РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 652/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за установяване на разпоредби за управлението на разходите, свързани с хранителната верига, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, здравето на растенията и растителния репродуктивен материал, за изменение на директиви 98/56/ЕО, 2000/29/ЕО и 2008/90/ЕО на Съвета, на регламенти (ЕО) № 178/2002, (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета, на Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 168, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В правото на Съюза се предвиждат изисквания по отношение на храните и безопасността на храните, както и на фуражите и безопасността на фуражите, на всички етапи на производството, като тези изисквания включват и правила, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и предоставяне на информация на потребителите. В това право също така се предвиждат изисквания по отношение на: предотвратяването и контрола на заразните болести по животните и на зоонозите, както и по отношение на хуманното отношение към животните; страничните животински продукти; здравето на растенията и растителния репродуктивен материал; защита на растителните сортове; генетично модифицираните организми, пускането на пазара и използването на продукти за растителна защита и устойчивата употреба на пестициди. В правото на Съюза също така се предвижда извършването на официален контрол и на други официални дейности, с които се цели да се осигури ефективното прилагане и спазването на тези изисквания.
(2)
Общата цел на правото на Съюза в тези области е да се допринесе за доброто здраве на хората, животните и растенията по цялата хранителна верига, за постигането на висока степен на защита и информираност на потребителите и за осигуряването на висока степен на опазване на околната среда, като същевременно се създават благоприятни условия за постигане на конкурентоспособност и създаване на работни места.
(3)
За постигането на тази обща цел са нужни подходящи финансови средства. Поради това е необходимо Съюзът да участва във финансирането на предприеманите мерки в различните области, свързани с тази обща цел. Освен това, с оглед на ефикасното и целево използване на средствата следва да бъдат определени конкретни цели и показатели, чрез които да се оценява тяхното постигане.
(4)
Досега Съюзът финансираше разходите в областта на храните и фуражите чрез предоставяне на безвъзмездни средства, възлагане на обществени поръчки и извършване на плащания за международни организации, работещи в тази област. Целесъобразно е тези начини на финансиране да се запазят.
(5)
Финансиране от Съюза може също така да се използва от държавите членки, за да им бъде оказана подкрепа на действия в областта на здравето на растенията или на животните с цел контрол, предотвратяване или ликвидиране на вредители или на болести по животните, които да се извършват от организации, които работят в тези области.
(6)
С оглед спазването на бюджетната дисциплина е необходимо с настоящия регламент да се установи списъкът на допустимите мерки, за които може да бъде предоставяно финансово участие от Съюза, както и допустимите разходи и приложимите проценти на финансиране.
(7)
Като се вземе предвид Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (3), максималният размер на разходите в областта на храните и фуражите за целия период 2014 - 2020 г. ще бъде 1 891 936 000 EUR.
(8)
Освен това следва да се отпусне финансиране на равнище на Съюза с цел справяне с извънредни обстоятелства като ситуации, изискващи спешни действия във връзка със здравето на животните и растенията, когато бюджетните кредити по бюджетна функция 3 са недостатъчни, а спешните мерки са необходими. Финансиране с цел справяне с такива кризи следва да се предоставя като например се прибягва до инструмента за гъвкавост в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, относно сътрудничеството по бюджетните въпроси и относно доброто финансово управление (4).
(9)
Към настоящия момент в правото се предвижда, че някои от допустимите разходи трябва да се възстановяват до определени фиксирани проценти. Във връзка с други разходи в правото не се предвижда ограничение за възстановяването. С цел рационализиране и опростяване на системата следва да се определи фиксиран максимален процент за възстановяване на разходите. Целесъобразно е този процент да се определи на равнището на процента, прилаган обичайно във връзка с безвъзмездните средства. Необходимо е също така да се предвиди възможност този максимален процент да се увеличава при определени обстоятелства.
(10)
Поради важното значение, което постигането на поставените в настоящия регламент цели има, целесъобразно е допустимите разходи за някои дейности да се финансират на 100 %, при условие че при изпълнението на тези дейности възникват и разходи, които не са допустими за финансиране.
(11)
Съюзът носи отговорност да осигури правилното изразходване на финансовите средства и да предприема мерки в отговор на необходимостта от опростяване на неговите разходни програми, така че да се намалят административната тежест и разходите за бенефициентите на финансовите средства и за всички участващи лица, както това е заложено в Съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите от 8 октомври 2010 г., озаглавено „Разумно регулиране в Европейския съюз“.
(12)
Съгласно правото на Съюза от държавите-членки се изисква да прилагат определени мерки в случай на поява или разпространение на определени болести по животните или зоонози. Поради това Съюзът следва да участва във финансирането на такива спешни мерки.
(13)
Необходимо е също така чрез подходящи мерки за ликвидиране, контрол и мониторинг да се намали броят на огнищата на болести по животните и зоонози, които представляват риск за здравето на хората и животните, както и да се предотврати появата на такива огнища. Поради това следва да се предоставя финансиране от Съюза за националните програми за ликвидиране, контрол и мониторинг на тези болести и зоонози.
(14)
По организационни причини и от съображения за ефективност при боравенето с финансови средства в областта на здравето на животните и на растенията е целесъобразно да се установят правила относно съдържанието, начина на представяне, на оценяване и на одобряване на националните програми, включително програмите, изпълнявани в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). По същите причини също така следва да бъдат определени срокове за представяне на доклади и подаване на заявки за плащане.
(15)
Съгласно Директива 2000/29/ЕО на Съвета (5) от държавите-членки се изисква да предприемат определени спешни мерки за ликвидирането на вредители по растенията или растителните продукти („вредители“). Съюзът следва да предоставя финансово участие в действията по ликвидирането на тези вредители. Финансово участие от страна на Съюза следва да се предоставя при спазване на определени условия и за спешните мерки за ограничаване на разпространението на вредителите, които водят до най-сериозни щети за Съюза и които не могат да бъдат унищожени в определени зони, както и за мерките за предотвратяване появата на тези вредители.
(16)
Спешните мерки за борба с вредителите следва да са допустими за съфинансиране от Съюза, при условие че имат добавена стойност за целия Съюз. Поради това Съюзът следва да има финансово участие за борба с вредителите, изброени в приложение I, част А, раздел I и в приложение II, част А, раздел I към Директива 2000/29/ЕО под заглавието „Вредители, за които няма данни, че се срещат в Съюза и които са от значения за целия Съюз“. Когато за дадени вредители има данни, че се срещат в Съюза, допустими за финансиране от Съюза следва да са само мерките във връзка с вредителите, които водят до най-сериозни щети за Съюза. Такива вредители включват, в частност тези, които подлежат на мерките на Директива 69/464/ЕИО (6), 93/85/ЕИО (7), 98/57/ЕО (8) или 2007/33/ЕО (9) на Съвета. Финансово участие на Съюза следва също да се предвиди и за тези вредители, които не са изброени в приложение I или приложение II към Директива 2000/29/ЕО, които подлежат на национални мерки и които временно подлежат на вписване в раздел I, част А, приложение I към Директива 2000/29/ЕО или раздел I, част А, приложение II към същата директива. Допустими за финансиране от Съюза следва да бъдат и мерки срещу вредители, за чието ликвидиране Съюзът предприема спешни мерки.
(17)
Необходимо е наличието на определени вредители да се открива своевременно. Провеждането на наблюдения за такова наличие от държавите-членки, е от съществено значение, за да се осигури незабавното ликвидиране на огнищата от тези вредители. Наблюденията, провеждани от отделните държави-членки, са от съществено значение за опазването на територията на всички държави-членки. Съюзът може да участва във финансирането на тези наблюдения като цяло, при условие че обхватът им включва поне една от двете критични категории вредители, а именно вредителите, за които няма данни, че се срещат на територията на Съюза, и вредителите, които подлежат на спешни мерки на Съюза.
(18)
Финансирането от страна на Съюза на мерки в областта на здравето на животните и растенията следва да обхваща определени допустими разходи.В изключителни и надлежно обосновани случаи то следва да обхваща и разходите, направени от държавите-членки при осъществяването на необходимите мерки. Тези мерки могат да включват прилагането на засилени мерки за биологична сигурност в случай на поява на огнище на болести или на наличие на вредители, унищожаването и транспортирането на кланични трупове в рамките на програми за ликвидиране, както и разходите по обезщетяването на собствениците в резултат на кампании по спешно ваксиниране.
(19)
Най-отдалечените региони на държавите-членки изпитват трудности поради своята отдалеченост и своята зависимост от ограничен брой продукти. Целесъобразно е Съюзът да предоставя финансово участие за програмите, изпълнявани от държавите-членки с оглед на борбата с вредителите в тези най-отдалечени региони в съответствие с целите на Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (10). Тъй като някои най-отдалечени райони се подчиняват на национални правила, специфични за съответните райони, вместо на правилата на Съюза, предвидени в Директива 2000/29/ЕО, това финансово участие на Съюза следва да се прилага към действащите в тези райони правила, независимо дали те са правила на Съюза или национални правила.
(20)
Официалният контрол, извършван от държавите-членки, е основен инструмент за верификация и мониторинг на въвеждането, спазването и прилагането на съответните изисквания на Съюза. Ефективността и ефикасността на системите за официален контрол са от жизненоважно значение за поддържане на висока степен на безопасност за хората, животните и растенията по цялата хранителна верига, като същевременно се гарантира висока степен на опазване на околната среда. За такива мерки по контрол следва да се осигурява финансова подкрепа от Съюза. По-специално следва да се осигурява участие във финансирането на референтните лаборатории на Съюза, за да им се оказва помощ във връзка с разходите, произтичащи от изпълнението на одобрените от Комисията работни програми. Освен това, тъй като ефективността на официалния контрол зависи и от това органите, осъществяващи контрола, да разполагат с добре обучени служители, добре запознати с правото на Съюза, Съюзът следва да може да участва във финансирането на тяхното обучение и на съответните програми за обмен, организирани от компетентните органи.
(21)
Ефикасното управление на дейностите по осъществяване на официалния контрол зависи от бързия обмен на свързаните с този контрол данни и информация. Освен това правилното и хармонизирано изпълнение на съответните правила зависи от изграждането на ефикасни системи с участието на компетентните органи на държавите-членки. Поради това следва дейностите по създаването и оперативното функциониране на бази данни и на компютризирани информационни системи за управление, свързани с посочените цели, да са допустими с оглед предоставяне на финансово участие.
(22)
Съюзът следва да осигурява финансови средства за техническите, научните, координационните и комуникационните дейности, необходими с цел да се гарантира правилното прилагане на правото на Съюза и за своевременното адаптиране на правото към промените в науката, технологиите и обществото. Следва да се осигурява финансиране и за проекти, насочени към подобряване на ефективността и ефикасността на официалния контрол.
(23)
Съгласно член 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (11) във всяко предложение, представено на законодателния орган, което съдържа дерогации от разпоредбите на посочения регламент, се изисква ясно да се посочват тези дерогации и конкретните причини, които ги обосновават. Поради това, с оглед на специфичното естество на някои от целите, попадащи в обхвата на настоящия регламент, и тъй като съответните компетентни органи на държавите-членки могат най-добре да осъществят дейностите във връзка с тези цели, тези органи следва да се считат за бенефициенти, посочени за целите на член 128, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Поради това следва да бъде възможно на тези органи да бъдат отпускани безвъзмездни средства без предварително публикуване на покани за представяне на предложения.
(24)
Чрез дерогация от член 86 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и като изключение от принципа за забрана на обратното действие съгласно предвиденото в член 130 от него разходите за спешни мерки, попадащи в обхвата на членове 7 и 17 от настоящия регламент, следва да бъдат допустими от датата, на която държавата-членка е уведомила Комисията за появата на дадена болест или наличието на вредител, поради спешността и непредвидимостта на тези мерки. Поемането на съответните бюджетни задължения и плащането на допустимите разходи следва да се правят от Комисията след оценяване на заявленията за плащане, представени от държавите-членки.
(25)
От изключително голямо значение е такива спешни мерки да бъдат изпълнявани незабавно. Поради това евентуално изключване от финансиране на разходи, които са направени преди подаването на заявление за безвъзмездни средства, би противоречало на общия интерес, тъй като би подтикнало държавите-членки да насочат непосредствените си усилия към подготовката на заявлението за безвъзмездни средства, а не към прилагането на спешни мерки.
(26)
С оглед на обхвата на действащото право на Съюза, отнасящо се до прилагането на мерки за ликвидиране и за надзор, и на техническите ограничения по отношение на друг наличен експертен опит, е необходимо прилагането на мерките, попадащи в обхвата на настоящия регламент, да бъде осъществявано основно от компетентните органи на държавите-членки. Поради това е необходимо в определени случаи да се съфинансират разходите за възнаграждения на персонала на националните администрации.
(27)
Чрез изготвянето на програми се постига координиране и приоритизиране и по този начин се допринася за ефективното използване на финансовите средства на Съюза. С цел да се гарантират еднакви условия за изпълнението на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия във връзка с приемането на работни програми за прилагането на определени мерки, предвидени в настоящия регламент.
(28)
За да се гарантира отговорно и ефективно използване на финансовите средства на Съюза, на Комисията следва да се даде възможността да проверява дали финансирането от Съюза е използвано по ефективен начин за прилагането на допустими мерки, като извършва проверки на място или проверки на документацията.
(29)
Финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитени през целия цикъл на разходите, включително посредством предотвратяване, установяване и разследване на нередности и чрез възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправомерно използвани средства.
(30)
Списъкът с болестите по животните, които могат да бъдат финансирани по линия на спешните мерки, е приложен към настоящия регламент и включва болестите по животни, посочени в член 3, параграф 1, член 4, параграф 1, член 6, параграф 2 и член 14, параграф 1 от Решение 2009/470/ЕО на Съвета (12). За да бъдат взети под внимание болестите по животните, които се изисква да бъдат съобщени в съответствие с Директива 82/894/ЕИО на Съвета (13), и болестите, които е вероятно да се превърнат в нова заплаха за Съюза, на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС с цел допълване на списъка.
(31)
Списъците на болестите по животните и зоонозите, които могат да бъдат финансирани по линия на програмите за ликвидиране, контрол и надзор, са приложени към настоящия регламент и включват болестите по животните и зоонозите, посочени в приложение I към Решение 2009/470/ЕО. С цел да се вземат предвид ситуациите, които са предизвикани от тези болести по животните, които оказват значително влияние върху животновъдството или търговията с животни, развитието на зоонози, които представляват заплаха за хората, или новите научни или епидемиологични развития, на Комисията следва да се предоставят правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС с цел допълване на тези списъци.
(32)
При приемането на делегирани актове съгласно настоящия регламент от особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(33)
За да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на изготвянето на годишни и многогодишни работни програми; определянето на финансовото участие за спешни мерки или в случаите, когато е необходимо да се реагира по отношение на непредвидими развития; установяването на процедури за представянето от страна на държавите-членки на заявления, доклади и искания за плащане на безвъзмездни средства. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (14).
(34)
Правото на Съюза следва да се прилага по начин, с който се гарантира постигане на очакваните ползи, с оглед на натрупания опит. Поради това е целесъобразно Комисията да направи оценка на прилагането и ефективността на настоящия регламент и да съобщи резултатите от нея на другите институции.
(35)
При прилагането на действащите правила на Съюза, попадащи в обхвата на настоящия регламент, Комисията се подпомага понастоящем от различни комитети и по-специално комитетите, създадени с решения 66/399/ЕИО (15) и 76/894/ЕИО на Съвета (16), директиви 98/56/ЕО (17) и 2008/90/ЕО на Съвета (18) и с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (19). Целесъобразно е да се рационализира процедурата на комитета в тази област. На комитета, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002, следва да се възложи задачата да подпомага Комисията при упражняването на нейните изпълнителни правомощия по отношение на направените разходи в съответните области и наименованието на този комитет следва да се промени, за да се отразят неговите увеличени отговорности. Поради това решения 66/399/ЕИО и 76/894/ЕИО следва да бъдат отменени, а директиви 98/56/ЕО и 2008/90/ЕО, както и Регламент (ЕО) № 178/2002 следва да бъдат съответно изменени.
(36)
Настоящият регламент заменя разпоредбите на Решение 2009/470/ЕО. Освен това с настоящия регламент се заменят член 13в, параграф 5 и членове 22 - 26 от Директива 2000/29/ЕО, член 66 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (20), глава VII от Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета (21), член 22 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и член 76 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (23). Поради това Директива 2000/29/ЕО, регламенти (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005, Директива 2009/128/ЕО и Регламент (ЕО) № 1107/2009 следва да бъдат съответно изменени,
(37)
Въвеждането на съфинансиране от Съюза за разходи, възникнали за държавите-членки за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени растения, растителни продукти или други обекти, в съответствие с мерките, посочени в член 16 от Директива 2000/29/ЕО, налага изготвянето на насоки относно условията, приложими по отношение на ограниченията на пазарната стойност на съответните култури и дървета. Поради това въвеждането следва да се осъществи само считано от 1 януари 2017 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Предмет, приложно поле и цели
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се установяват разпоредбите за управлението на разходите от общия бюджет на Европейския съюз в областите, попадащи в обхвата на правилата на Съюза:
а)
уреждащи въпросите, свързани с храните и безопасността на храните на всички етапи на производството, преработката, разпространението и унищожаването на храните, включително правилата, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и да се защитят интересите на потребителите и правото им на информация, както и уреждащи производството и използването на материали и предмети, предназначени за контакт с храни;
б)
уреждащи въпросите, свързани с фуражите и безопасността на фуражите на всички етапи на производството, преработката, разпространението, унищожаването и използването на фуражите, включително правилата, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и да се защитят интересите на потребителите и правото им на информация;
в)
установяващи изискванията по отношение на здравеопазване на животните;
г)
установяващи изискванията по отношение на хуманното отношение към животните;
д)
относно защитните мерки срещу вредители по растенията или растителните продукти съгласно определението в член 2, параграф 1, буква д) от Директива 2000/29/ЕО („вредители“);
е)
относно производството с цел пускане на пазара и пускането на пазара на растителен репродуктивен материал;
ж)
установяващи изискванията за пускането на пазара на продукти за растителна защита и за устойчива употреба на пестициди;
з)
насочени към предотвратяване и минимизиране на рисковете за общественото здраве и здравето на животните, произтичащи от страничните животински продукти и производни продукти;
и)
уреждащи съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда;
й)
относно защитата на правата върху интелектуална собственост във връзка със сортовете растения и опазването и обмена на растителни генетични ресурси.
Член 2
Цели
1. С разходите, посочени в член 1, се цели постигането на:
а)
общата цел да се допринесе за висока степен на защита на здравето на хората, животните и растенията по цялата хранителна верига и в свързаните области, посредством предотвратяване и ликвидиране на болести и вредители и посредством гарантиране на висока степен на защита на потребителите и на опазване на околната среда, като същевременно се засилва конкурентоспособността на хранителната и фуражната промишленост на Съюза и се благоприятства създаването на работни места;
б)
следните конкретни цели:
i)
да се допринесе за висока степен на безопасност на храните и системите за производство на храни, както и на други продукти, които могат да повлияят на безопасността на храните, като същевременно се подобрява устойчивостта на производството на храни;
ii)
да се допринесе за постигане на по-висок здравен статус на животните в Съюза и да се окаже подкрепа за по-хуманното отношение към животните;
iii)
да се допринесе за своевременното откриване на вредители и за тяхното ликвидиране в случаите, в които вредителите са били въведени в Съюза;
iv)
да се допринесе за подобряване на ефективността, ефикасността и надеждността на официалния контрол и на другите дейности, провеждани с оглед на ефективното прилагане и спазването на правилата на Съюза, посочени в член 1.
2. За измерване на степента на постигане на конкретните цели, посочени в параграф 1, буква б), се използват следните показатели:
а)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка i): намаление на броя на случаите на заболявания при хората на територията на Съюза, които са свързани с безопасността на храните или със зоонозите;
б)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка ii):
i)
увеличение на броя на държавите-членки или на техните региони, които са свободни от болести по животните, за които се предоставя финансово участие;
ii)
цялостно намаление на свързаните с болестите параметри, като разпространение, болестност и брой на огнищата;
в)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка iii):
i)
площта на територията на Съюза, попадаща в обхвата на наблюдения за наличие на вредители, по-конкретно на вредители, за които няма данни, че се срещат на територията на Съюза, и на вредители, считани за най-опасни на територията на Съюза;
ii)
времето, необходимо за ликвидирането на тези вредители, и степента на постигане на успех по отношение на ликвидирането;
г)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка iv): благоприятна тенденция в резултатите от извършване на контрола в конкретни проблемни области, отчетени и докладвани от експертите на Комисията вдържавите-членки.
ГЛАВА II
Форми на финансиране и общи финансови разпоредби
Член 3
Форми на финансиране
1. Финансирането от Съюза на разходите, посочени в член 1, се извършва в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
2. Когато безвъзмездни средства се отпускат на компетентните органи на държавите-членки, тези органи се считат за бенефициенти по смисъла на член 128, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Тези безвъзмездни средства може да бъдат отпускани без публикуване на покани за представяне на предложения.
3. Финансовото участие на Съюза, предоставяно за посочените в настоящия регламент мерки, може също така да бъде под формата на доброволни плащания в полза на международни организации, в които Съюзът членува или в чиято работа участва, работещи в областите, които попадат в обхвата на посочените в член 1 правила.
Член 4
Бюджет
1. Максималният размер на разходите, посочени в член 1, за периода от 2014 г. до 2020 г. е в размер на 1 891 936 000 EUR по текущи цени.
2. Максималният размер, посочен в параграф 1, може също да покрива разходи, свързани с дейности по подготовка, мониторинг, контрол, одит и оценка, които се изискват за управлението и за постигането на целите, разходи, посочени в член 1, по-специално във връзка с проучвания и срещи на експерти, разходите, свързани с ИТ мрежи, предназначени за обработка и обмен на информация, както и всякакви други разходи за техническа и административна помощ, направени от Комисията във връзка с управлението на тези разходи.
3. В рамките на максималния размер може също да покрива разходите за техническа и административна помощ, необходими за осигуряването на прехода от дейностите, приети преди, към тези, приети след влизането в сила на настоящия регламент. Ако е необходимо, за покриване на подобни разходи може да бъдат предвидени бюджетни кредити в бюджета след 2020 г. с цел да се даде възможност да се управляват дейностите, които не са приключили до 31 декември 2020 г.
Член 5
Максимални проценти на безвъзмездните средства
1. Когато финансовото участие от страна на Съюза е под формата на безвъзмездни средства, то не надвишава 50 % от допустимите разходи.
2. Максималният процент, посочен в параграф 1, може да се увеличи на 75 % от допустимите разходи по отношение на:
а)
трансгранични действия, осъществявани съвместно от две или повече държави-членки с цел контрол, предотвратяване или ликвидиране на вредители или на болести по животните;
б)
държави-членки, чийто брутен национален доход на глава от населението по последни данни от Евростат е под 90 % от средния за Съюза.
3. Максималният процент, посочен в параграф 1, може да се увеличи на 100 % от допустимите разходи, когато действията, за които се предоставя участие от Съюза, се отнасят до предотвратяването и контрола на сериозни рискове за човешкото здраве и за здравето на растенията и на животните в Съюза, и:
а)
имат за цел да се предотвратят човешки жертви или сериозни икономически нарушения в Съюза като цяло;
б)
представляват конкретни задачи, които са крайно необходими за Съюза като цяло, съобразно посоченото от Комисията в работната програма, приета в съответствие с член 36, параграф 1; или
в)
се осъществяват в трети държави.
ДЯЛ II
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Здравеопазване на животните
Раздел 1
Спешни мерки
Член 6
Допустими мерки
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, като се спазват определените в член 5, параграфи 1 - 3 максимални проценти по отношение на мерките, предприети в резултат на потвърждаване на появата на една от болестите по животните, включени в списъка по член 7, при условие че тези мерки са били приложени незабавно и че приложимите разпоредби, установени в съответното право на Съюза, са били спазени. Такива безвъзмездни средства могат също да включват разходи, направени в резултат на съмнение за поява на такава болест, при условие че появата е потвърдена след това.
2. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства когато, след потвърждаване на появата на една от болестите по животните, включени в списъка по член 7, две или повече държави-членки работят в тясно сътрудничество за ограничаване на епидемията.
3. На държавите-членки, на трети държави и на международни организации може да бъдат отпускани безвъзмездни средства по отношение на защитни мерки, предприети в случай на директна заплаха за здравния статус на Съюза вследствие на появата или разпространението на една от болестите по животните или зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10, на територията на трета държава или на държава-членка.
4. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, когато по искане на държава-членка Комисията реши, че те трябва да създадат запаси от биологични продукти, предназначени за борба с болестите по животните и зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10.
5. Финансово участие от страна на Съюза може да се предоставя за създаването на запаси от биологични продукти или за закупуването на дози ваксини, ако появата или разпространението на една от болестите по животните и зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10, в трета държава или в държава-членка може да представлява заплаха за Съюза.
Член 7
Списък на болести по животните
1. Списъкът на болестите по животните, във връзка с които е допустимо финансиране съгласно член 6, е установен в приложение I.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 40 във връзка с допълване на списъка на болестите по животните, посочен в параграф 1, като се вземат предвид болестите по животните, които се изисква да бъдат нотифицирани в съответствие с Директива 82/894/ЕИО, и болестите, които е вероятно да представляват нова заплаха за Съюза поради своето сериозно въздействие върху:
а)
човешкото здраве;
б)
здравето на животните или хуманното отношение към тях; или
в)
производството на селскостопански продукти или аквакултури или свързани с това производство сектори на икономиката.
Член 8
Допустими разходи
1. Следните разходи, направени от държавите-членки при прилагането на мерките, посочени в член 6, параграф 1, може да бъдат допустими с оглед на финансирането по същия параграф:
а)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните заклани или умъртвени животни, в границите на пазарната стойност на тези животни, ако не са били засегнати от болестта;
б)
разходи по клането или умъртвяването на животните и свързани с това транспортни разходи;
в)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени продукти от животински произход, в границите на пазарната стойност на тези продукти непосредствено преди да възникне или да бъде потвърдено каквото и да е било съмнение за болестта;
г)
разходи за почистване, дезинсектизация и дезинфекция на стопанствата и оборудването въз основа на епидемиологията и характеристиките на патогена;
д)
разходи за транспортирането и унищожаването на заразените фуражи и на заразеното оборудване, когато последното не може да бъде дезинфекцирано;
е)
разходи за закупуване, съхраняване, поставяне или разпространяване на ваксини и примамки, както и разходите за самото инокулиране, когато такива действия са били решени или разрешени от Комисията;
ж)
разходи за транспорт и обезвреждане на кланичните трупове;
з)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - всички други разходи, които са от съществено значение за ликвидирането на болестта в съответствие с предвиденото в решението за финансиране, посочено в член 36, параграф 4 от настоящия регламент.
2. Съгласно посоченото в член 130, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, разходите са допустими от датата, на която държавите-членки са уведомили Комисията за появата на болестта. Такива разходи могат да включват също така разходите, направени в резултат на съмнение за поява на такава болест, при условие че тази поява е потвърдена след това.
3. След като направи оценка на подадените от държавите-членки заявления за плащане, Комисията поема съответните бюджетни задължения и извършва плащане на допустимите разходи.
Раздел 2
Програми за ликвидиране, контрол и надзор на болести по животните и зоонози
Член 9
Допустими програми
На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за техните годишни или многогодишни национални програми за ликвидиране, контрол и надзор на болести по животните и зоонози, включени в списък по член 10 („националните програми“).
Член 10
Списък на болести по животните и зоонози
1. Списъкът на болестите по животните и на зоонозите, във връзка с които е допустимо финансиране съгласно член 9, е установен в приложение II.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 40 във връзка с допълване на списъка на болестите по животните и на зоонозите, посочен в параграф 1 от настоящия член, като взема предвид:
а)
ситуацията във връзка с болестите по животните, които оказват сериозно въздействие върху животновъдството или търговията с животни;
б)
разпространението на зоонози, които представляват заплаха за човека; или
в)
новите научни или епидемиологични тенденции.
Член 11
Допустими разходи
Следните разходи, направени от държавите-членки за изпълнението на националните програми, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по член 9:
а)
разходи за вземане на проби от животните;
б)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходи за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на тези изследвания;
ii)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица;
в)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните заклани или умъртвени животни, в границите на пазарната стойност на тези животни, ако те не са били засегнати от болестта;
г)
разходи по клането или умъртвяването на животните;
д)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени продукти от животински произход, в границите на пазарната стойност на тези продукти непосредствено преди да възникне или да бъде потвърдено каквото и да е било съмнение за болестта;
е)
разходи за закупуване, съхраняване, инокулиране, поставяне или разпространяване на използвани по програмите дози ваксини или на ваксини и примамки за животни;
ж)
разходи за почистване, дезинфекция и дезинсектизация на стопанствата и оборудването въз основа на епидемиологията и характеристиките на патогена; както и
з)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходите, направени при прилагането на необходими мерки, различни от посочените в букви а) до ж), при условие че тези мерки са посочени в решението за отпускане на безвъзмездни средства, посочено в член 13, параграфи 3 и 4.
За целите на първа алинея, буква в) остатъчната стойност на животните, при наличието на такава, се приспада от обезщетението.
За целите на първа алинея, буква г) остатъчната стойност на топлинно третираните неизлюпени яйца се приспада от обезщетението.
Член 12
Съдържание и представяне на националните програми
1. До 31 май държавите-членки представят на Комисията националните програми, чието изпълнение трябва да започне през следващата година, по отношение на които те искат да кандидатстват за предоставяне на безвъзмездни средства.
Национални програми, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В националните програми се посочва най-малко следното:
а)
описание на епидемиологичната обстановка във връзка с болестта по животните или зоонозата преди датата, на която започва изпълнението на програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата;
в)
продължителността на програмата;
г)
мерките, които трябва да бъдат предприети;
д)
прогнозен бюджет;
е)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от нея; както и
ж)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна национална програма информацията, посочена в букви б), г) и е) от първата алинея, се дава за всяка година от програмния период в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, която е посочена в буква д) от посочената алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
3. Ако има вероятност появата или разпространението на една от болестите по животните или зоонозите, включени в списъка по член 10, да представлява заплаха за здравния статус на Съюза и с цел да се защити Съюза от въвеждането на някоя от тези болести или зоонози, държавите-членки може да включват в националните си програми мерки, които да бъдат прилагани на териториите на съседните им трети държави в сътрудничество с органите на тези държави.
Член 13
Оценяване и одобряване на националните програми
1. При оценяването на националните програми Комисията взема предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на националните програми, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза;
3. Годишните национални програми и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 14, и ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения във връзка с целия период на допустимост.
4. Многогодишните национални програми и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните национални програми в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят по такъв начин, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 14
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април и за всяка одобрена годишна или многогодишна национална програма държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, който обхваща предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 12, параграф 2, буква ж) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи.
Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна национална програма държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 15
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена национална програма се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза в допустимите разходи, след като направи съответната верификация на посочените в член 14 доклади.
ГЛАВА II
Здраве на растенията
Раздел 1
Спешни мерки
Член 16
Допустими мерки
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства в размер до максималните проценти, посочени в член 5, параграфи 1 - 3, за следните мерки срещу вредители, при спазване на условията, определени в член 17:
а)
мерки за ликвидирането на вредител в заразената област, предприети от компетентните органи съгласно член 16, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/29/ЕО или съгласно с мерките на Съюза, приети в съответствие с член 16, параграф 3 от същата директива;
б)
мерки за ограничаването на вредител, срещу който има приети мерки на равнището на Съюза съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, в заразената област, в която вредителят не може да бъде ликвидиран, когато тези мерки са от съществено значение за защитата на Съюза срещу по-нататъшно разпространение на вредителя. Тези мерки се отнасят изключително за ликвидирането на вредителя в буферната зона, ако в нея бъде установено наличието му;
в)
допълнителни защитни мерки, предприети срещу разпространението на вредител, срещу който има приети мерки на равнището на Съюза съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, различни от мерките за ликвидиране, посочени в буква а), и мерките за ограничаване, посочени в буква б), когато тези мерки са от съществено значение за защитата на Съюза срещу по-нататъшно разпространение на вредителя.
Безвъзмездни средства за мерки, посочени в първа алинея, букви а) и б), може да бъдат отпускани също така за мерки, предприети в резултат на съмнение за поява на такъв вредител, при условие че появата на вредителя е потвърдена след това.
2. Безвъзмездни средства по параграф 1 може да бъдат отпускани също така на държава-членка, на чиято територия няма наличие на вредителите, посочени в параграф 1, когато държавата-членка е взела мерки срещу въвеждането на тези вредители на своя територия поради наличието им в съседна държава-членка или в трета държава, разположена непосредствено до нейната граница.
3. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, когато след потвърждаване на появата на един от вредителите, посочени в член 17, две или повече държави-членки работят в тясно сътрудничество за предприемане на мерките, посочени в параграф 1.
4. Безвъзмездни средства може да бъдат отпускани също така на международни организации във връзка с мерките, посочени в параграф 1, първа алинея, букви а) - в).
Член 17
Условия
Мерките, посочени в член 16, могат да отговарят на критериите за отпускане на безвъзмездни средства, при условие че са били приложени незабавно и че са спазени приложимите разпоредби, установени в приложимото право на Съюза, и при условие че е изпълнено едно или повече от следните условия:
а)
насочени са срещу вредители, включени в списъка в част А, раздел I на приложение I към Директива 2000/29/ЕО и част А, раздел I на приложение II към същата директива;
б)
насочени са срещу вредители, обхванати от мярка, приета от Комисията в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО;
в)
насочени са срещу вредители, по отношение на които са приети мерки в съответствие с директиви 69/464/ЕИО, 93/85/ЕИО, 98/57/ЕО или 2007/33/ЕО; или
г)
насочени са срещу вредители, които не са включени в списъка в приложение I или приложение II към Директива 2000/29/ЕО и които подлежат на мярка, приета от компетентния орган на държава-членка съгласно член 16, параграф 2 от Директива 2000/29/ЕО и които временно отговарят на условията за включване в списъка в част A, раздел I от приложение I към Директива 2000/29/ЕО или част А, раздел I на приложение II към същата директива.
При мерки, които отговарят на условието, посочено в първа алинея, буква б), безвъзмездните средства не покриват разходите, направени след изтичането на срока на действие на мярката, приета от Комисията съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
По отношение на мерки, които отговарят на условието, посочено в буква г) от първия параграф, безвъзмездните средства не покриват разходи, направени по-късно от две години след влизането в сила на мярката, приета от компетентния орган на съответната държава-членка, или направени след изтичането на срока на действие на тази мярка.
Член 18
Допустими разходи
1. Следните разходи, направени от държавите-членки при прилагането на мерките, посочени в член 16, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по посочения член:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с прилагането на мерките, независимо от статута на наетите лица, както и разходи за наемане на оборудване, за консумативи и всякакви други необходими материали, за продукти за обработка, вземане на проби и лабораторни изследвания;
б)
разходи по договори за услуги, сключени с трети страни за изпълнение на част от мерките;
в)
разходи за обезщетяване на засегнатите оператори или собственици за третиране, унищожаване и последващо отстраняване на растения, растителни продукти и други обекти и за почистване и обеззаразяване на помещенията, земята, водата, почвата, растителната среда, съоръженията, машините и оборудването;
г)
разходи за обезщетяване на засегнатите собственици за стойността на унищожените растения, растителни продукти или други обекти, подложени на мерките, посочени в член 16 от Директива 2000/29/ЕО, в границите на пазарната стойност на такива растения, растителни продукти и други обекти, която би била налице, ако те не бяха засегнати от тези мерки; остатъчната стойност, при наличието на такава, се приспада от обезщетението; както и
д)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходите за прилагането на други необходими мерки освен посочените в букви от а) до г), при условие че тези мерки са посочени в решението за финансиране съгласно член 36, параграф 4.
Обезщетяването на собствениците, посочено в буква в), е допустимо само ако мерките са били предприети под надзора на компетентния орган.
2. Съгласно посоченото в член 130, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, разходите са допустими от датата, на която държавите-членки са уведомили Комисията за появата на вредителя. Тези разходи могат да включват също така разходите в резултат на съмнение за поява на този вредител, при условие че тази поява е потвърдена след това.
3. След като направи оценка на подадените от държавите-членки заявления за плащане, Комисията поема съответните бюджетни задължения и извършва плащане на допустимите разходи.
Раздел 2
Програми за наблюдение относно наличието на вредители
Член 19
Допустими програми за наблюдение
На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за годишните и многогодишните програми за наблюдение, които те изпълняват относно наличието на вредители („програми за наблюдение“), при условие че програмите за наблюдение отговарят най-малко на едно от следните условия:
а)
насочени са срещу вредителите, включени в списъка в част А, раздел I на приложение I към Директива 2000/29/ЕО и част А, раздел I на приложение II към същата директива;
б)
насочени са срещу вредители, обхванати от мярка, приета от Комисията в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
По отношение на вредителите, посочени в първа алинея, буква а) от настоящия член, програмите за наблюдение се основават на оценка на риска от тяхното въвеждане, установяване и разпространение на територията на съответната държава-членка, като минималното изискване е програмите да са насочени срещу вредителите, които пораждат основните рискове, и към основните растителни видове, които са изложени на тези рискове.
При мерки, които отговарят на условието, посочено в първа алинея, буква б) от настоящия член, безвъзмездните средства не покриват разходите, направени след изтичането на срока на действие на мярката, приета от Комисията съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
Член 20
Допустими разходи
Следните разходи, направени от държавите-членки за изпълнението на програмите за наблюдение, посочени в член 19, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по посочения член:
а)
разходи за вземане на проби;
б)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходите за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на изследванията;
ii)
разходите за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица;
в)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходи за прилагането на необходими мерки, различни от посочените в букви а) и б), при условие че тези мерки са посочени в решението за отпускане на безвъзмездни средства съгласно член 22, параграфи 3 и 4.
Член 21
Съдържание и представяне на програмите за наблюдение
1. До 31 май държавите-членки представят на Комисията програмите за наблюдение, които трябва да започнат да се изпълняват през следващата година, за които искат да кандидатстват за отпускане на безвъзмездни средства.
Програми за наблюдение, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В програмите за наблюдение се посочва най-малко следното:
а)
вредителите, включени в програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата, и описание на техния статус с оглед наличието на съответните вредители;
в)
продължителността на програмата;
г)
броя на планираните визуални инспекции, проби и изследвания за вредители и растения, растителни и други засегнати продукти;
д)
прогнозния бюджет;
е)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от програмата; както и
ж)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна програма за наблюдение информацията, посочена в букви б), г) и е) от първата алинея, се дава за всяка година, обхваната от програмата в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, която е посочена в буква д) от посочената алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
Член 22
Оценяване и одобряване на програмите за наблюдение
1. При оценяването на програмите за наблюдение Комисията взема предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на програмите за наблюдение, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза.
3. Годишните програми за наблюдение и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства във връзка с приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 23, ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения за целия период на допустимост.
4. Многогодишните програми за наблюдение и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства във връзка с приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните програми за наблюдение в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят на годишни вноски, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 23
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април за всяка одобрена годишна или многогодишна програма за наблюдение държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, обхващащ предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 21, параграф 2, буква ж) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи. Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна програма за наблюдение държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 24
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена програма за наблюдение се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза за допустимите разходи, след като направи съответното верифициране на посочените в член 23 доклади.
Раздел 3
Програми за борба с вредителите в най-отдалечените региони на Съюза
Член 25
Допустими мерки и допустими разходи
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за програмите, които те изпълняват за контрол на вредителите в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от ДФЕС, в съответствие с целите, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 228/2013 („програми за най-отдалечените региони“). Тези безвъзмездни средства се отнасят за действия, необходими с цел да се гарантира правилното прилагане в тези региони на действащите правила за контрол на вредителите, независимо дали са правила на Съюза или национални правила.
2. Следните разходи, направени от държавите-членки по програми за най-отдалечените региони, може да бъдат допустими за финансово участие на Съюза:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с прилагането на мерките, независимо от статута на наетите лица, както и разходи за наемане на оборудване, за консумативи и за продукти за обработка;
б)
разходи по договори за услуги, сключени с трети страни за изпълнение на част от мерките;
в)
разходи за вземане на проби;
г)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходите за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на тези изследвания;
ii)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица.
Член 26
Съдържание и представяне на програмите за най-отдалечените региони
1. Всяка година до 31 май държавите-членки представят на Комисията програмите за най-отдалечените региони, които трябва да започнат да се изпълняват през следващата година и за които те кандидатстват за отпускане на безвъзмездни средства.
Програми за най-отдалечените региони, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В програмите за най-отдалечените региони се посочва най-малко следното:
а)
вредителите, включени в програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата, и описание на техния статус с оглед наличието на съответните вредители;
в)
технически анализ на фитосанитарната обстановка в региона;
г)
продължителността на програмата;
д)
включените в програмата дейности и когато е целесъобразно - броя на планираните визуални инспекции, проби и изследвания за вредители, както и растения, растителни и други засегнати продукти;
е)
прогнозния бюджет;
ж)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от нея; както и
з)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна програма за най-отдалечените региони информацията, посочена в букви б), д) и ж) от първата алинея, се дава за всяка година, обхваната от програмата в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, посочена в буква е) от същата алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
Член 27
Оценяване и одобряване на програмите за най-отдалечените региони
1. При оценяването на програмите за най-отдалечените региони се вземат предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на програмите за най-отдалечените региони, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза.
3. Годишните програми за най-отдалечените региони и свързаното с тях финансиране се одобряват до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 28, ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения за целия период на допустимост.
4. Многогодишните програми за най-отдалечените региони и свързаното с тях финансиране се одобряват до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства за приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните програми за най-отдалечените региони в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят по този начин, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 28
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април за всяка одобрена годишна или многогодишна програма за най-отдалечените региони държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, който обхваща предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 26, параграф 2, буква з) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи.
Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна програма за най-отдалечените региони държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 29
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена програма за най-отдалечените региони се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза в допустимите разходи, след като направи съответното верифициране на посочените в член 28 доклади.
ГЛАВА III
Финансова подкрепа за извършване на официален контрол и други дейности
Член 30
Референтни лаборатории на Европейския съюз
1. На референтните лаборатории на Европейския съюз, посочени в член 32 от Регламент (ЕО) № 882/2004, може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за направените от тях разходи, свързани с изпълнението на одобрените от Комисията работни програми.
2. Следните разходи може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по параграф 1:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършваните от лабораторията дейности в качеството ѝ на референтна лаборатория на Съюза, независимо от статута на наетите лица;
б)
разходи за краткотрайни активи;
в)
разходи за консумативи;
г)
разходи за изпращане на проби, за провеждане на мисии, провеждане на срещи и на дейности по обучение.
Член 31
Обучение
1. Съюзът може да финансира обучението на персонала на компетентните органи, които отговарят за извършването на официален контрол съгласно предвиденото в член 51 от Регламент (ЕО) № 882/2004 с цел да се разработи хармонизиран подход към официалния контрол и други официални дейности, за да се гарантира висока степен на защита на здравето на хората, животните и растенията.
2. Комисията разработва програми за обучение, в които се набелязват приоритетните области за намеса въз основа на установените рискове за общественото здраве, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, и здравето на растенията.
3. За да бъдат дейностите по обучение допустими за финансиране от Съюза съгласно посоченото в параграф 1, компетентните органи следва да гарантират, че придобитите знания по време на обученията, посочени в същия параграф, се разпространяват в съответствие с нуждите и че се използват по целесъобразен начин в националните програми за обучение.
4. Следните разходи може да бъдат допустими с оглед на предоставянето на финансово участие, посочено в параграф 1:
а)
разходи за организиране на дейности по обучение, включително обучение, което е отворено за участници от трети държави, или дейности по обмен;
б)
пътни разходи, разходи за настаняване и дневни разходи на служители на компетентните органи, участващи в обучението.
Член 32
Експерти от държавите-членки
Финансово участие на Съюза може да бъде предоставено за пътни разходи, разходи за настаняване и дневни разходи, направени от експерти от държавите-членки във връзка с назначаването им от Комисията да подпомогнат нейните експерти съгласно предвиденото в член 45, параграф 1 и член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
Член 33
Координирани планове за контрол и събиране на данни
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за направените от тях разходи за изпълнение на координираните планове за контрол, посочени в член 53 от Регламент (ЕО) № 882/2004, и за събиране на данни.
2. Следните разходи могат да бъдат допустими за предоставянето на такива безвъзмездни средства:
а)
разходи за вземане на проби и лабораторни изследвания,
б)
разходи за необходимото оборудване за извършване на официален контрол и дейности по събиране на данни.
ГЛАВА IV
Други мерки
Член 34
Информационни системи
1. Съюзът финансира създаването и оперативното управление на базите данни и компютърните информационни системи за управление, управлявани от Комисията, които са необходими за ефективното и ефикасно прилагане на правилата, посочени в член 1.
2. Финансово участие на Съюза може да бъде предоставено за създаването и управлението на бази данни и компютърни информационни системи за управление на трети страни, включително международни организации, при условие че тези бази данни и компютърни информационни системи за управление:
а)
притежават доказана добавена стойност за Съюза като цяло и са на разположение на цялата територия на Съюза за всички заинтересовани ползватели; и
б)
са необходими за ефективното и ефикасно прилагане на правилата, посочени в член 1.
Член 35
Прилагане и адаптиране на правилата
1. Съюзът може да финансира необходимата техническа и научна работа, включително проучвания и координационни дейности с цел да се осигури правилното прилагане на правилата във връзка с областите, посочени в член 1, и за адаптирането им спрямо развитието на науката, технологиите и обществото.
Финансово участие на Съюза може също така да бъде предоставено на държавите-членки или на международни организации, работещи в областите, посочени в член 1, с цел предприемането на дейности, с които се подпомагат разработването и прилагането на правилата във връзка с тези области.
2. Безвъзмездни средства може да бъдат отпускани за проекти, организирани от една или повече държави членки с цел да се подобри ефикасността на извършвания официален контрол чрез използване на иновативни техники и протоколи.
3. Финансово участие на Съюза може също така да бъде предоставено за подпомагане на инициативи на институциите на Съюза и на държавите-членки за повишаване на информираността и осведомеността, с цел да се гарантира по-добро и трайно поведение за спазването и прилагането на правилата във връзка с областите, посочени в член 1.
ДЯЛ III
ИЗГОТВЯНЕ НА ПРОГРАМИ, ИЗПЪЛНЕНИЕ И КОНТРОЛ
Член 36
Работни програми и финансово участие
1. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на общи или отделни годишни или многогодишни работни програми за изпълнението на мерките, посочени в дял II, с изключение на мерките, посочени в глава I, раздел 1 и глава II, раздел 1 от него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
2. В работните програми, посочени в параграф 1, се определят оперативните цели, които трябва да бъдат постигнати и които са в съответствие с общите и конкретните цели, предвидени в член 2, очакваните резултати, методът на изпълнение и общият размер на заделените за тях средства. Те също така съдържат описание на мерките, които ще бъдат финансирани, информация за разпределената сума за всяка мярка и приблизителен график за изпълнение. По отношение на безвъзмездните средства те посочват приоритетните действия, критериите за оценка, процентът на финансиране и примерен списък на допустимите мерки и разходи в съответствие с член 3 от настоящия регламент.
3. Работните програми за изпълнение на мерките, посочени в дял II, глава I, раздел 2 и в дял II, глава II, раздели 2 и 3, се приемат до 30 април на годината, предшестваща тяхното изпълнение, при условие че е приет проектобюджетът. Тези работни програми отразяват приоритетите, предвидени в приложение III към настоящия регламент.
4. Във връзка с изпълнението на спешните мерки, посочени в дял II, глава I, раздел 1 и дял II, глава II, раздел 1, както и в случаите, когато това е необходимо, за да се реагира на непредвидени обстоятелства, Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно финансовото участие. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
5. Комисията приема актове за изпълнение, определящи процедури за представянето от страна на държавите-членки на заявления, доклади и искания за плащане на безвъзмездните средства, посочени в дял II, глава I, раздели 1 и 2 и дял II, глава II, раздели 1, 2 и 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
Член 37
Проверки на място от Комисията
Комисията може да организира проверки на място в държавите-членки и в помещенията на бенефициерите с оглед да се провери по-специално:
а)
ефективното изпълнение на мерките, за които е предоставено финансовото участие на Съюза;
б)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
в)
наличието на изискуемите оправдателни документи и тяхното съответствие с мерките, за които е предоставено участие на Съюза.
Член 38
Достъп до информация
Държавите-членки и бенефициентите предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за верификация на изпълнението на мерките и предприемат всички необходими мерки, за да улеснят извършването на проверките, които Комисията сметне за целесъобразни във връзка с управлението на финансовите средства на Съюза, включително проверки на място.
Член 39
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани по силата на настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез събирането на недължимо платените суми и, когато е уместно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициерите на безвъзмездни средства, изпълняващи органи, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по силата на настоящия регламент.
Европейската служба за борба с измамите (OLAF) се оправомощава да извършва проверки и инспекции на място по отношение на икономически оператори, засегнати пряко или непряко от такова финансиране в съответствие с процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (24) с оглед установяване на измама, корупция или всякаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор за финансиране от страна на Съюза.
Без да се засягат първа и втора алинея, в споразумения за сътрудничество с трети държави и международни организации, споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, решения за отпускане на безвъзмездни средства и договори, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, се предвижда изрично упълномощаване на Комисията, Сметната палата и OLAF за провеждане на такива одити, проверки и инспекции на място.
ДЯЛ IV
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 40
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 30 юни 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. Решението за оттегляне прекратява делегирането на посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в двумесечен срок от два месеца от нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 41
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено по писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, когато в рамките на срока за даване на становище председателят на комитета вземе такова решение или членовете на комитета отправят такива искания с обикновено мнозинство.
Член 42
Оценка
1. До 30 юни 2017 г. Комисията изготвя и представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад за оценка за това дали от гледна точка на резултатите и въздействията мерките, посочени в дял II, глави I и II и в дял II, глава III, членове 30 и 31, постигат целите, посочени в член 2, параграф 1 относно ефикасността при използването на ресурсите и добавената стойност на равнището на Съюза. Освен това в доклада за оценка се разглеждат възможностите за опростяване, актуалността на всички цели и приносът на мерките с оглед на приоритетите на Съюза от гледна точка на интелигентния, устойчив и приобщаващ растеж. В него се вземат предвид резултатите от оценката на дългосрочното въздействие на предишните мерки. Докладът се придружава по целесъобразност от законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
2. До 30 юни 2022 г. Комисията извършва последваща оценка на мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член, в тясно сътрудничество с държавите-членки. При последващата оценка се разглеждат ефективността и ефикасността и въздействието на разходите, посочени в член 1.
3. При оценките, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се отчита постигнатият напредък чрез използване на показателите, посочени в член 2, параграф 2.
4. Комисията съобщава заключенията от оценките, посочени в параграфи 1 и 2, на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите.
Член 43
Информация, комуникация и публичност
1. Когато е целесъобразно, бенефициентите и съответните държави-членки предприемат подходящи мерки за популяризиране на предоставеното съгласно настоящия регламент финансово участие, за да информират обществеността за ролята на Съюза при финансирането на мерките.
2. Комисията осъществява информационни и комуникационни дейности относно финансираните мерки и резултатите от тях. Освен това, определеният съгласно настоящия регламент бюджет за комуникация обхваща и институционалните комуникационни дейности относно политическите приоритети на Съюза.
Член 44
Отмяна
1. Решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО се отменят.
2. Позоваванията на решения 66/399/ЕИО и 76/894/ЕИО се считат за позовавания на член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
3. Позоваванията на Решение 2009/470/ЕО се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 45
Преходни разпоредби
1. Националните програми на държавите-членки, посочени в член 12, параграф 1 от настоящия регламент, представен на Комисията през 2012 г. за изпълнение през 2013 г., тези, представени през 2013 г. за изпълнение съответно през 2014 г., както и тези, представени до 30 април 2014 г. за изпълнение през 2015 г., ако са одобрени, са допустими за финансиране от страна на Съюза въз основа на член 27 от Решение 2009/470/ЕО.
По отношение на националните програми, изпълнени през 2013 г. и 2014 г. продължават да се прилагат параграфи 7 и 8 от този член.
По отношение на националните програми, изпълнени през 2015 г. продължава да се прилага член 27, параграф 2 от посоченото решение.
2. Програмите за наблюдение на държавите-членки, посочени в член 21, параграф 1 от настоящия регламент, представени на Комисията до 30 Април 2014 г. за изпълнение през 2015 г., са допустими за финансиране от страна на Съюза въз основа на член 23, параграф 6 от Директива 2000/29/ЕО. По отношение на тези програми за наблюдение продължава да се прилага член 23, параграф 6 от посочената директива.
3. По отношение на заявления на държавите-членки за финансиране от Съюза на посочените в член 16 от настоящия регламент спешни мерки, представени на Комисията до 30 април 2014 г., продължават да се прилагат членове 22 - 24 от Директива 2000/29/ЕО.
Член 46
Изменение на Директива 98/56/ЕО
Директива 98/56/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 17 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (25). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (26).
(25) Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1)." 						
(26) Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).“" 						
2)
В член 18 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.“
Член 47
Изменение на Директива 2000/29/ЕО
Директива 2000/29/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 13в параграф 5 се заличава.
2)
Следният член се вмъква:
„Член 15а
Държавите-членки предвиждат, че всеки, който узнае за появата на вредител, включен в списъка в приложение I или приложение II, или вредител, обхванат от мярка съгласно член 16, параграф 2 или член 16, параграф 3, или има основание да подозира такава поява, уведомява писмено компетентния орган в срок от десет календарни дни и по искане на компетентния орган предоставя информацията, с която разполага, по отношение на тази поява.“
3)
Членове 22 - 26 се заличават.
Член 48
Изменение на Регламент (ЕО) № 178/2002
В член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянен комитет по растенията, животните, храните и фуражите, наричан по-долу „комитетът“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27). Комитетът е организиран по секции, които се занимават с въпроси от съответната сфера на компетентност.
Всички позовавания в правото на Съюза на Постоянния комитет по хранителната верига и здравеопазване на животните се тълкуват като позовавания на комитета, посочен в първа алинея.
Член 49
Изменение на Регламент (ЕО) № 882/2004
Член 66 от Регламент (ЕО) № 882/2004 се заличава.
Член 50
Изменение на Регламент (ЕО) № 396/2005
Глава VII от Регламент (ЕО) № 396/2005 се заличава.
Член 51
Изменение на Директива 2008/90/ЕО
В член 19 от Директива 2008/90/ЕО параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (28). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (29).
Член 52
Изменение на Директива 2009/128/ЕО
Член 22 от Директива 2009/128/ЕО се заличава.
Член 53
Изменение на Регламент (ЕО) № 1107/2009
Член 76 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 се заличава.
Член 54
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага, считано от 30 юни 2014 г.
При все това член 18, параграф 1, буква г) и член 47, точка 2 се прилагат от 1 януари 2017 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 652/2014
af 15. maj 2014
om bestemmelser vedrørende forvaltning af udgifter i tilknytning til fødevarekæden, dyresundhed og dyrevelfærd samt til plantesundhed og planteformeringsmateriale, om ændring af Rådets direktiv 98/56/EF, 2000/29/EF og 2008/90/EF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002, (EF) nr. 882/2004 og (EF) nr. 396/2005 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 og om ophævelse af Rådets afgørelse 66/399/EØF, afgørelse 76/894/EØF og beslutning 2009/470/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, og artikel 168, stk. 4, litra b),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
EU-retten indeholder krav vedrørende fødevarer og fødevaresikkerhed og foder og fodersikkerhed i alle produktionsled, herunder regler, der sigter på at garantere fair handelspraksis og information til forbrugerne. Lovgivningen fastsætter også krav vedrørende forebyggelse og bekæmpelse af overførbare dyresygdomme og zoonoser samt krav vedrørende dyrevelfærd, animalske biprodukter, plantesundhed og planteformeringsmateriale, beskyttelse af plantesorter, genetisk modificerede organismer, markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler og bæredygtig anvendelse af pesticider. EU-retten indeholder også bestemmelser om offentlig kontrol og andre offentlige aktiviteter, der har til formål at sikre en effektiv implementering og overholdelsen af disse krav.
(2)
Den overordnede målsætning for EU-retten på disse områder er at bidrage til et højt sundhedsniveau for mennesker, dyr og planter i hele fødevarekæden, et højt beskyttelses- og oplysningsniveau for forbrugerne og et højt miljøbeskyttelsesniveau, samtidig med at konkurrenceevne og jobskabelse tilgodeses.
(3)
For at kunne forfølge denne overordnede målsætning er det nødvendigt at råde over passende finansielle midler. Det er derfor nødvendigt, at Unionen bidrager til finansieringen af foranstaltninger, der gennemføres på de forskellige områder, der vedrører den overordnede målsætning. Derudover bør der, med henblik på at sikre en effektiv målretning af udgifterne, opstilles specifikke mål og fastlægges indikatorer, der gør det muligt at vurdere, i hvilken udstrækning disse mål opfyldes.
(4)
EU-finansieringen af udgifter i tilknytning til fødevarer og foder har hidtil haft form af tilskud, offentlige indkøb og betalinger til internationale organisationer, der er aktive på området. Sådan finansiering bør fortsat ydes på denne måde.
(5)
EU-finansiering kan også anvendes af medlemsstaterne til at støtte dem i tiltag på plante- eller dyresundhedsområdet til bekæmpelse, forebyggelse eller udryddelse af skadegørere eller dyresygdomme, som træffes af organisationer, der er aktive på disse områder.
(6)
Af hensyn til budgetdisciplinen er det nødvendigt ved denne forordning at fastlægge en liste over støtteberettigede foranstaltninger, der kan gøres til genstand for EU-tilskud, samt støtteberettigede udgifter og de relevante procentsatser.
(7)
Under hensyntagen til Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (3) er det maksimale beløb til udgifter i tilknytning til fødevarer og foder for perioden 2014 til 2020 1 891 936 000 EUR.
(8)
Desuden bør der tilvejebringes midler på EU-plan for at tage højde for ekstraordinære tilfælde såsom i forbindelse med krisesituationer på dyre- og plantesundhedsområdet, når bevillingerne under udgiftsområde 3 er utilstrækkelige, men hasteforanstaltninger er påkrævede. Der bør findes en finansieringskilde til håndtering af sådanne kriser, f.eks. ved at gøre brug af fleksibilitetsinstrumentet i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (4).
(9)
I henhold til nugældende lovgivning godtgøres visse støtteberettigede udgifter med faste procentsatser. I forbindelse med andre omkostninger fastsætter lovgivningen ikke noget loft for andre godtgørelser. Med henblik på at strømline og forenkle systemet bør der fastsættes en fast maksimumssats for godtgørelser. Denne bør fastsættes til det niveau, der almindeligvis anvendes for tilskud. Det er også nødvendigt at åbne mulighed for under visse omstændigheder at forhøje denne standardmaksimumssats.
(10)
I lyset af vigtigheden af at nå målene med denne forordning bør 100 % af de støtteberettigede udgifter finansieres for visse tiltag, forudsat at gennemførelsen af de pågældende tiltag også indebærer afholdelse af udgifter, der ikke er støtteberettigede.
(11)
Unionen er ansvarlig for at sikre, at midlerne anvendes korrekt, og for at træffe foranstaltninger til at imødekomme behovet for at forenkle Unionens udgiftsprogrammer med henblik på at mindske den administrative byrde og omkostningerne for modtagere af midlerne og for alle involverede aktører, jf. Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 8. oktober 2010 med titlen Smart regulering i Den Europæiske Union.
(12)
EU-retten foreskriver, at medlemsstaterne skal gennemføre visse foranstaltninger, når dyresygdomme og zoonoser forekommer eller udvikler sig. Unionen bør derfor yde tilskud til sådanne hasteforanstaltninger.
(13)
Det er også nødvendigt, ved hjælp af passende udryddelses-, bekæmpelses- og overvågningsforanstaltninger, at begrænse antallet af udbrud af dyresygdomme og zoonoser, der udgør en risiko for menneskers og dyrs sundhed, og at forhindre, at sådanne udbrud opstår. Der bør af samme grund ydes EU-tilskud til nationale programmer for udryddelse, bekæmpelse og overvågning af de pågældende sygdomme og zoonoser.
(14)
Af organisatoriske hensyn og af hensyn til effektiviteten i forvaltningen af finansiering på dyre- og plantesundhedsområdet bør der fastsættes regler om indholdet, forelæggelse, evaluering og godkendelse af nationale programmer, herunder programmer, der gennemføres i regionerne i Unionens yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). Der bør af de samme grunde også fastsættes frister for rapportering og indgivelse af betalingsanmodninger.
(15)
I henhold til Rådets direktiv 2000/29/EF (5) skal medlemsstaterne træffe visse hasteforanstaltninger til udryddelse af skadegørere på planter eller planteprodukter (»skadegørere«). Unionen bør yde tilskud til udryddelse af sådanne skadegørere. Der bør tillige under visse betingelser være mulighed for EU-tilskud til hasteforanstaltninger, der har til formål at inddæmme de skadegørere, som har de alvorligste konsekvenser for Unionen, og som ikke kan udryddes i bestemte områder, samt til forebyggende foranstaltninger vedrørende disse skadegørere.
(16)
Hasteforanstaltninger, der træffes mod skadegørere, bør være berettiget til EU-medfinansiering, forudsat at de pågældende foranstaltninger medfører en merværdi for Unionen som sådan. Af denne årsag bør der være mulighed for EU-tilskud for skadegørere, der er opført i bilag I, del A, kapitel I, og bilag II, del A, kapitel I, til direktiv 2000/29/EF under overskriften »skadegørere, der ikke vides at forekomme nogetsteds i Unionen, men som er af betydning for hele Unionen«. Hvor skadegørere vides at forekomme i Unionen, bør kun foranstaltninger vedrørende de skadegørere, der har den alvorligste konsekvens for Unionen, være berettiget til EU-tilskud. Sådanne skadegørere omfatter navnlig dem, der er genstand for foranstaltningerne efter Rådets direktiv 69/464/EØF (6), 93/85/EØF (7), 98/57/EF (8) eller 2007/33/EF (9). Et EU-tilskud bør også stilles til rådighed for de skadegørere, der ikke er opført i bilag I eller II til direktiv 2000/29/EF, og som er omfattet af nationale foranstaltninger, og som foreløbigt kvalificerer sig til opførelse på listen i bilag I, del A, kapitel I, eller bilag II, del A, kapitel I, til direktiv 2009/29/EF. Også foranstaltninger vedrørende skadegørere, der er omfattet af EU-hasteforanstaltninger, der har sigte på at udrydde dem, bør være berettiget til EU-tilskud.
(17)
Det er nødvendigt at påvise forekomsten af visse skadegørere i god tid. Undersøgelser, som medlemsstaterne gennemfører til påvisning af sådan forekomst, er afgørende nødvendige for at sikre øjeblikkelig udryddelse af udbrud af de pågældende skadegørere. De undersøgelser, der gennemføres af de enkelte medlemsstater, er afgørende nødvendige for at kunne beskytte alle de øvrige medlemsstaters områder. Unionen kan bidrage til finansieringen af disse undersøgelser i almindelighed, på betingelse af at deres anvendelsesområde omfatter mindst én af de to kritiske kategorier af skadegørere, nemlig de skadegørere, der ikke vides at forekomme i Unionen, og de skadegørere, som er genstand for EU-nødforanstaltninger.
(18)
EU-finansiering af foranstaltninger på området dyre- og plantesundhed bør omfatte særlige støtteberettigede omkostninger. I ekstraordinære og behørigt begrundede tilfælde bør det også dække de omkostninger, som medlemsstaterne afholder ved gennemførelsen af andre nødvendige foranstaltninger. Sådanne foranstaltninger kan omfatte gennemførelsen af forstærkede biosikkerhedsforanstaltninger i tilfælde af udbrud af sygdom eller forekomst af skadegørere, destruktion og transport af kadavere under udryddelsesprogrammer samt udgifter til kompensation til ejere som følge af akutte vaccinationskampagner.
(19)
Medlemsstaternes fjernområder oplever vanskeligheder som følge af deres periferiske beliggenhed og afhængighed af et begrænset antal produkter. Unionen bør yde tilskud til medlemsstaterne til programmer, som de gennemfører til bekæmpelse af skadegørere i disse meget afsidesliggende regioner i overensstemmelse med målsætningerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 (10). Da visse fjernområder er underlagt nationale bestemmelser, der er specifikke for disse regioner, i stedet for de EU-bestemmelser, der er fastsat i direktiv 2000/29/EF, bør det pågældende EU-tilskud finde anvendelse for de gældende bestemmelser i disse regioner, uafhængigt af hvorvidt de er EU-bestemmelser eller nationale bestemmelser.
(20)
Den offentlige kontrol, der foretages af medlemsstaterne, er et meget vigtigt redskab til kontrol med og overvågning af, at de relevante EU-krav implementeres, overholdes og håndhæves. Effektive offentlige kontrolsystemer er en forudsætning for, at der kan opretholdes et højt sikkerhedsniveau for mennesker, dyr og planter i hele fødevarekæden, samtidig med at der sikres et højt miljøbeskyttelsesniveau. Der bør kunne ydes EU-tilskud til sådanne kontrolforanstaltninger. Der bør navnlig være mulighed for at yde tilskud til EU-referencelaboratorierne til afholdelse af de udgifter, disse laboratorier har i forbindelse med gennemførelsen af arbejdsprogrammer godkendt af Kommissionen. Eftersom effektiviteten af den offentlige kontrol også er afhængig af, at kontrolmyndighederne råder over veluddannet personale med et tilstrækkeligt kendskab til EU-retten, bør Unionen desuden kunne yde støtte til uddannelse af dette personale og til relevante udvekslingsprogrammer, der arrangeres af de kompetente myndigheder.
(21)
En effektiv forvaltning af den offentlige kontrol er afhængig af hurtig udveksling af data og oplysninger vedrørende denne kontrol. Dertil kommer, at en korrekt og ensartet anvendelse af de relevante regler er afhængig af, at der etableres effektive systemer med deltagelse af medlemsstaternes kompetente myndigheder. Oprettelse og drift af databaser og IT-informationsstyringssystemer til disse formål bør derfor også være tilskudsberettiget.
(22)
Unionen bør stille midler til rådighed til de aktiviteter vedrørende teknik, videnskab, koordinering og kommunikation, der er nødvendige for at sikre en korrekt implementering af EU-retten og for at sikre tilpasning af lovgivningen til den videnskabelige, teknologiske og samfundsmæssige udvikling. Der bør også afsættes midler til projekter, der sigter mod at forbedre effektiviteten af den offentlige kontrol.
(23)
I henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (11) skal ethvert forslag, som forelægges for lovgivningsmyndigheden, og som indeholder undtagelser fra bestemmelser i nævnte forordning, klart angive sådanne undtagelser og den specifikke begrundelse herfor. I lyset af den særlige karakter af visse af de målsætninger, der er omfattet af nærværende forordning, og eftersom medlemsstaternes respektive kompetente myndigheder er bedst placeret til at gennemføre de aktiviteter, der knytter sig til disse målsætninger, bør disse myndigheder derfor betragtes som udpegede tilskudsmodtagere efter den i artikel 128, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anvendte betydning. Der bør således kunne ydes tilskud til sådanne myndigheder uden forudgående offentliggørelse af indkaldelser af forslag.
(24)
Uanset artikel 86 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og som undtagelse fra princippet om ikketilbagevirkende kraft fastsat i artikel 130 deri bør udgifter til hasteforanstaltninger omfattet af nærværende forordnings artikel 7 og 17, på grund af sådanne foranstaltningers hastende og uforudsigelige karakter, være støtteberettigede fra den dato, hvor medlemsstaten anmelder forekomst af en sygdom eller en skadegører til Kommissionen. Kommissionen bør indgå de relevante budgetforpligtelser og foretage udbetalingerne for de støtteberettigede udgifter på grundlag af en vurdering af de betalingsanmodninger, der indgives af medlemsstaterne.
(25)
Det er af største betydning, at sådanne hasteforanstaltninger gennemføres omgående. Det ville derfor virke imod hensigten at udelukke udgifter, der er afholdt inden indgivelsen af en ansøgning om tilskud, fra finansiering, da dette ville tilskynde medlemsstaterne til at koncentrere deres øjeblikkelige indsats om at udarbejde en tilskudsansøgning frem for at gennemføre hasteforanstaltninger.
(26)
I betragtning af omfanget af den gældende EU-ret vedrørende gennemførelse af udryddelses- og overvågningsforanstaltninger og de tekniske begrænsninger for så vidt angår anden tilgængelig sagkundskab er det nødvendigt, at de foranstaltninger, der er omfattet af denne forordning, først og fremmest gennemføres af medlemsstaternes kompetente myndigheder. Det er derfor nødvendigt i visse tilfælde at medfinansiere lønomkostningerne til de nationale myndigheders personale.
(27)
Programmering gør det muligt at koordinere og prioritere og bidrager derved til en effektiv anvendelse af Unionens finansielle midler. For at sikre ensartede vilkår for gennemførelsen af denne forordning, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage arbejdsprogrammer for gennemførelsen af visse foranstaltninger, der fastsættes ved denne forordning.
(28)
Kommissionen bør, med henblik på at sikre en ansvarlig og effektiv udnyttelse af Unionens finansielle midler, have mulighed for at kontrollere, at EU-midlerne faktisk anvendes til gennemførelse af støtteberettigede foranstaltninger, enten ved kontrol på stedet eller ved dokumentkontrol.
(29)
Unionens finansielle interesser bør beskyttes under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, opdagelse og efterforskning af uregelmæssigheder og ved tilbagesøgning af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert.
(30)
Listen over dyresygdomme, som er berettigede til finansiering i forbindelse med nødforanstaltninger, er knyttet som bilag til denne forordning og indeholder de dyresygdomme, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, artikel 4, stk. 1, artikel 6, stk. 2, og artikel 14, stk. 1, i Rådets beslutning 2009/470/EF (12). For at tage hensyn til de dyresygdomme, der skal anmeldes i overensstemmelse med Rådets direktiv 82/894/EØF (13), og de sygdomme, der kan udgøre en ny trussel for Unionen, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen, for så vidt angår supplering af denne liste.
(31)
Listerne over dyresygdomme og zoonoser, der er berettiget til finansiering i forbindelse med udryddelse, kontrol- og overvågningsprogrammer, er bilagt denne forordning og indeholder de dyresygdomme og zoonoser, der er omhandlet i bilag I til beslutning 2009/470/EF. For at tage hensyn til situationer fremkaldt af disse dyresygdomme, der har en væsentlig indvirkning på husdyrproduktion eller -handel, udviklingen af zoonoser, der udgør en trussel mod mennesker, eller nye videnskabelige eller epidemiologiske udviklinger, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen, for så vidt angår supplering af disse lister.
(32)
Ved vedtagelse af delegerede retsakter i henhold til nærværende forordning er det særlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(33)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tildeles gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår fastlæggelse af årlige og flerårlige arbejdsprogrammer, af det finansielle bidrag til nødforanstaltninger, eller hvor det er nødvendigt at reagere på uforudsete udviklinger, af procedurer for indsendelse af medlemsstaternes programmer samt af rapporter og anmodninger om betalinger for tilskud. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (14).
(34)
EU-retten bør gennemføres på en sådan måde, at den giver de tilsigtede fordele i lyset af de høstede erfaringer. Kommissionen bør derfor vurdere, hvordan denne forordning fungerer, og hvor effektiv den er, og formidle resultaterne til de øvrige institutioner.
(35)
Flere forskellige komitéer bistår Kommissionen i forbindelse med gennemførelsen af gældende EU-regler, der er omfattet af denne forordning, navnlig de komitéer, der er oprettet ved Rådets afgørelse 66/399/EØF (15) og 76/894/EØF (16), Rådets direktiv 98/56/EF (17) og 2008/90/EF (18) og ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (19). Udvalgsproceduren bør strømlines på dette område. Den komité, der er oprettet ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002, bør pålægges at bistå Kommissionen ved udøvelsen af dens gennemførelsesbeføjelser med hensyn til de udgifter, der afholdes på de relevante områder, og komitéens navn bør tilpasses, så det afspejler dens forøgede ansvar. Som følge heraf bør afgørelse 66/399/EØF og 76/894/EØF ophæves, og direktiv 98/56/EF og 2008/90/EF, og forordning (EF) nr. 178/2002 ændres i overensstemmelse hermed.
(36)
Denne forordning afløser beslutning 2009/470/EF. Endvidere afløser den artikel 13c, stk. 5, og artikel 22-26 i direktiv 2000/29/EF, artikel 66 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (20), kapitel VII i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 (21), artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF (22) og artikel 76 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 (23). Som følge heraf bør direktiv 2000/29/EF, forordning (EF) nr. 882/2004 og (EF) nr. 396/2005, direktiv 2009/128/EF og forordning (EF) nr. 1107/2009 ændres i overensstemmelse hermed.
(37)
Indførelsen af EU-medfinansiering for de udgifter, som medlemsstaterne afholder til godtgørelse af ejere for værdien af destruerede planter, planteprodukter eller andre genstande, der er omhandlet i artikel 16 i direktiv 2000/29/EF, forudsætter udvikling af retningslinjer vedrørende de betingelser, der gælder med hensyn til grænserne for markedsværdien af de pågældende afgrøder og træer. Denne indførelse bør derfor først gælde fra den 1. januar 2017 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
FÆLLES BESTEMMELSER
KAPITEL I
Kapitel i genstand, anvendelsesområde og mål
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Ved denne forordning fastsættes der bestemmelser om forvaltning af udgifter, der afholdes over Den Europæiske Unions almindelige budget, på de områder, der er omfattet af EU-regler:
a)
om fødevarer og fødevaresikkerhed i alle led i produktionen, forarbejdningen, distributionen og bortskaffelsen af fødevarer, herunder regler, der tager sigte på at garantere fair handelspraksis og beskyttelse af forbrugernes interesser og information til disse, samt fremstilling og anvendelse af genstande bestemt til kontakt med fødevarer
b)
om foder og fodersikkerhed i alle led i produktionen, forarbejdningen, distributionen, bortskaffelsen og anvendelse af foder, herunder regler, der tager sigte på at garantere fair handelspraksis og beskyttelse af forbrugernes interesser og information til disse
c)
om dyresundhedsmæssige krav
d)
om dyrevelfærdsmæssige krav
e)
om beskyttelsesforanstaltninger mod skadegørere på planter eller planteprodukter som defineret i artikel 2, stk. 1, litra e), i direktiv 2000/29/EF (»skadegørere«)
f)
om produktion med henblik på markedsføring og markedsføring af planteformeringsmateriale
g)
om krav vedrørende markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og bæredygtig anvendelse af pesticider
h)
der har til formål at forebygge og minimere risici for folke- og dyresundheden ved animalske biprodukter og afledte produkter
i)
om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer
j)
om beskyttelse af intellektuel ejendomsret for så vidt angår plantesorter samt bevaring og udveksling af plantegenetiske ressourcer.
Artikel 2
Mål
1. De i artikel 1 omhandlede udgifter skal have til formål at opfylde:
a)
den generelle målsætning om at bidrage til et højt sundhedsniveau for mennesker, dyr og planter i hele fødevarekæden og på beslægtede områder ved at forebygge og udrydde sygdomme og skadegørere og ved at sikre et højt beskyttelsesniveau for forbrugerne og miljøet, samtidig med at konkurrenceevnen i Unionens fødevare- og foderstofindustri styrkes og jobskabelse tilgodeses
b)
følgende specifikke mål:
i)
at bidrage til et højt sikkerhedsniveau for fødevarer og fødevareproduktionssystemer og for andre produkter, der kan påvirke fødevaresikkerheden, og samtidig forbedre fødevareproduktionens bæredygtighed
ii)
at bidrage til at nå en højere dyresundhedsstatus for Unionen og til forbedring af dyrs velfærd
iii)
at bidrage til rettidig påvisning af skadegørere og udryddelse af dem, hvor de pågældende skadegørere er kommet ind i Unionen
iv)
at bidrage til at forbedre effektiviteten og pålideligheden af den offentlige kontrol og andre aktiviteter, der gennemføres med henblik på en effektiv gennemførelse og overholdelse af de i artikel 1 omhandlede EU-regler.
2. Med henblik på at måle opfyldelsen af de i stk. 1, litra b), omhandlede specifikke mål benyttes følgende indikatorer:
a)
for det specifikke mål i stk. 1, litra b), nr. i): en reduktion af antallet af sygdomstilfælde hos mennesker i Unionen, der kan sættes i forbindelse med fødevaresikkerhedsaspekter eller zoonoser
b)
for det specifikke mål i stk. 1, litra b), nr. ii):
i)
en stigning i antallet af medlemsstater eller deres regioner, der er frie for dyresygdomme, for hvilke der ydes tilskud
ii)
samlet nedbringelse af sygdomsparametre såsom incidens, prævalens og antal sygdomsudbrud
c)
for det specifikke mål i stk. 1, litra b), nr. iii):
i)
dækningen af Unionens område for så vidt angår undersøgelser for skadegørere, navnlig skadegørere, der ikke vides at forekomme på Unionens område, og skadegørere, der anses for at være særligt farlige for Unionens område
ii)
udryddelsestid og -succesrate for disse skadegørere
d)
for det specifikke mål i stk. 1, litra b), nr. iv): en positiv udvikling i resultaterne af kontrol gennemført inden for særligt problematiske områder og indberettet af Kommissionens eksperter i medlemsstaterne.
KAPITEL II
Finansieringsformer og generelle finansielle bestemmelser
Artikel 3
Finansieringsformer
1. EU-finansiering til de i artikel 1 omhandlede udgifter gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
2. Når der ydes tilskud til medlemsstaternes kompetente myndigheder, betragtes disse som udpegede tilskudsmodtagere efter betydningen i artikel 128, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Sådanne tilskud kan ydes uden indkaldelse af forslag.
3. EU-tilskud til foranstaltninger omhandlet i denne forordning kan også ydes i form af frivillige betalinger til internationale organisationer, som Unionen er medlem af, eller i hvis arbejde Unionen deltager, der er aktive på de områder, som er omfattet af de i artikel 1 omhandlede regler.
Artikel 4
Budget
1. Loftet over de i artikel 1 omhandlede udgifter er for perioden 2014 til 2020 på 1 891 936 000 EUR i løbende priser.
2. Det i stk. 1 omhandlede loft kan også dække udgifter til forberedelse, overvågning, kontrol, audit og evaluering, som er nødvendig for forvaltningen af og opfyldelsen af de opstillede målsætninger for de i artikel 1 omhandlede udgifter, herunder navnlig for så vidt angår undersøgelser og ekspertmøder udgifterne til IT-netværk med fokus på behandling og udveksling af oplysninger samt alle andre udgifter til teknisk og administrativ bistand, som Kommissionen måtte afholde i forbindelse med forvaltningen af disse udgifter.
3. Loftet kan også omfatte udgifter til teknisk og administrativ bistand, som er nødvendige for at sikre overgangen fra tiltag, der er vedtaget henholdsvis før, til tiltag vedtaget efter denne forordnings ikrafttræden. Der kan om nødvendigt afsættes bevillinger i budgettet, der rækker ud over 2020, for at dække tilsvarende udgifter med henblik på at muliggøre gennemførelsen af tiltag, der endnu ikke er afsluttet pr. 31. december 2020.
Artikel 5
Tilskud - maksimumssatser
1. Hvis Unionens finansielle bidrag ydes som et tilskud, må dette ikke overstige 50 % af de støtteberettigede udgifter.
2. Den i stk. 1 omhandlede maksimumssats kan forhøjes til 75 % af de støtteberettigede udgifter for så vidt angår:
a)
aktiviteter på tværs af grænserne, som gennemføres af to eller flere medlemsstater i fællesskab for at bekæmpe, forebygge eller udrydde skadegørere eller dyresygdomme
b)
medlemsstater, hvis bruttonationalindkomst pr. indbygger baseret på de seneste Eurostat-data er på under 90 % af EU-gennemsnittet.
3. Den i stk. 1 omhandlede maksimumssats kan forhøjes til 100 % af de støtteberettigede udgifter, hvis de aktiviteter, hvortil der ydes EU-tilskud, vedrører forebyggelse og bekæmpelse af alvorlige menneske-, plante- og dyresundhedsrisici for Unionen og:
a)
er designet til at undgå tab af menneskeliv eller større økonomiske forstyrrelser for Unionen som helhed
b)
er specifikke opgaver, som er absolut nødvendige for Unionen som helhed som fastsat af Kommissionen i det i henhold til artikel 36, stk. 1, vedtagne arbejdsprogram, eller
c)
gennemføres i tredjelande.
AFSNIT II
FINANSIELLE BESTEMMELSER
KAPITEL I
Dyrevelfærd
Afdeling 1
Hasteforanstaltninger
Artikel 6
Støtteberettigede foranstaltninger
1. Der kan ydes tilskud til medlemsstaterne op til de i artikel 5, stk. 1-3, fastsatte maksimumssatser vedrørende foranstaltninger truffet som følge af bekræftelsen af, at en af de i henhold til artikel 7 listeopførte dyresygdomme er forekommet, hvis de pågældende foranstaltninger er gennemført omgående og de gældende bestemmelser i den relevante EU-retten er overholdt. Sådanne tilskud kan også omfatte udgifter, der er afholdt, som følge af mistanke om, at en sådan sygdom forekommer, forudsat at forekomsten efterfølgende er bekræftet.
2. Der kan ydes tilskud til medlemsstater, hvis to eller flere medlemsstater efter bekræftet forekomst af en af de i henhold til artikel 7 listeopførte dyresygdomme arbejder tæt sammen om at bekæmpe epidemien.
3. Der kan ydes tilskud til medlemsstater, tredjelande og internationale organisationer for så vidt angår beskyttelsesforanstaltninger, der træffes i tilfælde af en direkte trussel mod Unionens sundhedsstatus som følge af forekomst af eller udvikling i en af de i henhold til artikel 7 eller 10 listeopførte dyresygdomme og zoonoser i et tredjeland eller en medlemsstat.
4. Der kan ydes tilskud til medlemsstater, hvis Kommissionen efter anmodning fra en medlemsstat beslutter, at de skal oprette lagre af biologiske produkter til bekæmpelse af de i henhold til artikel 7 eller 10 listeopførte dyresygdomme og zoonoser.
5. Der kan ydes EU-tilskud til oprettelse af lagre af biologiske produkter eller indkøb af vaccinedoser, hvis forekomst af eller udviklingen i en i henhold til artikel 7 eller 10 listeopført dyresygdom eller zoonose i et tredjeland eller en medlemsstat kan udgøre en trussel mod Unionen.
Artikel 7
Liste over dyresygdomme
1. Listen over dyresygdomme, der er støtteberettigede i henhold til artikel 6, er fastsat i bilag I.
2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 40, med henblik på at supplere den i stk. 1 anførte liste over dyresygdomme under hensyntagen til de dyresygdomme, der skal anmeldes i henhold til direktiv 82/894/EØF, og sygdomme, der kan udgøre en ny trussel mod Unionen på grund af deres betydelige indvirkning på:
a)
menneskers sundhed
b)
dyrs sundhed eller velfærd eller
c)
landbrugs- eller akvakulturproduktion eller tilknyttede erhvervssektorer.
Artikel 8
Støtteberettigede udgifter
1. Følgende udgifter, der afholdes af medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af de i artikel 6, stk. 1, omhandlede foranstaltninger, kan være støtteberettigede i overensstemmelse med samme stykke:
a)
udgifter til godtgørelse til ejerne af dyr for værdien af dyr, som de har fået slagtet eller aflivet, begrænset til den markedsværdi, sådanne dyr ville have haft, hvis ikke de var blevet ramt af sygdommen
b)
udgifter til slagtning eller aflivning af dyr og dermed forbundne transportomkostninger
c)
udgifter til godtgørelse til ejerne af dyr for værdien af animalske produkter, som de har fået destrueret, begrænset til disse produkters markedsværdi, umiddelbart inden enhver mistanke om sygdom opstod eller blev bekræftet
d)
udgifter til rengøring af, eliminering af insekter fra og desinfektion af bedrifter og udstyr, baseret på epidemiologi og patogenets karakteristika
e)
udgifter til transport og destruktion af kontamineret foder og, hvis det ikke kan desinficeres, kontamineret udstyr
f)
udgifter til indkøb, opbevaring, indgift eller distribution af vacciner og madding såvel som udgifter til selve dyrkningen, hvis Kommissionen har godkender sådanne tiltag
g)
udgifter til transport og bortskafning af kadavere
h)
i behørigt begrundede ekstraordinære tilfælde andre nødvendige udgifter til udryddelse af sygdommen, jf. den i nærværende forordnings artikel 36, stk. 4, omhandlede finansieringsafgørelse.
2. Som omhandlet i artikel 130, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, er udgifter støtteberettigede fra den dato, hvor medlemsstaten anmelder sygdommens forekomst til Kommissionen. Sådanne udgifter kan også omfatte udgifter afholdt som følge af mistanke om, at en sådan sygdom forekommer, forudsat at forekomsten af sygdommen efterfølgende er bekræftet.
3. Kommissionen indgår de relevante budgetforpligtelser og foretager udbetalingen for de støtteberettigede udgifter efter at have vurderet de af medlemsstaterne indgivne betalingsanmodninger.
Afdeling 2
Programmer for udryddelse, bekæmpelse og overvågning af dyresygdomme og zoonoser
Artikel 9
Støtteberettigede programmer
Der kan ydes tilskud til medlemsstaternes årlige eller flerårige nationale programmer for udryddelse, bekæmpelse og overvågning af de i henhold til artikel 10 listeopførte dyresygdomme og zoonoser (»nationale programmer«).
Artikel 10
Liste over dyresygdomme og zoonoser
1. Listen over dyresygdomme og zoonoser, der er støtteberettigede i henhold til artikel 9, er fastsat i bilag II.
2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 40, med henblik på at supplere listen over dyresygdomme og zoonoser, der henvises til i nærværende artikels stk. 1, under hensyntagen til:
a)
situationen med hensyn til dyresygdomme, der har en væsentlig indvirkning på husdyrproduktion eller -handel
b)
udviklingen i zoonoser, der udgør en trussel mod mennesker, eller
c)
ny videnskabelig eller epidemiologiske udviklinger.
Artikel 11
Støtteberettigede udgifter
Følgende udgifter, der afholdes af medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af de nationale programmer, kan komme i betragtning som støtteberettigede i overensstemmelse med artikel 9:
a)
udgifter til udtagning af prøver fra dyr
b)
udgifter til test, forudsat at de er begrænset til:
i)
udgifter til testkit, reagenser og hjælpematerialer, som er identificerbare og anvendes specifikt til udførelse af de pågældende test
ii)
udgifter til personale, uanset deres status, der er direkte involveret i udførelsen af testene
c)
udgifter til godtgørelse til ejerne af dyr for værdien af dyr, som de har fået slagtet eller aflivet, begrænset til den markedsværdi, sådanne dyr ville have haft, hvis ikke de var blevet ramt af sygdommen
d)
udgifter til slagtning eller aflivning af dyrene
e)
udgifter til godtgørelse til ejerne af dyr for værdien af animalske produkter, som de har fået destrueret, begrænset til disse produkters markedsværdi, umiddelbart inden enhver mistanke om sygdom opstod eller blev bekræftet
f)
udgifter til indkøb, opbevaring, dyrkning, indgift eller distribution af vaccinedoser eller vaccine og madding, der anvendes i programmerne
g)
udgifter til rengøring og desinfektion af samt eliminering af insekter fra bedrifter og udstyr på grundlag af patogenets epidemiologi og egenskaber, og
h)
i behørigt begrundede ekstraordinære tilfælde udgifter afholdt til gennemførelse af andre nødvendige foranstaltninger end de i litra a)-g) omhandlede, forudsat at de pågældende foranstaltninger er angivet i den i artikel 13, stk. 3 og 4, omhandlede afgørelse om ydelse af tilskud.
Ved anvendelsen af stk. 1, litra c), fratrækkes en eventuel restværdi af dyrene i godtgørelsen.
Ved anvendelsen af stk. 1, litra d), fratrækkes restværdien af varmebehandlede ikke-rugede æg i godtgørelsen.
Artikel 12
Indhold og forelæggelse af de nationale programmer
1. Senest den 31. maj hvert år forelægger medlemsstaterne Kommissionen de nationale programmer, som skal iværksættes i det følgende år, og som de agter at ansøge om tilskud til.
Nationale programmer, der forelægges efter den 31. maj, kan ikke komme i betragtning til tilskud i det følgende år.
2. De nationale programmer skal som minimum indeholde følgende:
a)
en beskrivelse af den epidemiologiske situation med hensyn til dyresygdommen eller zoonosen før programmets begyndelsestidspunkt
b)
en beskrivelse og afgrænsning af de geografiske og administrative områder, hvor programmet skal gennemføres
c)
programmets varighed
d)
angivelse af, hvilke foranstaltninger der skal iværksættes
e)
anslået budget
f)
angivelse af de mål, der skal være nået ved programmets afslutning, og de forventede opnåede fordele, og
g)
egnede indikatorer til måling af, i hvilken udstrækning programmålene nås.
Hvert flerårigt nationalt program skal i tilfælde af væsentlige ændringer i forhold til det foregående år indeholde de i første afsnit, litra b), d) og f), omhandlede oplysninger for hvert år, der er omfattet af programmet. De oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra e), skal meddeles for hvert år, der er omfattet af programmet.
3. Hvis forekomst af eller udviklingen i en i henhold til artikel 10 listeopført dyresygdom eller zoonose kan udgøre en trussel mod Unionens sundhedsstatus, kan medlemsstaterne, for at beskytte Unionen mod indslæbning af den pågældende sygdom eller zoonose, i deres nationale programmer fastlægge foranstaltninger, der skal gennemføres i områder af tilgrænsende tredjelande i samarbejde med myndighederne i disse lande.
Artikel 13
Evaluering og godkendelse af de nationale programmer
1. Kommissionen evaluerer de nationale programmer under hensyntagen til de prioriteringer og kriterier, der er fastlagt i de i artikel 36, stk. 1, omhandlede årlige eller flerårige arbejdsprogrammer.
2. Kommissionen meddeler medlemsstaterne senest den 30. november hvert år:
a)
listen over de nationale programmer, der er teknisk godkendt og foreslået til medfinansiering
b)
det foreløbige beløb, der er afsat til hvert program
c)
det foreløbige maksimale niveau for EU-tilskuddet til hvert program, og
d)
eventuelle foreløbige betingelser, som EU-tilskuddet kan være underlagt.
3. Kommissionen godkender de årlige nationale programmer og den tilhørende finansiering senest den 31. januar hvert år ved en afgørelse om ydelse af tilskud vedrørende foranstaltningerne og udgifterne afholdt i perioden 1. januar til den 31. december det pågældende år. Efter forelæggelse af de i artikel 14 omhandlede foreløbige rapporter kan Kommissionen om nødvendigt ændre sådanne afgørelser i forhold til hele støtteberettigelsesperioden.
4. Kommissionen godkender de flerårige nationale programmer og den tilhørende finansiering senest den 31. januar i det første gennemførelsesår ved en afgørelse om ydelse af tilskud vedrørende foranstaltningerne og udgifterne afholdt i perioden fra den 1. januar i det første gennemførelsesår til slutningen af gennemførelsesperioden.
5. I forbindelse med godkendelse af flerårige nationale programmer i henhold til stk. 4 kan budgetforpligtelserne opdeles i årlige rater. Hvis budgetforpligtelserne er således opdelt, indgår Kommissionen forpligtelser for disse årlige rater under hensyntagen til udviklingen i programmerne, de anslåede behov og de disponible budgetmidler.
Artikel 14
Rapportering
For hvert godkendt årligt eller flerårigt nationalt program forelægger medlemsstaterne senest den 30. april hvert år Kommissionen en detaljeret teknisk og økonomisk årsrapport for det foregående år. Denne rapport skal omfatte de opnåede resultater, målt på grundlag af de i artikel 12, stk. 2, litra g), omhandlede indikatorer, og en detaljeret oversigt over de afholdte støtteberettigede udgifter.
Desuden forelægger medlemsstaterne senest den 31. august hvert år Kommissionen en foreløbig økonomisk rapport for hvert godkendt årligt nationalt program.
Artikel 15
Betalinger
Medlemsstaten forelægger Kommissionen betalingsanmodningen for et givet år vedrørende et nationalt program senest den 30. april det følgende år.
Kommissionen udbetaler EU-tilskuddet til de støtteberettigede udgifter efter behørig kontrol af de i artikel 14 omhandlede rapporter.
KAPITEL II
Plantesundhed
Afdeling 1
Hasteforanstaltninger
Artikel 16
Støtteberettigede foranstaltninger
1. Der kan ydes tilskud til medlemsstaterne op til de i artikel 5, stk. 1-3, fastsatte maksimumssatser til følgende foranstaltninger mod skadegørere, jf. dog artikel 17:
a)
foranstaltninger til udryddelse af en skadegører i et angrebet område, som træffes af de kompetente myndigheder i henhold til artikel 16, stk. 1 og 2, i direktiv 2000/29/EF eller i henhold til EU-foranstaltninger vedtaget i henhold til samme direktivs artikel 16, stk. 3
b)
foranstaltninger til inddæmning af en skadegører, mod hvilken der er truffet EU-inddæmningsforanstaltninger i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29/EF, i et angrebet område, hvor den pågældende skadegører ikke kan udryddes, for så vidt disse foranstaltninger er afgørende nødvendige for at beskytte Unionen mod yderligere spredning af skadegøreren. Foranstaltningerne må kun vedrøre udryddelse af denne skadegører i stødpudezonen, hvis dens tilstedeværelse er påvist i den pågældende stødpudezone
c)
supplerende beskyttelsesforanstaltninger, der træffes mod spredning af en skadegører, mod hvilken der er vedtaget EU-foranstaltninger i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29/EF, bortset fra udryddelsesforanstaltninger som omhandlet i litra a) og inddæmningsforanstaltninger som omhandlet i litra b), for så vidt disse foranstaltninger er afgørende nødvendige for at beskytte Unionen mod yderligere spredning af skadegøreren.
Tilskud til foranstaltninger, der er omhandlet i første afsnit, litra a) og b), kan også tildeles foranstaltninger truffet som følge af mistanke om, at en sådan skadegører er til stede, forudsat at denne tilstedeværelse efterfølgende er bekræftet.
2. Tilskud som omhandlet i stk. 1 kan også ydes til en medlemsstat, på hvis område de i stk. 1 omhandlede skadegørere ikke forekommer, men hvor der er truffet foranstaltninger mod indslæbning af disse skadegørere på den pågældende medlemsstats område, fordi de forekommer i en nabomedlemsstat eller et tredjeland, der grænser direkte op til den pågældende medlemsstat.
3. Der kan ydes tilskud til medlemsstater, efter at tilstedeværelsen af en af de skadegørere, der er omhandlet i artikel 17, er blevet bekræftet, når to eller flere medlemsstater samarbejder tæt med henblik på at gennemføre deres foranstaltninger som omhandlet i stk. 1.
4. Tilskud til de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, litra a)-c), kan også ydes til internationale organisationer.
Artikel 17
Tilskudsbetingelser
De i artikel 16 omhandlede foranstaltninger kan komme i betragtning som støtteberettigede, hvis de pågældende foranstaltninger er gennemført omgående og de gældende bestemmelser i den relevante EU-lovgivning er overholdt, og forudsat at foranstaltningerne opfylder én eller flere af følgende betingelser:
a)
De vedrører skadegørere, der er opført i bilag I, del A, kapitel I, og bilag II, del A, kapitel I, til direktiv 2000/29/EF.
b)
De vedrører skadegørere, der er omfattet af en foranstaltning vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29/EF.
c)
De vedrører skadegørere, som der er truffet foranstaltninger mod i henhold til direktiv 69/464/EØF, 93/85/EØF, 98/57/EF eller 2007/33/EF, eller
d)
De vedrører skadegørere, der ikke er opført i bilag I eller II til direktiv 2000/29/EF, som er omfattet af en foranstaltning, der er vedtaget af den kompetente myndighed i en medlemsstat i henhold til artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/29/EF, og som foreløbigt kvalificerer sig til opførelse på listen i bilag I, del A, kapitel I, eller bilag II, del A, kapitel I, til direktiv 2000/29/EF.
Hvis der er tale om foranstaltninger, der opfylder betingelsen i stk. 1, litra b), kan tilskuddet ikke dække udgifter, der er afholdt efter udløbet af den foranstaltning, Kommissionen har vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29/EF.
For foranstaltninger, der opfylder betingelsen i stk. 1, litra d), skal tilskuddet ikke dække udgifter afholdt senere end to år efter ikrafttrædelsen af den foranstaltning, som den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat har vedtaget, eller afholdt efter udløbet af denne foranstaltning.
Artikel 18
Støtteberettigede udgifter
1. Følgende udgifter, der afholdes af medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af de i artikel 16 omhandlede foranstaltninger, kan være støtteberettigede i overensstemmelse med samme artikel:
a)
udgifter til personale, uanset deres status, der er direkte involveret i foranstaltningerne, samt udgifter til leje af udstyr, til hjælpematerialer og til andre nødvendige materialer, til behandlingsmidler, til prøveudtagning og til laboratorietest
b)
udgifter til tjenesteydelseskontrakter med tredjeparter om udførelse af dele af foranstaltningerne
c)
udgifter til godtgørelse til de berørte erhvervsdrivende eller ejere for behandling, destruktion og efterfølgende fjernelse af planter, af planteprodukter og af andre objekter samt for rengøring og desinfektion af lokaler, arealer, vand, jord, vækstmedier, anlæg, maskiner og udstyr
d)
udgifter til godtgørelse til de pågældende ejere for værdien af de destruerede planter, planteprodukter eller andre genstande, der er omfattet af artikel 16 i direktiv 2000/29/EF, begrænset til den markedsværdi, sådanne planter, planteprodukter og andre genstande ville have haft, hvis ikke de var berørt af disse foranstaltninger; en eventuel restværdi fratrækkes godtgørelsen, og
e)
i behørigt begrundede ekstraordinære tilfælde udgifterne afholdt til gennemførelse af andre nødvendige foranstaltninger end de i litra a)-d) omhandlede, forudsat at de pågældende foranstaltninger er angivet i den i artikel 36, stk. 4, omhandlede finansieringsafgørelse.
Den godtgørelse til ejere, der er omhandlet i litra c), er kun støtteberettiget, hvis foranstaltningerne er blevet udført under tilsyn af den kompetente myndighed.
2. Som omhandlet i artikel 130, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 er udgifter støtteberettigede fra den dato, hvor medlemsstaten anmelder skadegørerens forekomst til Kommissionen. Sådanne udgifter kan også omfatte udgifter afholdt som følge af mistanke om, at en skadegører er til stede, forudsat at tilstedeværelsen efterfølgende er bekræftet.
3. Kommissionen indgår de relevante budgetforpligtelser og foretager udbetalingen for de støtteberettigede udgifter efter at have vurderet de af medlemsstaterne indgivne betalingsanmodninger.
Afdeling 2
Undersøgelsesprogrammer vedrørende forekomst af skadegørere
Artikel 19
Støtteberettigede undersøgelsesprogrammer
Der kan ydes tilskud til medlemsstaterne til årlige og flerårige undersøgelsesprogrammer, som de gennemfører vedrørende forekomst af skadegørere (»undersøgelsesprogrammer«), forudsat at disse undersøgelsesprogrammer opfylder mindst én af følgende betingelser:
a)
de vedrører skadegørere, der er opført i bilag I, del A, kapitel I, og bilag II, del A, kapitel I, til direktiv 2000/29/EF
b)
de vedrører skadegørere, der er omfattet af en foranstaltning vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29/EF.
For de i nærværende artikels stk. 1, litra a), omhandlede skadegørere skal undersøgelsesprogrammerne være baseret på en vurdering af risikoen for indslæbning, etablering og spredning af skadegørerne på den pågældende medlemsstats område og skal som minimum omfatte de skadegørere, der udgør de største risici, og de vigtigste af de plantearter, der er udsat for disse risici.
Hvis der er tale om foranstaltninger, der opfylder betingelsen i nærværende artikels stk. 1, litra b), kan tilskuddet ikke dække udgifter, der er afholdt efter udløbet af den foranstaltning, Kommissionen har vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2000/29/EF.
Artikel 20
Støtteberettigede udgifter
Følgende udgifter, der afholdes af medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af de i artikel 19 omhandlede undersøgelsesprogrammer, kan komme i betragtning som støtteberettigede i overensstemmelse med samme artikel:
a)
udgifter til prøveudtagning
b)
udgifter til test, forudsat at de er begrænset til:
i)
udgifterne til testkit, reagenser og hjælpematerialer, som er identificerbare og anvendes specifikt til udførelse af de pågældende test
ii)
udgifterne til personale, uanset deres status, der er direkte involveret i udførelsen af testene
c)
i behørigt begrundede ekstraordinære tilfælde udgifter afholdt til gennemførelse af andre nødvendige foranstaltninger end de i litra a) og b) omhandlede, forudsat at de pågældende foranstaltninger er angivet i den i artikel 22, stk. 3 og 4, omhandlede afgørelse om ydelse af tilskud.
Artikel 21
Indhold og forelæggelse af undersøgelsesprogrammerne
1. Senest den 31. maj forelægger medlemsstaterne Kommissionen de undersøgelsesprogrammer, som skal iværksættes i det følgende år, og som de agter at ansøge om tilskud til.
Undersøgelsesprogrammer, der forelægges efter den 31. maj, kan ikke komme i betragtning til tilskud i det følgende år.
2. Undersøgelsesprogrammerne skal som minimum indeholde følgende:
a)
angivelse af, hvilke skadegørere der er omfattet af programmet
b)
en beskrivelse og afgrænsning af de geografiske og administrative områder, hvor programmet skal gennemføres, og en beskrivelse af disse områders status med hensyn til forekomst af de pågældende skadegørere
c)
programmets varighed
d)
antallet af planlagte visuelle kontroller, indsamlede prøver og test for de pågældende skadegørere og planter, planteprodukter og andre objekter
e)
anslået budget
f)
angivelse af de mål, der skal være nået ved programmets afslutning, og de forventede opnåede fordele herved, og
g)
egnede indikatorer til måling af, i hvilken udstrækning programmålene nås.
Hvert flerårigt undersøgelsesprogram skal i tilfælde af væsentlige ændringer i forhold til det foregående år indeholde de i første afsnit, litra b), d) og f), omhandlede oplysninger for hvert år, der er omfattet af programmet. De oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra e), skal meddeles for hvert år, der er omfattet af programmet.
Artikel 22
Evaluering og godkendelse af undersøgelsesprogrammerne
1. Kommissionen evaluerer undersøgelsesprogrammerne under hensyntagen til de prioriteringer og kriterier, der er fastlagt i de i artikel 36, stk. 1, omhandlede årlige eller flerårige arbejdsprogrammer.
2. Kommissionen meddeler medlemsstaterne senest den 30. november hvert år:
a)
listen over undersøgelsesprogrammerne, der er teknisk godkendt og foreslået til medfinansiering
b)
det foreløbige beløb, der er afsat til hvert program
c)
det foreløbige maksimale niveau for EU-tilskuddet til hvert program, og
d)
eventuelle foreløbige betingelser, som EU-tilskuddet kan være underlagt.
3. Kommissionen godkender de årlige undersøgelsesprogrammer og den tilhørende finansiering senest den 31. januar hvert år ved en afgørelse om ydelse af tilskud vedrørende foranstaltningerne og udgifterne afholdt i perioden fra den 1. januar til den 31. december det pågældende år. Efter forelæggelse af de i artikel 23 omhandlede foreløbige rapporter kan Kommissionen om nødvendigt ændre sådanne afgørelser i forhold til hele støtteberettigelsesperioden.
4. Kommissionen godkender de flerårige undersøgelsesprogrammer og den tilhørende finansiering senest den 31. januar i det første gennemførelsesår ved en afgørelse om ydelse af tilskud vedrørende foranstaltningerne og udgifterne afholdt i perioden fra den 1. januar i det første gennemførelsesår til slutningen af gennemførelsesperioden.
5. I forbindelse med godkendelse af flerårige undersøgelsesprogrammer i henhold til stk. 4 kan budgetforpligtelserne opdeles i årlige rater. Hvis budgetforpligtelserne opdeles således, indgår Kommissionen forpligtelser for disse årlige rater under hensyntagen til udviklingen i programmerne, de anslåede behov og de disponible budgetmidler.
Artikel 23
Rapportering
For hvert godkendt årligt eller flerårigt undersøgelsesprogram forelægger medlemsstaterne senest den 30. april hvert år Kommissionen en detaljeret teknisk og økonomisk årsrapport for det foregående år. Den rapport skal beskrive de opnåede resultater, målt på grundlag af de i artikel 21, stk. 2, litra g), omhandlede indikatorer, og en detaljeret oversigt over de afholdte støtteberettigede udgifter. Desuden forelægger medlemsstaterne senest den 31. august hvert år Kommissionen en foreløbig økonomisk rapport for hvert godkendt årligt undersøgelsesprogram.
Artikel 24
Betalinger
Medlemsstaten forelægger Kommissionen betalingsanmodningen for et givet år vedrørende et undersøgelsesprogram senest den 30. april det følgende år.
Kommissionen udbetaler EU-tilskuddet til de støtteberettigede udgifter efter behørig kontrol af de i artikel 23 omhandlede rapporter.
Afdeling 3
Programmer vedrørende bekæmpelse af skadegørere i regioner i Unionens yderste periferi
Artikel 25
Støtteberettigede foranstaltninger og støtteberettigede udgifter
1. Der kan ydes tilskud til medlemsstaterne til programmer, som de gennemfører til bekæmpelse af skadegørere i regionerne i Unionens yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i TEUF i overensstemmelse med målene i artikel 2 i forordning (EU) nr. 228/2013 (»programmer for fjernområderne«). Disse tilskud skal vedrøre aktiviteter, der er nødvendige for at sikre en korrekt anvendelse i de pågældende regioner af de dér gældende regler om bekæmpelse af skadegørere, hvad enten de er EU-regler eller nationale regler.
2. Følgende udgifter, der afholdes af medlemsstaterne til programmer for fjernområderne, kan komme i betragtning som EU-tilskudsberettigede:
a)
udgifter til personale, uanset deres status, der er direkte involveret i gennemførelsen af foranstaltningerne, samt udgifter til leje af udstyr, til hjælpematerialer og til behandlingsmidler
b)
udgifter til tjenesteydelseskontrakter med tredjeparter om udførelse af dele af foranstaltningerne
c)
udgifter til prøveudtagning
d)
udgifter til test, forudsat at de er begrænset til:
i)
udgifterne til testkit, reagenser og hjælpematerialer, som er identificerbare og anvendes specifikt til udførelse af de pågældende test
ii)
udgifterne til personale, uanset deres status, der er direkte involveret i udførelsen af testene.
Artikel 26
Indhold og forelæggelse af programmerne for fjernområderne
1. Senest den 31. maj hvert år forelægger medlemsstaterne Kommissionen programmerne for fjernområderne, som skal iværksættes i det følgende år, og som de agter at ansøge om tilskud til.
Programmer for fjernområderne, der forelægges efter den 31. maj, kan ikke komme i betragtning til tilskud i det følgende år.
2. Programmerne for fjernområderne skal som minimum indeholde følgende:
a)
angivelse af, hvilke skadegørere der er omfattet af programmet
b)
en beskrivelse og afgrænsning af de geografiske og administrative områder, hvor programmet skal gennemføres, og en beskrivelse af disse områders status med hensyn til forekomst af de pågældende skadegørere
c)
en teknisk analyse af den regionale plantesundhedsmæssige situation
d)
programmets varighed
e)
angivelse af de aktiviteter, der indgår i programmet, og, hvis det er relevant, antallet af planlagte visuelle kontroller, indsamlede prøver og test for de pågældende skadegørere og planter, planteprodukter og andre objekter
f)
anslået budget
g)
angivelse af de mål, der skal være nået ved programmets afslutning, og de forventede opnåede fordele herved, og
h)
egnede indikatorer til måling af, i hvilken udstrækning programmålene nås.
Hvert flerårigt undersøgelsesprogram skal i tilfælde af væsentlige ændringer i forhold til det foregående år indeholde de i første afsnit, litra b), e) og g), omhandlede oplysninger for hvert år, der er omfattet af programmet. De oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra f), skal meddeles for hvert år, der er omfattet af programmet.
Artikel 27
Evaluering og godkendelse af programmerne for fjernområderne
1. Programmerne for fjernområderne evalueres under hensyntagen til de prioriteringer og kriterier, der er fastlagt i de i artikel 36, stk. 1, omhandlede årlige eller flerårige arbejdsprogrammer.
2. Kommissionen meddeler medlemsstaterne senest den 30. november hvert år:
a)
listen over de programmer for fjernområderne, der er teknisk godkendt og foreslået til medfinansiering
b)
det foreløbige beløb, der er afsat til hvert program
c)
det foreløbige maksimale niveau for EU-tilskuddet til hvert program, og
d)
eventuelle foreløbige betingelser, som EU-tilskuddet kan være underlagt.
3. Årlige programmer for fjernområderne og den tilhørende finansiering godkendes senest den 31. januar hvert år ved en afgørelse om ydelse af tilskud vedrørende foranstaltningerne og udgifterne afholdt i perioden fra den 1. januar til den 31. december det pågældende år. Efter forelæggelse af de i artikel 28 omhandlede foreløbige rapporter kan Kommissionen om nødvendigt ændre sådanne afgørelser i forhold til hele støtteberettigelsesperioden.
4. Flerårige programmer for fjernområderne og den tilhørende finansiering godkendes senest den 31. januar i det første gennemførelsesår ved en afgørelse om ydelse af tilskud vedrørende foranstaltningerne og udgifterne afholdt i perioden fra den 1. januar i det første gennemførelsesår til slutningen af gennemførelsesperioden.
5. I forbindelse med godkendelse af flerårige programmer for fjernområderne i henhold til stk. 4 kan budgetforpligtelserne opdeles i årlige rater. Hvis budgetforpligtelserne opdeles således, indgår Kommissionen forpligtelser for disse årlige rater under hensyntagen til udviklingen i programmerne, de anslåede behov og de disponible budgetmidler.
Artikel 28
Rapportering
For hvert godkendt årligt eller flerårigt program for fjernområderne forelægger medlemsstaterne senest den 30. april hvert år Kommissionen en detaljeret teknisk og økonomisk årsrapport for det foregående år. Denne rapport skal omfatte de opnåede resultater, målt på grundlag af de i artikel 26, stk. 2, første afsnit, litra h), omhandlede indikatorer, og en detaljeret oversigt over de afholdte støtteberettigede udgifter.
Desuden forelægger medlemsstaterne senest den 31. august hvert år Kommissionen en foreløbig økonomisk rapport for hvert godkendt årligt program for fjernområderne.
Artikel 29
Betalinger
Medlemsstaten forelægger Kommissionen betalingsanmodningen for et givet år vedrørende et program for fjernområderne senest den 30. april det følgende år.
Kommissionen udbetaler EU-tilskuddet til de støtteberettigede udgifter efter behørig kontrol af de i artikel 28 omhandlede rapporter.
KAPITEL III
Tilskud til offentlig kontrol og andre aktiviteter
Artikel 30
EU-referencelaboratorier
1. Der kan ydes tilskud til de i artikel 32 i forordning (EF) nr. 882/2004 omhandlede EU-referencelaboratorier til de udgifter, som de afholder i forbindelse med gennemførelsen af de af Kommissionen godkendte arbejdsprogrammer.
2. Følgende udgifter kan komme i betragtning som støtteberettigede i overensstemmelse med stk. 1:
a)
udgifter til personale, uanset deres status, der er direkte involveret i de af laboratoriets aktiviteter, der udføres i dets egenskab af EU-referencelaboratorium
b)
udgifter til produktionsudstyr
c)
udgifter til hjælpematerialer
d)
udgifter til forsendelse af prøver, tjenesterejser, møder og uddannelsesaktiviteter.
Artikel 31
Uddannelse
1. Unionen kan finansiere undervisning af det personale fra de kompetente myndigheder, der har ansvaret for offentlig kontrol, jf. artikel 51 i forordning (EF) nr. 882/2004, med henblik på at udvikle en harmoniseret metode til offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter for at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau for mennesker, dyr og planter.
2. Kommissionen udvikler uddannelsesprogrammer med fastlæggelse af de prioriterede indsatsområder baseret på de påviste risici for folkesundheden, dyresundheden og -velfærden og plantesundheden.
3. For at komme i betragtning til EU-tilskud som omhandlet i stk. 1 skal de kompetente myndigheder sikre, at den viden, der erhverves via de i samme stykke omhandlede uddannelsesaktiviteter, formidles som fornødent, og at den anvendes hensigtsmæssigt i de nationale uddannelsesprogrammer.
4. Følgende udgifter kan komme i betragtning som støtteberettigede i overensstemmelse med stk. 1:
a)
udgifter til tilrettelæggelse af uddannelsesaktiviteter, herunder uddannelse som også folk fra tredjelande kan deltage i, eller udvekslingsaktiviteter
b)
rejse-, opholds- og daglige forplejningsudgifter for det personale fra de kompetente myndigheder, der deltager i uddannelsesaktiviteterne.
Artikel 32
Eksperter fra medlemsstaterne
Der kan ydes EU-tilskud til rejse-, opholds- og forplejningsudgifter, der afholdes af medlemsstaternes eksperter, som følge af at Kommissionen udpeger dem til at bistå sine eksperter, jf. artikel 45, stk. 1, og artikel 46, stk. 1, i forordning (EF) nr. 882/2004.
Artikel 33
Koordinerede kontrolplaner og dataindsamling
1. Der kan ydes tilskud til medlemsstaterne til de udgifter, de afholder ved gennemførelsen af de i artikel 53 i forordning (EF) nr. 882/2004 omhandlede koordinerede kontrolplaner og i forbindelse med dataindsamling.
2. Følgende udgifter kan være støtteberettigede:
a)
udgifter til prøveudtagning og laboratorietest
b)
udgifter til udstyr, der er nødvendigt for at kunne varetage den offentlige kontrol og dataindsamlingopgaverne.
KAPITEL IV
Andre foranstaltninger
Artikel 34
Informationssystemer
1. Unionen finansierer oprettelse og drift af databaser og IT-informationsstyringssystemer forvaltet af Kommissionen, som er nødvendige for at sikre en effektiv implementering af de i artikel 1 omhandlede regler.
2. Der kan ydes EU-tilskud til oprettelse og forvaltning af tredjeparters, herunder internationale organisationers, databaser og IT-informationsstyringssystemer, forudsat at disse databaser og IT-informationsstyringssystemer:
a)
er af dokumenteret merværdi for Unionen som helhed og er tilgængelige for alle interesserede brugere i hele Unionen, og
b)
er nødvendige for at sikre en effektiv implementering af de i artikel 1 omhandlede regler.
Artikel 35
Implementering og tilpasning af reglerne
1. Unionen kan finansiere teknisk og videnskabeligt arbejde, herunder undersøgelser og koordineringsaktiviteter, der er nødvendigt for at sikre en korrekt gennemførsel af reglerne for så vidt angår de i artikel 1 omhandlede områder og tilpasning af disse til den videnskabelige, teknologiske og samfundsmæssige udvikling.
Der kan også ydes EU-tilskud til medlemsstaterne eller internationale organisationer, der er aktive på de i artikel 1 omhandlede områder, med henblik på gennemførelse af aktiviteter til støtte for udvikling og gennemførelse af reglerne for så vidt angår disse områder.
2. Der kan ydes støtte til projekter, der arrangeres af en eller flere medlemsstater med henblik på, ved hjælp af innovative teknikker og protokoller, at sikre en mere effektiv udførelse af offentlig kontrol.
3. Der kan også ydes EU-tilskud til støtte for Unionens og medlemsstaternes oplysningsinitiativer, der har til formål at sikre en bedre, bæredygtig adfærd, hvor reglerne overholdes, i forbindelse med gennemførsel af reglerne for så vidt angår de i artikel 1 omhandlede områder.
AFSNIT III
PROGRAMMERING, GENNEMFØRELSE OG KONTROL
Artikel 36
Arbejdsprogrammer og tilskud
1. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastsætter fælles eller individuelle årlige eller flerårige arbejdsprogrammer for gennemførelse af de i afsnit II, bortset fra kapitel I, afdeling 1, og kapitel II, afdeling 1, omhandlede foranstaltninger. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 41, stk. 2.
2. De i stk. 1 omhandlede arbejdsprogrammer skal indeholde de tilsigtede operationelle mål, som skal være i overensstemmelse med de generelle og særlige målsætninger i artikel 2, de forventede resultater, gennemførelsesmetoden og det samlede udgiftsbeløb. De skal endvidere indeholde en beskrivelse af de foranstaltninger, der skal finansieres, angivelse af de dertil svarende finansieringsbeløb og en vejledende tidsplan for gennemførelsen. For så vidt angår tilskud skal de omfatte de prioriterede tiltag, vurderingskriterierne og finansieringssatsen samt den vejledende liste over støtteberettigede foranstaltninger og udgifter i overensstemmelse med artikel 3 i denne forordning.
3. Arbejdsprogrammerne for gennemførelsen af de i afsnit II, kapitel I, afdeling 2, og afsnit II, kapitel II, afdeling 2 og 3, anførte foranstaltninger vedtages senest den 30. april i året forud for deres udførelse, forudsat at budgetforslaget er vedtaget. Disse arbejdsprogrammer skal afspejle de prioriteter, der er fastsat i bilag III til denne forordning.
4. Med henblik på gennemførelse af nødforanstaltningerne omhandlet i afsnit II, kapitel I, afdeling 1, og afsnit II, kapitel II, afdeling 1, eller hvis det er nødvendigt for at reagere på uforudsete udviklinger vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, der fastsætter dens afgørelse om tilskud. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 41, stk. 2.
5. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastsætter procedurerne for medlemsstaternes indsendelse af ansøgninger, rapporter og anmodninger om betalinger for tilskud, der er omhandlet i afsnit II, kapitel I, afdeling 1 og 2, samt afsnit II, kapitel II, afdeling 1, 2 og 3. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 41, stk. 2.
Artikel 37
Kommissionens kontrol på stedet
Kommissionen kan foretage kontrol på stedet i medlemsstaterne og hos tilskudsmodtagerne med henblik på at efterprøve blandt andet følgende:
a)
at de foranstaltninger, hvortil der ydes EU-tilskud, gennemføres effektivt
b)
at den administrative praksis er i overensstemmelse med EU-reglerne
c)
at de nødvendige bilag er til stede og stemmer overens med de foranstaltninger, hvortil der ydes EU-tilskud.
Artikel 38
Adgang til oplysninger
Medlemsstaterne og tilskudsmodtagerne giver Kommissionen adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige for at føre kontrol med gennemførelsen af foranstaltningerne, og træffer de fornødne foranstaltninger for at lette den kontrol, som Kommissionen finder passende i forbindelse med forvaltningen af EU-finansieringen, herunder kontrol på stedet.
Artikel 39
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser bliver beskyttet, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning; beskyttelsen skal sikres ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige forhold, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved tilbagesøgning af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved sanktioner, der skal være effektive, forholdsmæssige og have afskrækkende virkning.
2. Kommissionen, eller dens befuldmægtigede, og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, gennemførelsesorganer, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til denne forordning.
Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter procedurerne i Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (24) foretage kontrol på stedet og inspektioner hos økonomiske aktører, der direkte eller indirekte er berørt af finansieringen, for at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige forhold til skade for Unionens finansielle interesser i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt om EU-finansiering.
Samarbejdsaftaler med tredjelande og internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud og kontrakter som følge af implementeringen af denne forordning skal udtrykkeligt give Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage sådan audit, sådan kontrol på stedet og sådanne inspektioner, uden at dette berører første og andet afsnit.
AFSNIT IV
ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 40
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel anførte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 2, og artikel 10, stk. 2, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 30. juni 2014. Kommissionen udarbejder en rapport om delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af syvårsperioden. Delegationen forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 7, stk. 2, og artikel 10, stk. 2, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 2, og artikel 10, stk. 2, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet eller Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på foranledning af Europa-Parlamentet eller Rådet.
Artikel 41
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder, som er oprettet ved artikel 58, stk. 1, i forordning (EF) nr. 178/2002. Denne komité er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Når komitéens udtalelse indhentes efter en skriftlig procedure, afsluttes proceduren uden noget resultat, hvis formanden for komitéen træffer beslutning herom, eller et simpelt flertal af komitémedlemmerne anmoder herom inden fristen for afgivelse af udtalelsen.
Artikel 42
Evaluering
1. Senest den 30. juni 2017 udarbejder Kommissionen en midtvejsevalueringsrapport om hvorvidt for så vidt angår resultater og påvirkninger de i afsnit II, kapitel I og II, og artikel 30 og 31 i kapitel III omhandlede foranstaltninger opnår de i artikel 2, stk. 1, fastsatte mål med hensyn til effektiviteten af brugen af ressourcer og dens merværdi på EU-niveau; denne rapport forelægges Europa-Parlamentet og Rådet. I evalueringsrapporten skal der også tages stilling til mulighederne for forenkling, samtlige måls fortsatte relevans og foranstaltningernes bidrag til Unionens prioriterede mål om intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tillige tage hensyn til resultaterne af evalueringen af de tidligere foranstaltningers virkninger på lang sigt. Rapporten skal i givet fald ledsages af et forslag til ændring af denne forordning.
2. Senest den 30. juni 2022 gennemfører Kommissionen en efterfølgende evaluering af de i nærværende artikels stk. 1 omhandlede foranstaltninger i tæt samarbejde med medlemsstaterne. I denne efterfølgende evaluering undersøges effektiviteten og virkningerne af de i artikel 1 omhandlede udgifter.
3. Der tages i de i nærværende artikels stk. 1 og 2 omhandlede evalueringer hensyn til de fremskridt, der er gjort, ved hjælp af de i artikel 2, stk. 2, omhandlede indikatorer.
4. Kommissionen meddeler konklusionerne af de i stk. 1 og 2 omhandlede evalueringer til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.
Artikel 43
Information, kommunikation og publicity
1. Tilskudsmodtagerne og de berørte medlemsstater sikrer, i det omfang det er relevant, passende offentlig omtale af tilskud, der ydes i henhold til denne forordning, således at offentligheden gøres opmærksom på Unionens rolle i forbindelse med finansieringen af foranstaltningerne.
2. Kommissionen gennemfører informations- og kommunikationstiltag vedrørende de finansierede foranstaltninger og resultaterne heraf. Det budget, der afsættes til kommunikation i henhold til denne forordning, skal desuden omfatte kommunikation (corporate communication) om Unionens politiske prioriteringer.
Artikel 44
Ophævelse
1. Afgørelse 66/399/EØF, afgørelse 76/894/EØF og beslutning 2009/470/EF ophæves.
2. Henvisninger til afgørelse 66/399/EØF og afgørelse 76/894/EØF gælder som henvisninger til artikel 58, stk. 1, i forordning (EF) nr. 178/2002.
3. Henvisninger til beslutning 2009/470/EF gælder som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 45
Overgangsbestemmelser
1. Medlemsstaternes nationale programmer, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 12, stk. 1, forelagt for Kommissionen i 2012 med henblik på gennemførelse i 2013, og dem forelagt i 2013 med henblik på gennemførelse i 2014, og dem forelagt senest den 30. april 2014 med henblik på gennemførelse i 2015, er, hvis de godkendes, berettigede til EU-finansiering på grundlag af artikel 27 i beslutning 2009/470/EF.
For de nationale programmer, der gennemføres i 2013 og 2014, finder artikel 27, stk. 7 og 8, i nævnte beslutning fortsat anvendelse.
For de nationale programmer, der gennemføres i 2015, finder artikel 27, stk. 2, i nævnte beslutning fortsat anvendelse.
2. De undersøgelsesprogrammer i medlemsstaterne, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 21, stk. 1, der forelægges Kommissionen senest den 30. april 2014 med henblik på gennemførelse i 2015, er berettigede til EU-finansiering på grundlag af artikel 23, stk. 6, i direktiv 2000/29/EF. For disse undersøgelsesprogrammer finder artikel 23, stk. 6, i nævnte direktiv fortsat anvendelse.
3. For medlemsstaternes ansøgninger om EU-finansiering til de nødforanstaltninger, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 16, der forelægges Kommissionen senest den 30. april 2014, finder artikel 22-24 i direktiv 2000/29/EF fortsat anvendelse.
Artikel 46
Ændring af direktiv 98/56/EF
I direktiv 98/56/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 17, stk. 1, affattes således:
»1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder, som er oprettet ved artikel 58, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (25). Denne komité er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (26).
(25) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (EUT L 31 af 1.2.2002, s. 1)." 						
(26) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«" 						
2)
Artikel 18, stk. 1, affattes således:
»1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder, som er oprettet ved artikel 58, stk. 1, i forordning (EF) nr. 178/2002. Denne komité er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.«
Artikel 47
Ændring af direktiv 2000/29/EF
I direktiv 2000/29/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 13c, stk. 5, udgår.
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 15a
Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der bliver opmærksom på tilstedeværelsen af en skadegører, der er anført i bilag I eller II, eller en skadegører, der er omfattet af en foranstaltning i henhold til artikel 16, stk. 2 eller 3, eller har grund til mistanke om en sådan tilstedeværelse, skriftligt underretter den kompetente myndighed inden for ti kalenderdage og efter anmodning fra den kompetente myndighed forelægger de oplysninger om denne tilstedeværelse, som vedkommende er i besiddelse af.«
3)
Artikel 22-26 udgår.
Artikel 48
Ændring af forordning (EF) nr. 178/2002
Artikel 58, stk. 1, i forordning (EF) nr. 178/2002 affattes således:
»1. Kommissionen bistås af en stående komité for planter, dyr, fødevarer og foder, i det følgende benævnt »komitéen«. Denne komité er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (27). Komitéen opdeles i afdelinger, der skal tage sig af alle relevante sager.
Alle henvisninger i EU-retten til Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed gælder som henvisninger til den i første afsnit omhandlede komité.
Artikel 49
Ændring af forordning (EF) nr. 882/2004
Artikel 66 i forordning (EF) nr. 882/2004 udgår.
Artikel 50
Ændring af forordning (EF) nr. 396/2005
Kapitel VII i forordning (EF) nr. 396/2005 udgår.
Artikel 51
Ændring af direktiv 2008/90/EF
Artikel 19, stk. 1, i direktiv 2008/90/EF affattes som følger:
»1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder, som er oprettet ved artikel 58, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (28). Denne komité er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (29).
Artikel 52
Ændring af direktiv 2009/128/EF
Artikel 22 i direktiv 2009/128/EF udgår.
Artikel 53
Ændring af forordning (EF) nr. 1107/2009
Artikel 76 i forordning (EF) nr. 1107/2009 udgår.
Artikel 54
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 30. juni 2014.
Dog anvendes artikel 18, stk. 1, litra d), og artikel 47, nr. 2), fra den 1. januar 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.