоящия регламент, подлежат на проверка от страна на компетентния орган. При поискване ЦК предоставя на компетентния орган пряк достъп до данните, изисквани по членове 13 и 14.
Член 13
Съхраняване на данни за трансакциите
1. ЦК съхранява данните за всички трансакции по всички договори, по отношение на които той осъществява клиринг, и гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на клиринговия процес по всеки договор, и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. По отношение на всяка трансакция, за която е получено искане за клиринг, ЦК - веднага след получаване на съответната информация, съхранява и актуализира следните данни:
а)
цена, ставка или спред и количество;
б)
клирингов капацитет, който посочва дали трансакцията е за покупка или продажба от гледна точка на регистрирането от ЦК;
в)
идентификация на инструмента;
г)
идентификация на клиринговия член;
д)
идентификация на мястото, където е бил сключен договорът;
е)
дата и час на намеса на ЦК;
ж)
дата и час на прекратяване на договора;
з)
условия и срокове на сетълмента;
и)
дата и час на сетълмента или на откупуване на трансакцията, както и по целесъобразност следните елементи:
i)
дата и час на първоначално сключване на договора;
ii)
първоначалните условия и страни по договора;
iii)
ако е приложимо, идентификация на оперативно съвместимия ЦК, който извършва клиринг на една част от сделката;
iv)
самоличността на клиента, включително на непреките клиенти, когато тя е известна на ЦК, и в случай на отказ, идентификация на страната, която е прехвърлила договора.
Член 14
Съхраняване на данни за позициите
1. ЦК съхранява данни за позициите, държани от всеки клирингов член. За всяка сметка, водена в съответствие с член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се съхраняват отделни данни, като ЦК гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на трансакциите, с които позицията е създадена, както и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. Към края на всеки работен ден ЦК съхранява за всяка позиция следните данни, доколкото те са свързани с въпросната позиция:
а)
идентификация на клиринговия член, на клиента, ако е известен на ЦК, както и по целесъобразност на всеки оперативно съвместим ЦК, поддържащ такава позиция;
б)
знака на позицията;
в)
ежедневно изчисляваната стойност на позицията, включително данни за стойностите, на които договорите се оценяват, както и всяка друга необходима информация.
3. По отношение на всяка отделна сметка на клирингов член и клиент, ако той е известен на ЦК, ЦК съхранява и актуализира данни за стойността на допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и посочените в член 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012 други финансови ресурси, изисквани от ЦК, както и съответната стойност на действително предоставените от клиринговия член средства към края на деня и промените в тази стойност, които могат да възникнат в рамките на деня.
Член 15
Съхраняване на данни за стопанската дейност
1. ЦК съхранява адекватни и точни данни за дейностите, свързани с неговата стопанска дейност и вътрешна организация.
2. Посочените в параграф 1 данни се актуализират при всяка съществена промяна в съответните документи и включват най-малко:
а)
организационната структура на ръководния съвет и съответните комитети, звеното за клиринг, звеното за управление на риска, както и всички други релевантни звена или подразделения;
б)
самоличността на акционерите или съдружниците, преки или непреки, физически или юридически лица, които имат квалифицирано участие, и данни за размера на това участие;
в)
документите, удостоверяващи политиките, процедурите и процесите, изисквани по глава III и член 29;
г)
протоколите от заседанията на ръководния съвет и, ако е приложимо, от заседанията на подкомитетите към ръководния съвет и от комитетите към висшия ръководен състав;
д)
протоколите от заседанията на комитета за управление на риска;
е)
протоколите от заседанията на консултативните групи с клиринговите членове и клиенти, ако има такива;
ж)
вътрешни и външни одитни доклади, доклади за управлението на риска, доклади за проверка на съответствието, както и доклади на консултантските фирми, включително отговорите от страна на ръководството;
з)
политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, изисквани съгласно член 17;
и)
плана и дневните отчети на ликвидността, изисквани съгласно член 32;
й)
данни за всички активи, пасиви и капиталови сметки, изисквани съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
к)
получени жалби, включително име, адрес и номер на сметката на жалбоподателя; датата, на която е получена жалбата; имената на всички лица, посочени в жалбата; описание на естеството на жалбата; уреждане на жалбата и дата, на която жалбата е била приключена;
л)
данни за всяко прекъсване или неправилно функциониране на услугите, включително подробен доклад относно графика, последствията и корективните действия;
м)
данни за резултатите от проведените стрес тестове и бек тестове;
н)
писмена кореспонденция с компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ;
о)
правни становища, получени в съответствие с глава III;
п)
когато е приложимо, документацията относно споразуменията за оперативна съвместимост с други ЦК;
р)
информацията по член 10, параграф 1, буква б), подточка vii) и буква г);
с)
документите, описващи разработването на нови бизнес инициативи.
Член 16
Съхраняване на данните, отчитани пред регистър на трансакции
ЦК установява и съхранява цялата информация и данни, които трябва да бъдат отчитани в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, заедно с данни за датата и часа на отчитане на трансакцията.
ГЛАВА V
НЕПРЕКЪСНАТОСТ НА ДЕЙНОСТТА
(член 34 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 17
Стратегия и политика
1. ЦК разполага с политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие, които са одобрени от ръководния съвет. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие подлежат на независим преглед, резултатите от който се докладват на ръководния съвет.
2. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност са посочени всички ключови стопански функции и съответни системи и са включени стратегията, политиките и целите на ЦК, гарантиращи непрекъснатостта на тези функции и системи.
3. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност е съобразена с външните връзки и взаимозависимости в рамките на финансовата инфраструктура, включително местата за търговия, на които ЦК осъществява клиринг, системите за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и кредитните институции, използвани от ЦК или свързан ЦК. В нея биват отчетени и ключовите функции или услуги, чието изпълнение е било възложено на трети страни.
4. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие съдържат ясно определени и документирани механизми, които се използват при свързани с непрекъснатостта извънредни ситуации, бедствия или кризи и които са предназначени да осигурят минимално ниво на обслужване на ключовите функции.
5. В плана за възстановяване при катастрофично събитие са посочени и включени цели по отношение на етапите и времето за възстановяване на ключовите функции и е определена най-подходящата стратегия за възстановяване на всяка от тези функции. Тези механизми имат за цел да гарантират, че при извънредни ситуации ключовите функции ще бъдат приключени навреме, а договорените нива на обслужване - постигнати.
6. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност на ЦК е определено максимално допустимото време, през което ключовите функции и системи са неизползваеми. Максималното време за възстановяване на ключовите функции на ЦК, което се посочва в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност, не надхвърля 2 часа. Процедурите и плащанията по ежедневното приключване се осъществяват в рамките на изискваното време и при всякакви обстоятелства.
7. Когато определя времето за възстановяване на всяка една функция, ЦК отчита потенциалното цялостно въздействие върху ефективността на пазара.
Член 18
Анализ на въздействието върху стопанската дейност
1. ЦК извършва анализ на въздействието върху стопанската дейност, чиято цел е да установи кои стопански функции са от ключово значение за гарантиране на услугите на ЦК. В анализа се отчита значението на тези функции за други институции и функции във финансовата инфраструктура.
2. ЦК използва сценариен анализ на риска, чиято цел е да установи как различните сценарии влияят на рисковете, свързани с неговите ключови стопански функции.
3. Когато оценява рисковете, ЦК отчита зависимостта от външни доставчици, в т.ч. и на комунални услуги. ЦК предприема действия за управление на тези зависимости чрез подходящи договорни и организационни разпоредби.
4. Анализът на въздействието върху стопанската дейности и сценарийният анализ се актуализират редовно и най-малкото веднъж годишно, както и след инцидент или съществени организационни промени. Анализите отчитат всички съществени промени, включително пазарните и технологичните тенденции.
Член 19
Възстановяване при катастрофично събитие
1. ЦК разполага с механизми за осигуряване на непрекъснатостта на своите ключови функции, основани на сценарии за катастрофични събития. Тези механизми обхващат най-малко наличието на необходимите човешки ресурси, максималната продължителност на прекъсване на ключовите функции, както и преминаването към алтернативен обработвателен център и възстановяване на функциите в рамките на този център.
2. ЦК поддържа алтернативен обработвателен център, който може да гарантира непрекъснатост на всички ключови функции на ЦК, идентична на тази в основния център. Географският рисков профил на алтернативния център е различен от този на основния център.
3. ЦК поддържа или разполага с незабавен достъп до алтернативния стопански център, позволяващ на служителите да гарантират най-малко непрекъснатостта на обслужването, когато основният център не е на разположение.
4. ЦК разглежда необходимостта от изграждане на допълнителни обработвателни центрове, особено когато диверсификацията на рисковите профили на основния и алтернативния център не е достатъчна, за да гарантира изцяло, че целите по отношение на непрекъснатостта на стопанската дейност на ЦК ще бъдат изпълнени при всички сценарии.
Член 20
Изпитване и мониторинг
1. ЦК подлага своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие на изпитване и мониторинг, извършвани редовно и след всяка значителна модификация или изменение в системите или съответните функции, за да гарантира, че с политиката за непрекъснатост на стопанската дейност ще бъдат постигнати поставените цели, включително двучасовия максимален срок за възстановяване на функциите. Тестовете са планирани и документирани.
2. Изпитванията на политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие отговарят на следните условия:
а)
включват сценарии за широкомащабни катастрофични събития и преминаване от основния към алтернативния център;
б)
включват участието на клирингови членове, външни доставчици и съответните институции във финансовата инфраструктура, по отношение на които са установени взаимозависимости в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност.
Член 21
Поддържане
1. ЦК преразглежда редовно и актуализира своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност, за да включи всички ключови функции, както и най-подходящата стратегия за тяхното възстановяване.
2. ЦК преразглежда редовно и актуализира своя план за възстановяване при катастрофично събитие, за да бъдат включени най-подходящите стратегии за възстановяване на всички ключови функции.
3. В актуализираните варианти на политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие се вземат предвид резултатите от тестовете и препоръките от независимите прегледи, другите прегледи и от компетентните органи. След всяко значително смущение ЦК преразглежда своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, за да установи причините и всички необходими подобрения на своите операции, политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие.
Член 22
Управление на кризи
1. ЦК разполага с функция за управление на кризи, която се задейства при извънредни ситуации. Процедурата за управление на кризи е ясна и писмено документирана. Ръководният съвет контролира функцията за управление на кризи и редовно получава и преглежда отчетите за нея.
2. Функцията за управление на кризи включва добре структурирани и ясни процедури за управление на вътрешната и външната комуникация по време на криза.
3. След настъпването на кризисно събитие ЦК извършва преглед на начина, по който е преодолял кризата. Прегледът обхваща, когато е приложимо, участието на клиринговите членове и други външни заинтересовани страни.
Член 23
Комуникация
1. ЦК разполага с комуникационен план, документиращ начина, по който висшият ръководен състав, ръководният съвет и съответните външни заинтересовани страни, в т.ч. компетентни органи, клирингови членове, клиенти, агенти по сетълмента, системи за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и места за търговия, ще бъдат целесъобразно осведомявани по време на криза.
2. Сценарийните анализи, анализите на риска, прегледите и резултатите от мониторинга и изпитванията биват докладвани на ръководния съвет.
ГЛАВА VI
ДОПЪЛНИТЕЛНИ ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
(член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 24
Процент
1. ЦК изчислява първоначалното допълнително обезпечение, което покрива произтичащите от промените на пазара експозиции, за всеки обезпечаван на продуктова основа финансов инструмент в рамките на периода, определен в член 25, и при допускане за времеви хоризонт за ликвидация на позицията съгласно посоченото в член 26. За изчисляването на първоначалните допълнителни обезпечения ЦК спазва най-малко следните доверителни интервали:
а)
99,5 % за извънборсови деривати;
б)
99 % за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящите доверителни интервали за всеки клас финансови инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, ЦК взема също така предвид най-малко следните фактори:
а)
сложността и равнището на несигурност при ценообразуването на класа финансови инструменти, които могат да ограничат възможностите за одобряване на изчисленията на първоначалното обезпечение и променливия маржин;
б)
рисковите параметри на класа финансови инструменти, в т.ч. променливост, дюрация, ликвидност, нелинейни ценови характеристики, риск от внезапно неизпълнение и утежняващ риск;
в)
степента, до която другите механизми за контрол на риска не ограничават целесъобразно кредитните експозиции;
г)
присъщия за класа финансови инструменти ливъридж, включително дали класът финансови инструменти се характеризира с високо ниво на променливост, високо ниво на концентрация сред няколко участници на пазара или трудности при закриване.
3. ЦК информира съответния си компетентен орган и своите клирингови членове относно критериите, използвани за определяне на процента, прилаган за изчисляване на допълнителните обезпечения за всеки клас финансови инструменти.
4. Когато ЦК извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може на базата на рисковите фактори, посочени в параграф 2, да използва за тези договори доверителни интервали от най-малко 99 %, ако рисковете по договорите за извънборсови деривати, по отношение на които той извършва клиринг, са подходящо ограничени чрез този доверителен интервал и условията по параграф 2 са спазени.
Член 25
Времеви хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди
1. ЦК гарантира, че съгласно своята методология и процес за одобряване на модела, установени в съответствие с глава XII, първоначалните допълнителни обезпечения покриват най-малко при определения в член 24 доверителен интервал и за определения в член 26 период на ликвидация експозициите, произтичащи от променливостта за минали периоди, изчислена на базата на данни, обхващащи най-малко последните 12 месеца.
ЦК гарантира, че данните, използвани за изчисляване на променливостта за минали периоди, отразяват всички възможни условия на пазара, включително периодите на напрежение.
2. При изчисляването на променливостта за минали периоди ЦК може да използва други времеви хоризонти, при условие че с използването на тези времеви хоризонти се постигат допълнителни обезпечения, които са поне толкова високи, колкото получените при определения в параграф 1 времеви период.
3. Параметрите на допълнителните обезпечения за финансови инструменти, за които липсват данни за минали периоди, се основават на консервативни допускания. ЦК адаптира своевременно изчисленията на необходимите допълнителни обезпечения посредством анализ на ценовите данни за минали периоди на новите финансови инструменти.
Член 26
Времеви хоризонти за периода на ликвидация
1. ЦК определя времевите хоризонти за периода на ликвидация, като взема предвид характеристиките на подлежащия на клиринг финансов инструмент, пазара, на който той се търгува, както и периода за изчисляване и привличане на допълнителните обезпечения. Тези периоди за ликвидация представляват най-малко:
а)
пет работни дни за извънборсови деривати;
б)
два работни дни за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящия период на ликвидация, ЦК оценява и сумира най-малко:
а)
възможно най-дългия период между момента на привличане на последните допълнителни обезпечения и момента, в който ЦК декларира неизпълнението или започва процедурата по управление на неизпълнението;
б)
очаквания период, необходим за разработване и изпълнение на стратегията за управление на неизпълнението на клирингов член според особеностите на всеки клас финансови инструменти, включително равнището на ликвидност, размера и концентрацията на позициите, както и пазарите, които ЦК ще използва, за да приключи или хеджира изцяло позицията на клиринговия член;
в)
когато е приложимо, необходимия период за покриване на риска от контрагента, на който ЦК е изложен.
3. При оценяване на определените в параграф 2 периоди ЦК взема предвид най-малко факторите, посочени в член 24, параграф 2, и времевия хоризонт за изчисляване на променливостта за минали периоди, посочен в член 25.
4. Когато извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може да използва времеви хоризонт за периода на ликвидация, различен от посочения в параграф 1, при условие че той може да удостовери пред съответния си компетентен орган:
а)
че с оглед на специфичните характеристики на съответните извънборсови деривати този времеви хоризонт би бил по-подходящ от посочения в параграф 1;
б)
че този времеви хоризонт е най-малко два работни дни.
Член 27
Допълнително обезпечаване на ниво портфейл
1. ЦК може да допусне необходимите допълнителни обезпечения по финансовите инструменти да бъдат компенсирани или намалени, ако ценовият риск на един финансов инструмент или набор от финансови инструменти се характеризира с високо и постоянно равнище на корелация или се основава на еквивалентни параметри за статистическа зависимост с ценовия риск на други финансови инструменти.
2. ЦК документира своя подход за допълнително обезпечаване на ниво портфейл и гарантира, че корелацията или еквивалентните параметри за статистическа зависимост между два или повече подлежащи на клиринг финансови инструменти са доказали своята надеждност в рамките на изчисления в съответствие с член 25 минал период, както и устойчивостта си при неблагоприятни исторически или хипотетични условия. ЦК удостоверява съществуването на икономическа обосновка за ценовата зависимост.
3. Всички финансови инструменти, по отношение на които се прилага обезпечаване на ниво портфейл, са обхванати от един и същ гаранционен фонд. Чрез дерогация, ако ЦК може предварително да удостовери пред съответния му компетентен орган и своите клирингови членове начина, по който потенциалните загуби ще бъдат разпределени между различните гаранционни фондове, и в своите правила е установил необходимите за целта разпоредби, обезпечаването на ниво портфейл може да се прилага спрямо финансови инструменти, обхванати от различни гаранционни фондове.
4. Когато допълнителното обезпечаване на ниво портфейл обхваща множество инструменти, намаленият размер на допълнителните обезпечения не надхвърля 80 % от разликата между сумата на допълнителните обезпечения, изчислени поотделно за всеки продукт, и допълнителните обезпечения, изчислени въз основа на комбинираната прогнозна оценка на експозицията на комбинирания портфейл. Когато ЦК не е изложен на потенциален риск от намаляване на допълнителното обезпечение, той може да приложи намаление, достигащо до 100 % от тази разлика.
5. Намаляването на допълнителните обезпечения на ниво портфейл е обект на солидна програма от стрес тестове в съответствие с глава XII.
Член 28
Процикличност
1. ЦК гарантира, че с неговата политика за подбор и преразглеждане на доверителния интервал, периода на ликвидация и наблюдавания минал период се постигат далновидни, стабилни и предпазливи изисквания по отношение на допълнителното обезпечение, които ограничават процикличността до ниво, което не застрашава устойчивостта и финансовата сигурност на ЦК. Това изисква, доколкото е възможно, да се избягват резките или съществените промени в изискванията по отношение на допълнителното обезпечение и да се установят прозрачни и предвидими процедури за адаптиране на тези изисквания при промяна на условията на пазара. За целта ЦК използва поне един от следните варианти:
а)
прилага буфер, който възлиза на най-малко 25 % от изчислените допълнителни обезпечения и може да бъде временно изчерпан, ако изчислените изисквания за допълнително обезпечение нараснат значително;
б)
придава най-малко 25-процентово тегло на неблагоприятните данни в рамките на изчисления в съответствие с член 26 минал период;
в)
гарантира, че неговите изисквания за допълнително обезпечение не са по-ниски от тези, които биха били изчислени при променливост, определена въз основа на 10-годишен исторически период.
2. Когато преразглежда параметрите на модела за определяне на допълнителните обезпечения с оглед по-доброто отразяване на текущите пазарни условия, ЦК взема предвид всяко потенциално проциклично въздействие на това преразглеждане.
ГЛАВА VII
ГАРАНЦИОНЕН ФОНД
(член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 29
Рамка и управление
1. Когато определя минималния размер на гаранционния фонд и сумата на другите финансови ресурси, необходими за спазване на изискванията по членове 42 и 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012, ЦК отчита груповите зависимости и прилага вътрешна рамка за определяне на видовете екстремни, но реалистични пазарни условия, които биха могли да го изложат на прекомерен риск.
2. Рамката съдържа декларация, в която се описва как ЦК определя екстремните, но реалистични пазарни условия. Тя е изцяло документирана и се съхранява в съответствие с член 12.
3. Рамката се обсъжда от комитета за управление на риска и се одобрява от ръководния съвет. Надеждността на рамката и способността ѝ да отразява промените на пазара подлежат най-малко веднъж годишно на преглед. Прегледът се обсъжда от комитета за управление на риска и се докладва на ръководния съвет.
Член 30
Установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия
1. Описаната в член 29 рамка отразява рисковия профил на ЦК, като по целесъобразност се отчитат трансграничните и валутните експозиции. В нея са посочени всички пазарни рискове, на които ЦК би бил изложен при неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, включително неблагоприятни промени в пазарните цени на инструментите, на които е извършен клиринг, ограничена пазарна ликвидност на тези инструменти и спад на ликвидационната стойност на обезпечението. Рамката отразява също допълнителните рискове за ЦК, произтичащи от едновременното неспазване на задълженията на дружествата, принадлежащи към групата на намиращия се в неизпълнение клирингов член.
2. В рамката са посочени поотделно всички пазари, на които ЦК би имал експозиция в случай на неизпълнение на клирингов член. За всеки от посочените пазари ЦК определя екстремните, но реалистични условия въз основа на:
а)
набор от исторически сценарии - включително периоди на екстремни промени на пазара, наблюдавани през последните 30 години или от момента на съществуване на надеждни данни - които биха изложили ЦК на прекомерен финансов риск. Ако ЦК реши, че е малко вероятно да се повторят наблюдавани в миналото значителни ценови изменения, той обосновава пред компетентния орган защо те не са включени в рамката;
б)
набор от потенциални бъдещи сценарии, основани на съгласувани допускания по отношение на пазарната променливост и ценовата корелация между пазарите и финансовите инструменти, като се отчитат както количествените, така и качествените оценки на потенциалните пазарни условия.
3. Рамката отчита също така в количествено и качествено изражение до каква степен екстремните ценови промени биха могли да възникнат в няколко от установените пазари едновременно. В рамката е отчетена възможността ценовите корелации за минали периоди да не бъдат приложими при екстремни, но реалистични пазарни условия.
Член 31
Преглед на екстремни, но реалистични сценарии
Описаните в член 30 процедури се преразглеждат редовно от ЦК, като се вземат под внимание всички съответни пазарни промени и мащабът и концентрацията на експозициите на клиринговите членове. Съвкупността от исторически и хипотетични сценарии, използвани от ЦК за установяване на екстремните, но реалистични пазарни условия, се преразглежда от ЦК, след консултации с комитета за управление на риска, поне веднъж годишно и по-често, ако развитието на пазара или настъпването на съществени промени в съвкупността от договори, по отношение на които ЦК е извършил клиринг, влияе върху стоящите в основата на сценариите допускания и следователно изисква промяната на сценариите. Съществените промени в рамката се отчитат пред ръководния съвет.
ГЛАВА VIII
МЕХАНИЗМИ ЗА КОНТРОЛ НА ЛИКВИДНИЯ РИСК
(член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 32
Оценка на ликвидния риск
1. ЦК установяват стабилна рамка за управление на ликвидния риск, която включва ефективни оперативни и аналитични инструменти за текущо и своевременно установяване, измерване и мониторинг на сетълмента и финансовите потоци, включително използваната от него ликвидност в рамките на деня. ЦК редовно оценяват структурата и функционирането на своята рамка за управление на ликвидността, в т.ч. чрез отчитане на резултатите от стрес тестове.
2. Рамката за управление на ликвидността на ЦК е достатъчно устойчива, за да гарантира, че ЦК е в състояние да изпълни дължимите си задължения за плащане и сетълмент във всички съответни валути, включително и в рамките на деня, когато това е целесъобразно. Рамката за управление на ликвидността на ЦК включва също така оценка на неговите потенциални бъдещи нужди от ликвидни средства в рамките на широк спектър от потенциални стресови сценарии. Към стресовите сценарии спада неизпълнение от страна на клиринговите членове съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - от датата на неизпълнението до края на периода на ликвидация, и ликвидният риск, генериран от инвестиционната политика и процедури на ЦК при екстремни, но реалистични пазарни условия.
3. Рамката за управление на ликвидността включва план за ликвидността, който се документира и съхранява в съответствие с член 12. Планът за ликвидността включва най-малко процедури на ЦК за:
а)
поне ежедневно управление и мониторинг на неговите ликвидни нужди съгласно набор от пазарни сценарии;
б)
поддържане на достатъчно ликвидни финансови ресурси за покриване на неговите ликвидни нужди и разграничаване между използваните различни видове ликвидни средства;
в)
ежедневна оценка и измерване на ликвидните активи, с които ЦК разполага, и необходимите му ликвидни средства;
г)
установяване на източниците на ликвиден риск;
д)
оценяване на сроковете, през които ликвидните финансови средства на ЦК трябва да бъдат на разположение;
е)
отчитане на ликвидните средства, които са потенциално необходими с оглед правото на клиринговите членове да разменят парични срещу непарични обезпечения;
ж)
процесите при недостиг на ликвидност;
з)
попълването на всички ликвидни финансови ресурси, които могат да се използват при неблагоприятни събития.
Ръководният съвет на ЦК одобрява плана след консултация с комитета за управление на риска.
4. ЦК оценява ликвидния риск, пред който е изправен, включително невъзможността на ЦК или неговите клирингови членове да покрият дължимите си задължения за плащане в рамките на процедурата по клиринг или сетълмент, като бъде отчетена и инвестиционната дейност на ЦК. Рамката за управление на риска обхваща ликвидните средства, които са необходими с оглед на отношенията между ЦК и всяко лице, към което ЦК има ликвидна експозиция, включително:
а)
банки, извършващи сетълмент;
б)
платежни системи;
в)
системи за сетълмент на ценни книжа;
г)
ностро агенти;
д)
банки попечители;
е)
доставчици на ликвидност;
ж)
оперативно съвместими ЦК;
з)
доставчици на услуги.
5. В своята рамка за управление на ликвидния риск ЦК взема под внимание всички взаимозависимости между лицата, изброени в параграф 4, и различните взаимовръзки, които може да съществуват между ЦК и посочено в параграф 4 лице.
6. ЦК изработва ежедневен доклад за нуждите и ресурсите по параграф 3, букви а) - в), както и тримесечен доклад относно плана за ликвидността по параграф 3, букви г) - з). Докладите се документират и съхраняват в съответствие с глава IV.
Член 33
Достъп до ликвидност
1. ЦК съхранява във всяка от съответните валути ликвидни средства, съответстващи на необходимите му ликвидни средства съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и член 32 от настоящия регламент. Тези ликвидни средства са ограничени до:
а)
парични депозити при емитиращата централна банка;
б)
парични депозити при лицензирани кредитни институции в съответствие с член 47;
в)
предварително договорени кредитни линии или сходни механизми с изправни клирингови членове;
г)
предварително договорени споразумения за обратно изкупуване;
д)
активно търгувани финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45 и член 46 и за които ЦК може да удостовери, че са леснодостъпни и обратими в парични средства в рамките на деня при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия.
2. ЦК следи валутите, в които неговите задължения са деноминирани, и взема предвид потенциалното въздействие на неблагоприятни пазарни условия върху способността му да получи достъп до чуждестранните валутни пазари по начин, който съответства на цикъла за сетълмент на ценни книжа в чуждестранна валута и системите за сетълмент на ценни книжа.
3. Предварително договорените кредитни линии, осигурени срещу предоставено от клиринговите членове обезпечение, не трябва да се отчитат два пъти като ликвидни средства. ЦК предприема действия за мониторинг и контрол на концентрацията на експозиции от ликвиден риск към всеки отделен доставчик на ликвидност.
4. ЦК провежда стриктни надлежни проверки на възможностите на своите доставчици на ликвидност да действат съгласно договореностите за ликвидност.
5. ЦК периодично изпитва своите процедури за достъп до предварително установените механизми за финансиране. Това може да включва тестово изтегляне на суми от банкови кредитни линии, проверка на бързината на достъп до ресурсите и надеждността на процедурите.
6. В рамките на плана си за ликвидността ЦК разполага с подробни процедури за използване на своите ликвидни финансови ресурси с оглед покриване на задълженията си за плащане при недостиг на ликвидност. В процедурите по отношение на ликвидността се посочва ясно кога трябва да се използват отделните ресурси. В процедурите се описват и начините за достъп до парични депозити или овърнайт инвестиции на парични депозити, за изпълнение на пазарни трансакции със сетълмент в рамките на деня или за ползване на предварително установени линии за ликвидност. Тези процедури се подлагат на редовно изпитване. ЦК установява също така подходящ план за подновяване на договорености за финансиране преди изтичането на техния срок.
Член 34
Риск от концентрация
1. ЦК следи отблизо и контролира концентрацията на своята експозиция към ликвиден риск, включително своите експозиции към лицата, изброени в член 32, параграф 4, и към лицата от същата група.
2. Рамката за управление на ликвидния риск на ЦК включва използването на граници на експозиция и на концентрация.
3. ЦК определя процеси и процедури при нарушение на границите на концентрация.
ГЛАВА IX
КАСКАДЕН ПРИНЦИП ПРИ НЕИЗПЪЛНЕНИЕ
(член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 35
Изчисляване на размера на собствените ресурси на ЦК, които да се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК завежда и посочва отделно в баланса си сумата на собствените си ресурси, заделени за посочената в член 45, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 цел.
2. ЦК изчислява минималната сума, посочена в параграф 1, като умножава по 25 % минималния капитал, включително неразпределената печалба и резервите, притежавани в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 152/2013 на Комисията (8).
ЦК преразглежда тази минимална сума най-малко веднъж годишно.
3. Когато ЦК е създал повече от един гаранционен фонд за различните класове финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг, общият размер на целевите собствени ресурси, изчислени съгласно параграф 1, се разпределя между гаранционните фондове пропорционално на размера на всеки гаранционен фонд, посочва се отделно в баланса и се използва за случаи на неизпълнение в отделните пазарни сегменти, за които се отнася гаранционният фонд.
4. За съблюдаване на изискванията по параграф 1 не се използват ресурси, различни от капитал, включително неразпределена печалба и резерви, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 36
Поддържане на сумата на собствените ресурси на ЦК, които се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК информира незабавно компетентния орган, ако сумата на целевите собствени ресурси спадне под изискваната в член 35 стойност, заедно с основанията за нарушението и подробно писмено описание на мерките и графика за възстановяване на тази сума.
2. Когато настъпи последващо неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, преди ЦК да е възстановил целевите собствени ресурси, за целите на член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се използва само остатъчната сума на разпределените целеви собствени ресурси.
3. ЦК възстановява целевите собствени ресурси най-късно в рамките на един месец от получаване на уведомлението по параграф 1.
ГЛАВА X
ОБЕЗПЕЧЕНИЕ
(член 46 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 37
Общи изисквания
ЦК установява и прилага прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, и при необходимост предприема корективни действия.
ЦК преразглежда най-малко веднъж годишно своите политики и процедури по отношение на допустимите активи. Такъв преглед се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
Член 38
Парично обезпечение
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 високоликвидното обезпечение от парични средства е деноминирано в една от следните валути:
а)
валута, по отношение на която ЦК може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
б)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на изискваното обезпечение за покриване на експозициите на ЦК в тази валута.
Член 39
Финансови инструменти
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 за високоликвидно обезпечение може да се считат финансовите инструменти, банковите гаранции и златото, които отговарят на изложените в приложение I условия.
Член 40
Оценяване на обезпеченията
1. С оглед оценяване на високоликвидните обезпечения, посочени в член 37, ЦК установява и прилага политики и процедури за мониторинг в почти реално време на кредитното качество, пазарната ликвидност и променливостта на цената на всеки приет като обезпечение актив. ЦК проверява редовно и най-малко веднъж годишно адекватността на своите политики и процедури за оценяване. Такава проверка се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
2. ЦК оценява по пазарни стойности и в почти реално време своите обезпечения, а когато това не е възможно, ЦК трябва да може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответните рискове.
Член 41
Проценти за намаляване на стойността на обезпечението
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, с които по предпазлив начин да определя процентите за намаляване на стойността на обезпечението.
2. Процентите за намаляване на стойността на обезпечението са съобразени с евентуалната необходимост от ликвидиране на обезпечението при неблагоприятни пазарни условия и отчитат времето, необходимо за неговата ликвидация. ЦК удостоверява пред компетентния орган, че процентите за намаляване на стойността на обезпечението се изчисляват по консервативен начин, за да бъде, доколкото е възможно, ограничено процикличното въздействие. Процентът за намаляване на стойността на всеки служещ като обезпечение актив се определя, като се вземат под внимание приложимите критерии, в т.ч.:
а)
видът на актива и свързаното с финансовия инструмент ниво на кредитен риск според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
б)
падежът на актива;
в)
историческата и хипотетичната бъдеща променливост на цената на актива при неблагоприятни пазарни условия;
г)
ликвидността на основния пазар, включително спредовете между цените „продава“ и „купува“;
д)
валутният риск, ако има такъв;
е)
утежняващият риск.
3. ЦК проверява редовно адекватността на процентите за намаляване на стойността на обезпечението. ЦК преразглежда политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК, като следва, доколкото е възможно, да избягва резките или съществените промени в тези проценти, които могат да доведат до процикличност. Политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението се одобряват от независимо лице най-малко веднъж годишно.
Член 42
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури за поддържане на необходимата диверсифицикация на обезпечението, която позволява неговата ликвидация в рамките на определения период на държане без значителни пазарни последствия. В тези политики и процедури се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на посочените в параграф 2 граници.
2. ЦК определя граници на концентрацията на ниво:
а)
отделни емитенти;
б)
вид емитент;
в)
вид актив;
г)
отделен клирингов член;
д)
всички клирингови членове.
3. Границите на концентрация се определят по консервативен начин, като се вземат предвид всички приложими критерии, в т.ч.:
а)
финансовите инструменти, емитирани от емитенти от един и същ икономически сектор, област на дейност и географски регион;
б)
равнището на кредитен риск на финансовия инструмент или на емитента според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
ликвидността и променливостта на цената на финансовите инструменти.
4. ЦК гарантира, че най-много 10 % от неговите обезпечения са гарантирани от една кредитна институция или еквивалентна финансова институция от трета държава или от предприятие, което е част от групата на кредитната институция или финансовата институция от трета държава. Когато обезпеченията, получени от ЦК под формата на гаранции на търговски банки, надхвърлят 50 % от общия размер на обезпеченията, тази граница може да бъде увеличена до 25 %.
5. При изчисляване на предвидените в параграф 2 граници ЦК включва общата стойност на експозицията на ЦК към емитента, включително сумата на използваните от ЦК кумулативни кредитни линии, депозитни сертификати, срочни депозити, спестовни сметки, депозитни сметки, текущи сметки, инструментите на паричния пазар и механизми за обратни репо сделки. Тези ограничения не се прилагат по отношение на обезпечението, държано от ЦК в превишение на минималните изисквания по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси.
6. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента или от групата на емитента, и към финансовите инструменти, емитирани от предприятия, чиято изключителна цел е да притежават средства за производство, които са от съществено значение за дейността на емитента.
7. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
8. ЦК информира компетентния орган и клиринговите членове относно приложимите граници на концентрация и всяко изменение на тези граници.
9. Ако ЦК наруши в значителна степен границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
ГЛАВА XI
ИНВЕСТИЦИОННА ПОЛИТИКА
(член 47 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 43
Високоликвидни финансови инструменти
За целите на член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 дълговите инструменти се считат за високоликвидни и с минимален кредитен и пазарен риск, когато те са дългови инструменти, отговарящи на всяко едно от посочените в приложение II условия.
Член 44
Споразумения за депозиране на финансови инструменти при висока степен на сигурност
1. Ако ЦК не е в състояние да депозира посочените в член 45 финансови инструменти или тези, предоставени му под формата на допълнителни обезпечения, вноските в гаранционния фонд или вноските към други финансови ресурси, чрез прехвърляне на собственост и право на обезпечение към оператор на система за сетълмент на ценни книжа, която осигурява пълната защита на тези инструменти, то тези финансови инструменти се депозират при:
а)
централна банка, която осигурява пълната защита на тези инструменти и при нужда предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти;
б)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), която осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол, осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато финансовите инструменти са депозирани в съответствие с параграф 1, буква б) или в), те се съхраняват при условия, които предотвратяват всякакви загуби на ЦК вследствие на неизпълнение или неплатежоспособност на лицензираната финансова институция.
3. Споразуменията за депозиране при висока степен на сигурност на финансови инструменти, предоставени под формата на допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд или вноски към други финансови ресурси, позволяват на ЦК повторната употреба на тези финансови инструменти само когато са изпълнени условията по член 39, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и с повторната употреба се цели извършване на плащания, управление на неизпълнение на клирингов член или изпълнение на споразумение за оперативна съвместимост.
Член 45
Споразумения за поддържане на парични средства при висока степен на сигурност
1. За целите на член 47, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато паричните средства не са депозирани при централна банка, този депозит отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
депозитът е в една от следните валути:
i)
валута, по отношение на която ЦК може с високо ниво на увереност да удостовери, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
ii)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на полученото в тази валута обезпечение;
б)
депозитът е открит при една от следните институции:
i)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО, която е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
ii)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато паричните средства се поддържат чрез овърнайт депозит в съответствие с параграф 1, най-малко 95 % от тези парични средства, изчислени като средна стойност за един календарен месец, се депозират посредством механизми, които осигуряват обезпечаването на паричните средства чрез високоликвидни финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45, с изключение на изискването по параграф 1, буква в) от същия член.
Член 45
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, гарантиращи, че финансовите инструменти, в които са инвестирани неговите финансови ресурси, са достатъчно диверсифицирани.
2. ЦК определя граници на концентрация и следи концентрацията на ниво:
а)
отделни финансови инструменти;
б)
видове финансови инструменти;
в)
отделни емитенти;
г)
видове емитенти;
д)
контрагенти, с които са сключени споразумения по член 44, параграф 1, букви б) и в) или по член 45, параграф 2.
3. При определяне на вида емитент ЦК взема предвид следното:
а)
географското разпределение;
б)
взаимозависимостите и множеството взаимовръзки между даденото лице и ЦК;
в)
равнището на кредитен риск;
г)
експозициите на ЦК към емитента във вид на продукти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
4. В политиките и процедурите се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на границите на концентрация.
5. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент или попечител ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента, и към всички финансови ресурси, депозирани при попечителя.
6. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. В допълнение ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковата експозиция на ЦК.
7. Ако ЦК наруши границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
Член 46
Непарични обезпечения
Когато обезпечението е получено под формата на финансови инструменти съгласно разпоредбите на глава X, се прилагат единствено членове 44 и 45.
ГЛАВА XII
ПРЕГЛЕД НА МОДЕЛИ, СТРЕС ТЕСТОВЕ И БЕК ТЕСТОВЕ
(член 49 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
РАЗДЕЛ 1
Модели и програми
Член 47
Одобряване на модели
1. Моделите, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск на ЦК, използвани за количествено определяне, агрегиране и управление на неговите рискове, преминават през широкообхватна процедура за одобряване. Всяко съществено изменение или промяна на неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
2. Прилаганият от ЦК процес за одобряване се документира, като в него се посочват най-малко политиките, използвани за изпитване на методологиите за допълнителните обезпечения, гаранционния фонд и другите финансови ресурси, и рамката за изчисляване на ликвидните финансови ресурси. Всяко съществено изменение или промяна на тези политики е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
3. Широкообхватната процедура за одобряване включва най-малко следното:
а)
оценка на концептуалната обоснованост на моделите и рамката, като се отчитат използваните при разработването доказателства в подкрепа на това;
б)
преглед на текущите процедури за мониторинг, включително проверка на процесите и сравнителните показатели;
в)
преглед на параметрите и допусканията, направени при разработването на неговите модели, техните методологии и рамката;
г)
преглед на адекватността и целесъобразността на моделите, техните методологии и рамката, приета по отношение на видовете договори, към които се прилагат;
д)
преглед на целесъобразността на сценариите на стрес тестовете в съответствие с глава VII и член 52;
е)
анализ на резултатите от тестовете.
4. ЦК определя критериите, по които оценява дали неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск могат да бъдат успешно одобрени. Критериите включват успешните резултати от тестовете.
5. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, ЦК отчита тези ограничения, като използва най-малко консервативни допускания, основаващи се на наблюдаваните корелирани или свързани пазари и текущите тенденции на пазара.
6. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, използваните за целта системи и модели за оценка са обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, одобряване и изпитване. Моделите за оценка на ЦК се одобряват при разнообразни пазарни сценарии от квалифицирано и независимо лице, за да се гарантира целесъобразността на генерираните чрез тези модели цени, като при необходимост ЦК коригира начина на изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение с оглед отразяване на установените рискове, свързани с модела.
7. ЦК редовно извършва оценка на теоретичните и емпиричните характеристики на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения за всички финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг.
Член 48
Програми за изпитване
1. ЦК разполага с политики и процедури, които съдържат подробно описание на програмите за стрес тестове и бек тестове, провеждани за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на моделите и техните методологии, които се използват за изчисляване на неговите механизми за контрол на риска, включително допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и другите финансови ресурси при широк набор от пазарни условия.
2. В политиките и процедурите на ЦК се посочва подробно програмата за стрес тестове, която се използва за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на рамката за управление на ликвидния риск.
3. Политиките и процедурите включват най-малко методологии за инициирането на подбора и разработването на подходящи тестове, в т.ч. подбор на данни за портфейла и пазара, периодичност на изпитването, специфични характеристики на риска на финансовите инструменти, за които е извършен клиринг, анализ на резултатите от тестовете и изключенията, както и съответните необходими корективни мерки.
4. При провеждането на всеки тест ЦК включва всички клиентски позиции.
РАЗДЕЛ 2
Бек тестове
Член 49
Процедура за извършване на бек тестове
1. ЦК оценява степента на покритие на допълнителните обезпечения, като извършва последваща съпоставка на наблюдаваните с очакваните резултати, получени при използване на моделите за определяне на допълнителните обезпечения. Такива основани на бек тестове анализи се извършват ежедневно, за да се прецени дали съществуват изключения при изпитването на степента на покритие на допълнителните обезпечения. Степента на покритие се оценява на базата на текущите позиции във финансови инструменти и на клиринговите членове, като се вземат под внимание възможните последици от допълнително обезпечаване на ниво портфейл и по целесъобразност оперативно съвместимите ЦК.
2. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага подходящи исторически времеви хоризонти, за да гарантира, че използваният период на наблюдение е достатъчен за ограничаване на отрицателното въздействие върху статистическата значимост.
3. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага най-малко ясни статистически тестове и определени от него критерии за оценка на резултатите от бек тестовете.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите бек тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
5. Резултатите и анализите от бек тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават при поискване достъп до резултатите и анализите от бек тестовете от съответните клирингови членове. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от бек тестовете на своите портфейли.
6. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на бек тестовете.
РАЗДЕЛ 3
Изпитване и анализи на чувствителността
Член 50
Процедура за изпитване и анализ на чувствителността
1. ЦК провежда изпитвания и анализи на чувствителността, за да оцени покритието на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения при разнообразни пазарни условия чрез използване на данни от минали периоди за настъпили неблагоприятни пазарни условия и хипотетични данни за ненастъпили неблагоприятни пазарни условия.
2. За да разбере по какъв начин степента на покритие на допълнителните обезпечения може да бъде засегната от много неблагоприятни пазарни условия и промени в основните параметри на модела, ЦК използва широк набор от параметри и допускания, с които обхваща различните исторически и хипотетични условия, включително периодите с най-високо ниво на променливост, които са били наблюдавани на обслужваните от него пазари, и екстремните промени в корелационните зависимости между цените на договорите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
3. Анализ на чувствителността се извършва по отношение на редица действителни и представителни портфейли на клирингови членове. Представителните портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и корелациите, на които е изложен ЦК. Тези изпитвания и анализи на чувствителността са разработени с цел изпитване на ключовите параметри и допускания на модела за определяне на първоначалното допълнително обезпечение при редица доверителни интервали, за да се определи чувствителността на системата към допускане на грешки при калибрирането на тези параметри и допускания. Трябва да се обърне дължимото внимание на срочната структура на рисковите фактори и предполагаемата корелация между тях.
4. ЦК оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член.
5. ЦК отчита по целесъобразност параметрите, отразяващи едновременното неизпълнение от страна на клиринговите членове, които емитират финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. Когато е приложимо, се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите от своите изпитвания и анализи на чувствителността на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
7. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на чувствителността.
РАЗДЕЛ 4
Стрес тестове
Член 51
Процедура за извършване на стрес тестове
1. При извършваните от ЦК стрес тестове на моделите, използвани за оценка на рисковите експозиции, се прилагат неблагоприятни параметри, допускания и сценарии, за да се гарантира, че финансовите ресурси на ЦК са достатъчни, за да покрият тези експозиции при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква от него да провежда редовно редица стрес тестове, обхващащи продуктовата гама на ЦК и всички елементи на неговите модели и техните методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
3. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква извършването на стрес тестове по определени за целта сценарии, включващи както минали, така и хипотетични екстремни, но реалистични пазарни условия в съответствие с глава VII. Използваните минали условия се преглеждат и адаптират, когато това е целесъобразно. ЦК взема предвид и други форми на подходящи сценарии за стрес тестове, сред които техническа или финансова неизправност на извършващите сетълмент банки, ностро агенти, банки попечители, доставчици на ликвидност или оперативно съвместими ЦК.
4. ЦК има възможност бързо да адаптира своите стрес тестове с оглед включване на нови или възникващи рискове.
5. ЦК взема предвид потенциалните загуби, възникнали от неизпълнението на евентуално известен му клиент, извършващ клиринг чрез няколко клирингови членове.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на неговите модели, методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
7. Резултатите и анализите от стрес тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават достъп до резултатите и анализите от стрес тестовете от съответните клирингови членове при поискване. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от стрес тестовете на своите портфейли.
8. ЦК определя процедурите, определящи подробно действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на стрес тестовете.
Член 52
Рискови фактори, подлагани на стрес тестове
1. ЦК установява и разполага с подходящ метод за измерване на съответните рискови фактори, които са специфични за договорите, по отношение на които той осъществява клиринг, и биха могли да повлияят върху неговите загуби. В стрес тестовете на ЦК се отчитат най-малко рисковите фактори, определени за следните видове финансови инструменти:
а)
договори, свързани с лихвен процент: рисковите фактори по отношение на лихвените проценти във всяка валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти. Моделът на кривата на доходността е разделен на различни падежни интервали, за да бъдат обхванати колебанията в променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Броят на съответните рискови фактори зависи от сложността на лихвените договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг. Базисният риск, произтичащ от непълно корелираните движения между лихвените проценти по държавни ценни книжа и други инструменти с фиксирана доходност, се представя самостоятелно;
б)
договори, свързани с обменния курс: рисковите фактори по отношение на всяка една чуждестранна валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти, и на обменния курс между валутата на исканията за допълнително обезпечение и валутата, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти;
в)
договори, свързани с акции: рисковите фактори по отношение на променливостта на отделните емисии от акции за всеки един от пазарите, на които ЦК осъществява клиринг, и на променливостта на различните сектори на съвкупния пазар на акции. Сложността и естеството на техниките за моделиране на даден пазар съответстват на експозицията на ЦК на пазара като цяло, както и на съответната му концентрация в отделни емисии на акции от този пазар;
г)
договори, свързани със стоки: рисковите фактори, които отчитат различните категории и подкатегории договори за стоки и свързаните с тях деривати, по отношение на които ЦК извършва клиринг, включително по целесъобразност колебанията в приемливата печалба между дериватните позиции и паричните позиции в стоката;
д)
договори, свързани с кредит: рисковите фактори по отношение на риска от внезапно неизпълнение, включително кумулативния риск вследствие на неизпълнение на повече от един контрагент, базисния риск и променливост на нормата на възстановяване.
2. В своите стрес тестове ЦК взема предвид най-малко следните фактори:
а)
корелации, включително между установени рискови фактори и сходни договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
б)
фактори, свързани с предполагаемата променливост и променливостта за минали периоди на подлежащия на клиринг договор;
в)
специфични характеристики на всички нови договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
г)
риска от концентрация, в т.ч. към клирингов член и към лице от групата на клиринговите членове;
д)
взаимозависимости и множество взаимовръзки;
е)
съответните рискове, включително валутен риск;
ж)
установените граници на експозициите;
з)
утежняващия риск.
Член 53
Общи финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите съвкупни допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд и други финансови ресурси са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението на двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия. Чрез програмата за стрес тестове се проучват също така потенциалните загуби вследствие на неизпълнението на лицата от съответната група на всеки от двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите допълнителни обезпечения и гаранционен фонд са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението от страна на клиринговия член, към който ЦК има най-големите експозиции, или от страна на клиринговите членове, към които ЦК има вторите и третите по големина експозиции, ако тяхната сума е по-голяма, съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК провежда задълбочен анализ на потенциалните загуби, които може да претърпи, и оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член, включително риска, че ликвидацията на тези позиции може да окаже въздействие върху пазара и степента на покритие на допълнителните обезпечения на ЦК.
4. В своите стрес тестове ЦК отчита по целесъобразност последствията от неизпълнението на клирингов член, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. По целесъобразност се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
5. В стрес тестовете на ЦК се отчита предвиденият в член 26 период на ликвидация.
Член 54
Ликвидни финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата на ЦК за извършване на стрес тестове на неговите ликвидни финансови ресурси се гарантира, че те отговарят на изложените в глава VIII изисквания.
2. ЦК разполага с ясни и прозрачни правила и процедури за преодоляване на разкритите в рамките на стрес тестовете проблеми по отношение на недостатъчната ликвидност на финансовите ресурси, за да се осигури сетълментът на задълженията за плащане.
ЦК разполага също с ясни процедури за използване на резултатите и анализите от своите стрес тестове, за да оцени и адаптира адекватността на своята рамка за управление на ликвидния риск и доставчиците на ликвидност.
3. Сценариите, използвани при извършването на стрес тестове по отношение на ликвидните финансови ресурси, отчитат структурата и дейността на ЦК и включват всички лица, които могат да представляват значителен ликвиден риск за него. Тези стрес тестове отчитат още всяка силна обвързаност или сходни експозиции между неговите клирингови членове, включително дружества, които са част от една и съща група, и оценяват вероятността от неизпълнение на повече от един контрагент и верижния ефект, който подобно неизпълнение може да предизвика сред неговите клирингови членове.
РАЗДЕЛ 5
Обхват и използване на резултатите от изпитването
Член 55
Поддържане на достатъчно покритие
1. ЦК установява и поддържа процедури за разкриване на промените в пазарните условия, в т.ч. увеличаване на променливостта или намаляване на ликвидността на финансовите инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, за да може своевременно да адаптира изчисленията си на изискваното допълнително обезпечение и надлежно да отчете новите пазарни условия.
2. ЦК извършва тестове по отношение на своите проценти за намаляване на стойността на обезпечението, за да гарантира, че при екстремни, но реалистични пазарни условия обезпечението може да бъде ликвидирано най-малко по намалената стойност.
3. Ако вместо на ниво продукт ЦК набира обезпеченията на ниво портфейл, той постоянно преразглежда и изпитва компенсациите между продуктите. ЦК основава тези компенсации на предпазлива и икономически обоснована методология, която отразява степента на ценова зависимост между продуктите. По-специално ЦК изпитва как се променят корелациите по време на периоди на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
Член 56
Преглед на модели въз основа на резултатите от тестове
1. ЦК разполага с ясни процедури за определяне на размера на допълнителните обезпечения, които може да се наложи да привлече, включително в рамките на деня, и за пренастройване на модела за определяне на допълнителните обезпечения, когато бек тестовете показват, че моделът не е функционирал според очакванията и поради това не е установил подходящия размер на първоначалните допълнителни обезпечения, необходим за постигане на желаното ниво на увереност. Установената от ЦК необходимост от допълнително обезпечение се отразява в следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение.
2. ЦК оценява източника на разкритите от бек тестовете изключения. В зависимост от източника на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на модела за определяне на допълнителните обезпечения или на захранващите го модели и дали е нужно пренастройване на текущите параметри.
3. ЦК оценява източниците на разкритите от стрес тестовете изключения. В зависимост от естеството на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на неговите модели, техните методологии или на рамката за управление на ликвидния риск и дали е нужно пренастройване на текущите параметри и допускания.
4. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчно покритие на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси, ЦК увеличава цялостното покритие на своите финансови ресурси до приемливо ниво преди следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчна ликвидност на финансовите ресурси, ЦК увеличава възможно най-бързо своите ликвидни финансови ресурси до приемливо ниво.
5. Когато преразглежда своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск, ЦК следи честотата на поява на тестови изключения, за да може своевременно и целесъобразно да определи и премахне проблемите.
РАЗДЕЛ 6
Обратни стрес тестове
Член 57
Обратни стрес тестове
1. ЦК провежда обратни стрес тестове, предназначени да установят при какви пазарни условия неговите съвкупни допълнителни обезпечения, гаранционен фонд и други финансови ресурси няма да осигурят необходимото покритие на кредитните експозиции и неговите ликвидни финансови ресурси могат да бъдат недостатъчни. При провеждане на тези тестове ЦК моделира екстремни пазарни условия, които не се считат за реалистични, за да може да определи границите на своите модели, рамката за управление на ликвидния риск, финансовите ресурси и ликвидните финансови ресурси.
2. ЦК разработва обратни стрес тестове, съобразени със специфичните рискове на пазарите и на договорите, по отношение на които предоставя клирингови услуги.
3. ЦК използва условията, определени в параграф 1, и резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове, за да може да определи екстремните, но реалистични сценарии в съответствие с глава VII.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с техния преглед.
РАЗДЕЛ 7
Процедури при неизпълнение
Член 58
Изпитване на процедурите при неизпълнение
1. ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение, за да осигури тяхната практичност и ефективност. ЦК извършва симулационни проверки като част от изпитването на своите процедури при неизпълнение.
2. Въз основа на изпитването на своите процедури при неизпълнение ЦК установява всяка несигурност и целесъобразно адаптира своите процедури с оглед нейното ограничаване.
3. Чрез провеждането на симулационни проверки ЦК удостоверява дали всички клирингови членове, евентуално клиенти и други заинтересовани страни, включително оперативно съвместими ЦК и всички свързани доставчици на услуги, са надлежно информирани и запознати с процедурите при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 8
Одобряване и честота на изпитване
Член 59
Честота
1. ЦК подлага своите модели и техните методологии на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
2. ЦК подлага своята рамка за управление на ликвидния риск на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
3. ЦК подлага своите модели за оценка на цялостна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
4. ЦК преглежда целесъобразността на посочените в член 51 политики най-малко веднъж годишно.
5. ЦК анализира и следи резултатите от своя модел и покритието на финансовите ресурси в случай на неизпълнение, като подлага на ежедневни бек тестове покритието на допълнителните обезпечения и провежда ежедневни стрес тестове при използване на стандартни и предварително определени параметри и допускания.
6. ЦК анализира и следи своята рамка за управление на ликвидния риск, като подлага своите ликвидни финансови ресурси на най-малко ежедневни стрес тестове.
7. ЦК провежда най-малко веднъж месечно подробен и задълбочен анализ на резултатите от тестовете, за да гарантира верността на своите сценарии за стрес тестове, модели и рамка за управление на ликвидния риск, основни параметри и допускания. При неблагоприятни пазарни условия този анализ се провежда по-често, включително когато финансови инструменти, за които се извършва клиринг, или обслужваните като цяло пазари се характеризират с високо ниво на променливост, станат по-слабо ликвидни или когато размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове, нарасне значително или се очаква ЦК да действа при неблагоприятни пазарни условия.
8. Най-малко веднъж месечно се извършва анализ на чувствителността, като се използват резултатите от изпитванията на чувствителността. Този анализ се провежда по-често, когато пазарите са необичайно нестабилни или по-слабо ликвидни или когато нарасне значително размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове.
9. ЦК подлага на тест най-малко веднъж годишно компенсациите между финансовите инструменти и промяната на корелациите по време на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
10. Използваните от ЦК проценти за намаляване на стойността на обезпечението се подлагат на тест най-малко веднъж месечно.
11. ЦК провежда обратни стрес тестове най-малко веднъж на три месеца.
12. Най-малко веднъж на три месеца ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение и извършва най-малко веднъж годишно симулационни проверки в съответствие с член 61. ЦК извършва също симулационни проверки след всяка съществена промяна в своите процедури при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 9
Времеви хоризонти при извършването на тестове
Член 60
Времеви хоризонти
1. Използваните при стрес тестове времеви хоризонти се определят в съответствие с глава VII и обхващат в перспектива екстремните, но реалистични пазарни условия.
2. Времевите хоризонти, използвани при бек тестовете за минали периоди, включват най-малко данни от текущата година или от момента, в който ЦК е започнал да извършва клиринг на съответния финансов инструмент, ако този период е по-малък от година.
РАЗДЕЛ 10
Публично оповестяване
Член 61
Информация, която трябва да бъде публично оповестена
1. ЦК оповестява публично общите принципи, които стоят в основата на неговите модели и техните методологии, естеството на провежданите тестове, обобщените на високо равнище резултати от тестовете и всички предприети корективни действия.
2. ЦК оповестява публично ключовите аспекти на своите процедури при неизпълнение, в т.ч.:
а)
обстоятелствата, при които могат да бъдат предприемани действия;
б)
лицата, които могат да предприемат тези действия;
в)
обхвата на действията, които могат да бъдат предприети, включително третиране на собствените и клиентските позиции, фондове и активи;
г)
механизми за покриване на задълженията на ЦК към изправните клирингови членове;
д)
механизми за подпомагане покриването на задълженията на намиращ се в неизпълнение клирингов член към неговите клиенти.
Член 62
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Буква з) от раздел 2 от приложение I се прилага след третата година от влизането в сила на настоящия регламент по отношение на сделките с деривати по смисъла на член 2, параграф 4, букви б) и г) от Регламент (ЕС) № 1227/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 153/2013
af 19. december 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for krav for centrale modparter
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre (2), særlig artikel 25, stk. 8, artikel 26, stk. 9, artikel 29, stk. 4, artikel 34, stk. 3, artikel 41, stk. 5, artikel 42, stk. 5, artikel 44, stk. 2, artikel 45, stk. 5, artikel 46, stk. 3, artikel 47, stk. 8 og artikel 49, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bestemmelserne i denne forordning er tæt forbundne, eftersom de alle omhandler organisatoriske krav, herunder registerføring og forretningskontinuitet samt tilsynskrav, bl.a. vedrørende margener, misligholdelsesfonden, kontroller af likviditetsrisici, default waterfall, sikkerhedsstillelse, investeringspolitik, revision af modeller, stresstestning og backtestning. Af hensyn til sammenhængen mellem disse bestemmelser, som bør træde i kraft samtidigt, og for at de personer, som er omfattet af disse regler, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i afsnit III og afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012 krævede reguleringsmæssige tekniske standarder i én enkelt forordning.
(2)
I betragtning af den finansielle markeders globale natur bør der i denne forordning tages hensyn til principperne for den finansielle markedsinfrastruktur udstedt af Udvalget om Betalings- og Clearingsystemer og Den Internationale Børstilsynsorganisation (»CPSS-IOSCO's principper«), der tjener som et globalt benchmark for reguleringsmæssige krav til centrale modparter (CCP'er).
(3)
For at CCP'er kan være sikre og forsvarlige under alle markedsvilkår, er det vigtigt, at de indfører procedurer for forsigtig risikostyring, som behørigt dækker alle risici, de er eller kan blive udsat for. I den henseende bør de risikostyringsstandarder, CCP'erne faktisk gennemfører, være strengere end dem, der fastsættes i denne forordning, såfremt det findes hensigtsmæssigt.
(4)
For at præcisere et begrænset antal begreber fra forordning (EU) nr. 648/2012 samt for at fastsætte de tekniske termer, der er nødvendige for at udarbejde denne tekniske standard, bør en række termer defineres.
(5)
Det er vigtigt at sikre, at CCP'er, der er anerkendt i tredjelande, ikke lægger hindringer i vejen for, at EU-markederne fungerer hensigtsmæssigt. Det er derfor også vigtigt at sikre, at anerkendte CCP'er ikke kan slække på deres risikostyringskrav, så de kommer under EU-standarderne, idet dette vil kunne føre til regelarbitrage. De oplysninger, ESMA skal have om anerkendelse af en CCP i et tredjeland, bør sætte ESMA i stand til at vurdere, om den pågældende CCP er i fuld overensstemmelse med de tilsynskrav, der finder anvendelse i tredjelandet. Endvidere skal Kommissionens afgørelse om ækvivalens sikre, at tredjelandets love og regler svarer til alle bestemmelser i afsnit IV i forordning (EU) nr. 648/2012 og i denne forordning.
(6)
For at sikre en passende investorbeskyttelse kan Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) ved anerkendelsen af CCP'er i tredjelande kræve flere oplysninger end de strengt nødvendige for at vurdere, om betingelserne i forordning (EU) nr. 648/2012 er opfyldt.
(7)
Den løbende vurdering af, om CCP'en i tredjelandet fuldt ud opfylder tilsynskravene i det pågældende tredjeland, påhviler tredjelandets kompetente myndighed. De oplysninger, tredjelands-CCP'en skal forelægge ESMA, skal ikke have til formål at gentage vurderingen fra tredjelandets kompetente myndighed, men skal sikre, at CCP'en er omfattet af effektivt tilsyn og håndhævelse i tredjelandet, og således sikre en høj grad af investorbeskyttelse.
(8)
For at ESMA kan foretage en fuldstændig vurdering, skal de oplysninger, den ansøgende tredjelands-CCP indgiver, suppleres af oplysninger, som er nødvendige for at vurdere det løbende tilsyns effektivitet, tredjelandets kompetente myndigheds håndhævelsesbeføjelser og de foranstaltninger, den træffer. Disse oplysninger skal fremlægges i henhold til den samarbejdsaftale, der er etableret i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 648/2012. Denne samarbejdsaftale bør sikre, at ESMA rettidigt informeres om eventuelle tilsyns- eller håndhævelsesmæssige tiltag mod den CCP, der søger om anerkendelse, og om eventuelle ændringer i de betingelser, den relevante CCP fik godkendelsen på, samt om relevante opdateringer af de oplysninger, CCP'en oprindelig indgav under anerkendelsesprocessen.
(9)
Der er behov for yderligere at specificere kravene i forordning (EU) nr. 648/2012 vedrørende interne risikoindberetningsveje for at gennemføre en risikostyringsstruktur, der omfatter strukturen af samt rettigheder og ansvar i forbindelse med den interne risikostyringsprocedure. I ledelsesordningerne bør der tages hensyn til de forskellige selskabsretsordninger i EU med henblik på at sikre, at CCP'erne opererer inden for et forsvarligt regelsæt.
(10)
For at sikre, at en CCP gennemfører hensigtsmæssige procedurer for at overholde denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 (3), bør opgaver og ansvar for en compliancefunktion i en CCP specificeres.
(11)
Det er nødvendigt klart at definere bestyrelsens og den øverste ledelses ansvarsområder og at specificere minimumskrav til, hvordan bestyrelsen skal fungere, for at sikre, at CCP'ens organisationsstruktur gør den i stand til at udføre sine tjenester og aktiviteter på en kontinuerlig og velordnet måde. Det er også nødvendigt at fastlægge klare og direkte indberetningsveje for at sikre en tilstrækkelig grad af ansvarlighed.
(12)
For at sikre en forsvarlig og forsigtig ledelse af en CCP er det vigtigt, at dens aflønningspolitik ikke tilskynder til overdreven risikotagning. Hvis aflønningspolitikken skal have den ønskede virkning, bør den overvåges på passende vis og revideres af bestyrelsen, som bør nedsætte et særligt udvalg, der kan varetage det fornødne tilsyn med gennemførelsen af aflønningspolitikken.
(13)
For at sikre, at CCP'er fungerer med det nødvendige omfang af menneskelige ressourcer, så de kan opfylde alle deres forpligtelser, at de står til ansvar for udførelsen af deres aktiviteter, og at de kompetente myndigheder har de relevante kontaktpunkter i de CCP'er, de fører tilsyn med, bør CCP'er som minimum have en risikostyringschef, en compliancechef og en teknologichef.
(14)
CCP'er bør i tilstrækkelig grad overvåge og vurdere, i hvilket omfang der kan opstå interessekonflikter for bestyrelsesmedlemmer, der sidder i forskellige virksomheders bestyrelser, uanset om det er i eller uden for CCP-koncernen. Bestyrelsesmedlemmer bør ikke forhindres i at sidde i forskellige bestyrelser, medmindre det giver anledning til interessekonflikter.
(15)
Med henblik på at have en effektiv revisionsfunktion bør en CCP definere sine interne revisorers ansvarsområder og indberetningsveje for at sikre, at relevante spørgsmål i rette tid forelægges CCP'ens bestyrelse og de kompetente myndigheder. Ved oprettelse af en intern revisionsfunktion og under dens arbejde bør dens mandat, uafhængighed og objektivitet, arbejds- og ansvarsområde, beføjelser, rapporteringspligt og driftsstandarder klart defineres.
(16)
For at kunne løse sine opgaver effektivt bør den relevante kompetente myndighed have adgang til alle nødvendige oplysninger for at fastslå, om CCP'en opfylder betingelserne for godkendelsen. Disse oplysninger skal CCP'en stille til rådighed uden unødig forsinkelse.
(17)
De optegnelser, CCP'er fører, bør fremme et indgående kendskab til CCP'ens krediteksponering over for clearingmedlemmer og give mulighed for at overvåge den indbyggede systemiske risiko. De skal også give de kompetente myndigheder, ESMA og de relevante medlemmer af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) mulighed for på fyldestgørende vis at rekonstruere clearingprocessen for at vurdere overensstemmelsen med indberetningskrav, herunder rapporteringskrav. Når oplysningerne er registreret, kan CCP'er også bruge dem, når de skal opfylde reguleringsmæssige krav og forpligtelser over for clearingmedlemmer og i tilfælde af tvister.
(18)
De oplysninger, CCP'er indberetter til transaktionsregistre bør registreres, så de kompetente myndigheder kan kontrollere, om CCP'erne opfylder indberetningskravene i forordning (EU) nr. 648/2012 og let kan få adgang til oplysningerne i tilfælde, hvor disse ikke kan findes i transaktionsregistrene.
(19)
Kravene til opbevaring af optegnelser vedrørende handler skal følge de samme begreber, som dem, der er fastsat i indberetningskravet, jf. artikel 9 i forordning (EU) nr. 648/2012, for at sikre en hensigtsmæssig indberetning fra CCP'erne.
(20)
For at sikre forretningskontinuitet i tilfælde af forretningsforstyrrelser bør CCP'ens sekundære behandlingssted være beliggende tilstrækkeligt langt og geografisk adskilt fra det primære sted, således at det ikke ville blive udsat for den samme katastrofe, der eventuelt har sat det primære sted ud af drift. Der bør opstilles scenarier for at analysere virkningerne af krisebegivenheder på kritiske tjenesteydelser, herunder scenarier med systemudfald på grund af en naturkatastrofe. Disse analyser bør revideres med jævne mellemrum.
(21)
CCP'er er systemisk relevante finansmarkedsinfrastrukturer, og de bør genoprette kritiske funktioner inden for to timer, idet backup-systemerne ideelt set skal påbegynde behandlingen umiddelbart efter en hændelse. CCP'er bør også sikre en meget høj sandsynlighed for, at ingen data vil gå tabt.
(22)
Det er vigtigt, at et clearingmedlems misligholdelse ikke forårsager betydelige tab for andre markedsdeltagere. Derfor er CCP'er forpligtede til gennem de marginer, som et misligholdende clearingmedlem har indbetalt, som minimum at dække en relevant del af det mulige tab, som CCP'en kan have under ved lukningen af positioner. Der bør være regler for den minimumsprocent, marginerne skal dække for forskellige klasser af finansielle instrumenter. Endvidere bør CCP'er følge principperne om at skræddersy deres marginniveauer til den særlige profil for hvert enkelt finansielt instrument eller hver portefølje, de foretager clearing for.
(23)
CCP'er bør ikke reducere deres marginer til et niveau, der bringer deres sikkerhed i fare, selv om miljøet er stærkt konkurrencepræget. Af den grund bør beregninger af marginerne følge særlige krav til deres grundlæggende elementer. I den forbindelse bør der i marginerne indregnes en hel række markedsvilkår, herunder stressperioder.
(24)
Der bør fastlægges regler om den passende procentsats og de passende tidshorisonter for likvidationsperioden og beregningen af den historiske volatilitet. Med henblik på at sikre, at CCP'er behørigt styrer den risiko, de løber, er det hensigtsmæssigt ikke at specificere, hvilken tilgang CCP'en bør anlægge for at beregne marginkravene ud fra disse parametre. Af samme årsager bør CCP'er ikke forhindres i at benytte forskellige pålidelige metodologiske tilgange til udvikling af marginberegning på porteføljebasis, de bør have lov til at benytte metoder baseret på korrelationer mellem prisrisikoen for det finansielle instrument eller den række af finansielle instrumenter, de clearer, samt enhver hensigtsmæssig metode baseret på tilsvarende statistiske parametre for afhængighed.
(25)
For at fastslå, i hvilken periode en CCP er udsat for markedsrisiko i forbindelse med forvaltningen af et misligholdende clearingmedlems position, bør CCP'en overveje den relevante profil for de finansielle instrumenter eller den portefølje, der er clearet, f.eks. deres likviditetsniveau og positionens størrelse eller koncentration. CCP'er bør foretage en forsigtig vurdering af den tid, der er nødvendig for en fuldstændig lukning af et misligholdende clearingmedlems position siden den seneste opkrævning af marginer samt positionens størrelse og koncentration.
(26)
For at undgå at forårsage eller forværre en finansiel ustabilitet bør CCP'er, så vidt muligt, indføre fremsynede marginmetodologier, der begrænser sandsynligheden for procykliske ændringer i marginkravene, uden at svække CCP'ens modstandsdygtighed.
(27)
Et højere konfidensinterval for OTC-derivater er normalt berettiget, fordi der for sådanne produkter er tale om mindre pålidelig prisfastsættelse og færre historiske data, som kan danne grundlag for eksponeringsskøn. CCP'er kan eventuelt cleare OTC-derivater, der ikke er berørt af sådanne fænomener, men har samme risikoprofiler som børsnoterede derivater, og de bør kunne cleare disse produkter på samme måde uanset gennemførelsesmetode.
(28)
En passende definition på ekstreme, men plausible, markedsvilkår er et kerneelement i CCP'ers risikostyring. Med det formål at holde CCP'ers risikostyringsstruktur up to date bør ekstreme, men plausible markedsvilkår ikke betragtes som et statisk begreb, men snarere som vilkår, der udvikler sig over tid og varierer på tværs af markeder. Et markedsscenario kan være ekstremt, men plausibelt for en CCP, mens det ikke har stor betydning for en anden. CCP'er bør fastsætte en solid intern strategiramme for identificering af de markeder, hvor de er udsat, og anvende en række fælles minimumsstandarder for definition af ekstreme, men plausible vilkår på hvert identificeret marked. De bør også objektivt tage hensyn til muligheden af samtidige pres på mange markeder.
(29)
For at sikre, at der er indført solide og hensigtsmæssige forvaltningsordninger, bør den ramme, CCP'er anvender til at identificere ekstreme, men plausible markedsvilkår, drøftes af risikoudvalget og godkendes af bestyrelsen. Den bør revideres mindst én gang årligt, hvor resultaterne drøftes af risikoudvalget og herefter deles med bestyrelsen. Revisionen bør sikre, at ændringer i omfang og koncentration af CCP'ens eksponeringer samt udviklingen på de markeder, hvor CCP'en driver virksomhed, afspejles i definitionen af ekstreme, men plausible markedsvilkår. Denne revision bør dog ikke træde i stedet for, at en CCP til stadighed vurderer, om dens misligholdelsesfond er tilstrækkelig i lyset af udviklingen i markedsvilkårene.
(30)
For at sikre en effektiv forvaltning af deres likviditetsrisiko bør CCP'er være forpligtede til at etablere en styringsstruktur for deres likviditetsrisiko. Strukturen bør afhænge af arten af CCP'ernes forpligtelser og omhandle de værktøjer, CCP'erne har til rådighed til vurdering af den likviditetsrisiko, de løber, for at fastslå, hvilket likviditetspres der formentlig vil opstå, og sikre en passende likviditet.
(31)
Ved vurderingen af, om en CCP's likviditet er tilstrækkelig, bør CCP'en være forpligtet til at se på størrelsen og likviditeten af sine ressourcer samt disse aktivers mulige koncentrationsrisiko. Det er vigtigt, at CCP'er kan identificere alle væsentlige former for likviditetsrisikokoncentrationer i deres ressourcer, således at CCP'ens likviditet er umiddelbart til rådighed, når det er nødvendigt. CCP'er bør også tage hensyn til supplerende risici som følge af mange forhold, indbyrdes afhængighedsforhold og koncentrationer.
(32)
Da likviditeten skal være let tilgængelig til transaktioner på samme dag-basis eller intradagbasis, kan en CCP anvende likvide midler i den udstedende centralbank, likvide midler hos kreditværdige forretningsbanker, ved aftale bekræftede kreditlinjer og indgåede repoaftaler, meget let omsættelig sikkerhedsstillelse, der opbevares i depot, og let tilgængelige investeringer, der let kan konverteres til likvide beholdninger med forud indgåede og særdeles pålidelige finansieringsaftaler, selv under stressede markedsvilkår. Disse likvide midler og denne sikkerhedsstillelse bør kun på visse betingelser medregnes som en del af de likvide finansielle ressourcer, som der forud er indgået aftale om.
(33)
For at give CCP'er det nødvendige incitament til at fastsætte forsigtige krav og holde dette beløb på et passende niveau og samtidig undgå regelarbitrage er det vigtigt at fastlægge en fælles metodologi for beregning og fastholdelse af de egne dedikerede ressourcer på et bestemt beløb, en CCP bør have til at bruge i et default waterfall. Det er væsentligt at holde disse ressourcer, der dækker tab som følge af misligholdelse, adskilt fra og med en særlig funktion i forhold til CCP'ens minimumskapitalkrav, som dækker forskellige risici, en CCP kan blive udsat for.
(34)
Det er vigtigt, at CCP'er anvender en ensartet metodologi til beregning af de egne ressourcer, der skal bruges i et default waterfall, med henblik på at sikre lige vilkår mellem CCP'er. Hvis man overlader det til CCP'ernes eget skøn at gennemføre en metodologi, der ikke er tilstrækkeligt klar, vil det føre til meget forskellige resultater blandt CCP'er og således tilskynde til regelarbitrage. Det er derfor væsentligt, at metodologien ikke giver CCP'er mulighed for at udøve et skøn. Med henblik herpå vil det være hensigtsmæssigt at have en enkelt procentsats baseret på et klart identificerbart mål og en klar metodologi, der kan sikre en ensartet beregning af CCP'ers egne ressourcer, der skal bruges i et default waterfall.
(35)
Der bør opstilles en række minimumskriterier for at sikre, at den acceptable sikkerhedsstillelse er højlikvid og kan konverteres til likvide midler hurtigt og med en minimal kurseffekt. Disse kriterier bør vedrøre udstederen af sikkerhedsstillelsen, i hvilken grad den kan realiseres i markedet, og om dens værdi er knyttet til vurderingen af kreditrisiko for det medlem, der stiller sikkerheden, for at tage højde for en mulig wrong-way-risiko. En CCP bør have mulighed for at anvende supplerende kriterier, hvis det er nødvendigt for at nå den ønskede robusthed.
(36)
CCP'er bør kun acceptere højlikvid sikkerhedsstillelse med en minimal kredit- og markedsrisiko. For at sikre, at den sikkerhedsstillelse, CCP'er har, altid er højlikvid, er det nødvendigt, at CCP'er fastlægger gennemsigtige og forudsigelige politikker og procedurer til vurdering og løbende overvågning af likviditeten af aktiver, der er accepteret som sikkerhedsstillelse, og at de anvender hensigtsmæssige værdiansættelsesmetoder. Med henblik herpå bør CCP'er også indføre koncentrationsgrænser, der har til formål at bevare en tilstrækkelig diversificering af sikkerhedsstillelsen, således at den kan gøres likvid umiddelbart, uden at markedsrisikoen i væsentlig grad påvirker dens værdi. Ved fastlæggelse af deres regler for anerkendt sikkerhed og koncentrationsgrænser bør de tage hensyn til den globale adgang til en sådan sikkerhedsstillelse på baggrund af de potentielle makroøkonomiske virkninger af deres regler.
(37)
For at undgå wrong-way-risici bør clearingmedlemmer ikke generelt have lov til at benytte deres egne værdipapirer eller værdipapirer udstedt af en enhed fra samme koncern. Dog bør en CCP kunne give clearingmedlemmer mulighed for at anvende dækkede obligationer, som ikke berøres i tilfælde af udstederens insolvens. Den tilgrundliggende sikkerhedsstillelse bør ikke desto mindre være passende adskilt fra udstederen og opfylde minimumskriterierne for accept af sikkerhedsstillelse. Et clearingmedlem bør ikke udstede finansielle instrumenter med det primære formål at lade et andet clearingmedlem bruge dem som sikkerhed.
(38)
For at varetage CCP'ers sikkerhed bør en CCP kun acceptere en forretningsbankgaranti som sikkerhed efter en grundig vurdering af udstederen og af de juridiske, kontraktlige og operationelle rammer for garantien. Det bør undgås, at CCP'er har usikrede eksponeringer i forhold til forretningsbanker. Derfor kan garantier fra forretningsbanker kun accepteres på strenge betingelser. Disse betingelser opfyldes normalt på markeder, der er præget af en høj koncentration af forretningsbanker, som er villige til at yde kredit til ikke-finansielle clearingmedlemmer. Af den grund bør en højere koncentrationsgrænse være tilladt i disse tilfælde.
(39)
For at begrænse sin markedsrisiko bør en CCP være forpligtet til som minimum én gang dagligt at ansætte værdien af sin sikkerhedsstillelse. Den bør anvende forsigtige haircuts, der afspejler sikkerhedsstillelsens mulige værdiforringelse i intervallet mellem dens seneste opskrivning og det tidspunkt, hvor sikkerhedsstillelsen med rimelighed kan formodes at blive realiseret under stressede markedsvilkår. Sikkerhedsstillelsens størrelse bør også tage hensyn til potentielle wrong-way-risikoengagementer.
(40)
Gennemførelsen af haircuts bør gøre CCP'en i stand til at undgå store og uventede justeringer af den nødvendige sikkerhedsstillelse for så vidt muligt at undgå procykliske virkninger.
(41)
For at undgå potentielle betydelige negative indvirkninger på prisen i tilfælde af realisering af sikkerhedsstillelsen inden for kort tid, bør CCP'er bør ikke koncentrere sikkerhedsstillelse om et begrænset antal udstedere eller et begrænset antal aktiver. Koncentrerede positioner vedrørende sikkerhedsstillelse bør derfor ikke betragtes som højlikvide.
(42)
Likviditets-, kredit- og markedsrisici bør betragtes på porteføljebasis og også i forbindelse med det enkelte finansielle instrument. En koncentreret portefølje kan have en betydelig negativ indvirkning på den sikkerhedsstillelse eller de finansielle instrumenter, CCP'en kan investere sine finansielle ressourcer i, eftersom det sandsynligvis ikke kan lade sig gøre at sælge store positioner under stressede markedsvilkår uden at trykke markedsprisen. Af samme grund bør CCP'ens sikkerhedsstillelse til stadighed overvåges og værdiansættes for at sikre, at den fortsat er likvid.
(43)
Energiderivatmarkederne har en meget stærk forbindelse med spotmarkederne for råvarer, og på disse derivatmarkeder er andelen af ikke-finansielle clearingmedlemmer høj. På disse markeder er et betydeligt antal af markedsdeltagerne også producenter af den underliggende råvare. Adgang til en tilstrækkelig sikkerhedsstillelse til at sikre forretningsbankgarantier fuldt ud kan kræve, at de pågældende ikke-finansielle clearingmedlemmer frigør betydelige dele af deres aktuelle positioner eller kan hindre dem i at fortsætte med at cleare deres positioner som et direkte clearingmedlem af en CCP. Denne proces kan forårsage forstyrrelser på energimarkederne, hvad angår likviditeten og spredningen blandt markedsdeltagerne. Anvendelsen heraf bør derfor udsættes efter en fastlagt tidsplan.
(44)
Med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af de rammer, der er fastlagt i forordning (EU) nr. 648/2012, bør alle sektorer stilles over for de samme krav i den endelige udformning af de regler, som skal gælde for dem. Energivirksomheder opererer i øjeblikket inden for veletablerede rammer, som det vil kræve tid at tilpasse til de nye krav, hvis skadevirkninger for realøkonomien skal undgås. Derfor anses det for ønskeligt at fastsætte en anvendelsesdato for denne type markeder, der giver mulighed for en passende overgang fra den nuværende markedspraksis uden at påvirke markedsstruktur og likviditet unødigt.
(45)
En CCP bør i sin investeringspolitik give højeste prioritet til principperne for kapitalbeskyttelse og likviditetsmaksimering. Investeringspolitikken bør også sikre, at der ikke opstår interessekonflikter med CCP'ens kommercielle interesser.
(46)
I de kriterier, finansielle instrumenter bør opfylde for at blive betragtet som egnede investeringer for CCP'en, bør der tages hensyn til princip 16 i CPSS-IOSCO-principperne med henblik på at sikre en ensartet behandling på internationalt plan. Især bør en CCP være forpligtet til at anvende restriktive standarder vedrørende udstederen af det finansielle instrument, det finansielle instruments omsættelighed og instrumentets kredit-, markeds-, volatilitets- og valutakursrisiko. En CCP bør sørge for, at den ikke underminerer de foranstaltninger, der træffes for at begrænse risikoeksponeringen for sine investeringer ved at have alt for store eksponeringer for et enkelt finansielt instrument, en enkelt udsteder, type af udsteder eller depotinstitution.
(47)
En CCP's anvendelse af derivater udsætter den for yderligere kredit- og markedsrisici, og det er derfor nødvendigt at definere en begrænset række omstændigheder, under hvilke en CCP kan investere sine finansielle ressourcer i derivater. Eftersom en CCP bør sigte mod at have en neutral position med hensyn til markedsrisiko, er de eneste risici, en CCP bør behøve gardere sig imod, dem, der vedrører den sikkerhedsstillelse, den accepterer, eller de risici, som opstår på grund af et clearingmedlems misligholdelse. Risici vedrørende den sikkerhedsstillelse, en CCP accepterer, kan i tilstrækkelig grad forvaltes gennem haircuts, og det anses ikke for nødvendigt for en CCP at benytte derivater i den forbindelse. Derivater bør kun benyttes af en CCP til forvaltning af den likviditetsrisiko, der opstår for eksponeringer for forskellige valutaer, og med det formål at beskytte et misligholdende clearingmedlems portefølje og kun, hvis CCP'ens procedurer i tilfælde af misligholdelse giver mulighed herfor.
(48)
Af hensyn til CCP'ernes sikkerhed bør de kun have lov til at have kontante midler i form af usikrede indlån i minimalt omfang. Når CCP'er sikrer deres kontante midler, bør de altid sørge for, at de altid er tilstrækkeligt beskyttet mod likviditetsrisici.
(49)
Det er nødvendigt at fastsætte strenge krav til stress- og backtestning for at sikre, at en CCP's modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur fungerer korrekt under hensyntagen til alle de risici, CCP'en er eksponeret for, således at CCP'en til enhver tid har tilstrækkelige ressourcer til at dække de pågældende risici.
(50)
For at sikre en ensartet anvendelse af kravene til CCP'er er det nødvendigt at fastsætte detaljerede bestemmelser for, hvilke typer test der skal foretages, herunder både stress- og backtestning. Med henblik på at tage højde for den brede vifte af værdipapir- og derivatkontrakter, der kan cleares i fremtiden, afspejle forskelle i CCP'ers virksomhedsledelses- og risikostyringsmetoder, åbne mulighed for fremtidig udvikling og nye risici, der skal håndteres, og give mulighed for tilstrækkelig fleksibilitet er en kriteriebaseret tilgang nødvendig.
(51)
Ved validering af en CCP's modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur er det vigtigt at anvende en egnet, uafhængig part, så alle nødvendige korrigerende foranstaltninger kan findes og sættes i værk før gennemførelse, og undgå væsentlige interessekonflikter. Den uafhængige part bør være tilstrækkeligt adskilt fra den del af CCP'ens virksomhed, som udvikler, gennemfører og skal anvende den model eller de regler, som revideres, og bør ikke have en væsentlig interessekonflikt. Disse betingelser kan opfyldes enten af en intern part, der har separate indberetningsveje, eller en ekstern part.
(52)
Forskellige aspekter af en CCP's finansielle ressourcer, bl.a. margindækning, misligholdelsesfonde og andre finansielle ressourcer skal dække forskellige scenarier og mål. Det er derfor nødvendigt at stille specifikke krav for at afspejle disse mål og sikre en ensartet anvendelse for alle CCP'er. Ved vurderingen af den nødvendige dækning bør CCP'en ikke modregne eventuelle eksponeringer mellem misligholdende clearingmedlemmer for at undgå at mindske de potentielle virkninger, disse eksponeringer måtte have.
(53)
De forskellige typer af finansielle instrumenter, som en CCP kan cleare, er genstand for en række specifikke risici. En CCP bør derfor være forpligtet til at overveje alle de risici, som er relevante for de markeder, den leverer clearingydelser til, i sine modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur for at sikre, at den i tilstrækkelig grad indregner sin mulige fremtidige eksponering. For at der kan tages behørigt højde for sådanne risici, bør kravene til stresstestning omfatte instrumentspecifikke risici af relevans for forskellige typer af finansielle instrumenter.
(54)
Hvis en CCP skal sikre, at dens modeller til beregning af initialmarginer i tilstrækkelig grad afspejler dens potentielle eksponeringer, bør den ud over den daglige backtestning af sin margindækning, hvor man ser på, om den margin, der opkræves, er tilstrækkelig, også backteste modellens centrale parametre og antagelser. Dette er væsentligt for at sikre, at initialmarginen beregnes korrekt med CCP'ens modeller.
(55)
En streng følsomhedsanalyse af marginkrav kan få øget betydning, når markederne er illikvide eller volatile, og bør anvendes til at fastslå virkningen af forskellige vigtige modelparametre. En følsomhedsanalyse er et effektivt værktøj til at undersøge skjulte mangler, som ikke kan opdages gennem backtestning.
(56)
Hvis man undlader at foretage stress- og backtest regelmæssigt, kan det føre til, at en CCP's finansielle og likvide ressourcer bliver utilstrækkelige til at dække de konkrete risici, den er eksponeret for. Med hensigtsmæssige test vil en CCP's modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur med det samme kunne håndtere skiftende markedsforhold og nye risici. CCP'er bør derfor straks anvende testresultaterne til at tage deres modeller, metodologier og rammer for likviditetsrisikostyring op til revision.
(57)
Hvis en CCP opstiller modeller for ekstreme markedsvilkår, kan det hjælpe den til at bestemme grænserne for dens aktuelle modeller, likviditetsrisikostyringsstruktur og finansielle og likvide ressourcer. Det kræver dog, at CCP'en foretager en vurdering, når den opstiller modeller for forskellige markeder og produkter. Omvendt stresstestning bør overvejes som et nyttigt styringsværktøj, om end ikke det vigtigste, til at fastslå et passende niveau for de finansielle ressourcer.
(58)
Inddragelse af clearingmedlemmer, kunder og andre relevante interessenter i testningen, gennem simuleringsøvelser, af en CCP's procedurer i tilfælde af misligholdelse, er væsentlig for at sikre, at de har den nødvendige forståelse og operationelle kapacitet til at deltage i håndteringen af en misligholdelsessituation. Simuleringer bør kopiere et misligholdelsesscenario for at demonstrere, hvilke opgaver og ansvarsområder clearingmedlemmer, kunder og andre relevante interessenter skal varetage. Det er endvidere vigtigt, at en CCP har hensigtsmæssige mekanismer, så den kan fastslå, om der er behov for korrigerende foranstaltninger, og afdække eventuelt manglende klarhed i eller mulighed for skøn i regler og procedurer. Testningen af en CCP's procedurer i tilfælde af misligholdelse er særligt vigtig, hvis den er afhængig af, at ikke-misligholdende clearingmedlemmer eller tredjeparter bistår i forbindelse med lukningen af positioner, og hvis misligholdelsesprocedurerne aldrig er blevet testet ved en konkret misligholdelse.
(59)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) har fremsendt til Kommissionen.
(60)
ESMA har, hvor det er relevant, konsulteret Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Det Europæiske Råd for Systemiske Risici og medlemmerne af ESCB før fremsendelse af udkastet til tekniske standarder, der ligger til grund for denne forordning. I overensstemmelse med artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (4) har ESMA gennemført åbne offentlige høringer om det pågældende udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, analyseret de potentielle omkostninger og fordele herved og indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for værdipapirer og markeder, der blev oprettet i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1095/2010 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »basisrisiko«: den risiko, der opstår på grund af ufuldstændigt forbundne bevægelser mellem to eller flere aktiver eller kontrakter, der er clearet af den centrale modpart (CCP'en)
2) »konfidensinterval«: den procentdel af eksponeringsbevægelser for hvert clearet finansielt instrument i relation til en specifik lookback-periode, som en CCP har pligt til at dække i en bestemt likvidationsperiode
3) »convenience yield«: fortjenesten ved direkte ejerskab til den fysiske råvare, som påvirkes både af markedsvilkår og af faktorer såsom fysiske oplagringsudgifter
4) »marginer«: marginer, jf. artikel 41 i forordning (EU) nr. 648/2012, der som minimum kan bestå af initialmarginer og variationsmarginer
5) »initialmargin«: den margin, CCP'en opkræver til dækning af potentiel fremtidig eksponering over for clearingmedlemmer, der leverer marginen, og eventuelt interoperable CCP'er i intervallet mellem den sidste marginopkrævning og likvideringen af positioner efter et clearingmedlems eller en interoperabel CCP's misligholdelse
6) »variationsmargin«: marginer, der opkræves eller udbetales for at afspejle aktuelle eksponeringer som følge af faktiske ændringer i markedsprisen
7) »jump-to-default risiko«: risikoen for, at en modpart eller udsteder pludselig misligholder sine forpligtelser, før markedet har haft tid til at tage hensyn til den øgede misligholdelsesrisiko
8) »likvidationsperiode«: den periode, der bruges til beregning af de marginer, CPP'en skønner nødvendige for at styre sin eksponering over for et misligholdende medlem, og i hvilken CCP'en er eksponeret for markedsrisici i forbindelse med forvaltningen af den misligholdendes positioner
9) »lookback-periode«: den tidshorisont, den historiske volatilitet beregnes for
10) »testningsafvigelse«: resultatet af en test, der viser, at en CCP's model eller likviditetsrisikostyringsstruktur ikke gav det ønskede dækningsniveau
11) »wrong-way-risiko«: den risiko, der opstår på grund af eksponering over for en modpart eller udsteder, når den sikkerhed, som stilles af modparten eller udstedes af udstederen, er tæt forbundet med dennes kreditrisiko.
KAPITEL II
ANERKENDELSE AF TREDJELANDES CCP'er
(Artikel 25 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 2
Oplysninger, der skal forelægges ESMA med henblik på anerkendelse af en CCP
En ansøgning om anerkendelse, der indgives af en CCP, der er etableret i et tredjeland, skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
den juridiske enheds fulde navn
b)
navnene på kapitalejere eller medlemmer med en kvalificeret andel
c)
en liste over medlemsstater, hvor ansøgeren påtænker at levere tjenesteydelser
d)
klasser af clearede finansielle instrumenter
e)
oplysninger, der skal sættes på ESMA's websted i overensstemmelse med artikel 88, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 648/2012
f)
oplysninger om ansøgerens finansielle ressourcer, hvilken form de har og hvordan de opbevares, samt hvilke foranstaltninger der er truffet for at sikre dem, herunder procedurer i tilfælde af misligholdelse
g)
oplysninger om marginmetodologi og beregning af misligholdelsesfonden
h)
en liste over anerkendt sikkerhedsstillelse
i)
en opdeling på værdier, om nødvendigt i prospektiv form, der cleares af den ansøgende CCP, for hver clearet EU-valuta
j)
resultater af stresstest og backtest udført i året forud for ansøgningsdatoen
k)
ansøgerens regler og interne procedurer med dokumentation for fuldstændig opfyldelse af de krav, der finder anvendelse i det pågældende tredjeland
l)
oplysninger om eventuelle outsourcingaftaler
m)
oplysninger om adskillelsesordninger og den respektive juridiske soliditet og mulighed for håndhævelse
n)
oplysninger om CCP'ens adgangskrav og betingelser for suspension og opsigelse af medlemskab
o)
oplysninger om en eventuel interoperabilitetsordning, bl.a. oplysninger til tredjelandets kompetente myndighed med det formål at vurdere ordningen.
KAPITEL III
ORGANISATORISKE KRAV
(Artikel 26 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 3
Ledelsesordninger
1. Hovedelementerne i CCP'ens ledelsesordninger, der fastlægger dens organisationsstruktur samt klart specificerede og veldokumenterede politikker, procedurer og processer, som dens bestyrelse og øverste ledelse arbejder ud fra, skal omfatte følgende:
a)
sammensætning, opgaver og ansvarsområder for bestyrelsen og eventuelle udvalg under bestyrelsen
b)
ledelsens opgaver og ansvarsområder
c)
den øverste ledelses struktur
d)
indberetningsveje mellem den øverste ledelse og bestyrelsen
e)
procedurer for udnævnelse af bestyrelsesmedlemmer og den øverste ledelse
f)
udformning af risikostyrings-, compliance- og interne kontrolfunktioner
g)
processer til sikring af ledelsesansvar over for interessenter.
2. En CCP skal have tilstrækkeligt personale til at opfylde alle forpligtelser, der følger af denne forordning og af forordning (EU) nr. 648/2012. En CCP må ikke dele personale med andre koncernenheder, medmindre det sker i henhold til en outsourcingaftale i overensstemmelse med artikel 35 i forordning (EU) nr. 648/2012.
3. En CCP skal fastlægge en klar, konsekvent og veldefineret ansvarsfordeling. En CCP skal sikre, at funktionerne som risikostyringschef, compliancechef og teknologichef udøves af forskellige personer, som er ansat af CCP'en, og som skal have eneansvar for udøvelsen af disse funktioner.
4. En CCP, der indgår i en koncern, tager hensyn til koncernens eventuelle indvirkninger på dens egne ledelsesordninger, bl.a. om den har den nødvendige uafhængighed, så den kan opfylde sine fastlagte forpligtelser som en selvstændig juridisk person, og om dens uafhængighed kan bringes i fare på grund af koncernstrukturen eller af, at et bestyrelsesmedlem også er medlem af bestyrelsen i andre enheder i samme koncern. Navnlig skal en CCP overveje særlige procedurer til forebyggelse og håndtering af interessekonflikter, bl.a. vedrørende outsourcingaftaler.
5. Hvor en CCP har et bestyrelsessystem i to niveauer, tildeles bestyrelsens opgaver og ansvarsområder, jf. denne forordning og forordning (EU) nr. 648/2012, tilsynsorganet og bestyrelsen efter behov.
6. Risikostyringsregler, -procedurer, -systemer og -kontroller skal indgå i en sammenhængende og konsekvent ledelsesramme, som revideres og opdateres regelmæssigt.
Artikel 4
Risikostyring og interne kontrolmekanismer
1. En CCP skal have en forsvarlig struktur for den samlede styring af alle væsentlige risici, den er eller kan blive eksponeret for. En CCP skal opstille dokumenterede regler, procedurer og systemer, som kan identificere, måle, overvåge og styre sådanne risici. Ved fastlæggelsen af risikostyringsregler, -procedurer og -systemer skal en CCP strukturere dem på en sådan måde, at clearingmedlemmer styrer og begrænser de risici, de udgør for CCP'en, korrekt.
2. En CCP skal anlægge et samlet syn på alle relevante risici. Disse omfatter de risici, den er udsat for og påfører sine clearingmedlemmer og så vidt muligt kunder, samt de risici, den er udsat for og påfører andre enheder som f.eks., men ikke begrænset til, interoperable CCP'er, værdipapirafviklings- og betalingssystemer, afviklingsbanker, likviditetsudbydere, værdipapircentraler, handelspladser, der betjenes af CCP'en og andre kritiske tjenesteydere.
3. En CCP skal udvikle passende risikostyringsværktøjer, så den kan styre og indberette alle relevante risici. Disse omfatter identifikation og forvaltning af system, marked eller andre indbyrdes afhængige faktorer. Såfremt en CCP leverer tjenesteydelser i forbindelse med clearing, som har en selvstændig risikoprofil i forhold til dens funktioner og potentielt udsætter den for betydelige ekstra risici, skal CCP'en styre de pågældende ekstra risici på passende vis. Det kan betyde, at CCP'en juridisk adskiller de supplerende tjenesteydelser, den leverer, fra sine kernefunktioner.
4. Ledelsesordningerne skal sikre, at CCP'ens bestyrelse påtager sig det endelige ansvar for at styre CCP'ens risici. Bestyrelsen skal definere, fastsætte og dokumentere en passende risikotolerance og risikokapacitet for CCP'en. Bestyrelsen og den øverste ledelse skal sørge for, at CCP'ens regler, procedurer og kontroller stemmer overens med CCP'ens risikotolerance og risikokapacitet og omhandler, hvordan CCP'en identificerer, indberetter, overvåger og styrer risici.
5. En CCP skal anvende solide informations- og risikokontrolsystemer, der kan give CCP'en selv og eventuelt dens clearingmedlemmer og om muligt dens kunder kapacitet til at opnå rettidig information og anvende risikostyringsregler og -procedurer på hensigtsmæssig vis. Disse systemer skal som minimum sikre, at kredit- og likviditetseksponeringer til stadighed overvåges både hos CCP'en og clearingmedlemmet og så vidt muligt hos kunden.
6. En CPP skal sikre, at risikostyringsfunktionen har de nødvendige ressourcer og den nødvendige myndighed, ekspertise og adgang til alle relevante oplysninger, og at den er tilstrækkeligt uafhængig af CCP'ens øvrige funktioner. CCP'ens risikochef skal implementere risikostyringsstrukturerne, herunder de af bestyrelsen fastlagte politikker og procedurer.
7. En CCP skal have tilstrækkelige interne kontrolmekanismer til at bistå bestyrelsen med overvågning og vurdering af, at CCP'ens risikostyringsregler, -procedurer og -systemer er hensigtsmæssige og effektive. Disse mekanismer skal omfatte forsvarlige administrative og regnskabsmæssige procedurer, en solid compliancefunktion og en uafhængig intern revisions- og validerings- eller undersøgelsesfunktion.
8. En CCP's regnskab udarbejdes årligt og revideres af revisorer eller revisionsfirmaer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF (5).
Artikel 5
Compliancepolitik og -procedurer
1. En CCP skal udarbejde, gennemføre og opretholde passende politikker og procedurer til at opspore en eventuel risiko for, at CCP'en eller dens medarbejdere undlader at opfylde dens forpligtelser i henhold til denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012, samt tilknyttede risici og skal iværksætte passende foranstaltninger og procedurer til at minimere en sådan risiko og gøre de kompetente myndigheder i stand til at udøve deres beføjelser effektivt i henhold til disse forordninger.
2. En CCP sikrer, at dens regler, procedurer og aftaleforhold er klare og omfattende, og sikrer overensstemmelse med denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 samt alle andre gældende lov- og tilsynskrav.
CCP'ens regler, procedurer og aftaleforhold skal nedfældes skriftligt eller på et andet varigt medium. Disse regler, procedurer og aftaleforhold samt eventuelt medfølgende materiale skal være nøjagtige, ajourførte og let tilgængelige for den kompetente myndighed, clearingmedlemmer og eventuelt kunder.
En CCP skal identificere og analysere sine reglers, procedurers og aftaleforholds soliditet. Om nødvendigt søges der uafhængig juridisk rådgivning med henblik på denne analyse. CCP'en skal have en proces for fremsættelse af forslag til og gennemførelse af ændringer af sine regler og procedurer og forud for gennemførelse af enhver væsentlig ændring at høre alle berørte clearingmedlemmer og fremsende de foreslåede ændringer til den kompetente myndighed.
3. Ved udviklingen af sine regler, procedurer og aftaleforhold skal en CCP tage hensyn til relevante af myndighederne fastsatte principper, industrielle standarder og markedsprotokoller og tydeligt anføre, hvor denne praksis er blevet indsat i dokumentationen om rettigheder og forpligtelser for CCP'en samt dens clearingmedlemmer og andre relevante tredjeparter.
4. En CCP skal identificere og analysere potentielle spørgsmål om lovkonflikt og opstille regler og procedurer for at begrænse den juridiske risiko som følge af sådanne spørgsmål. Om nødvendigt søger CCP'en uafhængig juridisk rådgivning med henblik på denne analyse.
En CCP anfører klart i sine regler og procedurer, hvilken lov der finder anvendelse på hvert aspekt af CCP'ens aktiviteter og operationer.
Artikel 6
Compliancefunktion
1. En CCP opretter og vedligeholder en permanent og effektiv compliancefunktion, der fungerer uafhængigt af CCP'ens øvrige funktioner. Den sørger for, at compliancefunktionen har den nødvendige kompetence, sagkundskab og adgang til alle relevante oplysninger samt de nødvendige ressourcer.
Ved oprettelse af sin compliancefunktion tager CCP'en hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af sine forretninger, og arten og omfanget af tjenesteydelser og aktiviteter i forbindelse med disse forretninger.
2. Compliancechefen skal som minimum have følgende ansvarsområder:
a)
kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, der etableres i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, og foranstaltninger, som træffes for at afhjælpe eventuelle mangler for så vidt angår CCP'ens overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
administrere de complianceregler og -procedurer, som indføres af den øverste ledelse og bestyrelsen
c)
rådgive og bistå de personer, der er ansvarlige for at levere CCP'ens tjenesteydelser og gennemføre dens aktiviteter, med overholdelse af CCP'ens forpligtelser i henhold til denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 samt eventuelt andre myndighedskrav
d)
regelmæssigt rapportere til bestyrelsen om CCP'ens og medarbejdernes overholdelse af denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012
e)
etablere procedurer for effektiv afhjælpning af tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelser
f)
sørge for, at de relevante personer i compliancefunktionen ikke er involveret i den levering af tjenesteydelser eller den udførelse af aktiviteter, de overvåger, og at eventuelle interessekonflikter hos disse personer afdækkes og fjernes på tilfredsstillende vis.
Artikel 7
Organisationsstruktur og adskillelse af indberetningsveje
1. En CCP definerer sammensætning, opgaver og ansvarsområder for bestyrelsen og den øverste ledelse og eventuelle udvalg under bestyrelsen. Disse ordninger skal være klart specificerede og veldokumenterede. Bestyrelsen nedsætter som minimum et revisionsudvalg og et aflønningsudvalg. Risikoudvalget, der nedsættes i overensstemmelse med artikel 28 i forordning (EU) nr. 648/2012, skal være et rådgivningsudvalg for bestyrelsen.
2. Bestyrelsen er som minimum ansvarlig for følgende:
a)
opstilling af klare mål og strategier for CCP'en
b)
effektiv overvågning af den øverste ledelse
c)
udarbejdelse af aflønningspolitikker
d)
oprettelse af og tilsyn med risikostyringsfunktionen
e)
tilsyn med compliancefunktionen og den interne kontrolfunktion
f)
tilsyn med outsourcingaftaler
g)
tilsyn med overholdelse af alle bestemmelser i denne forordning, forordning (EU) nr. 648/2012 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1249/2012 samt alle andre tilsyns- og lovkrav
h)
opfyldelse af ledelsesansvarskravet over for kapitalejere eller ejere og ansatte, clearingmedlemmer og deres kunder og andre relevante interessenter.
3. Der påhviler som minimum den øverste ledelse et ansvar for at:
a)
sikre, at CCP'ens aktiviteter stemmer overens med de mål og strategier for CCP'en, bestyrelsen har fastlagt
b)
udforme og indføre procedurer for compliance og intern kontrol, som fremmer CCP'ens mål
c)
underkaste de interne kontrolprocedurer regelmæssig revision og testning
d)
sikre, at der afsættes tilstrækkelige ressourcer til risikostyring og compliance
e)
være aktivt engageret i risikokontrolprocessen
f)
sikre, at de risici, CCP'en udsættes for gennem sin clearing og aktiviteter i forbindelse med clearing, håndteres korrekt.
4. Hvis bestyrelsen uddelegerer opgaver til udvalg eller underudvalg, skal den godkende beslutninger, der kan have en betydelig indvirkning på CCP'ens risikoprofil.
5. De bestemmelser, der gælder for bestyrelsens og den øverste ledelses virke, omfatter processer til at afdække, afhjælpe og forvalte potentielle interessekonflikter hos medlemmer af bestyrelsen og den øverste ledelse.
6. En CCP skal have klare og direkte indberetningsveje mellem sin bestyrelse og øverste ledelse med henblik på at sikre, at den øverste ledelse står til ansvar for sine resultater. Indberetningsvejene for risikostyring, compliance og intern revision skal være klare og adskilte fra dem, der gælder for CCP'ens øvrige operationer. Risikochefen rapporterer til bestyrelsen enten direkte eller gennem formanden for risikoudvalget. Compliancechefen og den interne revisionsfunktion rapporterer direkte til bestyrelsen.
Artikel 8
Aflønningspolitik
1. Aflønningsudvalget udformer og videreudvikler aflønningspolitikken, fører tilsyn med den øverste ledelses gennemførelse heraf og reviderer regelmæssigt dens anvendelse i praksis. Selve politikken dokumenteres og tages op til revision mindst én gang om året.
2. Aflønningspolitikken tager sigte på at bringe lønniveau og -struktur i overensstemmelse med en forsigtig risikostyring. I aflønningspolitikken tages der højde for mulige risici samt eksisterende risici og resultaterne heraf. Der skal i udbetalingsplanerne tages hensyn til tidshorisonten for risiciene. Især i tilfælde af variabel aflønning skal der i politikken tages behørigt hensyn til en eventuel manglende overensstemmelse mellem arbejdsindsats og risikoperioder, og det skal sikres, at udbetalingerne eventuelt udskydes. De faste og variable elementer i den samlede aflønning skal være afbalancerede og i overensstemmelse med risikotilpasningen.
3. Lønpolitikken sikrer, at medarbejdere, som varetager risikostyrings-, compliance- og interne revisionsfunktioner, aflønnes på en måde, der er uafhængig af CCP'ens driftsresultat. Aflønningsniveauet skal være passende i forhold til ansvar og sammenlignet med lønniveauet i erhvervet.
4. Aflønningspolitikken skal være omfattet af en uafhængig revision en gang årligt. Resultaterne af disse revisioner stilles til rådighed for den kompetente myndighed.
Artikel 9
It-systemer
1. En CCP sørger for, at dens it-systemer er pålidelige og sikre og kan behandle den information, der er nødvendig for, at CCP'en kan gennemføre sine aktiviteter og transaktioner sikkert og effektivt.
It-arkitekturen skal være veldokumenteret. Systemerne skal være udformet til at opfylde CCP'ens operationelle behov og imødegå risiciene for CCP'en, være fleksible, bl.a. under stressede markedsvilkår, og om nødvendigt være skalerbare, så de kan behandle ekstra information. CCP'en sørger for procedurer og kapacitetsplanlægning samt tilstrækkelig overskydende kapacitet, så systemet kan behandle alle resterende transaktioner før dagens slutning under omstændigheder, hvor der opstår en større forretningsforstyrrelse. CCP'en etablerer procedurer for indførelse af ny teknologi, bl.a. klare tilbageførelsesplaner.
2. CCP'en baserer sine it-systemer på internationalt anerkendte tekniske standarder og god praksis for branchen for at have en høj grad af sikkerhed i informationsbehandlingen og muliggøre forbindelse med sine clearingmedlemmer, kunder og tjenesteydere. CCP'en underkaster sine systemer strenge test med simulering af stressede vilkår før den første ibrugtagning, efter gennemførelsen af væsentlige ændringer og efter forekomsten af en væsentlig forretningsforstyrrelse. Clearingmedlemmer og kunder, interoperable CCP'er og andre interessenter inddrages efter behov i udformning og gennemførelse af disse test.
3. En CCP opretholder solide rammer for datasikkerhed, så dens datasikkerhedsrisiko styres forsvarligt. Rammerne skal omfatte hensigtsmæssige mekanismer, politikker og procedurer, der beskytter data mod uautoriseret videregivelse, sikrer datanøjagtighed og -integritet og garanterer, at CCP'ens tjenesteydelser er tilgængelige.
4. Datasikkerhedsrammerne skal som minimum omfatte følgende:
a)
adgangskontroller til systemet
b)
tilstrækkelige beskyttelsesforanstaltninger mod indtrængninger og datamisbrug
c)
specifikt udstyr til at bevare dataenes ægthed og integritet, herunder kryptografiske teknikker
d)
pålidelige netværk og procedurer til nøjagtig og umiddelbar dataoverførsel uden større afbrydelser
e)
revisionsspor.
5. It-systemerne og informationssikkerhedsrammerne revideres mindst én gang årligt. De er underlagt uafhængige revisionsvurderinger. Resultaterne af disse vurderinger fremlægges for bestyrelsen og stilles til rådighed for den kompetente myndighed.
Artikel 10
Oplysningspligt
1. En CCP gør følgende oplysninger tilgængelige for offentligheden gratis:
a)
oplysninger om sine forvaltningsordninger, bl.a. følgende:
i)
sin organisationsstruktur samt centrale mål og strategier
ii)
centrale dele af aflønningspolitikken
iii)
centrale finansielle oplysninger, bl.a. sine seneste reviderede regnskaber
b)
oplysninger om sine regler, bl.a. følgende:
i)
procedurer i tilfælde af misligholdelse, procedurer og supplerende tekster
ii)
relevante oplysninger om forretningskontinuitet
iii)
oplysninger om CCP'ens risikostyringssystemer, -teknikker og -resultater i overensstemmelse med kapitel XII
iv)
alle relevante oplysninger om sin udformning og sine operationer samt clearingmedlemmer og kunders rettigheder og forpligtelser, så de klart kan identificere og fuldt ud forstå de risici og omkostninger, der er forbundet med benyttelse af CCP'ens tjenesteydelser
v)
CCP'ens aktuelle clearingydelser, herunder detaljeret information om, hvad den leverer under hver enkelt tjenesteydelse
vi)
CCP'ens risikostyringssystemer, -teknikker og -resultater, herunder information om finansielle ressourcer, investeringspolitik, datakilder til priser samt modeller, der anvendes i marginberegninger
vii)
love og bestemmelser om:
1)
adgangen til CCP'en
2)
kontrakter indgået af CCP'en med clearingmedlemmer og, så vidt muligt, kunder
3)
kontrakter, CCP'en accepterer til clearing
4)
eventuelle interoperabilitetsordninger
5)
anvendelse af sikkerhedsstillelse og bidrag til misligholdelsesfonden, herunder realisering af positioner og sikkerhedsstillelse, samt oplysninger om, i hvor høj grad sikkerhedsstillelsen beskyttes mod krav fra tredjepart
c)
oplysninger om anerkendt sikkerhedsstillelse og gældende haircuts
d)
en liste over alle aktuelle clearingmedlemmer samt kriterier for medlemskab, herunder adgang, suspension og udtræden.
Såfremt den kompetente myndighed er enig med CCP'en i, at oplysningerne under litra b) eller c), i dette stykke kan bringe tavshedspligten eller CCP'ens sikkerhed og soliditet i fare, kan CCP'en beslutte at fremlægge oplysninger på en sådan måde, at disse risici forebygges eller mindskes, eller ikke at fremlægge disse oplysninger.
2. En CCP fremlægger gratis oplysninger for offentligheden vedrørende væsentlige ændringer i sine forvaltningsordninger, mål, strategier og centrale politikker samt i sine gældende bestemmelser og procedurer.
3. De oplysninger, CCP'en skal offentliggøre, skal være tilgængelige på dens websted. Oplysningerne skal være tilgængelige som minimum på ét sprog, der er almindeligt udbredt i internationale finanskredse.
Artikel 11
Intern revision
1. En CCP opretter og vedligeholder en intern revisionsfunktion, som er adskilt og uafhængig fra CCP'ens øvrige funktioner og aktiviteter og har følgende opgaver:
a)
at udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om CCP'ens systemer, interne kontrolprocedurer og forvaltningsordninger er tilstrækkelige og effektive
b)
at afgive henstillinger på grundlag af resultatet af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
at kontrollere, at disse henstillinger overholdes
d)
at rapportere om interne revisionsforhold til bestyrelsen.
2. Den interne revisionsfunktion skal have de nødvendige beføjelser og ressourcer og den nødvendige ekspertise samt adgang til alle relevante dokumenter med henblik på udførelsen af sine opgaver. Den skal være tilstrækkeligt uafhængig af ledelsen og rapportere direkte til bestyrelsen.
3. Den interne revision skal vurdere effektiviteten i CCP'ens risikostyringsprocesser og kontrolmekanismer på en måde, der står i forhold til de risici, de forskellige forretningsområder er udsat for, og er uafhængig af de vurderede forretningsområder. Den interne revisionsfunktion skal have den nødvendige adgang til information med henblik på at gennemgå alle CCP'ens aktiviteter og transaktioner, processer og systemer, herunder outsourcede aktiviteter.
4. Interne revisionsvurderinger baseres på en samlet revisionsplan, der revideres og indberettes til den kompetente myndighed mindst én gang årligt. En CCP sørger for, at der med kort varsel kan udføres særlige hændelsesbaserede revisioner. Revisionsplanlægning og -gennemgang godkendes af bestyrelsen.
5. En CCP's clearingtransaktioner, risikostyringsprocesser, interne kontrolmekanismer og regnskaber er underlagt uafhængig revision. Der skal foretages uafhængige revisioner mindst én gang årligt.
KAPITEL IV
OPBEVARING AF OPTEGNELSER
(Artikel 29 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 12
Generelle krav
1. En CCP skal opbevare optegnelser på et varigt medium, der giver mulighed for at forelægge oplysningerne for de kompetente myndigheder, ESMA og relevante medlemmer af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) i en sådan form og på en sådan måde, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
det er muligt at rekonstruere hvert centralt trin i CCP's behandling
b)
det er muligt at registrere, spore og hente det oprindelige indhold af en optegnelse før eventuelle korrektioner eller andre ændringer
c)
der er iværksat foranstaltninger til at forhindre uautoriseret ændring af optegnelser
d)
der er iværksat passende foranstaltninger til at beskytte de registrerede datas sikkerhed og fortrolighed
e)
der er indsat en mekanisme til afdækning og korrektion af fejl i registreringssystemet
f)
registreringssystemet er omfattet af foranstaltninger, der gør det muligt hurtigt at gendanne optegnelserne i tilfælde af systemsvigt.
2. Er optegnelser eller oplysninger under seks måneder gamle, indleveres de til de i stk. 1 anførte myndigheder hurtigst muligt og senest ved slutningen af den følgende bankdag efter anmodning fra den relevante myndighed.
3. Er optegnelser eller oplysninger ældre end seks måneder, indleveres de til de i stk. 1 anførte myndigheder hurtigst muligt og senest fem bankdage efter anmodning fra den relevante myndighed.
4. Indeholder de optegnelser, der behandles af CCP'en, personoplysninger, skal CCP'er opfylde deres forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (6) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (7).
5. Hvis en CCP opbevarer optegnelser uden for EU, skal den sikre, at den kompetente myndighed, ESMA og de relevante medlemmer af ESCB kan få adgang til optegnelserne i samme omfang og inden for de samme perioder, som hvis de blev opbevaret inden for EU.
6. Hver CCP udpeger de relevante personer, der inden for den i stk. 2 og 3 fastsatte frist for indlevering af de relevante optegnelser kan redegøre for indholdet af dens optegnelser over for de kompetente myndigheder.
7. Alle optegnelser, en CCP skal opbevare i henhold til denne forordning, skal være åbne for den kompetente myndigheds kontrol. En CCP sørger for, at de kompetente myndigheder direkte kan overføre data i henhold til artikel 13 og 14, når de anmoder herom.
Artikel 13
Registrering af transaktioner
1. En CCP opbevarer optegnelser over alle transaktioner i alle de aftaler, den clearer, og sikrer, at dens optegnelser omfatter alle oplysninger, som er nødvendige for at foretage en omfattende og nøjagtig rekonstruktion af clearingprocessen for hver enkelt aftale, og CCP'en sørger endvidere for, at hver optegnelse for hver enkelt transaktion er entydigt identificerbar og søgbar, i det mindste via alle felter, der vedrører CCP'en, den interoperable CCP, clearingmedlemmet, kunden, såfremt denne er kendt af CCP, og det finansielle instrument.
2. For hver transaktion, en CCP modtager til clearing, udarbejder den straks ved modtagelsen af de relevante oplysninger en optegnelse, som den holder ajourført med følgende oplysninger:
a)
pris, kurs eller spread og mængde
b)
den egenskab, CCP'en handler i, dvs. om transaktionen var et køb eller salg set ud fra den registrerende CCP's synsvinkel
c)
angivelse af instrument
d)
angivelse af clearingmedlem
e)
angivelse af sted for indgåelse af aftalen
f)
dato og tidspunkt for CCP'ens mellemkomst
g)
dato og tidspunkt for aftalens udløb
h)
afviklingsvilkår og -metode
i)
dato og tidspunkt for afvikling eller dækningskøb for transaktionen, og i det omfang de finder anvendelse, for følgende oplysninger:
i)
dato og tidspunkt for aftalens oprindelige indgåelse
ii)
de oprindelige aftalevilkår og -parter
iii)
angivelse af den interoperable CCP, der eventuelt har clearet en del af transaktionen
iv)
navn på kunden, herunder en eventuel indirekte kunde, hvis denne er kendt af CCP'en, og i tilfælde af en »give-up« angivelse af den part, der overførte aftalen.
Artikel 14
Positionsoptegnelser
1. En CCP opbevarer optegnelser over positioner, der opbevares af hvert clearingmedlem. Der skal føres særskilte optegnelser for hver konto i overensstemmelse med artikel 39 i forordning (EU) nr. 648/2012, og CCP'en sørger for, at dens optegnelser omfatter alle de oplysninger, der er nødvendige for at foretage en omfattende og nøjagtig rekonstruktion af de transaktioner, som lå til grund for positionen, og at hver optegnelse er identificerbar og søgbar, i det mindste via alle felter, der vedrører CCP'en, den interoperable CCP, clearingmedlemmet, kunden, såfremt denne er kendt af CCP'en, og det finansielle instrument.
2. Ved slutningen af hver bankdag foretager en CCP en optegnelse vedrørende hver position med følgende oplysninger, for så vidt de er knyttet til den pågældende position:
a)
angivelse af clearingmedlemmet, af kunden, såfremt denne er kendt af CCP'en, og af en interoperabel CCP, som eventuelt opretholder en sådan position
b)
positionens fortegn
c)
den daglige beregning af positionens værdi med angivelse af de priser, aftalerne er værdiansat til, og eventuelt andre relevante oplysninger.
3. En CCP udarbejder og opdaterer en fortegnelse over marginbeløb, bidrag til misligholdelsesfonden og andre finansielle ressourcer, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 648/2012, som CCP'en har opkrævet, og det tilsvarende beløb, clearingmedlemmet faktisk har posteret ved dagens slutning, samt ændringer i det beløb, der kan forekomme i løbet af dagen, for hvert enkelt clearingmedlem og hver kundekonto, såfremt disse er kendt af CCP'en.
Artikel 15
Forretningspapirer
1. En CCP fører passende og korrekte fortegnelser over aktiviteter i forbindelse med sine forretninger og interne organisation.
2. De i stk. 1 omhandlede fortegnelser ajourføres, hver gang der sker en væsentlig ændring i de relevante dokumenter, og skal som minimum omfatte:
a)
organisationsdiagrammer for bestyrelsen og de relevante udvalg, clearingenhed, risikostyringsenhed og alle andre relevante enheder eller afdelinger
b)
angivelse af de kapitalejere eller medlemmer, som direkte eller indirekte, i egenskab af fysiske eller juridiske personer, besidder kvalificerede andele, samt størrelsen heraf
c)
dokumenter til bekræftelse af de regler, procedurer og processer, som er påkrævet i henhold til kapitel III og artikel 29
d)
referater fra bestyrelsesmøder og, hvis det er relevant, møder i underudvalg under bestyrelsen og under den øverste ledelse
e)
referater fra møder i risikoudvalget
f)
eventuelle referater fra høringsgrupper med clearingmedlemmer og kunder
g)
interne og eksterne revisionsrapporter, risikostyringsrapporter, compliancerapporter og rapporter fra konsulentfirmaer, herunder ledelsessvar
h)
forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan i henhold til artikel 17
i)
likviditetsplan og de daglige likviditetsrapporter i henhold til artikel 32
j)
optegnelser, der viser alle aktiver og passiver og kapitalkonti som krævet i henhold til artikel 16 i forordning (EU) nr. 648/2012
k)
oplysninger om modtagne klager med angivelse af klagers navn, adresse og kontonummer, dato for modtagelse af klagen, navne på alle personer, der nævnes i klagen, beskrivelse af klagens art, afgørelse af klagen og dato for løsning af klagen
l)
optegnelser over eventuel afbrydelse af tjenesterne eller funktionsforstyrrelser, herunder en detaljeret rapport om tidspunkter, følger og afhjælpende foranstaltninger
m)
optegnelser over resultaterne af de udførte back- og stresstest
n)
skriftlig kommunikation med kompetente myndigheder, ESMA og de relevante medlemmer af ESCB
o)
indkomne udtalelser i forbindelse med juridisk rådgivning i overensstemmelse med kapitel III
p)
eventuel dokumentation vedrørende interoperabilitetsordninger med andre CCP'er
q)
oplysninger i henhold til artikel 10, stk. 1, litra b), nr. vii), og artikel 10, stk. 1, litra d)
r)
relevante dokumenter med beskrivelse af udviklingen af nye forretningsinitiativer.
Artikel 16
Optegnelser over oplysninger indberettet til et transaktionsregister
En CCP skal identificere og opbevare alle oplysninger og data, der skal indberettes i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 648/2012, sammen med en optegnelse af dato og tidspunkt for indberetningen af transaktionen.
KAPITEL V
FORRETNINGSKONTINUITET
(Artikel 34 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 17
Strategi og politik
1. En CCP skal have en forretningskontinuitetspolitik og en katastrofeberedskabsplan, der er godkendt af bestyrelsen. Forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen skal være underlagt uafhængige revisioner, der rapporteres til bestyrelsen.
2. Forretningskontinuitetspolitikken skal omhandle alle kritiske forretningsfunktioner og systemer i den forbindelse og omfatte CCP'ens strategi, politik og målsætninger for at sikre kontinuiteten i disse funktioner og systemer.
3. Der skal i forretningskontinuitetspolitikken tages hensyn til eksterne forbindelser og indbyrdes afhængige forhold i den finansielle infrastruktur, herunder handelspladser, CCP'en clearer, værdipapirafviklings- og betalingssystemer og kreditinstitutioner, som benyttes af CCP'en eller en tilknyttet CCP. Den skal også tage højde for kritiske funktioner eller tjenesteydelser, der er blevet outsourcet til andre leverandører.
4. Forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen skal indeholde klart definerede og dokumenterede ordninger til brug i tilfælde af en akut forretningskontinuitetssituation, katastrofe eller krise, der er udformet til at sikre et minimumsserviceniveau for kritiske funktioner.
5. Katastrofeberedskabsplanen skal afdække og omfatte mål for genopretningspunkter og genopretningstid for kritiske funktioner og fastsætte den mest egnede genopretningsstrategi for hver af disse funktioner. Disse ordninger skal udformes, så de sikrer, at kritiske funktioner fuldføres til tiden og aftalte serviceniveauer overholdes, selv under ekstreme scenarier.
6. En CCP's forretningskontinuitetspolitik skal fastsætte den maksimale acceptable tid, i hvilken kritiske funktioner og systemer kan være uanvendelige. Den maksimale genopretningstid for CCP'ens kritiske funktioner, som skal inkluderes i forretningskontinuitetspolitikken, må højst være to timer. Procedurer ultimo dagen og betalinger afsluttes under alle omstændigheder på det krævede tidspunkt og den krævede dag.
7. En CCP tager hensyn til den potentielle samlede indvirkning på markedets effektivitet ved fastsættelsen af genopretningstider for hver funktion.
Artikel 18
Konsekvensanalyse
1. En CCP skal foretage en konsekvensanalyse for virksomheden, der skal vise, hvilke forretningsfunktioner der er kritiske med hensyn til at sikre CCP'ens tjenesteydelser. Det skal i analysen indgå, i hvilket omfang disse funktioner er afgørende for andre institutioner og funktioner i den finansielle infrastruktur.
2. En CCP skal anvende en scenariebaseret risikoanalyse, der skal afdække, hvordan forskellige scenarier påvirker risiciene for dens kritiske forretningsfunktioner.
3. Ved vurdering af risici skal tager en CCP tage hensyn til afhængighed af eksterne leverandører, bl.a. forsyningsvirksomheder. En CCP skal træffe foranstaltninger til at forvalte disse afhængighedsforhold gennem passende aftaler og organisatoriske ordninger.
4. Konsekvensanalysen og scenarieanalysen føres ajour og revideres som minimum én gang årligt og efter en hændelse eller betydelige organisatoriske ændringer. Analyserne tager hensyn til enhver relevant udvikling, herunder markedsudvikling og teknologisk udvikling.
Artikel 19
Katastrofeberedskab
1. En CCP etablerer ordninger på grundlag af katastrofescenarier, så kontinuiteten af dens kritiske funktioner sikres. Disse ordninger skal som minimum omhandle tilgængeligheden af tilstrækkelige menneskelige ressourcer, den maksimale nedetid for kritiske funktioner og fail-over og genopretning til et sekundært sted.
2. En CCP skal opretholde et sekundært behandlingssted, der kan sikre kontinuiteten af alle CCP'ens kritiske funktioner, og som er identisk med det primære sted. Det sekundære sted skal have en anden geografisk risikoprofil end det primære sted.
3. En CCP skal opretholde eller have umiddelbar adgang til mindst ét sekundært forretningssted, så medarbejderne kan sikre servicekontinuiteten, hvis det primære forretningssted ikke er tilgængeligt.
4. CCP'en skal tage hensyn til behovet for ekstra behandlingssteder, især såfremt det primære og sekundære steds forskellige risikoprofiler ikke giver tilstrækkelig sikkerhed for, at CCP'ens forretningskontinuitetsmål vil blive opfyldt i alle scenarier.
Artikel 20
Testning og overvågning
1. En CCP tester og overvåger sin forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan med jævne mellemrum og efter betydelige justeringer eller ændringer af systemerne eller funktioner i den forbindelse for at sikre, at forretningskontinuitetspolitikken opfylder de erklærede mål, herunder målet om en maksimal genopretningstid på to timer. Test skal planlægges og dokumenteres.
2. Testning af forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen skal opfylde følgende betingelser:
a)
den skal inkludere scenarier med omfattende katastrofer og switch-over mellem primære og sekundære steder
b)
den skal omfatte inddragelse af clearingmedlemmer, eksterne leverandører og relevante institutioner i den finansielle infrastruktur, som der ifølge forretningskontinuitetspolitikken består indbyrdes afhængighedsforhold til.
Artikel 21
Vedligeholdelse
1. En CCP reviderer og ajourfører regelmæssigt sin forretningskontinuitetspolitik, så den omfatter alle kritiske funktioner og den mest egnede genopretningsstrategi for dem.
2. En CCP reviderer og ajourfører regelmæssigt sin katastrofeberedskabsplan, så den omfatter den mest egnede genopretningsstrategi for alle kritiske funktioner.
3. Ved ajourføring af forretningskontinuitetspolitikken og katastrofeberedskabsplanen tages der højde for resultatet af test og henstillinger fra uafhængige revisioner og andre revisioner og fra kompetente myndigheder. CCP'er reviderer deres forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan efter alle betydelige forretningsforstyrrelser for at afdække årsager og eventuelt nødvendige forbedringer i CCP'ens operationer, forretningskontinuitetspolitik og katastrofeberedskabsplan.
Artikel 22
Krisestyring
1. En CCP skal have en krisestyringsfunktion, der handler i tilfælde af en nødsituation. Krisestyringsproceduren skal være klar og nedfældet skriftligt. Bestyrelsen overvåger krisestyringsfunktionen og modtager og gennemgår regelmæssigt rapporter om den.
2. Krisestyringsfunktionen indeholder velstrukturerede og klare procedurer for styring af intern og ekstern krisekommunikation under en krise.
3. Efter en krisesituation iværksætter CCP'en en gennemgang af sin håndtering af krisen. Gennemgangen skal, hvis det er relevant, omfatte bidrag fra clearingmedlemmer og andre eksterne interessenter.
Artikel 23
Kommunikation
1. En CCP skal have en kommunikationsplan, hvori det dokumenteres, hvordan den øverste ledelse, bestyrelsen og relevante eksterne interessenter, herunder de kompetente myndigheder, clearingmedlemmer, kunder, afregningsfirmaer, værdipapirafviklings- og betalingssystemer samt handelspladser, bliver tilstrækkeligt underrettet under en krise.
2. Scenarieanalyser, risikoanalyser, kontroller og resultater af overvågning og test rapporteres til bestyrelsen.
KAPITEL VI
MARGINER
(Artikel 41 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 24
Procentsats
1. En CCP beregner initialmarginer, der skal dække eksponeringer som følge af markedets bevægelser for hvert finansielt instrument, som der stilles sikkerhed for på produktbasis, i den i artikel 25 fastsatte tidsperiode og under antagelse af en tidshorisont for realisering af positionen som defineret i artikel 26. Ved beregningen af initialmarginer overholder CCP'en som minimum følgende konfidensintervaller:
a)
for OTC-derivater: 99,5 %
b)
for andre finansielle instrumenter end OTC-derivater: 99 %.
2. Ved bestemmelse af et passende konfidensinterval for hver klasse af finansielle instrumenter, en CCP clearer, tager den desuden som minimum hensyn til følgende faktorer:
a)
de komplekse forhold og usikkerhederne i forbindelse med prisfastsættelsesniveauet for klassen af finansielle instrumenter, der kan begrænse valideringen af beregningen af initial- og variationsmarginer
b)
risikoprofilen for klassen af finansielle instrumenter, som kan omfatte, men ikke er begrænset til volatilitet, varighed, likviditet, ikke-lineær prisfastsættelse, jump-to-default risiko og wrong-way-risiko
c)
i hvor høj grad andre risikokontroller ikke begrænser krediteksponeringer tilstrækkeligt
d)
den indbyggede gearing i klassen af finansielle instrumenter, herunder om klassen af finansielle instrumenter er signifikant volatil, er stærkt koncentreret om nogle få markedsaktører eller kan være vanskelig at lukke.
3. CCP'en underretter sin kompetente myndighed og sine clearingmedlemmer om, hvilke kriterier der tages i betragtning ved bestemmelsen af den procentsats, som skal anvendes til beregning af marginer for hver klasse af finansielle instrumenter.
4. Såfremt en CCP clearer OTC-derivater med de samme risikoprofiler som derivater, der handles på regulerede markeder eller et tilsvarende marked i et tredjeland, på grundlag af en vurdering af de i stk. 2 anførte risikofaktorer, kan CCP'en benytte et andet konfidensinterval på mindst 99 % for disse aftaler, hvis risiciene ved de OTC-derivataftaler, den clearer, bliver behørigt reduceret ved hjælp af et sådant konfidensinterval, og betingelserne i stk. 2 overholdes.
Artikel 25
Tidshorisont for beregning af historisk volatilitet
1. En CCP sikrer, at initialmarginer ifølge dens modelmetodologi og valideringsproces, der er fastlagt i overensstemmelse med kapitel XII, som minimum og med konfidensintervallet, jf. artikel 24, og i likvidationsperioden, jf. artikel 26, dækker de eksponeringer, der følger af den beregnede historiske volatilitet på grundlag af data, som mindst dækker de seneste 12 måneder.
En CCP sikrer, at de data, den bruger til at beregne historisk volatilitet, tager højde for en fuldstændig række af markedsvilkår, herunder stressperioder.
2. En CCP kan benytte en hvilken som helst tidshorisont til beregning af historisk volatilitet, forudsat at den pågældende tidshorisont resulterer i marginkrav, der er mindst lige så høje som dem, der opnås med den i stk. 1 nævnte tidsperiode.
3. Marginparametre for finansielle instrumenter uden en historisk observationsperiode baseres på konservative antagelser. En CCP tilpasser omgående beregningen af de nødvendige marginer på grundlag af analysen af de nye finansielle instrumenters prishistorik.
Artikel 26
Tidshorisonter for likvidationsperioder
1. En CCP definerer tidshorisonterne for likvidationsperioden under hensyntagen til profilen for det clearede finansielle instrument, det marked, hvor det handles, og perioden for beregning og opkrævning af marginerne. Disse likvidationsperioder skal være på mindst:
a)
fem bankdage for OTC-derivater
b)
to bankdage for andre finansielle instrumenter end OTC-derivater.
2. Under alle omstædigheder vurderer og opsummerer CCP'en med henblik på fastsættelse af en passende likvidationsperiode som minimum følgende:
a)
den længste periode, der kan gå, fra CCP'ens seneste opkrævning af marginer, til CCP'en erklærer misligholdelse eller aktiverer misligholdelsesstyringsprocessen
b)
den anslåede periode, der er nødvendig til at udforme og gennemføre strategien for forvaltning af et clearingmedlems misligholdelse ifølge de særlige specifikationer for hver klasse af finansielt instrument, herunder dens likviditetsniveau, positionernes størrelse og koncentration samt de markeder, CCP'en vil bruge til fuldstændigt at lukke eller afdække et clearingmedlems position
c)
hvor det er relevant, den periode, som er nødvendig til at dække den modpartsrisiko, CCP'en er udsat for.
3. Ved evaluering af de i stk. 2 fastsatte perioder behandler CCP'en som minimum de i artikel 24, stk. 2, omhandlede faktorer og tidsperioden for beregning af den historiske volatilitet som defineret i artikel 25.
4. Hvis en CCP clearer OTC-derivater med de samme risikoprofiler som derivater, der handles på regulerede markeder eller et tilsvarende marked i et tredjeland, kan den benytte en anden tidshorisont for likvidationsperioden end den, der er fastsat i stk. 1, forudsat at den over for den kompetente myndighed kan påvise, at:
a)
denne tidshorisont ville være mere passende end den i stk. 1 fastsatte på baggrund af de relevante OTC-derivaters særlige profiler
b)
denne tidshorisont er mindst to bankdage.
Artikel 27
Marginberegning på porteføljebasis
1. En CCP kan give mulighed for modregninger eller reduktioner i den krævede margin på tværs af de finansielle instrumenter, den clearer, hvis prisrisikoen ved et finansielt instrument eller et sæt af finansielle instrumenter - væsentligt og pålideligt eller på grundlag af en ækvivalent statistisk afhængighedsparameter - er korreleret med prisrisikoen for andre finansielle instrumenter.
2. CCP'en dokumenterer sin tilgang til marginberegning på porteføljebasis og skal som minimum godtgøre, at korrelationen eller en ækvivalent statistisk afhængighedsparameter mellem to eller flere clearede finansielle instrumenter er pålidelig over den lookback-periode, der er beregnet i overensstemmelse med artikel 25 og viser modstandsdygtighed under stressede historiske eller hypotetiske scenarier. CCP'en påviser, at der er et økonomisk rationale for prisrelationen.
3. Alle finansielle instrumenter, for hvilke der anvendes marginberegning på porteføljebasis, skal være omfattet af den samme misligholdelsesfond. Hvis en CCP på forhånd over for sin kompetente myndighed og sine clearingmedlemmer kan påvise, hvordan potentielle tab vil blive allokeret mellem de forskellige misligholdelsesfonde, og har fastsat de nødvendige bestemmelser i sine regler, kan der dog anvendes marginberegning på porteføljebasis for finansielle instrumenter, der er omfattet af forskellige misligholdelsesfonde.
4. Dækker marginberegningen på porteføljebasis flere instrumenter, må marginreduktionerne højst beløbe sig til 80 % af forskellen mellem marginsummen for hvert produkt beregnet individuelt og den beregnede margin baseret på et kombineret skøn over eksponeringen for den kombinerede portefølje. Hvis CCP'en ikke er udsat for nogen potentiel risiko fra marginreduktionen, kan den anvende en reduktion på op til 100 % af denne forskel.
5. Marginreduktionerne i forbindelse med anvendelse af marginberegning på porteføljebasis skal være underlagt et pålideligt stresstestprogram i overensstemmelse med kapitel XII.
Artikel 28
Procyklikalitet
1. En CCP sikrer, at dens politik for udvælgelse og revision af konfidensinterval, likvidationsperiode og lookback-periode giver fremsynede, stabile og forsigtige marginkrav, der begrænser procyklikaliteten, så CCP'ens soliditet og finansielle sikkerhed ikke forringes. Det betyder, at man - når det er muligt - skal undgå voldsomme eller store trinvise ændringer i marginkrav, og fastlægge gennemsigtige og forudsigelige procedurer for tilpasning af marginkrav som reaktion på ændrede markedsvilkår. I den sammenhæng anvender CCP'en som minimum én af følgende muligheder:
a)
anvendelse af en marginbuffer på mindst 25 % af de beregnede marginer, som den kan lade blive midlertidigt opbrugt i perioder, hvor de beregnede marginkrav stiger betydeligt
b)
tildeling af mindst 25 % vægt til stressede observationer i den lookback-periode, der er beregnet i overensstemmelse med artikel 26
c)
sikring af, at dens marginkrav ikke er lavere end dem, der ville blive beregnet under anvendelse af en volatilitet skønnet over en tiårig historisk lookback-periode.
2. Når en CCP reviderer parametrene for marginmodellen, så de bedre afspejler de aktuelle markedsvilkår, tager den hensyn til eventuelle procykliske virkninger af en sådan revision.
KAPITEL VII
MISLIGHOLDELSESFOND
(Artikel 42 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 29
Rammer og forvaltning
1. For at bestemme misligholdelsesfondens minimumsstørrelse og størrelsen af andre finansielle ressourcer, der er nødvendige for at opfylde kravene i artikel 42 og 43 i forordning (EU) nr. 648/2012, implementerer en CCP under hensyntagen til koncernafhængighedsforhold en intern strategiramme til definering af, hvilke typer af ekstreme, men plausible markedsvilkår der kunne eksponere den for størst risiko.
2. Rammen omfatter en redegørelse for, hvordan CCP'en definerer ekstreme, men plausible markedsvilkår. Den skal være udførligt dokumenteret og opbevares i overensstemmelse med artikel 12.
3. Rammen drøftes af risikoudvalget og godkendes af bestyrelsen. Rammens pålidelighed og evne til at vise bevægelser på markedet underkastes revision mindst én gang årligt. Revisionen drøftes af risikoudvalget og rapporteres til bestyrelsen.
Artikel 30
Identifikation af ekstreme, men plausible markedsvilkår
1. Den i artikel 29 omhandlede ramme skal afspejle CCP'ens risikoprofil under hensyntagen til grænseoverskridende eksponeringer og risici på tværs af valutaer, hvor det er relevant. Den skal indeholde en identifikation af alle de markedsrisici, en CCP vil være udsat for efter en eller flere clearingmedlemmers misligholdelse, herunder ugunstige bevægelser i markedspriser for clearede instrumenter, nedsat markedslikviditet for disse instrumenter og fald i sikkerhedsstillelsens likvidationsværdi. Rammen skal desuden afspejle yderligere risici for CCP'en som følge af samtidig misligholdelse hos flere enheder i det misligholdende medlems koncern.
2. Rammen skal identificere hvert enkelt af alle de markeder, en CCP er eksponeret for i tilfælde af et clearingmedlems misligholdelse. For hvert identificeret marked skal CCP'en specificere »ekstreme, men plausible markedsvilkår« som minimum på grundlag af:
a)
en række historiske scenarier, bl.a. perioder med ekstreme markedsbevægelser observeret over de sidste 30 år, eller så længe der har foreligget pålidelige data, som ville have eksponeret CCP'en for størst finansiel risiko. Hvis en CCP beslutter, at en gentagelse af et historisk tilfælde af store prisbevægelser ikke er sandsynlig, skal den begrunde over for den kompetente myndighed, hvorfor den udelader disse fra rammen
b)
en række potentielle fremtidige scenarier baseret på sammenhængende antagelser vedrørende markedsvolatilitet og priskorrelation på tværs af markeder og finansielle instrumenter, idet den trækker på både kvantitative og kvalitative vurderinger af potentielle markedsvilkår.
3. I rammen skal der også tages hensyn til, i hvilken grad, kvantitativt og kvalitativt, ekstreme prisbevægelser kan opstå samtidig på mange identificerede markeder. Det skal i rammen indgå, at historiske priskorrelationer kan give sig udslag i ekstreme, men plausible markedsvilkår.
Artikel 31
Revision af ekstreme, men plausible scenarier
CCP'en reviderer regelmæssigt procedurerne i artikel 30 under hensyntagen til alle relevante markedsudviklinger samt omfanget og koncentrationen af clearingmedlemmernes eksponeringer. Den række af historiske og hypotetiske scenarier, en CCP anvender til at identificere ekstreme, men plausible markedsvilkår, revideres af CCP'en i samråd med risikoudvalget mindst én gang årligt og hyppigere, når markedsudviklinger eller væsentlige ændringer i rækken af aftaler, CCP'en har clearet, påvirker de antagelser, der ligger til grund for scenarierne, og dermed nødvendiggør en justering af scenarierne. Væsentlige ændringer i rammen meddeles bestyrelsen.
KAPITEL VIII
LIKVIDITETSRISIKOKONTROL
(Artikel 44 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 32
Vurdering af likviditetsrisiko
1. En CCP fastsætter en solid ramme for likviditetsrisikostyring, der omfatter effektive operationelle og analytiske værktøjer til løbende og rettidigt at identificere, måle og overvåge dens afviklings- og finansieringsstrømme, bl.a. dens brug af intradagslikviditet. CCP'er vurderer regelmæssigt udformningen deres likviditetsstyringsstruktur, og hvordan denne fungerer, og gennemgår i den forbindelse resultaterne af stresstestene.
2. En CCP's likviditetsrisikostyringsstruktur skal være tilstrækkelig robust til at sikre, at CCP'en kan opfylde betalings- og afviklingsforpligtelser i alle relevante valutaer, efterhånden som de forfalder, bl.a. eventuelt intradag. En CCP's likviditetsrisikostyringsstruktur omfatter også en vurdering af dens mulige fremtidige likviditetsbehov under en bred vifte af potentielle stressscenarier. Et stress-scenario omfatter clearingmedlemmers misligholdelse ifølge artikel 44 i forordning (EU) nr. 648/2012 fra datoen for en misligholdelse indtil afslutningen af en likvidationsperiode og den likviditetsrisiko, som udløses af CCP'ens investeringspolitik og -procedurer under ekstreme, men plausible markedsvilkår.
3. Likviditetsrisikostyringsstrukturen skal omfatte en likviditetsplan, der er dokumenteret og skal opbevares i overensstemmelse med artikel 12. Likviditetsplanen skal som minimum indeholde CCP'ens procedurer for:
a)
som minimum daglig styring og overvågning af dens likviditetsbehov over en række markedsscenarier
b)
opretholdelse af tilstrækkelige likvide finansielle ressourcer til at dække dens likviditetsbehov og skelnen mellem anvendelsen af forskellige typer af likvide ressourcer
c)
daglig vurdering og værdiansættelse af de likvide aktiver, CCP'en har til rådighed, og dens likviditetsbehov
d)
identifikation af kilder til likviditetsrisici
e)
vurdering af, i hvilke tidsskalaer CCP'ens likvide finansielle ressourcer bør være tilgængelige
f)
inddragelse af overvejelser af de potentielle likviditetsbehov som følge af clearingmedlemmers evne til at bytte kontant til ikke-kontant sikkerhed
g)
processer i tilfælde af manglende likviditet
h)
tilførsel af de likvide finansielle ressourcer, den eventuelt bruger i en stresssituation.
Bestyrelsen for CCP'en skal godkende planen efter høring af risikoudvalget.
4. En CCP vurderer den likviditetsrisiko, den løber, også hvis CCP'en eller dens clearingmedlemmer ikke kan opfylde deres betalingsforpligtelser, når de forfalder som led i clearings- eller afviklingsprocessen, også under hensyntagen til CCP'ens investeringsaktivitet. Risikostyringsstrukturen skal omhandle likviditetsbehov som følge af CCP'ens forhold til eventuelle enheder, som CCP'en har en likviditetseksponering for bl.a.:
a)
afviklingsbanker
b)
betalingssystemer
c)
værdipapirafviklingssystemer
d)
nostroagenter
e)
depotbanker
f)
likviditetsudbydere
g)
interoperable CCP'er
h)
tjenesteudbydere.
5. En CCP tager i sin likviditetsrisikostyringsstruktur højde for eventuelle indbyrdes afhængighedsforhold blandt de enheder, der er anført i stk. 4, og de forskellige relationer, som en enhed, der er anført i stk. 4, kan have til en CCP.
6. En CCP udfærdiger en daglig rapport om behov og ressourcer, jf. stk. 3, litra a)-c), og en kvartalsvis rapport om sin likviditetsplan, jf. stk. 3, litra d)-h). Rapporterne skal være dokumenterede og opbevares i overensstemmelse med kapitel IV.
Artikel 33
Adgang til likviditet
1. En CCP skal i hver relevant valuta have likvide ressourcer, der står i et rimeligt forhold til dens likviditetskrav, der er defineret i overensstemmelse med artikel 44 i forordning (EU) nr. 648/2012 samt artikel 32 i denne forordning. Disse likvide ressourcer skal være begrænset til:
a)
kontanter deponeret i en udstedende centralbank
b)
kontanter deponeret hos autoriserede kreditinstitutioner i overensstemmelse med artikel 47
c)
ved aftale bekræftede kreditlinjer eller tilsvarende aftaler med ikke-misligholdende clearingmedlemmer
d)
indgåede genkøbsaftaler
e)
meget let omsættelige finansielle instrumenter, der opfylder kravene i artikel 45 og 46, og som CCP'en kan påvise er lettilgængelige og kan konverteres til kontanter samme dag gennem forud indgåede og særdeles pålidelige finansieringsaftaler, selv under stressede markedsvilkår.
2. En CCP tager hensyn til de valutaer, dens forpligtelser er udstedt i, og tager højde for, hvordan stressede vilkår eventuelt påvirker dens evne til at få adgang til valutamarkeder på en måde, der er i overensstemmelse med værdipapirafviklingscykler for udenlandsk valuta og værdipapirafviklingssystemer.
3. Ved aftale bekræftede kreditlinjer mod sikkerhed stillet af clearingmedlemmer må ikke tælles dobbelt som likvide ressourcer. En CCP træffer foranstaltninger til at overvåge og kontrollere koncentrationen af likviditetsrisikoeksponeringer for individuelle likviditetsudbydere.
4. EN CCP skal gennem en høj grad af rettidig omhu sikre, at dens likviditetsudbydere har kapacitet nok til at handle i henhold til likviditetsaftalerne.
5. En CCP skal periodisk teste sine procedurer for adgang til forud indgåede finansieringsaftaler. Dette kan omfatte træk af testbeløb på de kommercielle kreditlinjer for at kontrollere, hvor hurtigt der er adgang til ressourcer, og hvor pålidelige procedurerne er.
6. En CCP skal have detaljerede procedurer i sin likviditetsplan for anvendelse af sine likvide finansielle ressourcer til at opfylde sine betalingsforpligtelser under en mangel på likviditet. Det skal af likviditetsprocedurerne fremgå, hvornår bestemte ressourcer bør bruges. Procedurerne skal desuden beskrive, hvordan der fås adgang til kontante indskud eller dag-til-dag-investeringer, hvordan sammedags-markedstransaktioner udføres, eller hvordan man trækker på likviditetslinjer, som der forud er indgået aftale om. Disse procedurer testes regelmæssigt. En CCP fastlægger også en passende plan for fornyelse af finansieringsaftaler, før de udløber.
Artikel 34
Koncentrationsrisiko
1. En CCP overvåger nøje og kontrollerer koncentrationen af sin likviditetsrisikoeksponering, herunder sine eksponeringer for de i artikel 32, stk. 4, nævnte enheder og enheder i samme koncern.
2. En CCP's likviditetsrisikostyringsstruktur skal omfatte anvendelse af eksponerings- og koncentrationsgrænser.
3. En CCP skal definere processer og procedurer for brud på koncentrationsgrænserne.
KAPITEL IX
DEFAULT WATERFALL
(Artikel 45 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 35
Beregning af den andel af CCP's egne ressourcer, der skal bruges i default waterfall
1. En CCP skal opretholde en andel af egne dedikerede ressourcer til det i artikel 45, stk. 4, i forordning (EU) nr. 648/2012 anførte formål og angive denne separat i sin balance.
2. En CCP skal beregne det i stk. 1 omhandlede minimumsbeløb ved at multiplicere minimumskapitalen, inklusive tilbageholdt overskud og reserver, som den har i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 648/2012 og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 152/2013 (8), med 25 %.
CCP'en reviderer minimumsbeløbet en gang om året.
3. Hvis CCP'en har oprettet mere en én misligholdelsesfond for de forskellige klasser af finansielle instrumenter, den clearer, tildeles de samlede egne dedikerede ressourcer beregnet i henhold til stk. 1, til hver af misligholdelsesfondene i forhold til hver misligholdelsesfonds størrelse, som anføres særskilt i dens balance og bruges til de misligholdelser, der måtte opstå i de forskellige markedssegmenter, som misligholdelsesfondene vedrører.
4. Ingen andre ressourcer end kapitalen, inklusive tilbageholdt overskud og reserver som omhandlet i artikel 16 i forordning (EU) nr. 648/2012, må bruges til at opfylde kravet i stk. 1.
Artikel 36
Opretholdelse af den andel af CCP's egne ressourcer, der skal bruges i default waterfall
1. En CCP underretter omgående den kompetente myndighed, såfremt de egne dedikerede ressourcer falder til under det krævede beløb, jf. artikel 35, og angiver årsagerne til overtrædelsen og redegør skriftligt for foranstaltningerne og tidsplanen for supplering af beløbet.
2. Såfremt der efterfølgende sker misligholdelse hos et eller flere clearingmedlemmer, før CCP'en har genoprettet egne dedikerede ressourcer, benyttes kun restbeløbet af de tildelte egne dedikerede ressourcer til formålet i artikel 45 i forordning (EU) nr. 648/2012.
3. En CCP genopretter egne dedikerede ressourcer senest en måned efter den i stk. 1 omhandlede underretning.
KAPITEL X
SIKKERHEDSSTILLELSE
(Artikel 46 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 37
Generelle krav
En CCP fastlægger og implementerer gennemsigtige og forudsigelige politikker og procedurer til at vurdere og til stadighed overvåge likviditeten af de aktiver, der accepteres som sikkerhedsstillelse, og om nødvendigt træffe afhjælpende foranstaltninger.
En CCP tager sine politikker og procedurer for aktiver, der kan accepteres som sikkerhedsstillelse, op til revision mindst én gang årligt. En sådan revision gennemføres også, når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
Artikel 38
Sikkerhedsstillelse i form af kontante midler
Med henblik på artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 648/2012 denomineres højlikvid sikkerhedsstillelse i form af kontanter i én af følgende valutaer:
a)
en valuta, hvis risiko CCP'en over for de kompetente myndigheder kan påvise, at den er i stand til at styre på passende vis
b)
en valuta, CCP'en clearer transaktioner i, inden for grænsen af den sikkerhedsstillelse, der kræves til at dække CCP'ens eksponeringer i den pågældende valuta.
Artikel 39
Finansielle instrumenter
Ved anvendelsen af artikel 46 stk. 1, i forordning (EU) nr. 648/2012 anses finansielle instrumenter, bankgarantier og guld, der opfylder betingelserne i bilag I, for at være højlikvid sikkerhedsstillelse.
Artikel 40
Værdiansættelse af sikkerhedsstillelse
1. Med henblik på at værdiansætte højlikvid sikkerhedsstillelse, jf. artikel 37, fastsætter og implementerer en CCP politikker og procedurer til på næsten realtidsbasis at overvåge kreditkvalitet, markedslikviditet og prisvolatilitet for hvert aktiv, der accepteres som sikkerhedsstillelse. En CCP overvåger regelmæssigt og mindst én gang årligt, om dens værdiansættelsesregler og -procedurer er tilstrækkelige. En sådan revision gennemføres også, når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
2. En CCP ansætter sin sikkerhedsstillelse efter marking-to-market-princippet og på næsten realtidsbasis, og hvis dette ikke er muligt, skal CCP'en over for de kompetente myndigheder kunne påvise, at den er i stand til at styre risiciene.
Artikel 41
Haircuts
1. En CCP fastsætter og implementerer politikker og procedurer til at bestemme forsigtige haircuts, der skal gælde for værdien af sikkerhedsstillelsen.
2. Med de pågældende haircuts skal det anerkendes, at sikkerhedsstillelsen måske skal realiseres under stressede markedsvilkår, og der tages hensyn til, hvor lang tid der skal til for at realisere den. CCP'en påviser over for den kompetente myndighed, at haircuts beregnes konservativt for at begrænse procykliske virkninger så meget som muligt. For hver stillet sikkerhed bestemmes haircutten under hensyntagen til de relevante kriterier, bl.a.:
a)
typen af aktiv og omfanget af kreditrisiko i forbindelse med det finansielle instrument baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
b)
aktivets løbetid
c)
aktivets historiske og hypotetiske fremtidige prisvolatilitet under stressede markedsvilkår
d)
det underliggende markeds likviditet, herunder kursspænd
e)
eventuel valutarisiko
f)
wrong-way-risiko.
3. En CCP overvåger regelmæssigt, om dens haircuts er tilstrækkelige. En CCP tager haircutpolitikker og -procedurer op til revision mindst én gang årligt, og når der sker en væsentlig ændring, som påvirker CCP'ens risikoeksponering, men bør så vidt muligt undgå voldsomme eller vidtrækkende ændringer i haircuts, der kan afstedkomme procyklikalitet. Haircutpolitikker og -procedurer valideres uafhængigt mindst én gang årligt.
Artikel 42
Koncentrationsgrænser
1. En CCP fastlægger og implementerer politikker og procedurer for at sikre, at sikkerhedsstillelsen forbliver tilstrækkeligt diversificeret til, at den kan realiseres inden for en fastsat ihændehaverperiode uden væsentlige følger for markedet. De risikoreduktionsforanstaltninger, der skal tages i anvendelse, når de i stk. 2 fastsatte koncentrationsgrænser overskrides, fastsættes i politikkerne og procedurerne.
2. En CCP fastsætter koncentrationsgrænser for:
a)
individuelle udstedere
b)
udstedertype
c)
type af aktiv
d)
hvert clearingmedlem
e)
alle clearingmedlemmer.
3. Koncentrationsgrænser fastsættes konservativt under hensyntagen til alle relevante kriterier, bl.a.:
a)
finansielle instrumenter udstedt af udstedere af samme type med hensyn til økonomisk sektor, aktivitet, geografisk område
b)
kreditrisikoniveau for det finansielle instrument eller udstederen baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
c)
de finansielle instrumenters likviditet og prisvolatilitet.
4. En CCP sørger for, at højst 10 % af dens sikkerhedsstillelse er garanteret af et enkelt kreditinstitut eller tilsvarende finansinstitut i et tredjeland eller af en enhed, som indgår i den samme koncern som kreditinstituttet eller det finansielle institut i et tredjeland. Hvis den sikkerhedsstillelse, CCP'en modtager i form af forretningsbankgarantier, er højere end 50 % af den samlede sikkerhedsstillelse, kan denne grænse sættes op til 25 %.
5. Ved beregning af grænserne som omhandlet i stk. 2 inkluderer en CCP sin samlede eksponering for en udsteder, inklusive størrelsen af de kumulative kreditlinjer, indlånsbeviser, tidsindskud, opsparingskonti, aftalekonti, anfordringskonti, pengemarkedsinstrumenter og omvendte tilbagekøbsrettigheder, CCP'en benytter. Disse grænser gælder ikke for sikkerhedsstillelse, CCP'en har ud over minimumskravene til marginer, misligholdelsesfond eller andre finansielle ressourcer.
6. Ved bestemmelse af koncentrationsgrænser for en CCP's eksponering for en enkelt udsteder samler en CCP sin eksponering for alle finansielle instrumenter, udstederen eller en koncernenhed har udstedt, og som udtrykkeligt er garanteret af udstederen eller en koncernenhed, og for finansielle instrumenter, der er udstedt af foretagender, hvis eneste formål er at eje produktionsmidler, som er væsentlige for udstederens virksomhed. CCP'en behandler denne eksponering som én risiko.
7. En CCP overvåger regelmæssigt, om dens koncentrationsgrænsepolitikker og -procedurer er tilstrækkelige. En CCP tager sine koncentrationsgrænsepolitikker og -procedurer op til revision mindst én gang årligt, og når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
8. En CCP underretter den kompetente myndighed og clearingmedlemmerne om de gældende koncentrationsgrænser og om eventuelle ændringer i disse grænser.
9. Hvis CCP'en i væsentlig grad overtræder en koncentrationsgrænse, der er fastsat i dens politikker og procedurer, skal den omgående underrette den kompetente myndighed herom. CCP'en afhjælper overtrædelsen hurtigst muligt.
KAPITEL XI
INVESTERINGSPOLITIK
(Artikel 47 i forordning (EU) nr. 648/2012)
Artikel 43
Højlikvide finansielle instrumenter
Med henblik på artikel 47, stk. 1, i forordning (EU) nr. 648/2012 kan gældsinstrumenter betragtes som højlikvide med minimal kredit- og markedsrisiko, hvis de er gældsinstrumenter, der opfylder alle betingelserne i bilag II.
Artikel 44
Meget sikre ordninger for deponering af finansielle instrumenter
1. Hvis en CCP ikke kan deponere de finansielle instrumenter, der er omhandlet i artikel 45, eller dem, der er indbetalt til den som marginer, bidrag til misligholdelsesfonden eller bidrag til andre finansielle ressourcer både gennem ejendomsoverdragelse og sikkerhedsstillelse hos operatøren af et værdipapirafviklingssystem, som sikrer fuld beskyttelse af de pågældende instrumenter, deponeres de finansielle instrumenter hos en af følgende:
a)
en centralbank, der sikrer fuld beskyttelse af de pågældende instrumenter, og som giver CCP'en øjeblikkelig adgang til de finansielle instrumenter, når det er nødvendigt
b)
et kreditinstitut, der er autoriseret, dvs. meddelt tilladelse, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF (9), og sikrer fuld adskillelse og beskyttelse af instrumenterne, giver CCP'en øjeblikkelig adgang til de finansielle instrumenter, når det er nødvendigt, og som efter CCP'ens interne vurdering har lav kreditrisiko. Under udførelsen af en sådan vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
c)
et finansieringsinstitut i et tredjeland, der er underlagt og overholder tilsynsbestemmelser, som af de relevante kompetente myndigheder anses for at være mindst lige så strenge som dem, der er fastsat i direktiv 2006/48/EF, og som har pålidelige regnskabsmetoder, opbevaringsprocedurer og interne kontroller, og som sikrer fuldstændig adskillelse og beskyttelse af de pågældende instrumenter og giver CCP'en øjeblikkelig adgang til de finansielle instrumenter, når det er nødvendigt, og som efter CCP'ens interne vurdering har lav kreditrisiko. Ved udførelsen af en sådan vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land.
2. Deponeres finansielle instrumenter i overensstemmelse med stk. 1, litra b) eller c), skal de opbevares under ordninger, der forhindrer, at CCP'en lider tab på grund af det autoriserede finansinstituts misligholdelse eller insolvens.
3. Meget sikre ordninger for deponering af finansielle instrumenter, der er indbetalt som marginer, bidrag til misligholdelsesfonden eller bidrag til andre finansielle ressourcer, giver kun CCP'en mulighed for at genanvende disse finansielle instrumenter, såfremt betingelserne i artikel 39, stk. 8, i forordning (EU) nr. 648/2012 er opfyldt, og formålet med genanvendelsen er at foretage betalinger, forvalte et clearingmedlems misligholdelse eller opfylde en interoperabilitetsaftale.
Artikel 45
Meget sikre ordninger for opbevaring af kontantmidler
1. Ved anvendelsen af artikel 47, stk. 4, i forordning (EU) nr. 648/2012 gælder, at hvis kontantmidler deponeres andetsteds end hos en centralbank, skal denne deponering opfylde følgende betingelser:
a)
deponeringen sker i en af følgende valutaer:
i)
en valuta, hvis risici CCP'en med en høj grad af sikkerhed kan påvise, at den er i stand til at styre
ii)
en valuta, CCP'en clearer transaktioner i, inden for grænsen af den sikkerhedsstillelse, den har modtaget i den pågældende valuta
b)
deponeringen foretages hos en af følgende enheder:
i)
et autoriseret kreditinstitut, dvs. som er meddelt tilladelse, jf. direktiv 2006/48/EF, som ifølge CCP'en har lav kreditrisiko baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land
ii)
et finansieringsinstitut i et tredjeland, der er underlagt og overholder tilsynsbestemmelser, som af de relevante kompetente myndigheder anses for at være mindst lige så strenge som dem, der er fastsat i direktiv 2006/48/EF, og som har pålidelige regnskabsmetoder, opbevaringsprocedurer og interne kontroller, og som ifølge CCP'en har lav kreditrisiko baseret på CCP'ens interne vurdering. Under udførelsen af denne vurdering anvender CCP'en en defineret og objektiv metodologi, som ikke fuldstændigt bygger på eksterne udtalelser, og som tager hensyn til risikoen ved, at udstederen er etableret i et bestemt land.
2. Opbevares kontantmidler fra dag til dag i overensstemmelse med stk. 1, skal mindst 95 % af disse midler - beregnet over en gennemsnitsperiode på én kalendermåned - deponeres via ordninger, hvor der stilles sikkerhed for kontantmidlerne i højlikvide finansielle instrumenter, som opfylder kravene i artikel 45 med undtagelse af kravet i stk. 1, litra c), i nævnte artikel.
Artikel 45
Koncentrationsgrænser
1. En CCP fastlægger og implementerer politikker og procedurer for at sikre, at de finansielle instrumenter, som dens finansielle ressourcer investeres i, forbliver tilstrækkeligt diversificerede.
2. En CCP fastsætter koncentrationsgrænser og overvåger koncentrationen af sine finansielle ressourcer, for så vidt angår:
a)
de enkelte finansielle instrumenter
b)
typer af finansielle instrumenter
c)
individuelle udstedere
d)
typer af udstedere
e)
modparter, med hvem der er fastlagt aftaler som omhandlet i artikel 44, stk. 1, litra b) og c), eller artikel 45, stk. 2.
3. I forbindelse med typer af udstedere tager en CCP hensyn til følgende:
a)
geografisk fordeling
b)
indbyrdes afhængighedsforhold og de forskellige relationer, en enhed kan have med en CCP
c)
kreditrisikoniveau
d)
CCP'ens eksponeringer i forhold til udstederen gennem de produkter, CCP'en clearer.
4. De risikoreduktionsforanstaltninger, der skal tages i anvendelse, når koncentrationsgrænserne overskrides, fastsættes i politikkerne og procedurerne.
5. Ved fastsættelse af koncentrationsgrænsen for en CCP's eksponering for en enkelt udsteder eller depotinstitution samler en CCP eksponeringen for alle finansielle instrumenter, udstederen har udstedt eller udtrykkeligt garanteret, og alle finansielle ressourcer, der er deponeret hos depotinstitutionen, og behandler dem som én risiko.
6. En CCP overvåger regelmæssigt, om dens koncentrationsgrænsepolitikker og -procedurer er tilstrækkelige. Endvidere tager en CCP sine koncentrationsgrænseregler og -procedurer op til revision mindst én gang årligt, og når der sker en væsentlig ændring, der påvirker CCP'ens risikoeksponering.
7. Hvis CCP'en overtræder en koncentrationsgrænse, der er fastsat i dens politikker og procedurer, skal den omgående underrette den kompetente myndighed herom. CCP'en afhjælper overtrædelsen hurtigst muligt.
Artikel 46
Ikke-kontant sikkerhedsstillelse
Hvis der modtages sikkerhedsstillelse i form af finansielle instrumenter i overensstemmelse med kapitel X, finder kun artikel 44 og 45 anvendelse.
KAPITEL XII
REVISION AF MODELLER, STRESSTESTNING OG BACKTESTNING
(Artikel 49 i forordning (EU) nr. 648/2012)
AFDELING 1
Modeller og programmer
Artikel 47
Modelvalidering
1. En CCP foretager en omfattende validering af sine modeller, modelmetoder og den likviditetsrisikostyringsstruktur, den bruger til at kvantificere, samle og styre sine risici. Eventuelle væsentlige revisioner eller justeringer af dens modeller, modelmetoder og likviditetsrisikostyringsstruktur underlægges en hensigtsmæssig forvaltning, herunder rådgivning fra risikoudvalget, og valideres af en kvalificeret og uafhængig part før anvendelsen.
2. En CCP's valideringsproces skal dokumenteres og præcisere de procedurer, der følges for at teste CCP'ens margin, misligholdelsesfond og andre finansielle ressourcemetoder og rammer for beregning af likvide finansielle ressourcer. Eventuelle væsentlige revisioner eller justeringer af disse procedurer underlægges en hensigtsmæssig forvaltning, herunder rådgivning fra risikoudvalget, og valideres af en kvalificeret og uafhængig part før anvendelsen.
3. En omfattende validering omfatter som minimum følgende:
a)
en evaluering af modellernes og rammens udformningsmæssige pålidelighed, herunder dokumentation for udviklingen
b)
en revision af de løbende overvågningsprocedurer, bl.a. kontrol af processer og benchmarking
c)
en revision af parametre og antagelser formuleret under udviklingen af dens modeller, metodologier og rammer
d)
en gennemgang af, om de indførte modeller, metodologier og rammer er tilstrækkelige og hensigtsmæssige for den aftaletype, de gælder for
e)
en gennemgang af, om stresstestscenarierne er hensigtsmæssige i overensstemmelse med kapitel VII og artikel 52
f)
en analyse af udfaldet af testresultaterne.
4. En CCP opstiller kriterier for sin vurdering af, om dens modeller, metodologier og likviditetsrisikostyringsstruktur kan valideres. Kriterierne skal indbefatte positive testresultater.
5. Er prisoplysninger ikke lettilgængelige eller pålidelige, forholder CCP'en sig til disse prisbegrænsninger og anlægger som minimum konservative antagelser baseret på observerede forbundne markeder eller dertil knyttede markeder og markedets aktuelle adfærdsmønstre.
6. Er prisoplysninger ikke lettilgængelige eller pålidelige, underlægges systemer og værdiansættelsesmodeller, der benyttes til det formål, en passende forvaltning, herunder rådgivning fra risikoudvalget samt validering og testning. En CCP skal lade sine værdiansættelsesmodeller validere under en række forskellige markedsscenarier af en kvalificeret og uafhængig part for at sikre, at dens modeller nøjagtigt giver de rette priser, og skal eventuelt tilpasse sin beregning af initialmarginer, så de afspejler en eventuel modelrisiko.
7. En CCP foretager regelmæssigt en vurdering af sin marginmodels teoretiske og empiriske egenskaber for alle de finansielle instrumenter, den clearer.
Artikel 48
Testprogrammer
1. En CCP skal have fastlagt politikker og procedurer, der indeholder oplysninger om de stress- og backtestningsprogrammer, den foretager for at vurdere hensigtsmæssighed, nøjagtighed, pålidelighed og modstandsdygtighed for de modeller og metodologier, den anvender til at beregne sine risikokontrolmekanismer, bl.a. margin, bidrag til misligholdelsesfonden og andre finansielle ressourcer, under en lang række markedsvilkår.
2. En CCP's politikker og procedurer skal også indeholde oplysninger om det stresstestningsprogram, den iværksætter for at vurdere, om likviditetsrisikostyringsstrukturen er hensigtsmæssig, nøjagtig, pålidelig og modstandsdygtig.
3. Politikkerne og procedurerne skal som minimum indeholde metoder for udvælgelse og udvikling af hensigtsmæssig testning, herunder portefølje- og markedsdataudvælgelse, testenes hyppighed, de clearede finansielle instrumenters specifikke risikoprofiler, analyse af testresultater og undtagelser samt de relevante afhjælpende foranstaltninger, der er brug for.
4. En CCP inkluderer kundepositioner ved udførelsen af alle test.
AFDELING 2
Backtestning
Artikel 49
Backtestningsprocedure
1. En CCP vurderer sin margindækning ved at udføre en efterfølgende sammenligning af de observerede resultater med de forventede resultater, som blev udledt ved anvendelsen af marginmodeller. En sådan backtestningsanalyse skal udføres hver dag for at vurdere, om der er testningsundtagelser i margindækningen. Dækningen evalueres på aktuelle positioner for finansielle instrumenter og clearingmedlemmer og tager hensyn til mulige virkninger af anvendelse af marginberegning på porteføljebasis og eventuelt interoperable CCP'er.
2. En CCP inddrager de rette historiske tidshorisonter for sit backtestningsprogram for at sikre, at det anvendte observationsvindue er tilstrækkeligt til at afhjælpe eventuelle negative virkninger for den statistiske signifikans.
3. En CCP behandler i sit backtestningsprogram som minimum klare statistiske test- og resultatkriterier, som CCP'er skal definere med henblik på vurdering af backtestningsresultater.
4. En CCP indberetter periodisk sine backtestningsresultater og analyser til risikoudvalget med henblik på at søge udvalgets råd ved revision af sin marginmodel. Indberetningen sker i en sådan form, at CCP'en ikke bryder tavshedspligten.
5. Backtestningsresultater og -analyser stilles til rådighed for alle clearingmedlemmer og kunder, såfremt sidstnævnte er kendt af CCP'en. For alle andre kunder stilles backtestningsresultater og -analyser til rådighed af de relevante clearingmedlemmer på anmodning. Disse oplysninger samles i en form, der ikke udgør et brud på tavshedspligten, og clearingmedlemmer og kunder har kun adgang til detaljerede backtestningsresultater og -analyser for deres egne porteføljer.
6. En CCP fastlægger procedurer til at give detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den kan træffe på baggrund af resultaterne af backtestningsanalysen.
AFDELING 3
Følsomhedstestning og -analyse
Artikel 50
Procedure for følsomhedstestning og -analyse
1. En CCP foretager følsomhedstest og -analyser for at vurdere dækningen af sin marginmodel under forskellige markedsvilkår under anvendelse af historiske data fra realiserede stressede markedsvilkår og hypotetiske data for ikke-realiserede stressede markedsvilkår.
2. En CCP anvender en bred vifte af parametre og antagelser for at tage højde for en række forskellige historiske og hypotetiske vilkår, også de mest volatile perioder, der har været på de markeder, den betjener, og ekstreme ændringer i korrelationerne mellem priser på de aftaler, CCP'en clearer, med henblik på at forstå, hvordan niveauet for margindækningen kan påvirkes af meget stressede markedsvilkår og ændringer i vigtige modelparametre.
3. Følsomhedsanalyser udføres på en række aktuelle og repræsentative clearingmedlemmers porteføljer. Disse repræsentative porteføljer udvælges ud fra deres følsomhed over for vigtige risikofaktorer og korrelationer, som CCP'en er udsat for. En sådan følsomhedstestning og -analyse udformes til at teste centrale parametre og antagelser for initialmarginmodellen ved en række konfidensintervaller for at fastslå systemets følsomhed over for fejl i justeringen af disse parametre og antagelser. Der tages passende hensyn til risikofaktorernes struktur og den antagne korrelation mellem risikofaktorer.
4. En CCP evaluerer de potentielle tab i clearingmedlemmers positioner.
5. En CCP tager i givet fald hensyn til parametre, der afspejler den samtidige misligholdelse hos clearingmedlemmer, som udsteder finansielle instrumenter, som cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en. I givet fald tager CCP'en også hensyn til virkningerne af en kundes misligholdelse, når denne udsteder finansielle instrumenter, der cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en.
6. En CCP indberetter regelmæssigt sine følsomhedstestningsresultater og -analyser til risikoudvalget i en sådan form, at den ikke bryder tavshedspligten, med henblik på at søge udvalgets råd ved revision af sin marginmodel.
7. En CCP fastlægger procedurer til at give detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den kan træffe på baggrund af resultaterne af følsomhedstestningsanalysen.
AFDELING 4
Stresstestning
Artikel 51
Stresstestningsprocedure
1. En CCP's stresstest anvender stressede parametre, antagelser og scenarier på de modeller, der benyttes til anslå risikoeksponeringer, for at sikre, at dens finansielle ressourcer er tilstrækkelige til at dække de pågældende eksponeringer under ekstreme, men plausible markedsvilkår.
2. En CCP's stresstestningsprogram kræver, at CCP'en regelmæssigt udfører en række stresstest, som behandler CCP'ens produktprogram og alle elementer af dens modeller og modelmetoder samt dens likviditetsrisikostyringsstruktur.
3. En CCP's stresstestningsprogram skal foreskrive, at stresstest udføres ved hjælp af definerede stresstestscenarier vedrørende både tidligere og hypotetiske ekstreme, men plausible markedsvilkår i overensstemmelse med kapitel VII. Tidligere vilkår, der skal bruges, revideres og justeres eventuelt. En CCP inddrager også andre former for hensigtsmæssige stresstestningsscenarier, der omfatter, men ikke er begrænset til, teknisk eller finansiel svigt hos dens afviklingsbanker, nostroagenter, depotbanker, likviditetsudbydere eller interoperable CCP'er.
4. En CCP skal have kapacitet til hurtigt at tilpasse sine stresstest til at indarbejde nye eller nyopdukkede risici.
5. En CCP tager hensyn til de potentielle tab som følge af en kundes misligholdelse, der clearer gennem flere clearingmedlemmer.
6. En CCP indberetter regelmæssigt sine stresstestningsresultater og -analyser til risikoudvalget i en sådan form, at den ikke bryder tavshedspligten, med henblik på at søge udvalgets råd ved revision af sine modeller, sine metoder og sin likviditetsrisikostyringsstruktur.
7. Stresstestningsresultater og -analyser stilles til rådighed for alle clearingmedlemmer og kunder, såfremt sidstnævnte er kendt af CCP'en. For alle andre kunder stilles backtestningsresultater og -analyser til rådighed af de relevante clearingmedlemmer på anmodning. Disse oplysninger samles i en sådan form, at CCP'en ikke bryder tavshedspligten, og clearingmedlemmer og kunder har kun adgang til detaljerede stresstestningsresultater og -analyser for deres egne porteføljer.
8. En CCP fastlægger procedurer til at give detaljerede oplysninger om de foranstaltninger, den kan træffe på baggrund af resultaterne af stresstestningsanalysen.
Artikel 52
Risikofaktorer, der skal indgå i stresstest
1. En CCP identificerer relevante risikofaktorer for de aftaler, den clearer, som kan påvirke dens tab, og skal have en passende metode til at måle dem. En CCP's stresstest tager som minimum højde for risikofaktorer, der er specificeret for følgende typer af finansielle instrumenter, hvor det er relevant:
a)
renterelaterede aftaler: risikofaktorer svarende til rentesatser i hver valuta, som CCP'en clearer finansielle instrumenter i. Modellerne for rentekurven inddeles i forskellige løbetidssegmenter for at tage højde for udsvingene i satsernes volatilitet langs rentekurven. Antallet af relaterede risikofaktorer afhænger af, hvor komplekse de renteaftaler, der cleares af CCP'en, er. Der tages separat højde for basisrisici som følge af mindre end perfekt korrelerede bevægelser mellem statslige og andre satser for fast forrentning
b)
valutakursrelaterede aftaler: risikofaktorer svarende til hver udenlandsk valuta, CCP'en clearer finansielle instrumenter i, og til vekselkursen mellem den valuta, marginer opkræves i, og den valuta, CCP'en clearer finansielle instrumenter i
c)
aftaler om aktieinstrumenter: risikofaktorer svarende til de enkelte aktieinstrumenters volatilitet for hvert af de markeder, CCP'en clearer, og til volatiliteten for forskellige sektorer på det samlede marked for aktieinstrumenter. Modelteknikken for et givet marked skal med hensyn til kompleksitet og art svare til CCP'ens eksponering for det samlede marked og dets koncentration i de enkelte aktieinstrumenter på det pågældende marked
d)
råvareaftaler: risikofaktorer, der tager højde for de forskellige kategorier og underkategorier af råvareaftaler og relaterede derivater clearet af CCP'en, herunder eventuelt udsving i convenience yield mellem derivatpositioner og positioner i likvide aktiver i råvaren
e)
kreditrelaterede aftaler: risikofaktorer, der omhandler jump-to-default risiko, bl.a. den akkumulerede risiko, der opstår af mange misligholdelser, basisrisiko og inddrivelsessatsens volatilitet.
2. En CCP skal i sine stresstest desuden som minimum tage behørigt hensyn til følgende:
a)
korrelationer, bl.a. mellem identificerede risikofaktorer og lignende aftaler, der cleares af CCP'en
b)
faktorer svarende til implicit og historisk volatilitet for den aftale, der cleares
c)
særlige risikoprofiler for alle nye aftaler, der skal cleares af CCP'en
d)
koncentrationsrisiko, også for et clearingmedlem og clearingmedlemmers koncernenheder
e)
indbyrdes afhængighedsforhold og forskellige relationer
f)
relevante risici, herunder valutarisiko
g)
fastsatte eksponeringsgrænser
h)
wrong-way-risiko.
Artikel 53
Stresstestning af samlede finansielle ressourcer
1. En CCP's stresstestningsprogram skal sikre, at dens kombination af margin, bidrag til misligholdelsesfonden og andre finansielle ressourcer er tilstrækkelige til at dække misligholdelse hos mindst de to clearingmedlemmer, over for hvilke CCP'en har de største eksponeringer under ekstreme, men plausible markedsvilkår. Stresstestningsprogrammet skal også omfatte en undersøgelse af potentielle tab i tilfælde af, at enheder i samme koncern som de to clearingmedlemmer, den har de største eksponeringer for, misligholder deres forpligtelser under ekstreme, men plausible markedsvilkår.
2. En CCP's stresstestningsprogram skal sikre, at dens marginer og misligholdelsesfond er tilstrækkelige til som minimum at dække misligholdelse hos det clearingmedlem, over for hvilket CCP'en har de største eksponeringer, eller hos det andet- og det tredjestørste clearingmedlem, hvis summen af deres eksponeringer er større i overensstemmelse med artikel 42 i forordning (EU) nr. 648/2012.
3. CPP'en foretager en grundig analyse af de potentielle tab, den kan lide, og vurderer de potentielle tab i clearingmedlemmers positioner, herunder risikoen for, at realiseringen af disse positioner kan påvirke markedet og CCP'ens margindækningsniveau.
4. I sine stresstest tager en CCP i givet fald hensyn til virkningerne af misligholdelse hos et clearingmedlem, som udsteder finansielle instrumenter, som cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en. I givet fald tager CCP'en også hensyn til virkningerne af en kundes misligholdelse, når denne udsteder finansielle instrumenter, der cleares af CCP'en, eller underliggende aktiver for derivater, som cleares af CCP'en.
5. I en CCP's stresstest skal indgå likvidationsperioden, jf. artikel 26.
Artikel 54
Stresstestning af likvide finansielle ressourcer
1. En CCP's program for stresstest af sine likvide finansielle ressourcer skal sikre, at de er tilstrækkelige i henhold til de krav, der er fastlagt i kapitel VIII.
2. En CCP skal have klare og gennemsigtige regler og procedurer for afhjælpning af utilstrækkelige likvide finansielle ressourcer, der afsløres af dens stresstest, for at sikre indfrielse af betalingsforpligtelser.
En CCP skal også have klare procedurer for udnyttelse af resultater og analyse af sine stresstest for at vurdere, om dens likviditetsrisikostyringsstruktur og likviditetsudbydere er tilstrækkelige, og foretage en tilpasning.
3. De stresstestningsscenarier, der benyttes i stresstestningen af likvide finansielle ressourcer, omhandler CCP'ens udformning og virksomhed og omfatter alle enheder, der måtte udgøre en væsentlig likviditetsrisiko for den. Disse stresstest skal også omhandle eventuelle stærke forbindelser eller lignende eksponeringer mellem CCP'ens clearingmedlemmer, herunder andre enheder, som indgår i samme koncern, og vurdere sandsynligheden for mange misligholdelser og den afsmittende virkning blandt dens clearingmedlemmer, som sådanne misligholdelser kan have.
AFDELING 5
Dækning og anvendelse af testresultater
Artikel 55
Opretholdelse af tilstrækkelig dækning
1. En CCP etablerer og opretholder procedurer for opdagelse af ændringer i markedsvilkårene, bl.a. stigninger i volatilitet eller nedgang i likviditeten af de finansielle instrumenter, den clearer, så den omgående kan tilpasse beregningen af sit marginkrav, så det på passende vis tager højde for de nye markedsvilkår.
2. En CCP foretager test på sine haircuts for at sikre, at sikkerhedsstillelsen som minimum kan realiseres til sin haircutværdi under observerede og ekstreme, men plausible markedsvilkår.
3. Hvis en CCP opkræver marginer på porteføljebasis i modsætning til produktbasis, skal den løbende revidere og teste modregninger blandt produkter. En CCP baserer disse modregninger på en forsigtig og økonomisk meningsfuld metodologi, der afspejler graden af prisafhængighed mellem produkterne. Især tester en CCP, hvordan korrelationer fungerer i perioder med faktiske og hypotetiske alvorlige markedsvilkår.
Artikel 56
Revision af modeller ved hjælp af testresultater
1. En CCP skal have klare procedurer til at fastslå, hvilket ekstra beløb den måske skal opkræve i ekstra margin, også på intradagsbasis, og til at ændre sin marginmodel, hvis backtestning viser, at modellen ikke fungerede som forventet med det resultat, at den ikke afdækker det initialmarginbeløb, der er nødvendigt for at opnå det ønskede konfidensniveau. Har en CCP fastslået, at det er nødvendigt at opkræve supplerende margin, gør den det ved den næste marginopkrævning.
2. En CCP evaluerer kilden til de testundtagelser, der er kommet frem gennem dens backtest. Afhængigt af kilden til undtagelser fastslår CCP'en, om der er behov for en grundlæggende ændring i marginmodellen eller de modeller, der giver input til den, og om det er nødvendigt at ændre de aktuelle parametre.
3. En CCP evaluerer kilden til de testundtagelser, der er kommet frem gennem dens stresstest. CCP'en fastslår, om det er nødvendigt med en grundlæggende ændring af dens modeller, modelmetoder eller dens likviditetsrisikostyringsstruktur, eller om det er nødvendigt at ændre de aktuelle parametre eller antagelser på grundlag af undtagelseskilderne.
4. Hvis testresultaterne viser en utilstrækkelig margindækning, misligholdelsesfond eller andre finansielle ressourcer, øger CCP'en den samlede dækning af sine finansielle ressourcer til et acceptabelt niveau ved den næste marginopkrævning. Hvis testresultaterne viser utilstrækkelige likvide finansielle ressourcer, øger CCP'en sine likvide finansielle ressourcer til et acceptabelt niveau, så snart det er muligt.
5. Ved revision af sine modeller, modelmetoder og likviditetsrisikostyringsstrukturen overvåger CCP'en hyppigheden af tilbagevendende testundtagelser for at afdække og løse problemer på passende vis og uden unødig forsinkelse.
AFDELING 6
Omvendte stresstest
Artikel 57
Omvendte stresstest
1. En CCP foretager omvendte stresstest, der er udformet med henblik på at afdække, under hvilke markedsvilkår kombinationen af dens margin, misligholdelsesfond og andre finansielle ressourcer kan give utilstrækkelig dækning af krediteksponeringer, og for hvilke dens likvide finansielle ressourcer kan være utilstrækkelige. Når den foretager disse test, gengiver CCP'en ekstreme markedsvilkår, der går ud over det, der betragtes som plausible markedsvilkår, for at hjælpe til at fastslå grænserne for sine modeller, sin likviditetsrisikostyringsstruktur, sine finansielle ressourcer og sine likvide finansielle ressourcer.
2. En CCP udvikler omvendte stresstest, som er skræddersyet til bestemte risici ved de markeder og aftaler, den leverer clearingydelser til.
3. En CCP anvender de vilkår, der er afdækket i stk. 1, og resultater og analyser af sine omvendte stresstest til at bidrage til at identificere ekstreme, men plausible scenarier i overensstemmelse med kapitel VII.
4. En CCP indberetter regelmæssigt sine omvendte stresstestresultater og -analyser til risikoudvalget i en sådan form, at den ikke bryder tavshedspligten, med henblik på at søge udvalgets råd ved sin revision.
AFDELING 7
Misligholdelsesprocedurer
Artikel 58
Testning af misligholdelsesprocedurer
1. En CCP tester og tager sine misligholdelsesprocedurer op til revision for at sikre, at de både er praktiske og effektive. En CCP udfører simuleringsøvelser som led i testningen af sine misligholdelsesprocedurer.
2. Efter at have testet sine misligholdelsesprocedurer identificerer en CCP eventuelle usikkerheder og tilpasser sine procedurer, så de på passende vis begrænser usikkerheden.
3. Ved at udføre simuleringsøvelser kontrollerer en CCP, at alle clearingmedlemmer og i givet fald kunder og andre relevante parter, bl.a. interoperable CCP'er og eventuelle relaterede serviceudbydere, bliver behørigt underrettet om og kender de procedurer, som indgår i et misligholdelsesscenario.
AFDELING 8
Hyppighed af validering og testning
Artikel 59
Hyppighed
1. En CCP foretager en omfattende validering af sine modeller og modelmetoder mindst én gang årligt.
2. En CCP foretager en omfattende validering af sin likviditetsrisikostyringsstruktur mindst én gang årligt.
3. En CCP foretager en fuldstændig validering af sine værdiansættelsesmodeller mindst én gang årligt.
4. En CCP vurderer mindst én gang årligt, om reglerne, der er fastsat i artikel 51, er hensigtsmæssige.
5. En CCP analyserer og overvåger sin models effektivitet og den finansielle ressourcedækning i tilfælde af misligholdelser ved at backteste margindækning mindst dagligt og mindst dagligt at foretage stresstest under anvendelse af standard- og forud fastsatte parametre og antagelser.
6. En CCP analyserer og overvåger sin likviditetsrisikostyringsstruktur ved mindst dagligt at foretage stresstest af sine likvide finansielle ressourcer.
7. En CCP foretager en detaljeret og grundig analyse af testresultaterne mindst én gang om måneden for at sikre, at dens stresstestscenarier, modeller og likviditetsrisikostyringsstruktur, tilgrundliggende parametre og antagelser er korrekte. Denne analyse foretages hyppigere under stressede markedsvilkår, herunder når de clearede finansielle instrumenter eller markeder generelt udviser høj volatilitet, bliver mindre likvide, eller når størrelse eller koncentration af dens clearingmedlemmers positioner stiger betydeligt, eller når det forventes, at en CCP vil opleve stressede markedsvilkår.
8. Følsomhedsanalyser foretages mindst én gang om måneden på grundlag af resultaterne af følsomhedstest. Denne analyse bør foretages hyppigere, når markederne er usædvanligt volatile eller mindre likvide, eller når størrelsen eller koncentrationerne af clearingmedlemmernes positioner stiger betydeligt.
9. En CCP tester mindst én gang årligt modregninger mellem finansielle instrumenter, og hvordan korrelationer fungerer i perioder med faktiske og hypotetiske alvorlige markedsvilkår.
10. En CCP's haircuts testes mindst én gang om måneden.
11. En CCP foretager omvendte stresstest mindst én gang i kvartalet.
12. En CCP tester og reviderer sine misligholdelsesprocedurer mindst én gang i kvartalet og udfører simuleringsøvelser mindst én gang årligt i overensstemmelse med artikel 61. En CCP udfører også simuleringsøvelser efter en eventuel væsentlig ændring i sine misligholdelsesprocedurer.
AFDELING 9
Anvendte tidshorisonter ved udførelse af test
Artikel 60
Tidshorisonter
1. De tidshorisonter, der anvendes til stresstest, fastsættes i overensstemmelse med kapitel VII og omfatter fremsynede ekstreme, men plausible markedsvilkår.
2. De historiske tidshorisonter, der anvendes til backtest, omfatter som minimum data fra det seneste år, eller så længe som en CCP har clearet det relevante finansielle instrument, hvis det er under et år.
AFDELING 10
Oplysningspligt
Artikel 61
Information, der er omfattet af oplysningspligt
1. En CCP offentliggør de generelle principper, der ligger til grund for dens modeller og modelmetoder samt arten af udførte test med et overordnet resumé af testresultaterne og de afhjælpende foranstaltninger, der eventuelt er iværksat.
2. En CCP offentliggør centrale aspekter af sine misligholdelsesprocedurer, herunder:
a)
de omstændigheder, under hvilke der kan træffes foranstaltninger
b)
hvem der kan træffe de pågældende foranstaltninger
c)
anvendelsesområdet for de foranstaltninger, der kan træffes, bl.a. behandling af både egne positioner og kundepositioner, midler og aktiver
d)
ordninger til varetagelse af en CCP's forpligtelser over for ikke-misligholdende clearingmedlemmer
e)
ordninger, der kan bidrage til varetagelse af et misligholdende clearingmedlems forpligtelser over for dets kunder.
Artikel 62
Ikrafttrædelse og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Punkt h) i afsnit 2 i bilag I finder anvendelse fra tre år efter denne forordnings ikrafttrædelse for så vidt angår transaktioner i derivater som omhandlet i artikel 2, stk. 4, litra b) og d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1227/2011 (10).
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2012.