РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1219/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 декември 2012 година
за установяване на преходни разпоредби за двустранните инвестиционни споразумения между държавите членки и трети държави
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
След влизането в сила на Договора от Лисабон преките чуждестранни инвестиции попадат в списъка с тематични области в обхвата на общата търговска политика. В съответствие с член 3, параграф 1, буква д) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) Европейският съюз разполага с изключителна компетентност в областта на общата търговска политика. Следователно само Съюзът може да законодателства и да приема правно обвързващи актове в тази област. Държавите членки имат тази възможност единствено ако са оправомощени за това от Съюза в съответствие с член 2, параграф 1 от ДФЕС.
(2)
Освен това в част трета, дял IV, глава 4 от ДФЕС се предвиждат общи правила за движението на капитали между държавите членки и трети държави, включително по отношение на движението на капитали, предполагащи инвестиции. Тези правила могат да бъдат засегнати от международни споразумения, свързани с чуждестранни инвестиции, сключени от държавите членки.
(3)
Настоящият регламент не засяга разпределението на компетентностите между Съюза и неговите държави членки в съответствие с ДФЕС.
(4)
Към момента на влизане в сила на Договора от Лисабон държавите членки имат значителен брой действащи двустранни инвестиционни споразумения с трети държави, свързани с инвестиции. ДФЕС не съдържа изрични преходни разпоредби за подобни споразумения, които вече попадат в изключителната компетентност на Съюза. Освен това някои от тези споразумения може да включват разпоредби, засягащи общите правила за движението на капитали, установени в част трета, дял IV, глава 4 от ДФЕС.
(5)
Въпреки че двустранните инвестиционни споразумения остават обвързващи за държавите членки съгласно международното публично право и постепенно ще бъдат заменени от споразумения на Съюза със същия предмет, условията за оставането им в сила и връзката им с инвестиционната политика на Съюза изискват подходящо третиране. Тази връзка ще се развива с упражняването от Съюза на неговата компетентност.
(6)
В интерес на инвеститорите от Съюза и на техните инвестиции в трети държави, както и на държавите членки, които приемат чуждестранни инвеститори и инвестиции, двустранните инвестиционни споразумения, които конкретизират и гарантират условията на инвестициите, следва да останат в сила и постепенно да бъдат заменени от инвестиционни споразумения на Съюза, осигуряващи високи стандарти за защита на инвестициите.
(7)
Настоящият регламент следва да уреди правния статут съгласно правото на Съюза на двустранните инвестиционни споразумения на държавите членки, подписани преди 1 декември 2009 г. Тези споразумения могат да останат в сила или да влязат в сила в съответствие с настоящия регламент.
(8)
В настоящия регламент следва да се определят и условията, съгласно които държавите членки са оправомощени да сключват и/или да оставят в сила двустранни инвестиционни споразумения, подписани в периода между 1 декември 2009 г. и 9 януари 2013 г.
(9)
Освен това в настоящия регламент следва да се определят условията, съгласно които държавите членки са оправомощени да изменят или да сключват двустранни инвестиционни споразумения с трети държави след 9 януари 2013 г.
(10)
Оставянето в сила на двустранни инвестиционни споразумения с трети държави от държавите членки съгласно настоящия регламент или разрешаването на държавите членки да започнат преговори или да сключат такива споразумения не следва да възпрепятства преговорите или сключването на инвестиционни споразумения от Съюза.
(11)
От държавите членки се изисква да предприемат необходимите мерки за отстраняване на евентуални несъответствия с правото на Съюза в двустранните инвестиционни споразумения, сключени между тях и трети държави. Прилагането на настоящия регламент не следва да засяга прилагането на член 258 от ДФЕС при неизпълнение от страна на държава членка на задължение, произтичащо от правото на Съюза.
(12)
Разрешението за изменение или сключване на двустранни инвестиционни споразумения, предвидено в настоящия регламент, следва по-специално да позволи на държавите членки да отстранят евентуални несъответствия между техни двустранни инвестиционни споразумения и правото на Съюза, различни от несъответствията, произтичащи от разпределението на компетентности между Съюза и неговите държави членки, които са уредени с настоящия регламент.
(13)
Комисията следва да представи на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия регламент. В посочения доклад следва, наред с останалото, да се прецени необходимостта от по-нататъшно прилагане на глава III. Ако докладът съдържа препоръка да се прекрати прилагането на разпоредбите на глава III или предложение да се изменят посочените разпоредби, той може по целесъобразност да бъде придружен от законодателно предложение.
(14)
Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да вземат мерки всяка информация, определена като поверителна, да се третира в съответствие с Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (2).
(15)
Инвестиционните споразумения между държавите членки не следва да попадат в обхвата на настоящия регламент.
(16)
Необходимо е да се вземат някои мерки, за да се гарантира, че двустранните инвестиционни споразумения, оставащи в сила съгласно настоящия регламент, продължават да функционират, включително и по отношение на разрешаването на спорове, като в същото време се съобразяват с изключителната компетентност на Съюза.
(17)
С оглед да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (3).
(18)
По-специално тези правомощия следва да се предоставят на Комисията предвид факта, че процедурите съгласно членове 9, 11 и 12 дават на държавите членки правото да действат в области от изключителната компетентност на Съюза и решенията за това трябва да се вземат на равнището на Съюза.
(19)
Процедурата по консултиране следва да се използва за приемането на разрешенията по членове 9, 11 и 12, като се има предвид, че посочените разрешения следва да се предоставят въз основа на ясно определени критерии, установени в настоящия регламент,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ
Член 1
Предмет и обхват
1. Без да засяга разделението на компетенциите, установени с ДФЕС, настоящият регламент урежда правния статут на двустранните инвестиционни споразумения на държавите членки съгласно правото на Съюза и определя реда, условията и процедурите, при които на държавите членки се разрешава да изменят или сключват двустранни инвестиционни споразумения.
2. За целите на настоящия регламент понятието „двустранно инвестиционно споразумение“ означава всяко споразумение с трета държава, което съдържа разпоредби за защита на инвестициите. Настоящият регламент обхваща само тези разпоредби на двустранните инвестиционни споразумения, които засягат защитата на инвестициите.
ГЛАВА II
РАЗРЕШЕНИЕ ЗА ОСТАВЯНЕ В СИЛА НА ЗАВАРЕНИ ДВУСТРАННИ ИНВЕСТИЦИОННИ СПОРАЗУМЕНИЯ
Член 2
Уведомяване на Комисията
До 8 февруари 2013 г. или в рамките на 30 дни от датата на присъединяването им към Съюза държавите членки уведомяват Комисията за всички двустранни инвестиционни споразумения с трети държави, подписани преди 1 декември 2009 г. или преди датата на присъединяването им - прилага се по-късната дата - които желаят да оставят в сила или допускат да влязат в сила съгласно настоящата глава. Уведомлението включва и копие на тези двустранни инвестиционни споразумения. Освен това държавите членки уведомяват Комисията за всяка последваща промяна в правния статут на посочените споразумения.
Член 3
Разрешение за оставяне в сила
Без да се засягат другите задължения на държавите членки съгласно правото на Съюза, двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2 от настоящия регламент, могат да останат в сила или да влязат в сила в съответствие с ДФЕС и настоящия регламент до влизането в сила на двустранно инвестиционно споразумение между Съюза и същата трета държава.
Член 4
Публикуване
1. На всеки дванадесет месеца Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз списък с двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2, член 11, параграф 6 или член 12, параграф 6.
2. Първото публикуване на списъка с двустранни инвестиционни споразумения, посочен в параграф 1 от настоящия член, се извършва не по-късно от три месеца след крайния срок за уведомяванията, направени съгласно член 2.
Член 5
Оценка
Комисията може да направи оценка на двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2, като прецени дали една или повече разпоредби на посочените споразумения представлява(т) сериозна пречка за преговорите или сключването от Съюза на двустранни инвестиционни споразумения с трети държави, с оглед на постепенното заменяне на двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2.
Член 6
Задължение за сътрудничество
1. Държавите членки предприемат всички необходими мерки за това разпоредбите на двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2, да не представляват сериозна пречка за преговорите или сключването от Съюза на двустранни инвестиционни споразумения с трети държави, с оглед на постепенното заменяне на двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2.
2. Ако Комисията установи, че една или повече разпоредби на двустранно инвестиционно споразумение, за което е направено уведомление съгласно член 2, представлява(т) сериозна пречка за преговорите или сключването от Съюза на двустранни инвестиционни споразумения с трети държави, с оглед на постепенното заменяне на двустранните инвестиционни споразумения, за които е направено уведомление съгласно член 2, Комисията и съответната държава членка своевременно започват консултации и си сътрудничат, за да набележат подходящите действия за разрешаване на проблема. Консултациите продължават не повече от 90 дни.
3. Без да се засяга параграф 1, Комисията може в срок от 60 дни след приключване на консултациите да посочи подходящите мерки, които да бъдат предприети от съответната държава членка за премахване на споменатите в параграф 2 пречки.
ГЛАВА III
РАЗРЕШЕНИЕ ЗА ИЗМЕНЕНИЕ ИЛИ СКЛЮЧВАНЕ НА ДВУСТРАННИ ИНВЕСТИЦИОННИ СПОРАЗУМЕНИЯ
Член 7
Разрешение за изменение или сключване на двустранно инвестиционно споразумение
Съобразно условията, предвидени в членове 8 - 11, на държава членка се разрешава да започне преговори с трета държава за изменение на заварено или за сключване на ново двустранно инвестиционно споразумение.
Член 8
Уведомяване на Комисията
1. Когато държава членка възнамерява да започне преговори с трета държава цел да измени или да сключи двустранно инвестиционно споразумение, тя уведомява Комисията за намерението си в писмен вид.
2. Уведомлението, посочено в параграф 1, включва съответната документация и указва кои са разпоредбите, които подлежат на договаряне или предоговаряне, целите на преговорите и всяка друга информация, която е от значение.
3. Уведомлението, посочено в параграф 1, се прави най-малко пет месеца преди започването на официалните преговори.
4. Когато съобщената от държавата членка информация не е достатъчна, за да се даде разрешението за започване на официални преговори в съответствие с член 9, Комисията може да поиска допълнителна информация.
5. Комисията предоставя посоченото в параграф 1 от настоящия член уведомление и при поискване съпътстващата документация на другите държави членки при спазване на изискванията за поверителност, предвидени в член 14.
Член 9
Разрешение за започване на официални преговори
1. Комисията разрешава държавите членки да започнат официални преговори с трета държава за изменение на или за сключване на двустранно инвестиционно споразумение, освен ако не стигне до заключението, че започването на тези преговори:
а)
би било в противоречие с правото на Съюза, различно от несъответствията, произтичащи от разпределението на компетентностите между Съюза и държавите членки;
б)
би било излишно, тъй като Комисията е представила или е взела решение да представи препоръка за започване на преговори със съответната трета държава в съответствие с член 218, параграф 3 от ДФЕС;
в)
би било в несъответствие с принципите и целите на външната дейност на Съюза, разработени в съответствие с общите разпоредби в дял V, глава 1 от Договора за Европейския съюз; или
г)
би представлявало сериозна пречка за преговорите или сключването от Съюза на двустранни инвестиционни споразумения с трети държави.
2. Като част от разрешението, посочено в параграф 1, Комисията може да изиска държавата членка да включи или да изключи от тези преговори и от евентуалното двустранно инвестиционно споразумение някои клаузи, които са необходими за постигането на съответствие с инвестиционната политика на Съюза или на съвместимост с правото на Съюза.
3. Разрешението, посочено в параграф 1 от настоящия член, се дава в съответствие с процедурата по консултиране, предвидена в член 16, параграф 2. Комисията взема решение в срок от 90 дни след получаване на уведомлението по член 8. Когато е необходима допълнителна информация за вземането на решение, срокът от 90 дни започва да тече от датата на получаване на допълнителната информация.
4. Комисията информира Европейския парламент и Съвета за решенията, взети съгласно параграф 3.
5. Ако Комисията не даде разрешение съгласно параграф 1, тя информира съответната държава членка и посочва мотивите за това.
Член 10
Участие на Комисията в преговори
Комисията е информирана редовно за напредъка и резултатите от преговорите за изменение или сключване на двустранно инвестиционно споразумение по време на различните етапи и може да поиска да участва в преговорите относно инвестиции между държавата членка и трета държава.
Член 11
Разрешение за подписване и сключване на двустранно инвестиционно споразумение
1. Преди да подпише дадено двустранно инвестиционно споразумение, съответната държава членка уведомява Комисията за резултата от преговорите и представя на Комисията текста на това споразумение.
2. Настоящият член се прилага също за двустранни инвестиционни споразумения, които са договорени преди 9 януари 2013 г., но не са предмет на задължението за уведомяване съгласно член 2 или съгласно член 12.
3. При получаване на уведомлението Комисията прави оценка дали договореното двустранно инвестиционно споразумение противоречи на изискванията на член 9, параграфи 1 и 2.
4. Когато Комисията констатира, че резултатът от преговорите е двустранно инвестиционно споразумение, което отговаря на изискванията по член 9, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, тя разрешава на държавата членка да подпише и сключи това споразумение. Членове 3, 5 и 6 се прилагат за такива споразумения, както ако за тях е било направено уведомление по член 2.
5. Решенията съгласно параграф 4 от настоящия член се вземат в съответствие с процедурата по консултиране, предвидена в член 16, параграф 2. Комисията взема решение в срок от 90 дни след получаване на уведомлението по параграфи 1 и 2 от настоящия член. Когато е необходима допълнителна информация за вземането на решение, срокът от 90 дни започва да тече от датата на получаване на допълнителната информация.
6. Когато Комисията даде разрешение съгласно параграф 4, съответната държава членка уведомява Комисията за сключването и влизането в сила на двустранното инвестиционно споразумение, както и за всяка последваща промяна в правния статут на същото споразумение.
7. Комисията информира Европейския парламент и Съвета за решенията, взети съгласно параграф 4.
8. Ако Комисията не даде разрешение съгласно параграф 4, тя информира съответната държава членка и посочва причините за това.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Споразумения, подписани от държавите членки в периода между 1 декември 2009 г. и 9 януари 2013 г.
1. Когато в периода между 1 декември 2009 г. и 9 януари 2013 г. дадена държава членка е подписала двустранно инвестиционно споразумение, същата държава членка уведомява Комисията за споразумението, което желае да остави в сила или да допусне да влезе в сила, в срок до 8 февруари 2013 г. Уведомлението включва и копие на това споразумение.
2. При получаване на уведомлението Комисията прави оценка дали двустранното инвестиционно споразумение, за което е направено уведомление съгласно параграф 1 от настоящия член, противоречи на изискванията на член 9, параграфи 1 и 2.
3. Ако Комисията установи, че двустранно инвестиционно споразумение, за което е направено уведомление съгласно параграф 1 от настоящия член, отговаря на изискванията на член 9, параграфи 1 и 2, тя разрешава оставането в сила или влизането в сила на това споразумение съгласно правото на Съюза.
4. Комисията взема решението, посочено в параграф 3 от настоящия член, в срок от 180 дни от датата на получаване на уведомлението по параграф 1 от настоящия член. Когато е необходима допълнителна информация за вземането на решение, срокът от 180 дни започва да тече от датата на получаване на допълнителната информация. Решенията съгласно параграф 3 от настоящия член се вземат в съответствие с процедурата по консултиране, предвидена в член 16, параграф 2.
5. Освен ако дадено двустранно инвестиционно споразумение е било разрешено съгласно параграф 3, държавата членка не предприема по-нататъшни действия за сключване на споразумението, а прекратява или отменя вече предприетите действия.
6. Когато Комисията дава разрешение в съответствие с параграф 3 от настоящия член, съответната държава членка уведомява Комисията за влизането в сила на двустранното инвестиционно споразумение, както и за всяка последваща промяна в правния статут на това споразумение. Членове 3, 5 и 6 се прилагат за такива споразумения, както ако за тях е било направено уведомление по член 2.
7. Комисията информира Европейския парламент и Съвета за решенията, взети съгласно параграф 3.
8. Ако Комисията не даде разрешение съгласно параграф 3, тя информира съответната държава членка и посочва мотивите за това.
Член 13
Поведение на държавите членки по отношение на двустранно инвестиционно споразумение с трета държава
Когато двустранно инвестиционно споразумение попада в обхвата на настоящия регламент, съответната държава членка:
а)
информира своевременно Комисията за всички заседания, които ще се проведат по силата на разпоредбите на споразумението. На Комисията се предоставят дневният ред и цялата необходима информация за разбиране на поставените за обсъждане теми на посочените заседания. Във връзка с това Комисията може да изиска допълнителна информация от съответните държави членки. Когато някой от поставените за обсъждане въпроси може да засегне изпълнението на политиките на Съюза в областта на инвестициите, и по-конкретно на общата търговска политика, Комисията може да изиска от държавата членка да заеме определена позиция;
б)
информира своевременно Комисията за всяка получена информация, че дадена мярка не съответства на споразумението. Освен това държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички искания за уреждане на спорове, възникнали по силата на двустранното инвестиционно споразумение, веднага щом държавата членка разбере за такова искане. Държавата членка и Комисията си съдействат пълноценно и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на ефективна защита, което може да включва по целесъобразност участието на Комисията в процедурата;
в)
търси съгласието на Комисията, преди да задейства някой от механизмите за разрешаване на спорове срещу трета държава, предвидени в двустранното инвестиционно споразумение, и задейства тези механизми по искане на Комисията. Посочените механизми включват консултации с другата страна по двустранното инвестиционно споразумение и разрешаване на спора, когато това се предвижда в споразумението. Държавата членка и Комисията си съдействат пълноценно при изпълнение на процедурите в рамките на съответните механизми, които могат да включват по целесъобразност участието на Комисията в съответните процедури.
Член 14
Поверителност
При уведомяването на Комисията относно преговорите и резултата от тях в съответствие с членове 8 и 11 държавите членки могат да посочат дали дадена информация, предоставена от тях, трябва да се разглежда като поверителна и дали тя може да бъде споделяна с другите държави членки.
Член 15
Преразглеждане
1. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия регламент преди 10 януари 2020 г.
2. Докладът включва преглед на поисканите и дадени разрешения съгласно глава III и преглед на необходимостта от по-нататъшното прилагане на посочената глава.
3. Ако в доклада се съдържа препоръка за прекратяване на прилагането на глава III или за изменение на нейните разпоредби, същият доклад се придружава от съответното законодателно предложение.
Член 16
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет за инвестиционните споразумения. Посоченият комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 12 декември 2012 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1219/2012
af 12. december 2012
om indførelse af overgangsordninger for bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter Lissabontraktatens ikrafttræden er direkte udenlandske investeringer optaget på listen over områder, der hører ind under den fælles handelspolitik. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) har Unionen enekompetence med hensyn til den fælles handelspolitik. Det er således kun Unionen, der kan lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter på dette område. Medlemsstaterne har kun beføjelse hertil efter bemyndigelse fra Unionen, jf. artikel 2, stk. 1, i TEUF.
(2)
Dertil kommer, at der i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF fastlægges fælles regler for kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne og tredjelande, herunder kapitalbevægelser, der omfatter investeringer. Disse regler kan blive berørt af internationale aftaler om udenlandske investeringer, som er indgået af medlemsstaterne.
(3)
Denne forordning berører ikke kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater i overensstemmelse med TEUF.
(4)
På tidspunktet for Lissabontraktatens ikrafttræden fandtes der et betydeligt antal bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande. TEUF indeholder ikke nogen udtrykkelig overgangsordning for sådanne aftaler, som nu falder ind under Unionens enekompetence. Desuden kan nogle af disse aftaler indeholde bestemmelser, der berører de fælles regler om kapitalbevægelser i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF.
(5)
Selv om bilaterale investeringsaftaler forbliver bindende for medlemsstaterne i henhold til folkeretten og gradvis vil blive erstattet af EU-aftaler om samme genstand, kræver betingelserne for deres fortsatte eksistens og deres relation til Unionens investeringspolitik en hensigtsmæssig forvaltning. Denne relation vil udvikle sig yderligere, efterhånden som Unionen udøver sin kompetence.
(6)
Bilaterale investeringsaftaler, der præciserer og garanterer investeringsbetingelserne, bør af hensyn til EU-investorer og deres investeringer i tredjelande og til medlemsstater, der er værtslande for udenlandske investorer og investeringer, opretholdes og gradvis erstattes af EU-investeringsaftaler med høje standarder for investeringsbeskyttelse.
(7)
Denne forordning bør behandle medlemsstaternes bilaterale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten, når de er undertegnet inden den 1. december 2009. Disse aftaler kan opretholdes eller træde i kraft i overensstemmelse med denne forordning.
(8)
Denne forordning bør også fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at indgå og/eller opretholde bilaterale investeringsaftaler undertegnet i perioden mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013.
(9)
Endvidere bør denne forordning fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler med tredjelande efter den 9. januar 2013.
(10)
Opretholder medlemsstaterne bilaterale investeringsaftaler med tredjelande i henhold til denne forordning, eller er der givet tilladelse til at indlede forhandlinger om eller indgå sådanne aftaler, bør dette ikke forhindre forhandlingen eller indgåelsen af EU-investeringsaftaler.
(11)
Medlemsstaterne er forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at fjerne eventuelle uoverensstemmelser i forhold til EU-retten, som findes i bilaterale investeringsaftaler, der er indgået mellem medlemsstaterne og tredjelande. Gennemførelsen af denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 258 i TEUF med hensyn til medlemsstaternes manglende overholdelse af forpligtelser i henhold til EU-retten.
(12)
Den tilladelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler, som er fastsat i denne forordning, bør bl.a. give medlemsstaterne mulighed for at behandle eventuelle uoverensstemmelser mellem deres bilaterale investeringsaftaler og EU-retten, ud over de uoverensstemmelser, der skyldes kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater, og som behandles i denne forordning.
(13)
Kommissionen bør forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning. Rapporten bør bl.a. gennemgå behovet for den fortsatte anvendelse af kapitel III i denne forordning. Hvis det i rapporten anbefales ikke at fortsætte anvendelsen af bestemmelserne i kapitel III, eller hvis det foreslås at ændre disse bestemmelser, kan den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsages af et lovgivningsmæssigt forslag.
(14)
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bør sikre, at enhver oplysning, der er angivet som værende fortrolig, behandles i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (2).
(15)
Investeringsaftaler mellem medlemsstaterne bør ikke være omfattet af denne forordning.
(16)
Det er nødvendigt at fastsætte visse ordninger for at sikre, at de bilaterale investeringsaftaler, der opretholdes i henhold til denne forordning, forbliver operationelle, herunder for så vidt angår tvistbilæggelse, og samtidig respekterer Unionens enekompetence.
(17)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (3).
(18)
Specifikt bør disse beføjelser tillægges Kommissionen, eftersom procedurerne i artikel 9, 11 og 12 giver medlemsstaterne beføjelse til at handle på områder, der er omfattet af Unionens enekompetence, og afgørelser herom skal træffes på EU-niveau.
(19)
Rådgivningsproceduren bør anvendes i forbindelse med vedtagelsen af tilladelser i henhold til artikel 9, 11 og 12, eftersom disse tilladelser gives på grundlag af klart definerede kriterier, der er fastsat i denne forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Med forbehold af den ved TEUF fastsatte kompetencefordeling behandler denne forordning medlemsstaternes bilaterale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten og fastsætter betingelserne og procedurerne for medlemsstaternes tilladelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler.
2. I denne forordning forstås ved »bilateral investeringsaftale« en hvilken som helst aftale med et tredjeland, der indeholder bestemmelser om investeringsbeskyttelse. Denne forordning dækker kun de bestemmelser i bilaterale investeringsaftaler, der vedrører investeringsbeskyttelse.
KAPITEL II
OPRETHOLDELSE AF EKSISTERENDE BILATERALE INVESTERINGSAFTALER
Artikel 2
Meddelelse til Kommissionen
Medlemsstaterne underretter senest den 8. februar 2013 eller senest 30 dage efter datoen for deres tiltrædelse af Unionen, Kommissionen om alle bilaterale investeringsaftaler med tredjelande undertegnet inden den 1. december 2009 eller inden datoen for deres tiltrædelse, afhængigt af hvilken af disse datoer der er den seneste, som de enten ønsker at opretholde eller lade træde i kraft i henhold til dette kapitel. Meddelelsen skal indeholde en kopi af de pågældende bilaterale investeringsaftaler. Medlemsstaterne giver også Kommissionen meddelelse om enhver efterfølgende ændring i disse aftalers status.
Artikel 3
Opretholdelse
Med forbehold af medlemsstaternes andre forpligtelser i henhold til EU-retten kan bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, opretholdes eller træde i kraft i overensstemmelse med TEUF og denne forordning, indtil en bilateral investeringsaftale mellem Unionen og det samme tredjeland træder i kraft.
Artikel 4
Offentliggørelse
1. Hver 12. måned offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende en liste over de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, artikel 11, stk. 6, eller artikel 12, stk. 6.
2. Den første offentliggørelse af listen over bilaterale investeringsaftaler, jf. denne artikels stk. 1, finder sted senest tre måneder efter fristen for meddelelser afgivet i henhold til artikel 2.
Artikel 5
Vurdering
Kommissionen kan med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, vurdere disse aftaler ved at evaluere, om en eller flere af bestemmelserne deri udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
Artikel 6
Samarbejdspligt
1. Medlemsstaterne træffer med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, passende foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i disse aftaler ikke udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
2. Fastslår Kommissionen med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, at en eller flere af bestemmelserne i en sådan aftale udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande, skal Kommissionen og den pågældende medlemsstat hurtigt indlede konsultationer og samarbejde med henblik på at fastlægge passende forholdsregler til løsning af problemet. Disse konsultationer må ikke vare længere end 90 dage.
3. Kommissionen kan med forbehold af stk.1 inden for en periode på 60 dage efter afslutningen af konsultationerne angive, hvilke passende foranstaltninger den pågældende medlemsstat skal træffe for at fjerne hindringerne, jf. stk. 2.
KAPITEL III
TILLADELSE TIL AT ÆNDRE ELLER INDGÅ BILATERALE INVESTERINGSAFTALER
Artikel 7
Tilladelse til at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale
En medlemsstat har på de betingelser, der er fastsat i artikel 8-11, tilladelse til at indlede forhandlinger med et tredjeland for at ændre en eksisterende eller indgå en ny bilateral investeringsaftale.
Artikel 8
Meddelelse til Kommissionen
1. Har en medlemsstat til hensigt at indlede forhandlinger med et tredjeland for at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale, meddeler den Kommissionen dette skriftligt.
2. Den i stk. 1 omhandlede meddelelse skal omfatte relevant dokumentation og en angivelse af de bestemmelser, som vil blive behandlet under forhandlingerne eller vil blive genforhandlet, formålene med forhandlingerne og enhver anden relevant oplysning.
3. Den i stk. 1 omhandlede meddelelse fremsendes mindst fem måneder inden det fastlagte tidspunkt for indledningen af formelle forhandlinger.
4. Er oplysningerne fremsendt af medlemsstaten ikke tilstrækkelige til, at der kan gives tilladelse til at indlede formelle forhandlinger, jf. artikel 9, kan Kommissionen anmode om yderligere oplysninger.
5. Kommissionen stiller den i denne artikels stk. 1 omhandlede meddelelse samt, efter anmodning, den ledsagende dokumentation til rådighed for de andre medlemsstater under overholdelse af kravene om fortrolighed, der er fastlagt i artikel 14.
Artikel 9
Tilladelse til at indlede formelle forhandlinger
1. Kommissionen giver medlemsstaten tilladelse til at indlede formelle forhandlinger med et tredjeland for at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale, medmindre den konkluderer, at indledningen af sådanne forhandlinger vil:
a)
være i strid med EU-retten ud over de uoverensstemmelser, der skyldes kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater
b)
være overflødig, fordi Kommissionen har indgivet eller har besluttet at forelægge en henstilling om at indlede forhandlinger med det pågældende tredjeland i henhold til artikel 218, stk. 3, i TEUF
c)
være i uoverensstemmelse med principperne og målsætningerne for Unionens optræden udadtil som udarbejdet i overensstemmelse med de almindelige bestemmelser i afsnit V, kapitel 1, i traktaten om Den Europæiske Union, eller
d)
udgøre en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
2. Som en del af den tilladelse, der er omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen kræve, at medlemsstaten enten medtager i eller udelukker fra en sådan forhandling og eventuel bilateral investeringsaftale enhver bestemmelse, såfremt dette er nødvendigt for at sikre overensstemmelse med Unionens investeringspolitik eller forenelighed med EU-retten.
3. Tilladelsen i henhold til denne artikels stk. 1 gives efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2. Kommissionen træffer afgørelse inden for en frist på 90 arbejdsdage efter modtagelsen af den i artikel 8 omhandlede meddelelse. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 90 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger.
4. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om afgørelser, der træffes i henhold til stk. 3.
5. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver en tilladelse i henhold til stk. 1, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat og giver den en begrundelse herfor.
Artikel 10
Kommissionens deltagelse i forhandlingerne
Kommissionen holdes underrettet om fremskridtene og resultaterne på de forskellige stadier af forhandlingerne om at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale og kan anmode om at deltage i forhandlingerne om investeringer mellem medlemsstaten og tredjelandet.
Artikel 11
Tilladelse til at undertegne og indgå en bilateral investeringsaftale
1. Inden undertegnelsen af en bilateral investeringsaftale meddeler den pågældende medlemsstat Kommissionen forhandlingsresultaterne og fremsender aftaleteksten til Kommissionen.
2. Denne artikel finder også anvendelse på bilaterale investeringsaftaler, der blev forhandlet inden den 9. januar 2013, men som ikke er underlagt meddelelsespligten i henhold til artikel 2 eller 12.
3. Kommissionen vurderer efter modtagelsen af meddelelsen, hvorvidt den forhandlede bilaterale investeringsaftale er i modstrid med kravene i artikel 9, stk. 1 og 2.
4. Finder Kommissionen, at forhandlingerne har ført til en bilateral investeringsaftale, som opfylder kravene i artikel 9, stk. 1 og 2, giver den medlemsstaten tilladelse til at undertegne og indgå en sådan aftale. Artikel 3, 5 og 6 finder anvendelse på sådanne aftaler på samme måde, som hvis de var blevet meddelt i henhold til artikel 2.
5. Afgørelser i henhold til denne artikels stk. 4 træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2. Kommissionen træffer afgørelse inden for en frist på 90 arbejdsdage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og 2. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 90 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger.
6. Giver Kommissionen en tilladelse i henhold til stk. 4, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om indgåelsen og ikrafttræden af den bilaterale investeringsaftale og om enhver efterfølgende ændring i aftalens status.
7. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om afgørelser, der træffes i henhold til stk. 4.
8. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver tilladelsen i henhold til stk. 4, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat herom og giver den en begrundelse herfor.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 12
Aftaler undertegnet af medlemsstaterne mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013
1. Har en medlemsstat mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013 undertegnet en bilateral investeringsaftale, giver den pågældende medlemsstat Kommissionen meddelelse om en sådan aftale, som den ønsker at opretholde eller lade træde i kraft, senest 8. februar 2013. Meddelelsen skal indeholde en kopi af en sådan aftale.
2. Kommissionen vurderer efter modtagelsen af meddelelsen, hvorvidt den i henhold til denne artikels stk. 1 meddelte bilaterale investeringsaftale er i modstrid med kravene i artikel 9, stk. 1 og 2.
3. Finder Kommissionen, at en i henhold til denne artikels stk. 1 meddelt bilateral investeringsaftale opfylder kravene i artikel 9, stk. 1 og 2, giver den tilladelse til opretholdelse eller ikrafttræden af en sådan aftale i henhold til EU-retten.
4. Kommissionen træffer afgørelsen i denne artikels stk. 3 inden for en frist på 180 arbejdsdage efter modtagelsen af den i denne artikels stk. 1 omhandlede meddelelse. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 180 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger. Afgørelser i henhold til denne artikels stk. 3 træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2.
5. Medmindre en bilateral investeringsaftale er blevet tilladt i henhold til stk. 3, tager medlemsstaten ikke yderligere skridt i retning af indgåelse af aftalen, og den trækker de trufne foranstaltninger tilbage eller omgør dem.
6. Giver Kommissionen en tilladelse i henhold til denne artikels stk. 3, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om den bilaterale investeringsaftales ikrafttræden og om enhver efterfølgende ændring i en sådan aftales status. Artikel 3, 5 og 6 finder anvendelse på en sådan aftale på samme måde, som hvis aftalen var blevet meddelt i henhold til artikel 2.
7. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om de afgørelser, der træffes i henhold til stk. 3.
8. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver en tilladelse i henhold til stk. 3, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat og giver den en begrundelse herfor.
Artikel 13
Medlemsstaternes adfærd med hensyn til en bilateral investeringsaftale med et tredjeland
Falder en bilateral investeringsaftale inden for denne forordnings anvendelsesområde, skal den pågældende medlemsstat:
a)
hurtigst muligt underrette Kommissionen om alle de møder, der vil finde sted i henhold til aftalens bestemmelser. Kommissionen får tilsendt dagsordenen og alle relevante oplysninger, som gør det muligt at forstå de emner, der skal drøftes på sådanne møder. Kommissionen kan i den forbindelse anmode den pågældende medlemsstat om yderligere oplysninger. Kan et emne, der skal drøftes, påvirke gennemførelsen af Unionens politikker vedrørende investering, herunder især den fælles handelspolitik, kan Kommissionen kræve, at den pågældende medlemsstat indtager en bestemt holdning
b)
hurtigst muligt underrette Kommissionen om enhver bemærkning fremsat over for medlemsstaten om, at en given foranstaltning er i strid med aftalen. Medlemsstaten underretter også omgående Kommissionen om enhver anmodning om tvistbilæggelse fremsat inden for rammerne af den bilaterale investeringsaftale, så snart medlemsstaten bliver opmærksom på anmodningen. Medlemsstaten og Kommissionen samarbejder fuldt ud og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre et effektivt forsvar, hvilket i givet fald kan indebære, at Kommissionen deltager i proceduren
c)
søge at nå til enighed med Kommissionen inden aktiveringen af eventuelle relevante mekanismer til tvistbilæggelse med et tredjeland, der er indeholdt i den bilaterale investeringsaftale, og på Kommissionens anmodning aktivere sådanne mekanismer. Disse mekanismer omfatter konsultationer med den anden part i en bilateral investeringsaftale og tvistbilæggelse, hvis der er fastsat bestemmelser herom i aftalen. Medlemsstaten og Kommissionen samarbejder fuldt ud med hensyn til at udføre procedurerne i forbindelse med de relevante mekanismer, som, hvor det er hensigtsmæssigt, kan omfatte Kommissionens deltagelse i proceduren.
Artikel 14
Fortrolighed
Ved meddelelsen til Kommissionen om forhandlinger og resultaterne heraf, jf. artikel 8 og 11, kan medlemsstaterne angive, hvorvidt nogle af de deri indeholdte oplysninger skal betragtes som fortrolige, og hvorvidt de kan videregives til de andre medlemsstater.
Artikel 15
Gennemgang
1. Kommissionen forelægger senest den 10. januar 2020 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning.
2. Rapporten skal indeholde en oversigt over de tilladelser, der er søgt om, og som er bevilget i henhold til kapitel III, samt en gennemgang af behovet for fortsat anvendelse af nævnte kapitel.
3. Anbefales det i rapporten, at anvendelsen af kapitel III ikke fortsættes, eller at bestemmelserne heri ændres, ledsages rapporten af et passende lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Investeringsaftaler. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 12. december 2012.