РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 март 2014 година
за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
На 5 октомври 2006 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1472/2006 (оспорваният регламент) за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (2). След преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките този срок беше удължен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета (3). Срокът на действие на тези мерки изтече на 31 март 2011 г.
(2)
Някои производители износители подадоха жалби до Общия съд с искане за отмяна на оспорвания регламент. Общият съд отхвърли тези жалби (4). На етапа на обжалване обаче в решенията си от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P, Brosmann и др./Съвет и от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (съдебните решения) Съдът отмени решенията на Общия съд и отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 в частта, която се отнася до жалбоподателите. По-специално Съдът констатира, че Комисията е трябвало да разгледа исканията, подадени от жалбоподателите с оглед да се ползват от третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика (ТДПИ), в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009, както и че не е изключено, че подобно разглеждане би могло да доведе до налагане на жалбоподателите на по-ниско антидъмпингово мито.
(3)
С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5), Комисията уведоми засегнатите от съдебните решения производители износители, че е решила да възобнови процедурата по замяна на отменените части на оспорвания регламент и да проучи въпроса дали тези производители са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период.
(4)
На 19 февруари 2014 г. Комисията прие предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (предложението). В предложението се заявява, че разглеждането на заявленията за ТДПИ е показало, че засегнатите от съдебните решения производители износители не са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период, че във връзка с това ТДПИ трябва да бъде отказано на тези производители износители и че следователно антидъмпинговото мито, първоначално наложено с оспорвания регламент, следва да бъде въведено отново. За тази цел предложението би въвело отново окончателно антидъмпингово мито за засегнатите от съдебните решения производители износители за периода на прилагане на оспорвания регламент.
(5)
Член 1, параграф 4 от предложението гласи, както следва: „Прилагат се действащите разпоредби в областта на митническите сборове, с изключение на член 221 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (6). Уведомяването на длъжника за размера на сборовете може да се извърши след повече от три години от датата на възникване на митническото задължение, но не по-късно от две години след влизане в сила на настоящия регламент.“
С член 221, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 (Митническия кодекс) се въвежда давност за уведомяването за повторно наложено антидъмпингово мито на длъжника за всеки внос, който е извършен преди повече от три години, при условие че този период не е бил прекъсван поради обжалване по смисъла на член 243 от Митническия кодекс. Член 1, параграф 4 от оспорвания регламент предвижда, че освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата, и не съдържа дерогация от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс. Доколкото първоначалното уведомяване на длъжника за задължението е оттеглено вследствие на съдебните решения, операторите биха могли да имат оправдани правни очаквания, че след като тригодишният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, е изтекъл, евентуалното повторно налагане на задължението е покрито с давност и следователно задължението е „погасено“ (7). След като задължението е погасено съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, повторното му налагане с обратно действие би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
В заключение оценката на Съвета е, че прилагането с обратно действие на дерогацията от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс не е възможно в този случай, тъй като би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
(6)
Без дерогацията с обратно действие от член 221, параграф 3, на практика повторното налагане на митата би имало много ограничени финансови последици, тъй като срокът на действие на първоначалните мерки изтече на 31 март 2011 г.
(7)
Освен това жалбоподателите не са представили елементи, доказващи, че приемането на предлаганата мярка би имало въздействие върху тях.
(8)
Съдът отмени оспорвания регламент в неговата цялост, дотолкова доколкото той се отнася до жалбоподателите. Следователно действието на съдебните решения по отношение на отменената мярка не зависи от допълнителен акт, който да бъде приет от институциите. Във връзка с това Съветът заключава, че член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз не задължава институциите повторно да наложат митата в настоящия случай,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, се отхвърля и процедурата по отношение на тези производители се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 18 март 2014 година.
RÅDETS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 18. marts 2014
om forkastelse af forslaget til Rådets gennemførelsesforordning om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd og Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådet vedtog den 5. oktober 2006 forordning (EF) nr. 1472/2006 (2) (»den anfægtede forordning«), der indførte en endelig antidumpingtold og en endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam. Efter en udløbsundersøgelse blev foranstaltningerne forlænget ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1294/2009 (3). Foranstaltningerne udløb den 31. marts 2011.
(2)
Visse eksporterende producenter anlagde søgsmål ved Retten om annullation af den anfægtede forordning. Retten afviste disse søgsmål (4). Ved appel ophævede Domstolen imidlertid i dom af 2. februar 2012 i sag C-249/10 P (Brosmann m.fl. mod Rådet) og af 15. november 2012 i sag C-247/10 P (Zhejiang Aokang Shoes mod Rådet) (»dommene«) dommene afsagt af Retten og annullerede forordning (EF) nr. 1472/2006, for så vidt den vedrørte appellanterne. Domstolen fandt navnlig, at Kommissionen burde have undersøgt de krav, som appellanterne havde indgivet med henblik på at opnå markedsøkonomisk behandling i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1225/2009, og at det ikke kunne udelukkes, at en sådan undersøgelse ville have ført til pålæggelse af en lavere antidumpingtold for appellanterne.
(3)
Kommissionen underrettede ved meddelelse offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5) de eksporterende producenter, som dommene vedrørte, om, at den havde besluttet at genoptage proceduren, som skulle erstatte de annullerede dele af den anfægtede forordning, og undersøge, hvorvidt markedsøkonomiske vilkår var fremherskende for disse producenter i den relevante periode.
(4)
Kommissionen vedtog den 19. februar 2014 forslaget til Rådets gennemførelsesforordning om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd og Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd. Det fremgår af forslaget, at undersøgelsen af anmodningerne om markedsøkonomisk behandling viste, at markedsøkonomiske vilkår ikke var fremherskende i den relevante periode for de eksporterende producenter, som dommene vedrører, at markedsøkonomisk behandling derfor ikke kan indrømmes disse eksporterende producenter, og at den antidumpingtold, der oprindelig blev pålagt ved den anfægtede forordning, følgelig bør genindføres. Med henblik herpå genindfører forslaget en endelig antidumpingtold for de eksporterende producenter, som dommene vedrører, for den anfægtede forordnings anvendelsesperiode.
(5)
Artikel 1, stk. 4, i forslaget har følgende ordlyd: »De gældende toldbestemmelser finder anvendelse, dog med undtagelse af artikel 221 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (6). Debitor kan underrettes om størrelsen af tolden senere end tre år efter toldskyldens opståen, men ikke senere end to år efter nærværende forordnings ikrafttræden.«
Artikel 221, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2913/1992 (»toldkodeksen«) forælder underretning af debitor om genindført antidumpingtold for så vidt angår import, der fandt sted for mere end tre år siden, forudsat at perioden ikke blev afbrudt som følge af behandling af en klage i henhold til artikel 243 i toldkodeksen. Artikel 1, stk. 4, i den anfægtede forordning fastsatte, at gældende bestemmelser vedrørende told fandt anvendelse, medmindre andet var fastsat, og den indeholdt ikke nogen fravigelse af artikel 221, stk. 3, i toldkodeksen. For så vidt den oprindelige underretning af debitor om toldskylden blev trukket tilbage efter dommene, kunne de erhvervsdrivende berettiget forvente, at så snart den treårige periode fastsat i artikel 221, stk. 3, i toldkodeksen var udløbet, ville enhver genindførelse af toldskyld være forældet, og toldskylden ville derfor være »bortfaldet« (7). Så snart toldskylden var bortfaldet i henhold til artikel 221, stk. 3, ville genindførelse med tilbagevirkende kraft således krænke de berørte erhvervsdrivendes berettigede forventninger.
Som konklusion er det Rådets vurdering, at anvendelse med tilbagevirkende kraft af en fravigelse af artikel 221, stk. 3, i toldkodeksen ikke er mulig i dette tilfælde, eftersom det ville krænke de berørte erhvervsdrivendes berettigede forventninger.
(6)
Uden fravigelse med tilbagevirkende kraft af artikel 221, stk. 3, ville genindførelse af told have meget begrænset finansiel virkning i praksis, da de oprindelige foranstaltninger udløb den 31. marts 2011.
(7)
Desuden har klagerne ikke forelagt elementer, der viser, at vedtagelse af den foreslåede retsakt vil påvirke dem.
(8)
Domstolen har annulleret hele den anfægtede forordning, for så vidt den vedrører appellanterne. Som følge heraf afhænger virkningen af dommene for den annullerede retsakt ikke af, at institutionerne skal vedtage en yderligere retsakt. Rådet konkluderer derfor, at artikel 266 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke forpligter institutionerne til at genindføre told i dette tilfælde -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Forslaget til Rådets gennemførelsesforordning om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd og Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd forkastes, og sagen vedrørende disse producenter afsluttes.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. marts 2014.