РЕШЕНИЕ № 940/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 17 декември 2014 година
относно режима за облагане с данък „octroi de mer“ в най-отдалечените френски региони
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите на Договора, които се прилагат по отношение на най-отдалечените региони на Съюза, част от които са отвъдморските департаменти на Франция, по принцип не допускат каквато и да било разлика в данъчното облагане между местните продукти и тези, които са с произход от континентална Франция или от останалите държави членки. В член 349 от Договора се предвижда обаче възможност за въвеждане на специфични мерки в полза на тези региони поради наличието на постоянни неблагоприятни условия, които оказват въздействие върху икономическото и социалното положение на най-отдалечените региони.
(2)
Тези специфични мерки трябва да са съобразени с особените характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики. Трайният характер и съчетанието на неблагоприятните условия в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора (отдалечеността, зависимостта от суровини и енергия, необходимостта от поддържане на по-големи складови наличности, малкият размер на местния пазар в съчетание със слабо развита износна дейност и др.) водят до повишаване на производствените разходи, а оттам - и на себестойността на продуктите местно производство, които в отсъствието на специфични мерки биха били по-малко конкурентоспособни в сравнение с произведените на друго място продукти, дори като се вземат предвид разходите за транспорт до френските отвъдморски департаменти. Следователно това би затруднило запазването на местното производство. Поради това е необходимо да се предприемат специфични мерки за подкрепа на местната промишленост посредством подобряване на нейната конкурентоспособност. Съгласно Решение 2004/162/ЕО на Съвета (1) за възстановяване на конкурентоспособността на продукти местно производство Франция има право да прилага до 31 декември 2014 г. пълно или частично освобождаване от данък „octroi de mer“ за определени продукти, които са произведени в най-отдалечените френски региони Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, а от 1 януари 2014 г. и в Майот. В приложението към посоченото решение се съдържа списък на продуктите, по отношение на които може да се прилага пълно или частично освобождаване от данък. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(3)
Франция поиска запазването след 1 януари 2015 г. на механизъм, подобен на предвидения в Решение 2004/162/ЕО. Тя посочи, че изброените по-горе неблагоприятни условия са с постоянен характер, че данъчният режим, предвиден в Решение 2004/162/ЕО, е позволил да се запази, а в някои случаи - и да се развие местното производство, като не създава преимущество за подпомаганите предприятия, доколкото като цяло вносът на продукти, които са предмет на диференцирано данъчно облагане, е продължил да нараства.
(4)
Франция е съобщила на Комисията за всеки един от съответните най-отдалечени региони (Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион) пет серии от списъци на продукти, за които тя предлага прилагането на диференцирано данъчно облагане в размер на 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от това дали са местни продукти, или не. Режимът не се прилага за френския най-отдалечен регион Сен Мартен.
(5)
С настоящото решение се прилагат разпоредбите на член 349 от Договора и на Франция се разрешава да прилага диференцирано данъчно облагане по отношение на продукти, за които е доказано на първо място наличието на местно производство, на второ - наличието на значително въвеждане на стоки (включително от континентална Франция и други държави членки), което може да възпрепятства запазването на местното производство, и на последно - наличието на допълнителни разходи, които увеличават себестойността на местното производство спрямо продуктите, произведени на друго място, и които застрашават конкурентоспособността на продуктите местно производство. Разрешената разлика в данъчното облагане не следва да надвишава обоснованите допълнителни разходи. Прилагането на тези принципи ще позволи прилагането на разпоредбите на член 349 от Договора, доколкото това е необходимо, без да се създава необосновано преимущество за местното производство, за да не се влошават целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително поддържането на конкуренция без нарушения на вътрешния пазар и политиките на държавна помощ.
(6)
С цел да се опростят задълженията на малките предприятия, посоченото пълно или частично освобождаване от данък следва да се прилага за всички оператори с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Операторите, чийто годишен оборот е под този праг, не следва да подлежат на облагане с данък „octroi de mer“, но в противовес на това нямат право на приспадане на данъка за предходни доставки.
(7)
Освен това съгласуваността на правния ред на Съюза изисква изключване на прилагането на разлика в данъчното облагане за хранителни продукти, за които се предоставят помощите, предвидени в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2). Целта на тази разпоредба е да не се допусне ефектът от финансовата помощ за селското стопанство, предоставяна чрез специфичния режим на снабдяване, да бъде намален или заличен чрез облагане на субсидираните продукти с по-висок данък „octroi de mer“.
(8)
Целите за подкрепа на социално-икономическото развитие на френските отвъдморски департаменти, предвидени в Решение 2004/162/ЕО, се потвърждават от изискванията относно целите на данъка „octroi de mer“. Включването на приходите от данъка „octroi de mer“ в ресурсите на икономическата и данъчната система на френските отвъдморски департаменти и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие на френските отвъдморски департаменти, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(9)
Необходимо е срокът на прилагане на Решение 2004/162/ЕО да се удължи с 6 месеца до 30 юни 2015 г. Този срок ще даде на Франция възможност да транспонира настоящото решение в националното си право.
(10)
Срокът на действие на режима се определя на пет години и шест месеца до 31 декември 2020 г. Това е датата, на която също така изтича срокът на прилагане на действащите насоки за националната регионална помощ. При все това ще бъде необходимо първо да се направи оценка на резултатите от прилагането на този режим. Съответно най-късно до 31 декември 2017 г. Франция следва да представи доклад за прилагането на въведения данъчен режим, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Целта на доклада следва да бъде да се провери дали данъчните предимства, предоставени от Франция на продуктите местно производство, не надхвърлят строго необходимото и дали те са все още необходими и пропорционални. Освен това докладът следва да съдържа анализ на въздействието на въведения режим върху равнището на цените в най-отдалечените френски региони. Въз основа на този доклад Комисията следва да предостави на Съвета доклад и при необходимост предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение с оглед на направените констатации.
(11)
Необходимо е настоящото решение да се прилага от 1 юли 2015 г., за да се избегне правният вакуум.
(12)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от Договора.
(13)
Настоящото решение има за цел установяването на правна рамка за данъка „octroi de mer“ от 1 януари 2015 г. Предвид неотложния характер на въпроса следва да се допусне изключение от осемседмичния срок, предвиден в член 4 от Протокол № 1 относно ролята на националните парламенти в Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от Договора на Франция се разрешава да прилага до 31 декември 2020 г. пълно или частично освобождаване от данъка „octroi de mer“ за изброените в приложението продукти, които са местно производство на Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион в качеството им на най-отдалечени региони по смисъла на член 349 от Договора.
Това пълно или частично освобождаване от данъка трябва да се включи в стратегията за икономическо и социално развитие на съответните най-отдалечени региони при отчитане на съответната рамка на Съюза и да способства за насърчаване на местните дейности, без при това да води до влошаване на условията на обмен до степен, която противоречи на общия интерес.
2. В сравнение с данъчните ставки, прилагани за подобни продукти, които не са с произход от съответните най-отдалечени региони, прилагането на пълното или частичното освобождаване от данъка, предвидено в параграф 1, не може да доведе до различия, които надвишават:
а)
10 процентни пункта за продуктите, посочени в част А от приложението;
б)
20 процентни пункта за продуктите, посочени в част Б от приложението;
в)
30 процентни пункта за продуктите, посочени в част В от приложението.
Франция гарантира, че пълното или частичното освобождаване от данъка, прилагано по отношение на продуктите, посочени в приложението, не превишава процента, който е строго необходим за запазване, насърчаване и развитие на местните стопански дейности.
3. Франция прилага пълното или частичното освобождаване от данъка, посочено в параграфи 1 и 2, по отношение на операторите с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Всички оператори, чийто годишен оборот е под този праг, не подлежат на облагане с данък „octroi de mer“.
Член 2
Френските органи прилагат по отношение на продуктите, които са ползвали специфичния режим на снабдяване, предвиден в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013, същия данъчен режим като този, който прилагат за продуктите местно производство.
Член 3
1. Франция съобщава незабавно на Комисията информацията за данъчния режим, посочен в член 1.
2. До 31 декември 2017 г. Франция представя на Комисията доклад за прилагането на данъчния режим, посочен в член 1, в който се посочва въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на този доклад Комисията представя на Съвета доклад и при необходимост, предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 4
В член 1, параграф 1 от Решение 2004/162/ЕО датата „31 декември 2014 г.“ се заменя с датата „30 юни 2015 г.“
Член 5
Членове 1 - 3 се прилагат от 1 юли 2015 г.
Член 4 се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2014 година.
RÅDETS AFGØRELSE Nr. 940/2014/EU
af 17. december 2014
om særafgiften »octroi de mer« i de franske regioner i den yderste periferi
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 349,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bestemmelserne i traktaten, der finder anvendelse på EU's regioner i den yderste periferi, herunder de franske oversøiske departementer, tillader i princippet ingen afgiftsforskelle mellem lokale varer og varer med oprindelse i det franske hovedland eller andre medlemsstater. Traktatens artikel 349 åbner dog mulighed for at indføre særlige foranstaltninger til fordel for disse regioner på grund af varige ugunstige vilkår, der påvirker de i den yderste periferi beliggende regioners sociale og økonomiske situation.
(2)
Sådanne særlige foranstaltninger skal vedtages under hensyntagen til de særlige karakteristika og begrænsninger i disse regioner, men uden at de underminerer EU-rettens integritet og sammenhæng, herunder det indre marked og de fælles politikker. De vedvarende og kumulative ugunstige vilkår, som regionerne i Unionens yderste periferi lider under, anført i traktatens artikel 349 (regionernes afsides beliggenhed, afhængigheden af råstoffer og energi, nødvendigheden af at opbygge større lagre, det lokale markeds beskedne størrelse kombineret med en svag eksportaktivitet osv.) medfører en forøgelse af produktionsomkostningerne og dermed af kostprisen for lokalt fremstillede varer, der uden særforanstaltninger vil være mindre konkurrencedygtige end varer udefra, selv når der tages hensyn til omkostningerne ved transporten til de franske oversøiske departementer. Dette vil således gøre det endnu vanskeligere at opretholde en lokal produktion. Det er derfor nødvendigt at træffe specifikke foranstaltninger med henblik på at styrke det lokale erhvervsliv og øge dets konkurrenceevne. For at genoprette de lokalt fremstillede varers konkurrenceevne har Frankrig i medfør af Rådets beslutning 2004/162/EF (1) fået tilladelse til, frem til den 31. december 2014, at fritage for eller nedsætte særafgiften »octroi de mer« for visse varer, der fremstilles i de i den yderste periferi beliggende regioner Guadeloupe, Guyana, Martinique og Réunion, og fra den 1. januar 2014 Mayotte. Bilaget til den nævnte beslutning indeholder listen over varer, for hvilke der kan indrømmes fritagelse for eller nedsættelse af afgiften. Forskellen mellem afgiftssatsen på lokalt fremstillede varer og afgiftssatsen på andre varer må, afhængigt af hvilken vare det drejer sig om, ikke overstige 10, 20 eller 30 procentpoint.
(3)
Frankrig har anmodet om fra den 1. januar 2015 at opretholde en ordning svarende til ordningen i beslutning 2004/162/EF. Frankrig gør gældende, at de ovenfor anførte ugunstige vilkår er af permanent karakter, at afgiftsordningen i medfør af beslutning 2004/162/EF har gjort det muligt at bevare og i visse tilfælde at udvikle den lokale produktion og ikke har udgjort en indtægt for de begunstigede virksomheder, idet der har været en global stigning i importen af de varer, der har været omfattet af en differentieret beskatning.
(4)
For hver af de berørte regioner i den yderste periferi, Guadeloupe, Guyana, Martinique, Mayotte og Réunion, har Frankrig givet Kommissionen fem serier af lister over varer, for hvilke den agter at anvende en differentieret beskatning på op til 10, 20 eller 30 procentpoint, afhængigt af om de er lokalt produceret eller ej. Den franske region i den yderste periferi Saint-Martin er ikke berørt.
(5)
Med nærværende afgørelse gennemføres bestemmelserne i traktatens artikel 349, og Frankrig bemyndiges til at anvende en differentieret beskatning på varer, for hvilke det er påvist, at der for det første forekommer en lokal produktion, at der for det andet forekommer en betydelig import (herunder fra det franske hovedland og andre medlemsstater), der kan gøre det vanskeligt at opretholde den lokale produktion, og endelig at den lokale produktion er forbundet med ekstraomkostninger i forhold til importerede varer, der gør lokalt fremstillede varer mindre konkurrencedygtige. Den tilladte beskatningsforskel bør ikke overstige de påviste ekstraomkostninger. Anvendelsen af disse principper vil gøre det muligt at iværksætte bestemmelserne i traktatens artikel 349 uden at overskride det, som er strengt nødvendigt, og uden at give en uberettiget fordel til lokalproduktionen for således ikke at underminere EU-rettens integritet og sammenhæng, herunder opretholdelsen af lige konkurrencevilkår i det indre marked og en ensartet statsstøttepolitik.
(6)
For at forenkle den byrde, der pålægges de små virksomheder, bør skattefritagelserne eller -nedsættelserne gælde alle de erhvervsdrivende, der har en årsomsætning over eller lig med 300 000 EUR. Erhvervsdrivende med en årsomsætning under denne grænseværdi bør ikke underlægges særafgiften »octroi de mer«, men kan til gengæld ikke fratrække denne afgift, der allerede er blevet pålagt i de foregående omsætningsled.
(7)
Det gælder tilsvarende, ud fra hensynet til EU-lovgivningens indre sammenhæng, at der ikke må indrømmes differentieret beskatning for fødevarer, for hvilke der gives støtte i henhold til kapitel III i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 (2). Denne foranstaltning har til formål at forhindre, at virkningen af den landbrugsstøtte, der ydes i medfør af den særlige forsyningsordning, udlignes eller reduceres af en højere beskatning af de varer, der er omfattet af særafgiften »octroi de mer«.
(8)
Formålserklæringen for særafgiften »octroi de mer« underbygger det opstillede sigte, som er at støtte de franske oversøiske departementers samfundsøkonomiske udvikling, jf. beslutning 2004/162/EØF. Det er fastsat i loven, at indtægterne fra særafgiften »octroi de mer« skal indgå i det provenu, som de franske oversøiske departementer opnår i deres økonomiske og finansielle politik, og at de skal anvendes til en politik, der fremmer økonomisk og samfundsmæssig udvikling, og herunder bistand til fremme af lokale aktiviteter.
(9)
Det er nødvendigt at udvide anvendelsesperioden for beslutning 2004/162/EF med seks måneder, indtil den 30. juni 2015. Denne frist vil give Frankrig mulighed for at gennemføre nærværende afgørelse i sin nationale lovgivning.
(10)
Ordningens varighed er fastsat til fem år og seks måneder, indtil den 31. december 2020, som er den sidste anvendelsesdato for de aktuelle retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte. Det er imidlertid nødvendigt at evaluere ordningens resultater inden denne dato. Følgelig bør Frankrig således senest den 31. december 2017 forelægge Kommissionen en rapport om gennemførelsen af den anvendte afgiftsordning, således at det kan vurderes, hvilke virkninger de trufne foranstaltninger har haft, og hvor meget de har bidraget til at fremme eller opretholde det lokale erhvervsliv under hensyntagen til de ugunstige vilkår, som regionerne i den yderste periferi er underlagt. Formålet med rapporten bør bl.a. være at undersøge, om de afgiftslettelser, som Frankrig giver de lokalt fremstillede varer, overskrider det, der er strengt nødvendigt, og at de fordele, der opnås, stadig er nødvendige og forholdsmæssige. Rapporten bør bl.a. indeholde en analyse af virkningerne af den ordning, der indføres, på prisniveauet i de franske regioner i den yderste periferi. Kommissionen bør på grundlag af denne rapport forelægge Rådet en rapport og i givet fald et forslag om ændring af bestemmelserne i nærværende afgørelse for at tage højde for de forhold, der er blevet konstateret.
(11)
Nærværende afgørelse bør finde anvendelse fra 1. juli 2015 for at undgå et juridisk tomrum.
(12)
Denne afgørelse tilsidesætter ikke en eventuel anvendelse af traktatens artikel 107 og 108.
(13)
Formålet med denne afgørelse er at oprette en retlig ramme for særafgiften »octroi de mer« fra den 1. januar 2015. Grundet sagens hastende karakter bør der indrømmes en undtagelse fra den periode på otte uger, der er fastsat i artikel 4 i protokol nr. 1 om de nationale parlamenters rolle i Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Uanset traktatens artikel 28, 30 og 110 bemyndiges Frankrig til indtil den 31. december 2020 at indrømme fritagelser fra eller nedsættelser af særafgiften »octroi de mer« for de i bilaget anførte varer, der fremstilles lokalt i Guadeloupe, Guyana, Martinique, Mayotte og Réunion som regioner i den yderste periferi som defineret i traktatens artikel 349.
Sådanne fritagelser eller nedsættelser skal ske som led i strategien for økonomisk og social udvikling af de berørte regioner i den yderste periferi under hensyntagen til Unionens rammebestemmelser og bidrage til at fremme den lokale aktivitet, idet samhandelsvilkårene dog ikke må ændres i et sådant omfang, at den fælles interesse tilsidesættes.
2. Hvad angår den beskatningssats, der gælder for tilsvarende varer med oprindelse uden for de berørte regioner i den yderste periferi, må de i stk. 1 omhandlede fritagelser eller nedsættelser ikke medføre forskelle, der overstiger følgende:
a)
10 procentpoint for varer anført i bilagets del A
b)
20 procentpoint for varer anført i bilagets del B
c)
30 procentpoint for varer anført i bilagets del C.
Frankrig forpligter sig til, at de fritagelser eller nedsættelser, der anvendes for de i bilaget anførte varer, ikke overstiger de procentsatser, der er strengt nødvendige for at bevare, fremme og udvikle lokale økonomiske aktiviteter.
3. Frankrig anvender de i stk. 1 og 2 anførte skattefritagelser eller -nedsættelser på erhvervsdrivende, hvis årsomsætning er over eller lig med 300 000 EUR. Erhvervsdrivende, hvis årsomsætning er under denne grænseværdi, er ikke underlagt særafgiften »octroi de mer«.
Artikel 2
De franske myndigheder skal anvende samme afgiftsordning som den, der gælder for lokalt fremstillede varer, på varer, som omfattes af den særlige forsyningsordning, der er omhandlet i kapitel III i forordning (EF) nr. 228/2013.
Artikel 3
1. Frankrig anmelder straks de i artikel 1 omhandlede afgiftsordninger til Kommissionen.
2. Frankrig forelægger senest den 31. december 2017 Kommissionen en rapport om anvendelsen af den i artikel 1 nævnte afgiftsordning med henblik på at bedømme virkningen af de trufne foranstaltninger og deres bidrag til at fremme eller opretholde lokale økonomiske aktiviteter under hensyntagen til de ugunstige vilkår, som regioner i den yderste periferi er underlagt.
På grundlag af denne rapport forelægger Kommissionen Rådet en rapport og i givet fald et forslag om ændring af bestemmelserne i nærværende afgørelse.
Artikel 4
I artikel 1, stk. 1, i beslutning 2004/162/EF ændres datoen »31. december 2014« til »30. juni 2015«.
Artikel 5
Artikel 1-3 finder anvendelse fra den 1. juli 2015.
Artikel 4 finder anvendelse fra den 1. januar 2015.
Artikel 6
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2014.