РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за присъединяване на Европейския съюз към Протокола за опазване на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра
(2013/5/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Конвенцията за опазване на Средиземно море от замърсяване, която впоследствие бе преименувана на Конвенция за опазване на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието (наричана по-долу „Конвенцията от Барселона“), бе сключена от името на Европейската общност с Решение 77/585/ЕИО на Съвета (2), а измененията на конвенцията от Барселона бяха приети с Решение 1999/802/ЕО на Съвета (3).
(2)
В съответствие с член 7 от Конвенцията от Барселона договарящите страни вземат всички необходими мерки за предотвратяне, намаляване, противодействие и премахване във възможно най-голяма степен на замърсяването в района на Средиземно море в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра.
(3)
Един от протоколите към Конвенцията от Барселона урежда опазването на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра (наричан по-долу „Офшорен протокол“). Той влезе в сила на 24 март 2011 г., като до момента е ратифициран от Албания, Кипър, Либия, Мароко, Сирия и Тунис. В последно време освен Кипър и някои други държави-членки, които са договарящи страни по Конвенцията от Барселона, заявиха намерението си също да ратифицират протокола.
(4)
Счита се, че съществуват над 200 действащи платформи в Средиземно море и се обмисля въвеждането на още съоръжения. Очаква се дейностите, свързани с проучването и експлоатацията на въглеводород, да се увеличат, след като бяха открити големи залежи от изкопаеми горива в Средиземно море. Поради полузатворения характер и специфичната хидродинамика на Средиземно море инцидент с мащабите на този в Мексиканския залив през 2010 г. може да доведе до непосредствени отрицателни трансгранични последици за икономиката на Средиземноморието и за уязвимите морски и крайбрежни екосистеми. Вероятно в средносрочен план обект на проучвателни и експлоатационни дейности ще станат и други минерални ресурси в дълбоководните зони, на морското дъно и неговите недра.
(5)
Неефективните действия за справяне с рисковете, произтичащи от подобни дейности, биха могли сериозно да застрашат усилията на държавите-членки, които имат задължението да предприемат мерки за постигане и поддържане на добро екологично състояние на морските им води съгласно изискванията на Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (4), а също и спазването на ангажиментите и задълженията, които Гърция, Испания, Франция, Италия, Кипър, Малта, Словения и Съюзът като цяло са поели като договарящи страни по Конвенцията от Барселона.
(6)
Офшорният протокол включва широк набор от разпоредби, които трябва да бъдат приложени от различни нива на администрацията. Макар че е уместно Съюзът да предприеме действия в подкрепа на безопасността на дейностите, свързани с проучване и експлоатация в морските райони, като inter alia се отчита, че съществува голяма вероятност екологичните проблеми, свързани с тези дейности, да имат трансгранични последици, държавите-членки и техните съответни компетентни органи следва да отговарят за определени подробни мерки, посочени в Офшорния протокол.
(7)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Изправени сме пред предизвикателството да се осигури безопасност на нефтените и газови дейности в морски райони“, прието на 12 октомври 2010 г., се посочва необходимостта от международно сътрудничество за насърчаване на безопасността на дейностите в морските райони и на възможностите за реакция в световен мащаб, като едно от свързаните с това действия е проучването на потенциала на регионалните конвенции. Комисията препоръчва подновяване на процедурата по осигуряване на влизането в сила на Офшорния протокол, в тясно сътрудничество със съответните държави-членки.
(8)
В заключенията относно безопасността на нефтените и газовите дейности в морските райони, приети на 3 декември 2010 г., Съветът посочи, че Съюзът и държавите-членки следва да продължат да играят важна роля в стремежа към постигането на най-високи стандарти за безопасност в рамките на международни инициативи и форуми и регионално сътрудничество, като например в Средиземноморието. Съветът също така призова Комисията и държавите-членки да използват по най-добър възможен начин съществуващите международни конвенции.
(9)
В резолюция от 13 септември 2011 г. Европейският парламент подчерта значението на пълното влизане в сила на нератифицирания Офшорен протокол, насочен към бобра със замърсяването, причинено от проучване и експлоатация.
(10)
Една от целите на политиката на Съюза в областта на околната среда е насърчаването на мерки на международно равнище за справяне с регионални проблеми на околната среда. По отношение на Офшорния протокол е от особено значение да се отчете голямата вероятност от трансгранични въздействия върху околната среда в случай на инциденти в полузатворено море, каквото е Средиземно море. Ето защо е уместно Съюзът да предприеме всички необходими действия в подкрепа на безопасността на дейностите, свързани с проучване и експлоатация в морските райони, и в подкрепа на опазването на морската среда в Средиземно море.
(11)
Комисията също така предлага регламент относно безопасността на дейностите, свързани с проучването, изследването и добива на нефт и газ в морските райони (наричан по-долу „предложеният регламент“).
(12)
Офшорният протокол се отнася до област, която в по-голямата си част е обхваната от правото на Съюза. Някои от включените в нея елементи са опазване на морската среда, оценка на въздействието върху околната среда и екологична отговорност. В зависимост от окончателното решение на законодателите по предложения регламент Офшорният протокол би бил съвместим и с неговите цели, включително със свързаните с разрешаването, оценката на въздействието върху околната среда и техническия и финансовия капацитет на операторите.
(13)
От съществено значение е да се осигури тясно сътрудничество между държавите-членки и институциите на Съюза както в процеса на преговори и сключване, така и при изпълнението на поетите ангажименти. Това задължение за сътрудничество произтича от изискването за единство в международното представителство на Съюза. Следователно държавите-членки, които са договарящи страни по Конвенцията от Барселона и които все още не са направили необходимите стъпки за приключване на процедурите по ратифициране или присъединяване към Офшорния протокол, следва да предприемат съответните действия.
(14)
Следователно Съюзът следва да се присъедини към Офшорния протокол,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола за опазване на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра се одобрява от името на Съюза.
Текстът на Офшорния протокол е приложен към настоящото решение.
Член 2
Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да извърши(ат) от името на Съюза депозирането на инструмента за одобрение пред правителството на Испания, което изпълнява функцията на депозитар съгласно член 32, параграф 2 от Офшорния протокол, за да изрази съгласието на Съюза да бъде обвързан от Офшорния протокол (5).
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
RÅDETS AFGØRELSE
af 17. december 2012
om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund
(2013/5/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til Europa-Parlamentets godkendelse (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Konventionen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening, hvis titel senere er ændret til konventionen om beskyttelse af Middelhavets havmiljø og kystområder (»Barcelonakonventionen«), blev indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 77/585/EØF (2), og ændringer til Barcelonakonventionen blev godkendt ved Rådets afgørelse1999/802/EF (3).
(2)
Ifølge artikel 7 i Barcelonakonventionen skal de kontraherende parter træffe alle egnede foranstaltninger for at forebygge, begrænse, bekæmpe og i størst muligt omfang eliminere forurening af middelhavsområdet som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund.
(3)
En af protokollerne til Barcelonakonventionen handler om beskyttelse af Middelhavet mod forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund (»offshoreprotokollen«). Den trådte i kraft den 24. marts 2011. Til dato har Albanien, Cypern, Libyen, Marokko, Syrien og Tunesien ratificeret den. Ud over Cypern har nogle andre medlemsstater, der er kontraherende parter i Barcelonakonventionen, for nylig meddelt, at de også har til hensigt at ratificere protokollen.
(4)
Det anslås, at der er mere end 200 aktive offshoreplatforme i Middelhavsområdet, og flere anlæg er under overvejelse. Efterforskning og udvinding af kulbrinter forventes at stige efter opdagelsen af store reserver af fossile brændstoffer i Middelhavet. På grund af den delvist lukkede karakter og særlige hydrodynamik i Middelhavet kunne en ulykke som den, der indtraf i Den Mexicanske Golf i 2010, have øjeblikkelige grænseoverskridende skadevirkninger for Middelhavsområdets økonomi og skrøbelige marine og kystnære økosystemer. Det er sandsynligt, at på mellemlang sigt vil andre mineralske ressourcer i dybhavet og i havbunden og dennes undergrund blive genstand for efterforsknings- og udvindingsaktiviteter.
(5)
Hvis ikke der tages effektive foranstaltninger i forhold til de risici, der hidrører fra sådanne aktiviteter, kunne det i alvorlig grad skade den indsats, som alle medlemsstaterne foretager, idet de har pligt til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at opnå og opretholde en god miljøtilstand i deres havområder i Middelhavet som krævet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (4). At foretage de nødvendige handlinger vil endvidere bidrage til opfyldelsen af og respekten for de forpligtelser, som Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Cypern, Malta, Slovenien og Unionen har påtaget sig som kontraherende parter i Barcelonakonventionen.
(6)
Offshoreprotokollen dækker en lang række bestemmelser, som skal anvendes på forskellige forvaltningsniveauer. Selv om det er hensigtsmæssigt for Unionen at støtte sikkerheden ved offshoreefterforskning og -udvinding under hensyntagen til bl.a. den store sandsynlighed for, at virkningen af de miljøproblemer, der er forbundet med sådanne aktiviteter, er grænseoverskridende, bør medlemsstaterne og deres relevante kompetente myndigheder være ansvarlige for visse detaljerede foranstaltninger, der er fastsat i offshoreprotokollen.
(7)
Kommissionens meddelelse med titlen »Håndtering af sikkerheden i forbindelse med olie- og gasaktiviteter offshore« peger på behovet for et internationalt samarbejde for at fremme offshoresikkerhed og indsatskapaciteten på verdensplan, og en af de tilknyttede aktioner er at udforske potentialet i regionale konventioner. Den anbefaler, at der i nært samarbejde med de berørte medlemsstater pustes nyt liv i processen hen imod offshoreprotokollens ikrafttræden.
(8)
Rådet fastslog i sine konklusioner om sikkerheden ved olie- og gasaktiviteter offshore, der blev vedtaget den 3. december 2010, at Unionen og dens medlemsstater fortsat bør spille en fremtrædende rolle i indsatsen for at opnå de højeste sikkerhedsstandarder i forbindelse med internationale initiativer og fora og regionalt samarbejde, f.eks. i Middelhavsområdet. Rådet opfordrede også Kommissionen og medlemsstaterne til at gøre bedst mulig brug af de eksisterende internationale konventioner.
(9)
I sin beslutning af 13. september 2011 understregede Europa-Parlamentet betydningen af den fuldstændige gennemførelse af den ikke ratificerede offshoreprotokol, som navnlig vedrører forurening som følge af udforskning og udnyttelse.
(10)
Et af målene for Unionens miljøpolitik er fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale miljøproblemer. I forbindelse med offshoreprotokollen er det særlig vigtigt at være opmærksom på den store sandsynlighed for grænseoverskridende miljøvirkninger i tilfælde af ulykker i et delvis lukket hav som Middelhavet. Det er derfor hensigtsmæssigt for Unionen at træffe de nødvendige foranstaltninger til at støtte sikkerheden ved offshoreefterforskning og -udvinding og beskyttelse af havmiljøet i Middelhavet.
(11)
Kommissionen foreslår ligeledes en forordning om sikkerheden i forbindelse med olie- og gasprospektering, -efterforskning og -produktion offshore (den »foreslåede forordning«).
(12)
Offshoreprotokollen vedrører et område, der i vid udstrækning er omfattet af EU-retten. Dette omfatter f.eks. elementer såsom beskyttelse af havmiljøet, miljøkonsekvensvurderinger og miljøansvar. Med forbehold af en endelig afgørelse fra den lovgivende myndighed i den foreslåede forordning er offshoreprotokollen desuden i overensstemmelse med målene deri, herunder om tilladelser, miljøkonsekvensvurderinger og operatørernes tekniske og finansielle kapacitet.
(13)
Det er vigtigt at sikre et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og EU-institutionerne, både under forhandlingerne og ved indgåelsen og ved opfyldelsen af de indgåede forpligtelser. Denne forpligtelse til at samarbejde er en følge af kravet om enhed i Unionens optræden udadtil. De medlemsstater, der er kontraherende parter i Barcelonakonventionen, og som endnu ikke har ratificeret eller tiltrådt offshoreprotokollen, bør derfor træffe de nødvendige foranstaltninger for at afslutte procedurerne i den henseende.
(14)
Unionen bør derfor tiltræde offshoreprotokollen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen om beskyttelse af Middelhavet mod forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund, godkendes herved på Unionens vegne.
Teksten til offshoreprotokollen er knyttet til denne afgørelse.
Artikel 2
Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, som på Unionens vegne er beføjet til at deponere det i offshoreprotokollens artikel 32, stk. 2, omhandlede godkendelsesinstrument hos Spaniens regering, der fungerer som depositar, med henblik på at udtrykke Unionens samtykke i at blive bundet af offshoreprotokollen (5).
Artikel 3
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2012.