РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 236/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за определяне на общи правила и процедури за изпълнението на инструментите на Съюза за финансиране на външната дейност
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Европейският съюз следва да приеме цялостен набор от инструменти за финансиране на външната дейност, обхващащ редица свързани с тази дейност политики, което изисква специфични общи правила и процедури за тяхното изпълнение. Тези инструменти за финансиране на външната дейност за периода 2014 - 2020 г. са: Инструментът за сътрудничество за развитие (ИСР), създаден с Регламент (ЕС) № 233/2014 на Европейския парламент и на Съвета (3), Европейският инструмент за демокрация и права на човека за периода 2014-2020 г.(ЕИДПЧ), създаден с Регламент (ЕС) № 235/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4), Европейският инструмент за съседство (ЕИС), създаден с Регламент (ЕС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5), Инструментът, допринасящ за стабилността и мира, създаден с Регламент (ЕС) № 230/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6), Инструментът за предприсъединителна помощ (ИПП II), създаден с Регламент (ЕС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (7) и Инструментът за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (8), (наричани по-нататък заедно„Инструментите“, а поотделно - „Инструментът“).
(2)
Общите правила и процедури следва да бъдат в съответствие с финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, заложени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (9), включително съответните правила, приети от Комисията (10) за прилагането на посочения регламент.
(3)
В Инструментите като цяло се предвижда действията, които трябва да бъдат финансирани въз основа на тях, да бъдат предмет на многогодишно индикативно програмиране, като се предоставя рамка, в която решенията за финансиране следва да бъдат приети в съответствие с Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 и с процедурите, предвидени в Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(4)
Решенията за финансиране следва да бъдат под формата на годишни или многогодишни програми за действие и индивидуални мерки, когато се следва планирането, предвидено в многогодишното индикативно програмиране, под формата на специални мерки, когато това се налага поради непредвидени и надлежно обосновани нужди или обстоятелства, както и под формата на мерки за подпомагане. Мерките за подпомагане могат да бъдат приети като част от годишна или многогодишна програма за действие или извън обхвата на документите за индикативно програмиране.
(5)
Решенията за финансиране следва да включват в приложение описание на всяко действие, като се посочват неговите цели, основните дейности, очакваните резултати, начините на изпълнение, бюджетът и приблизителният график, евентуалните свързани мерки за подпомагане и механизмите за мониторинг на изпълнението, и следва да бъдат одобрени в съответствие с процедурите, предвидени в Регламент (ЕС) № 182/2011.
(6)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, които са свързани с планирането на политиката или с финансовото изпълнение, и по-специално тяхното отражение върху бюджета, за приемането им следва да бъде използвана процедурата по разглеждане, с изключение на индивидуалните и специалните мерки под предварително определени прагове. Въпреки това Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато това се налага поради наложителни съображения за неотложност в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимост от бърза реакция на Съюза. Европейският парламент следва да бъде надлежно информиран за това в съответствие с приложимите разпоредби на Регламент (ЕС) № 182/2011.
(7)
За изпълнението на Инструментите, когато управлението на операциите е възложено на финансов посредник, решението на Комисията следва да обхваща по-специално разпоредбите, отнасящи се до споделянето на риска, прозрачността, възнаграждението на посредника, отговорен за изпълнението, използването и повторното използване на средствата, възможните печалби, както и задълженията за докладване и механизмите за контрол, при отчитане на съответните разпоредби на Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012.
(8)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективно използване на наличните ресурси с оглед оптимизирането на въздействието на външната му дейност. Това следва да се постигне чрез съгласуваност и допълняемост между Инструментите на Съюза за външна дейност, както и чрез създаване на взаимодействие между Инструментите и други политики на Съюза. Това следва допълнително да доведе до взаимното укрепване на програмите, разработени в рамките на Инструментите, и където е целесъобразно, до използването на финансови инструменти, които имат ефекта на лоста.
(9)
Съгласно член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), дейността на Съюза на международната сцена следва да се ръководи от основополагащите принципи за неговото създаване, развитие и разширяване,и които той цели да насърчава в останалата част от света, а именно демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенството и солидарността и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право.
(10)
В съответствие с ангажиментите на Съюза от третия и четвъртия форум на високо равнище, посветени на ефективността на помощта (Акра, 2008 г. и Пусан, 2011 г.), и препоръката на Комитета за подпомагане на развитието към Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР - КПР) относно необвързаното предоставяне на официалната помощ за развитие (ОПР) на най-слабо развитите държави и на тежко задлъжнелите бедни държави, Комисията следва да отпуска помощ от Съюза в максимално необвързана степен, включително за иновативни механизми за финансиране, както и да насърчава участието на образувания от партньорските държави в процедури по възлагане на обществени поръчки.
(11)
С цел да се осигури видимостта на помощта на Съюза за гражданите на държавите бенефициери и гражданите на Съюза, по целесъобразност следва да има целенасочена комуникация и предоставяне на информация чрез подходящи средства.
(12)
Външната дейност на Съюза съгласно инструментите, следва да допринася за постигането на ясни резултати (включително постижения, крайни резултати, и въздействие) в държавите - бенефициери на външната финансова помощ на Съюза. Когато е възможно и целесъобразно, резултатите от външната дейност на Съюза и ефикасността на даден инструмент следва да бъдат проследявани и оценявани на базата на показатели, които са предварително установени, ясни, прозрачни и по целесъобразност измерими и специфични за отделните държави, и адаптирани към особеностите и целите на съответния инструмент.
(13)
През целия цикъл на разходите финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитавани с пропорционални мерки, включително посредством предотвратяване, установяване и разследване на нередности, възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправомерно използвани средства и, когато е уместно, чрез санкции. Тези мерки следва да бъдат осъществявани в съответствие с приложимите споразумения, сключени с международни организации и трети държави.
(14)
Следва да бъдат изготвени разпоредби за методите на финансиране, защитата на финансовите интереси на Съюза, правилата за националност и произход, оценката на действията, докладването и прегледа, както и за оценката на Инструментите.
(15)
Без да се засягат механизмите за сътрудничество, разработени с организациите на гражданското общество на всички равнища в съответствие с член 11 от ДЕС, заинтересованите страни в държавите бенефициери, включително организациите на гражданското общество и местните власти, имат важна роля по отношение на външната политика на Съюза. По време на процеса на изпълнение, по-специално подготовката, прилагането, мониторинга и оценката на мерките, предприемани съгласно настоящия регламент, е важно с тях да се извършват надлежни консултации, за да се гарантира, че те играят значима роля в този процес, и да се вземат предвид по подобаващ начин специфичните им особености.
(16)
В съответствие с член 208, член 209, параграф 3 и член 212 от Договора за функционирането на Европейския съюз и съгласно условията, залегнали в устава на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) и в Решение № 1080/2011 на Европейския парламент и на Съвета (12), ЕИБ допринася за изпълнението на мерките, необходими за постигането на целите на политиките на Съюза за развитие и на други политики на Съюза в областта на външната дейност, и участва като допълващ фактор към инструментите за външна дейност на Съюза. Следва да се използват възможностите за комбиниране на финансирането от страна на ЕИБ с това от бюджетните ресурси на Съюза. В процеса на програмиране от страна на Съюза по целесъобразност се извършват консултации с ЕИБ.
(17)
Международните организации и агенциите за развитие постоянно работят с организации с нестопанска цел като партньори по изпълнението и в надлежно обосновани случаи могат да им възлагат задачи, свързани с изпълнението на бюджета. Чрез дерогация от член 58, параграф 1, буква в) от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 в настоящия регламент следва да се предвиди такива задачи да бъдат възлагани на организации с нестопанска цел при условия, равностойни с условията, прилагани спрямо Комисията.
(18)
С цел укрепване на поетата отговорност от партньорските държави за техните процеси на развитие и подобряване на устойчивостта на външната помощ, като се спазват международните ангажименти за ефективност на помощта, поети от Съюза и партньорските държави, Съюзът следва да насърчава по целесъобразност и с оглед на естеството на съответното действие използването на собствените институции, системи и процедури на партньорските държави.
(19)
В съответствие с Европейския консенсус за развитие и програмата за ефективност на международната помощ и съгласно посоченото в резолюцията на Европейския парламент от 5 юли 2011 г. относно бъдещето на бюджетната подкрепа на ЕС за развиващите се страни, съобщението на Комисията от 13 октомври 2011 г., озаглавено „Повишаване на въздействието на политиката на ЕС за развитие: програма за промяна“, и заключенията на Съвета „Бъдещият подход към бюджетната подкрепа от ЕС за трети държави“ от 14 май 2012 г., бюджетната подкрепа следва да се използва ефективно с цел да се подпомогне намаляването на бедността и използването на системите на държавите, да се постигне по-голяма предвидимост на помощта и да се укрепи поетата от партньорските държави отговорност за политиките за развитие и реформите. Отпускането на предвидените бюджетни средства следва да е обусловено от напредъка, осъществен с оглед на договорените с партньорските държави цели. В държавите, които получават този вид финансова помощ от Съюза, Съюзът подкрепя развитието на парламентарния контрол, капацитета за одит, прозрачността и публичния достъп до информация.
(20)
Дейността на Съюза, насочена към развитие на принципите на демокрацията и укрепване на демократизацията, може да се осъществява, наред с другото, чрез оказване на подкрепа на организации на гражданското общество и независими институции, работещи в тази област, като Европейския фонд за демокрация.
(21)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки, а поради мащаба и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(22)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (13). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 1
Предмет и принципи
1. Настоящият регламент установява правилата и условията за предоставяне на финансова помощ на Съюза за действия, включително програми за действие и други мерки, в рамките на следните инструменти за финансиране на външната дейност за периода от 2014 г. до 2020 г.: Инструмента за сътрудничество за развитие (ИСР), Европейския инструмент за демокрация и права на човека по света (ЕИДПЧ), Европейския инструмент за съседство (ЕИС), Инструмента, допринасящ за стабилността и мира, Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II) и Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, (наричани по-нататък заедно „Инструментите“, а поотделно - „Инструментът“).
За целите на настоящия регламент под понятието „държави“ се разбира и територии и региони, според случая.
2. Настоящият регламент не се прилага за изпълнението на действията за финансиране на програмата „Еразъм+“ по Регламент (ЕС) № 233/2014, Регламент (ЕС) № 232/2014, Регламент (ЕС) № 231/2014, и Регламент (ЕС) № 234/2014. Тези действия се изпълняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14) въз основа на документите за индикативно програмиране, посочени в приложимия инструмент, като едновременно се осигурява съответствие с въпросните регламенти.
3. Комисията гарантира, че действията се изпълняват в съответствие с целите на приложимия инструмент, като се защитават ефективно финансовите интереси на Съюза. Финансовата помощ, предоставяна въз основа на Инструментите, съответства на правилата и процедурите, предвидени в Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, който представлява основната финансова и правна рамка за тяхното изпълнение.
4. При прилагането на настоящия регламент Комисията използва най-ефективните и ефикасни методи за изпълнение. Когато това е възможно и подходящо в зависимост от естеството на действието, Комисията отдава също предпочитание на използването на най-простите процедури.
5. Като взема предвид параграф 4, при прилагането на настоящия регламент Комисията отдава предпочитание на използването на системите на партньорските държави, когато е възможно и подходящо, с оглед на естеството на действието.
6. Съюзът се стреми да насърчава, развива и консолидира принципите на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека и основните свободи, върху които е основан, въз основа на диалога и сътрудничеството с партньорските държави и региони, когато това е целесъобразно. Съюзът интегрира тези принципи при прилагането на Инструментите.
Член 2
Приемане на програми за действие, индивидуални мерки и специални мерки
1. Комисията приема годишни програми за действие въз основа на документите за индикативно програмиране, посочени в съответния инструмент, където е приложимо. Комисията може също да приема многогодишни програми за действие в съответствие с член 6, параграф 3.
За всяко действие в програмите за действие се посочват неговите цели, очакваните резултати и основните дейности, начините на изпълнение, бюджетът и приблизителен график, евентуалните свързани мерки за подкрепа и механизмите за мониторинг на изпълнението.
При необходимост дадено действие може да бъде прието като индивидуална мярка преди или след приемането на годишните или многогодишните програми за действие.
В случай на непредвидени и надлежно обосновани потребности или обстоятелства, при които не е възможно да се осигури финансиране от по-подходящи източници, Комисията може да приеме специални мерки, които не са предвидени в документите за индикативно програмиране, включително мерки за облекчаване на прехода от спешна помощ към дългосрочни операции, свързани с развитието, или мерки, които да подготвят по-добре населението да се справи с повтарящи се кризи.
2. Програмите за действие, както и индивидуалните мерки и специалните мерки, предвидени в параграф 1 от настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3.
3. Процедурата, посочена в параграф 2, не се изисква по отношение на:
а)
индивидуалните мерки, за които финансовата помощ на Съюза не надхвърля 5 милиона евро;
б)
специалните мерки, за които финансовата помощ на Съюза не надхвърля 10 милиона евро;
в)
техническите изменения в програмите за действие, индивидуалните мерки и специалните мерки.Техническите изменения са корекции като:
i)
удължаване на срока на изпълнение;
ii)
преразпределяне на средствата между действията, съдържащи се в дадена годишна или многогодишна програма за действие; или
iii)
увеличаване или намаляване на бюджета на годишните или многогодишните програми за действие, или на индивидуалните или специалните мерки с не повече от 20 % от първоначалния бюджет и без да се надхвърлят 10 милиона евро,
при условие че тези изменения не засягат съществено целите на съответната мярка.
За мерките, приети по настоящия параграф, се съобщава на Европейския парламент и на държавите членки посредством съответния комитет, посочен в член 17 в рамките на един месец от приемането им.
4. Параграфи 1, 2 и 3 по отношение на програмите за действие и индивидуалните мерки не се прилагат към трансграничното сътрудничество по EИС.
5. При надлежно обоснована необходимост от спешни действия, като например при кризисни ситуации или непосредствени заплахи за демокрацията, принципите на правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да приеме индивидуални или специални мерки или изменения на съществуващите програми за действие и мерки в съответствие с процедурата, предвидена в член 16, параграф 4.
6. На ниво проект се предприема подходящ екологичен преглед, включително относно изменението на климата и въздействието върху биоразнообразието, в съответствие с приложимите законодателни актове на Съюза, включително Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (15) и Директива 85/337/ЕИО на Съвета (16), който включва когато е приложимо, оценка на въздействието върху околната среда (ОВОС) за екологично чувствителни проекти, и по-специално за мащабни нови инфраструктури. Когато е целесъобразно, в изпълнението на браншовите програми се използват стратегически екологични оценки. Гарантира се участието на заинтересовани страни в екологичните оценки и публичният достъп до резултатите от тези оценки.
7. Критериите за достъпност за хората с увреждания се вземат надлежно предвид при разработването и изпълнението на програмите и проектите.
Член 3
Мерки за подкрепа
1. Финансирането на Съюза може да покрие разходите за изпълнението на Инструментите и за постигането на техните цели, включително за административна подкрепа, свързана с подготовката, последващите действия, мониторинга, одита и оценката, които са пряко необходими за такова изпълнение, както и разходите на делегациите на Съюза за административна подкрепа, необходима за управление на операциите, финансирани в рамките на Инструментите.
2. При условие че дейностите, изброени в букви а), б) и в), са свързани с общите цели на приложимия инструмент, изпълняван посредством действията, финансирането на Съюза може да обхваща:
а)
проучвания, срещи, информиране, повишаване на осведомеността, обучение, подготовка и обмен на извлечени поуки и на най-добри практики, дейности, свързани с публикуването, и всякакви други административни разходи или разходи за техническа помощ, необходими за управление на действията;
б)
научноизследователски дейности и проучвания по съответните въпроси и разпространение на информацията за тях;
в)
разходи, свързани с предоставянето на информационни и комуникационни дейности, включително разработването на комуникационни стратегии и корпоративна комуникация на политическите приоритети на Съюза.
3. Мерките за подкрепа могат да бъдат финансирани извън обхвата на документите за индикативно програмиране. Когато това е приложимо, Комисията приема мерки за подкрепа съгласно процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3.
Процедурата по разглеждане не се прилага за приемането на мерки за подкрепа, за които финансовата помощ от Съюза не надхвърля 10 милиона евро.
За мерките за подкрепа, за които финансовата помощ от Съюза не надхвърля 10 милиона евро, се съобщава на Европейския парламент и на държавите членки посредством съответния комитет по член 16 в рамките на един месец от приемането им.
ДЯЛ II
Разпоредби относно методите на финансиране
Член 4
Общи финансови разпоредби
1. Финансова помощ от Съюза може да бъде предоставена чрез видовете финансиране, предвидени в Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, и по-специално:
а)
безвъзмездни средства;
б)
договори за възлагане на обществени поръчки за услуги, доставки или строителни работи;
в)
обща или секторна бюджетна подкрепа;
г)
вноски в доверителните фондове, създадени от Комисията, в съответствие с член 187 от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012;
д)
финансови инструменти, като например заеми, гаранции, собствен капитал или частично собствен капитал, инвестиции или участия, както и инструменти за споделяне на риска, по възможност под ръководството на ЕИБ при спазване на нейния външен мандат съгласно Решение № 1080/2011/ЕС, многостранна европейска финансова институция като Европейската банка за възстановяване и развитие, или на двустранна европейска финансова институция, например двустранните банки за развитие, евентуално в комбинация с допълнителни безвъзмездни средства от други източници.
2. Общата или секторна бюджетна подкрепа, съгласно посоченото в буква в) на параграф 1, се основава на взаимна отчетност и споделени ангажименти за спазване на универсалните ценности и има за цел да укрепи договорните партньорства между Съюза и партньорските държави с оглед на насърчаване на демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава, оказване на подкрепа за устойчивия и приобщаващ икономически растеж и изкореняване на бедността.
Всяко решение за предоставяне на общата или секторна бюджетна подкрепа, се основава на политиките по отношение на бюджетната подкрепа, договорени от Съюза, на ясен набор от критерии за допустимост и на внимателна оценка на рисковете и ползите.
Един от определящите фактори за това решение е оценката на ангажимента, на регистрираните резултати и на напредъка на партньорските държави по отношение на демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава. Общата или секторна бюджетна подкрепа е диференцирана така, че да отговаря по-добре на политическите, икономическите и социалните условия в партньорската държава, като се вземат предвид ситуациите на нестабилност.
Когато предоставя общата или секторна бюджетна подкрепа в съответствие с член 186 от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, Комисията определя ясно нейните условия и следи за спазването им, и подкрепя развитието на парламентарния контрол и капацитета за одит и подобрява прозрачността и публичния достъп до информация. Отпускането на общата или секторна бюджетна подкрепа е обусловено от осъществяването на задоволителен напредък при постигането на договорените с партньорската държава цели.
3. Всяко образувание, натоварено с изпълнението на финансовите инструменти, съгласно посоченото в параграф 1, буква д) изпълнява изискванията на Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 и работи в съответствие с целите, стандартите и политиките на Съюза, както и с най-добрите практики по отношение на използването и отчитането на средствата на Съюза.
Тези финансови инструменти могат да бъдат разделени на механизми за изпълнение и механизми, създадени за целите на отчитането.
Финансовата помощ на Съюза може също да бъде предоставена в съответствие с Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 чрез вноски към международни, регионални или национални фондове, като тези, създадени или управлявани от ЕИБ, от държавите членки, от партньорските държави и региони, или от международни организации с цел привличане на съвместно финансиране от редица донори или към фондове, създадени от един или повече донори за целите на съвместното изпълнение на проекти.
4. По целесъобразност се насърчава реципрочният достъп на финансовите институции на Съюза до финансовите инструменти, създадени от други организации.
5. Когато предоставя финансовата помощ на Съюза по параграф 1, Комисията по целесъобразност предприема всички необходими мерки, за да се осигури видимостта на финансовата подкрепа на Съюза. Това включва мерки, налагащи на получателите на средства на Съюза да спазват на изисквания за видимост, освен в надлежно обосновани случаи. Комисията носи отговорност за осъществяването на мониторинг за спазването от получателите на тези изисквания.
6. Всички приходи, генерирани от финансов инструмент, се прехвърлят към съответстващия Инструмент като вътрешни целеви приходи. На всеки пет години Комисията разглежда осъществения принос към постигането на целите на Съюза, както и ефективността на съществуващите финансови инструменти.
7. Финансовата помощ на Съюза се изпълнява от Комисията съгласно Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, пряко от службите на Комисията, от делегациите на Съюза и от изпълнителните агенции при споделено управление с държавите членки или косвено чрез възлагане на задачи по изпълнението на бюджета на субектите, посочени в Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012. Тези субекти гарантират съответствието с външната политика на Съюза и могат да поверяват задачите по изпълнение на бюджета на други субекти при условия, равностойни с условията, прилагани спрямо Комисията.
Те изпълняват задължението си по член 60, параграф 5 от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 ежегодно. Становището от одита, когато се изисква, се представя в срок от един месец от доклада и декларацията за управление, които трябва да бъдат взети предвид в уверението на Комисията.
Международните организации, както е посочено в член 58, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, и органите на държавите членки, както е посочено в член 58, параграф 1, буква в), подточки v) и vi) от посочения регламент, на които са били възложени задачи от Комисията, могат също да възлагат задачи за изпълнение на бюджета на организации с нестопанска цел, които притежават необходимия оперативен и финансов капацитет, при условия, равностойни с условията, прилагани спрямо Комисията.
Счита се, че субектите, които отговарят на критериите, предвидени в член 60, параграф 2 от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, отговарят на критериите за подбор, посочени в член 139 от същия регламент.
8. Видовете финансиране, посочени в параграф 1 от настоящия член и в член 6, параграф 1, както и методите за изпълнение, посочени в параграф 3 от настоящия член, се избират въз основа на способността им за постигане на конкретните цели на действията и за постигане на резултати, като се вземат предвид по-специално разходите за проверките, административната тежест и очакваният риск от неспазване. По отношение на безвъзмездните средства това включва разглеждане на възможността за използване на еднократни суми, единни ставки и скали за разходи за единица.
9. Действията, финансирани по силата на Инструментите, могат да бъдат изпълнени посредством паралелно или съвместно съфинансиране.
При паралелно съфинансиране действието се разделя на редица ясно определими компоненти, като всеки от тях се финансира от различни партньори, които предоставят съфинансиране по такъв начин, че крайното използване на финансирането да може винаги да се идентифицира.
При съвместно финансиране общата стойност на действието се разделя между партньорите, които предоставят съфинансирането, и ресурсите се обединяват по начин, по който вече не е възможно да се идентифицира източникът на финансиране за дадена дейност, предприета като част от действието. В тези случаи последващото обявяване на договори за безвъзмездни средства или за обществени поръчки, както е предвидено в член 35 от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, се извършва в съответствие с правилата, ако има такива, уреждащи натоварения с изпълнението субект.
10. Когато се прибягва до вид финансиране, посочено в параграф 1 от настоящия член или в член 6, параграф 1, сътрудничеството между Съюза и неговите партньори може, наред с другото, да бъде под формата на:
а)
тристранни договорености, чрез които Съюзът координира с трети държави помощта си за партньорска държава или регион;
б)
административни мерки за сътрудничество, като например туининг между държавни институции, местни органи, национални държавни органи или частноправни образувания, натоварени със задачи за обществени услуги в държава-членка и такива в партньорска държава или регион, както и мерки за сътрудничество с участието на експерти от публичния сектор, изпратени от държавите членки и техните регионални и местни власти;
в)
вноски към разходите, необходими за създаването и управлението на публично-частно партньорство;
г)
програми в подкрепа на секторните политики, с които Съюзът предоставя подкрепа за секторните програми на партньорската държава;
д)
при ЕИС и ИПП II - средства за разноските за участието на държавите в програми и агенции на Съюза;
е)
лихвени субсидии;
ж)
финансиране чрез безвъзмездни средства за агенции на Съюза.
11. При работата си със заинтересовани страни в държавите бенефициери Комисията взема под внимание техните специфични особености, включително потребностите им и контекста, когато определя условията на финансирането, вида на финансовото участие, условията за отпускане на безвъзмездните средства и административните разпоредби за тяхното управление, с цел да се достигне до възможно най-широкия кръг от такива заинтересовани страни и да се отговори по най-добрия начин на техните потребности. Специфичните условия се насърчават в съответствие с Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, като те могат да бъдат например във вид на споразумения за партньорство, разрешения за вторично отпускане на безвъзмездни средства, директно предоставяне или покани за предложения с ограничения по отношение на допустимостта, или еднократни суми.
12. При предоставянето на подкрепата си за прехода и реформите в партньорските държави Съюзът се основава по целесъобразност на опита на държавите членки и извлечените поуки и ги споделя.
Член 5
Данъци, мита и такси
Помощта на Съюза нито създава, нито активира събирането на специфични данъци, мита или такси.
Когато това е приложимо, съответните разпоредби се договорят с трети държави, за да се освободят от данъци, мита и други фискални такси действията, с които се предоставя финансовата помощ на Съюза. В противен случай такива данъци, мита и такси са допустими съгласно условията, предвидени в Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012.
Член 6
Особени финансови разпоредби
1. В допълнение към видовете финансиране, посочени в член 4, параграф 1 от настоящия Регламент, финансовата помощ на Съюза в рамките на следните инструменти може да бъде предоставена в съответствие с Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 и посредством следните видове финансиране:
а)
по ИСР и на ЕИС - облекчаване на дългове в контекста на международно съгласувани програми за облекчаване на дългове;
б)
по ИСР и Инструмент, допринасящ за стабилността и мира - в изключителни случаи, секторни и общи програми за внос, които могат да приемат формата на:
i)
браншови програми за внос в натура;
ii)
браншови програми за внос, които предвиждат чужда валута за финансиране на вноса за въпросния сектор; или
iii)
общи програми за внос, които предвиждат чужда валута за финансиране на общия внос на широк спектър от продукти;
в)
в рамките на ЕИДПЧ пряко възлагане на:
i)
безвъзмездни средства с ниска стойност за защитници на правата на човека, за да се финансират спешни действия за защита, където е целесъобразно без нужда от съфинансиране;
ii)
безвъзмездни средства, където е целесъобразно без нужда от съфинансиране, за финансиране на действия при най-трудни условия или в ситуациите, посочени в член 2, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 235/2014, когато публикуването на покана за представяне на предложения би било неуместно. Такива безвъзмездни средства не надхвърлят 1 000 000 EUR и са с продължителност до 18 месеца, която може да бъде удължена с още 12 месеца в случаите на обективни и непредвидени пречки за тяхното изпълнение;
iii)
безвъзмездни средства за Службата на върховния комисар на ООН за правата на човека; както и за Европейския междууниверситетски център за правата на човека и демократизацията, който предоставя европейска магистърска степен по права на човека и демократизация, както и за стипендиантска програма на ЕС-ООН и свързаната с тях мрежа на университетите, които предоставят дипломи за следдипломна квалификация в областта на правата на човека, включително стипендиите за студенти и защитници на правата на човека от трети държави.
2. В рамките на ЕИС и ИПП II програмите за трансгранично сътрудничество се изпълняват по-специално при споделено управление с държавите членки или при непряко управление с трети държави или с международни организации. Подробните правила се уреждат в актове за изпълнение, приети въз основа на Регламент (ЕС) № 232/2014 и Регламент (ЕС) № 231/2014.
3. Комисията може да приема многогодишни програми за действие:
а)
за период до три години в случай на повтарящи се действия;
б)
за период до седем години по ИПП II.
Когато се поемат задължения за няколко години, се предвиждат разпоредби, според които за годините след първоначалната година, за която са поети задълженията, те са индикативни и зависят от бъдещите годишни бюджети на Съюза.
4. Поетите бюджетни задължения, свързани с действията по ЕИС и ИПП II, които надхвърлят една финансова година, могат да се разпределят за няколко години по годишни траншове.
В тези случаи, освен ако приложимите правила предвиждат друго, Комисията автоматично отменя тази част от бюджетното задължение за дадена програма, която до 31 декември на петата година след годината на поетото бюджетно задължение не е била използвана за предварително финансиране или извършване на междинни плащания, или за която натовареното с изпълнението образувание не е представило заверен отчет за извършени разходи или искане за плащане.
5. Правилата, с които се урежда трансграничното сътрудничество по линия на ИПП II, осъществявано при споделено управление с държавите членки, са съвместими с правилата в Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17) и Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и на Съвета (18).
Член 7
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията взема подходящи мерки, за да гарантира, че когато се изпълняват действия, финансирани съгласно настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измами, корупция и всякакви други незаконни действия посредством ефективни проверки, а ако се открият нередности, чрез възстановяване или при целесъобразност чрез събиране на недължимо платените суми и ако е подходящо- посредством ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити или когато се отнася за международни организации - на проверки в съответствие с постигнатите с тях споразумения, по документи и на място, на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза съгласно настоящия регламент.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки и инспекции на място, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (19) и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (20), за да установи дали е имало измами, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства или решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, финансирани съгласно настоящия регламент.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, в споразуменията за сътрудничество с трети държави и с международни организации, договорите, споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства и решенията за отпускане на безвъзмездни средства, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, се предвиждат разпоредби, с които изрично се упълномощават Комисията, Сметната палата и OLAF да провеждат такива одити, проверки на място и инспекции съгласно съответната им компетентност.
ДЯЛ III
ПРАВИЛА ЗА НАЦИОНАЛНОСТ И ПРОИЗХОД ЗА ПРОЦЕДУРИТЕ ЗА ВЪЗЛАГАНЕ НА ОБЩЕСТВЕНИ ПОРЪЧКИ, ОТПУСКАНЕ НА БЕЗВЪЗМЕЗДНИ СРЕДСТВА И ДРУГИ ПРОЦЕДУРИ ПО ВЪЗЛАГАНЕ
Член 8
Общи правила
1. Участието във възлагането на договори за обществени поръчки и в процедурите за отпускане на безвъзмездни средства и други процедури по възлагане за действия, финансирани по настоящия регламент в полза на трети страни, е достъпно за всички физически лица, които са граждани на дадена държава, и юридически лица, които ефективно са установени в държава, отговаряща на условията за допустимост, както са определени за приложимия инструмент по настоящия дял, както и за международни организации.
Юридическите лица могат да включват организации на гражданското общество, като например неправителствени организации с нестопанска цел и независими политически фондации, основани на общността организации и агенции с нестопанска цел в частния сектор, институции и организации и мрежи от тях на местно, национално, регионално и международно равнище.
2. При действия, съвместно съфинансирани с партньор или с друг донор, или изпълнявани чрез държава-членка при споделено управление или чрез доверителен фонд, създаден от Комисията, държавите, които отговарят на условията за допустимост съгласно правилата на този партньор, друг донор или държава-членка, или които са определени в учредителния акт на доверителния фонд, също отговарят на условията за допустимост.
При действия, изпълнявани чрез един от органите, натоварени с изпълнението, при непряко управление в някоя от категориите, изброени в член 58, параграф 1, буква в), подточки ii) - viii) от Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, държавите, които отговарят на условията за допустимост съгласно правилата на съответния орган, също отговарят на условията за допустимост.
3. При действия, финансирани от един от Инструментите и, в допълнение, от друг инструмент на Съюза за външна дейност, включително Европейския фонд за развитие, набелязаните в който и да е от тези инструменти държави се считат за отговарящи на условията за допустимост за целите на въпросните действия.
При действия от глобално, регионално или трансгранично естество, финансирани от един от Инструментите, държавите, териториите и регионите, попадащи в обхвата на действието, могат да се считат за отговарящи на условията за допустимост за целите на това действие.
4. Всички доставки, направени по силата на договор за възлагане на обществени поръчки или в съответствие със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства и финансирани по настоящия регламент, произхождат от държава, отговаряща на условията за допустимост. Въпреки това, те могат да произхождат от всяка държава, когато количеството на доставките, които ще се направят, е под прага за използването на състезателна процедура на договаряне. За целите на настоящия регламент терминът „произход“ е определен в членове 23 и 24 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (21) и в други законодателни актове на Съюза, уреждащи непреференциалния произход.
5. Правилата по силата на настоящия дял не се прилагат и не създават национални ограничения за физически лица, които са наети от изпълнител или, когато това е приложимо, от подизпълнител, отговарящ на условията за допустимост, или са сключили договор по друг законен начин с такъв изпълнител или подизпълнител.
6. С цел насърчаване на местните способности, пазари и търговия, се дава приоритет на местните и регионалните изпълнители, когато Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012 предвижда възлагане въз основа на една-единствена тръжна процедура. Във всички други случаи участието на местните и регионалните изпълнители се насърчава според съответните разпоредби от този регламент.
7. Допустимостта, както е определена в настоящия дял, може да бъде ограничена по отношение на националността, географското местоположение или характеристиките на кандидатите, когато такива ограничения се изискват поради специфичното естество и целите на действието, и когато те са необходими за неговото ефективно изпълнение. Такива ограничения могат да се прилагат по-специално за участие в процедури по възлагане в случаите на действия в областта на трансграничното сътрудничество.
8. Физическите и юридическите лица, на които са възложени договори, спазват приложимото законодателство в областта на околната среда, включително многостранните споразумения в областта на околната среда, както и международно съгласувани основни трудови стандарти (22).
Член 9
Допустимост за финансиране по ИСР, ЕИС и Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави
1. Оферентите и кандидатите от следните държави отговарят на изискванията за допустимост за финансиране по ИСР, ЕИС и Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави:
а)
държавите членки, бенефициерите, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 231/2014, и договарящите страни по Споразумението за Европейско икономическо пространство;
б)
за ЕИС - партньорските държави, обхванати от ЕИС, и Руската федерация, когато съответната процедура се извършва в контекста на многонационални и трансгранични програми за сътрудничество, в които те участват;
в)
развиващите се страни и територии, включени в списъка на получателите на ОПР, публикуван от ОИСР-КПР („списък на получателите на ОПР“) които не са членове на групата Г-20, и отвъдморските държави и територии, обхванати от Решение 2001/822/ЕО на Съвета (23);
г)
развиващите се страни, включени в списъка на получателите на ОПР, които са членове на групата Г-20, и други страни и територии, когато са бенефициери на действията, финансирани от Съюза в рамките на Инструментите, обхванати от настоящия член;
д)
държави, за които Комисията е установила взаимен достъп до външна помощ. Взаимен достъп за ограничен период от поне една година може да бъде разрешен, когато една държава разреши допустимост при равни условия за образувания от Съюза и от държави, които отговарят на условията за допустимост съгласно Инструментите, обхванати от настоящия член. Комисията взема решение относно взаимния достъп и неговата продължителност в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 16, параграф 2, и след консултация с държавата получател или със съответните държави; както и
е)
държави-членки на ОИСР, в случай на договори, които се изпълняват в най-слабо развити държави или в тежко задлъжнели бедни държави, включени в списъка на получателите на ОПР.
2. Оферентите и кандидатите от държави, които не отговарят на условията за допустимост, или доставките, чийто произход не отговаря на условията за допустимост, могат да бъдат приети за допустими от Комисията в случаите на:
а)
държави, които имат традиционни икономически, търговски или географски връзки със съседните държави бенефициери, или
б)
спешна нужда, липса на продукти и услуги на пазарите на съответните държави или в други надлежно обосновани случаи, в които прилагането на правилата за допустимост биха направили реализацията на проект, програма или действие невъзможна или изключително трудна.
3. За действията, изпълнявани при споделено управление, съответната държава-членка, на която Комисията е делегирала задачите по изпълнението, има право да приеме като отговарящи на условията за допустимост, от името на Комисията, оферентите и кандидатите от държави, които не отговарят на условията за допустимост, посочени в параграф 2 от настоящия член, или стоките, чийто произход не отговаря на условията за допустимост, посочени в член 8, параграф 4.
Член 10
Допустимост за финансиране по ИПП II
1. Оферентите и кандидатите от следните държави отговарят на условията за допустимост за финансиране по ИПП II:
а)
държавите членки, бенефициерите, посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № 231/2014, договарящите страни по Споразумението за Европейско икономическо пространство и партньорските държави, обхванати от ЕИС, и
б)
държавите, които имат реципрочен достъп до външна помощ, установен от Комисията при условията, предвидени в член 9, параграф 1, буква д).
2. Комисията може да приеме като отговарящи на условията за допустимост оферентите и кандидатите от държави, които не отговарят на условията за допустимост, или стоките, чийто произход не отговаря на условията за допустимост, в случаи на спешна нужда или липса на продукти и услуги на пазарите в съответните държави или в други надлежно обосновани случаи, в които прилагането на правилата за допустимост биха направили реализацията на проект, програма или действие невъзможна или изключително трудна.
3. За действията, изпълнявани при споделено управление, съответната държава-членка, на която Комисията е делегирала задачите по изпълнението, има право да приеме като отговарящи на условията за допустимост, от името на Комисията, оферентите и кандидатите от държави, които не отговарят на условията за допустимост, посочени в параграф 2 от настоящия член, или стоките, чийто произход не отговаря на условията за допустимост, посочени в член 8, параграф 4.
Член 11
Допустимост за финансиране по ЕИДПЧ и Инструмента, допринасящ за стабилността и мира
1. Без да се засягат ограниченията, присъщи на естеството и целите на действието, както е предвидено в член 8, параграф 7, участието във възлагането на договори за обществени поръчки или за безвъзмездни средства, както и набирането на експерти, е открито без ограничения в рамките на ЕИДПЧ и Инструмента, допринасящ за стабилността и мира
2. В рамките на ЕИДПЧ следните органи и участници са допустими за финансиране в съответствие с член 4, параграфи 1, 2 и 3 и член 6, параграф 1, буква в):
а)
организации на гражданското общество, включително неправителствени организации с нестопанска цел и независими политически фондации, основани на общността организации и агенции с нестопанска цел в частния сектор, институции и организации и мрежи от тях на местно, национално, регионално и международно равнище;
б)
агенции с нестопанска цел в публичния сектор, институции и организации и мрежи на местно, национално, регионално и международно равнище;
в)
национални, регионални и международни парламентарни органи, когато това е необходимо за постигане на целите на ЕИДПЧ и предложената мярка не може да бъде финансирана по друг инструмент;
г)
международни и регионални междуправителствени организации;
д)
физически лица, образувания без правосубектност и, в изключителни и надлежно обосновани случаи, други органи или участници, които не са определени в настоящия параграф, когато това е необходимо за постигане на целите на ЕИДПЧ.
Член 12
Мониторинг и оценка на действията
1. Комисията осъществява редовен мониторинг на своите действия и прави редовен преглед на постигнатия напредък към очакваните резултати, включително крайните резултати и постиженията. Комисията извършва също оценка на въздействието и ефективността на своите браншови политики и действия, както и на ефективността на изготвянето на програмите, когато е подходящо чрез независимо външно оценяване. Предложенията на Европейския парламент или на Съвета за независими външни оценки се вземат надлежно под внимание. Оценките се основават на принципите от добрата практика на ОИСР-КПР със стремеж да се провери дали са постигнати конкретните цели, като се отчита равенството между половете, доколкото е приложимо, и да се формулират препоръки за подобряване на бъдещите операции. Тези оценки се извършват въз основа на показатели, които са предварително установени, ясни, прозрачни и по целесъобразност измерими и специфични за отделните държави.
2. Комисията изпраща своите доклади за оценка на Европейския парламент, на Съвета и на държавите членки посредством съответния комитет, посочен в член 16. По искане на държавите членки в този комитет могат да се обсъждат конкретни оценки. Резултатите служат за обратна връзка при планиране на програмите и разпределение на ресурсите.
3. Комисията приобщава в подходяща степен всички заинтересовани страни към етапа на оценяването на помощта от Съюза, предоставена по силата на настоящия регламент, и може, когато е подходящо, да направи необходимото да предприеме съвместно оценяване с държавите членки и с партньори в областта на развитието.
4. Посоченият в член 13 доклад отразява основните извлечени поуки и последващите действия във връзка с препоръките от оценките, извършвани през предходните години.
ДЯЛ IV
ДРУГИ ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Годишен доклад
1. Комисията разглежда постигнатия напредък в изпълнението на мерките за външна финансова помощ на Съюза, и считано от 2015 г. представя на Европейския парламент и на Съвета годишен доклад за изпълнението на целите на всеки отделен регламент посредством показатели, измерващи постигнатите резултати и ефикасността на съответния инструмент. Този доклад се представя също на Европейския икономически и социален комитет и на Комитета на регионите.
2. Годишният доклад съдържа информация за предишната година относно финансираните мерки, резултатите от упражнения мониторинг и извършената оценка, участието на съответните партньори, а така също и изпълнението на бюджетните ангажименти и на бюджетните кредити за плащания, разпределени по държави, региони и сектор на сътрудничество. В него се оценяват резултатите от финансовата помощ на Съюза, като се използват, доколкото е възможно, специфични и измерими показатели за нейната роля за постигане на целите на Инструментите. Относно сътрудничеството за развитие в доклада се прави оценка, когато е възможно и подходящо, и на спазването на принципите за ефективност на помощта, включително за иновационните финансови инструменти.
3. Годишният доклад, изготвен през 2021 г., съдържа консолидирана информация от годишните доклади за периода 2014-2020 г. относно цялото финансиране, управлявано съгласно настоящия регламент, като се включват външните целеви приходи и вноските в доверителните фондове и се представя разбивка на разходите по държави бенефициери, използване на финансови инструменти, поети задължения и плащания.
Член 14
Разходи за действия в областта на климата и биологичното разнообразие
Годишната приблизителна оценка на общите разходи, свързани с действията за борба срещу изменението на климата и с биоразнообразието, се извършва въз основа на приетите документи за индикативно програмиране. Финансирането в рамките на Инструментите е предмет на система за годишно проследяване, основана на методологията на ОИСР („маркери от Рио“) - без да се изключва употребата на по-точни методологии, когато съществуват такива - която е интегрирана в съществуващата методология за управлението на изпълнението на програмите на Съюза, с цел количествено определяне на разходите, свързани с действията за борба срещу изменението на климата и с биоразнообразието на нивото на програмите за действие и индивидуалните и специалните мерки, посочени в член 2, параграф 1, и вписани в оценките и годишния доклад.
Член 15
Участие на заинтересовани страни в държавите бенефициери
Комисията гарантира, когато е възможно и целесъобразно, че в процеса на изпълнение се извършва или е извършена надлежна консултация със съответните заинтересовани страни в държавите бенефициери, включително организациите на гражданското общество и местните органи, както и че те имат навременен достъп до съответната информация, позволяваща им да играят значима роля в този процес.
Дял V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитетите, създадени с Инструментите. Тези комитети са комитети по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено чрез писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, когато в рамките на определения срок за предаване на становището председателят на комитета вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета поиска това.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено чрез писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, когато в рамките на определения срок за предаване на становището председателят на комитета вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета поиска това.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от същия регламент.
Приетото решение остава в сила за срока на приетия или изменен документ, програма за действие или мярка.
5. В работата на комитетите по въпроси, свързани с ЕИБ, участва наблюдател от тази банка.
Член 17
Междинен преглед и оценка на Инструментите
1. Не по-късно от 31 декември 2017 г. Комисията представя междинен доклад за изпълнението на всеки от Инструментите, както и за прилагането на настоящия регламент. Той обхваща периода от 1 януари 2014 г. до 30 юни 2017 г. и поставя акцент върху осъществяването на целите на всеки Инструмент посредством показатели, измерващи постигнатите резултати и ефикасността на Инструментите.
С оглед на постигането на целите на всеки отделен Инструмент, в този доклад се разглеждат добавената стойност на всеки от тях, възможностите за опростяване и за вътрешна и външна съгласуваност, включително взаимно допълване и полезно взаимодействие между Инструментите, запазването на целесъобразността на всички цели, приносът на мерките към последователността на външната дейност на Съюза и, където е приложимо, техният принос към приоритетите на Съюза за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж. В доклада се вземат предвид констатациите и заключенията относно дългосрочното въздействие на Инструментите. В него се съдържа информация и за стимулиращия ефект, постигнат от фондовете за всеки отделен финансов инструмент.
Докладът се изготвя с конкретната цел да бъде подобрено прилагането на помощта на Съюза. Той съдържа информация относно решения за подновяване, изменение или спиране на видовете действия, изпълнявани в рамките на Инструментите.
Докладът следва да съдържа и консолидирана информация от съответните годишни доклади относно цялото финансиране, управлявано съгласно настоящия регламент, като се включват външните целеви приходи и вноските в доверителните фондове и се представя разбивка на разходите по държави бенефициери, използване на финансови инструменти, поети задължения и плащания.
Окончателен доклад за оценка за периода 2014-2020 г. се изготвя от Комисията в рамките на междинния преглед за следващия финансов период.
2. Междинният доклад, посочен в параграф 1, първа алинея, се представя на Европейския парламент и на Съвета и се придружава, ако е целесъобразно, от законодателни предложения за внасяне на необходимите изменения в Инструментите и настоящия регламент.
3. Като основа за оценка на степента, в която са били постигнати целите, се използват стойностите на показателите на 1 януари 2014 г.
4. Комисията изисква от партньорските държави да предоставят всички необходими данни и информация в съответствие с международните ангажименти по отношение на ефективността на помощта, за да се даде възможност за мониторинг и оценка на съответните мерки.
5. Дългосрочните постижения и въздействието, както и устойчивостта на ефектите от Инструментите се оценяват в съответствие с правилата и процедурите за мониторинг, оценка и докладване, приложими към съответния момент.
Член 18
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 236/2014
af 11. marts 2014
om fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Union bør vedtage et vidtrækkende sæt instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil, der dækker en række politikker for sådan optræden, og som kræver bestemte fælles regler og procedurer for deres gennemførelse. Der er tale om følgende instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil for perioden 2014-2020: instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (DCI) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (3), Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (»EIDHR«) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 235/2014 (4), Det Europæiske Naboskabsinstrument (»ENI«) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (5), instrumentet der bidrager til stabilitet og fred som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (6), instrumentet for førtiltrædelsesbistand (»IPA II«) som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (7) og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande som oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 234/2014 (8) (i det følgende under ét benævnt »instrumenterne« og enkeltvis »instrumentet«).
(2)
De fælles regler og procedurer bør være i overensstemmelse med de finansielle regler, der er gældende for Unionens almindelige budget og fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (9), herunder de tilsvarende regler, der er vedtaget af Kommissionen (10) med henblik på gennemførelse af nævnte forordning.
(3)
Instrumenterne fastsætter generelt, at aktioner, der skal finansieres på grundlag heraf, bør være genstand for flerårig vejledende programmering, der fastsætter rammerne for vedtagelse af finansieringsafgørelser i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og med de procedurer, der er fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (11)
(4)
Finansieringsafgørelserne bør udmøntes i årlige eller flerårige handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger, når man følger den planlægning, der er fastsat i de flerårige vejledende programmer, i særlige foranstaltninger, hvis det kræves som følge af uforudsete og behørigt berettigede behov eller omstændigheder, og i støtteforanstaltninger. Støtteforanstaltninger kan vedtages enten som en del af et årligt eller flerårigt handlingsprogram eller uden for rammerne af vejledende programmeringsdokumenter.
(5)
Finansieringsafgørelserne bør i et bilag indeholde en beskrivelse af hver aktion med angivelse af mål, vigtigste aktiviteter, forventede resultater, gennemførelsesmetoder, budgettet og en vejledende tidsplan, eventuelle støtteforanstaltninger i tilknytning hertil samt foranstaltninger til overvågning af resultater og bør godkendes yderligere efter de procedurer, der er fastsat i forordning (EU) nr. 182/2011.
(6)
Idet der tages hensyn til politikprogrammeringen eller arten af den finansielle gennemførelse af disse gennemførelsesretsakter, navnlig de budgetmæssige konsekvenser, bør undersøgelsesproceduren anvendes til deres vedtagelse, medmindre der er tale om individuelle og særlige foranstaltninger, der falder under på forhånd fastsatte tærskler. Kommissionen bør imidlertid umiddelbart vedtage gældende gennemførelsesbestemmelser, hvor det er krævet i særligt hastende tilfælde, og der foreligger et behørigt begrundet behov for en hurtig reaktion fra Unionens side. Europa-Parlamentet bør behørigt underrettes herom i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 182/2011.
(7)
Såfremt forvaltningen af en foranstaltning er overdraget til en finansiel formidler, bør Kommissionens afgørelse med hensyn til gennemførelse af instrumenterne navnlig dække bestemmelser om risikodeling, gennemsigtighed, aflønning af den formidler, der har ansvaret for gennemførelse, anvendelse og genanvendelse af midler og af mulig fortjeneste og rapporteringsforpligtelserne og kontrolmekanismerne under hensyntagen til de relevante bestemmelser i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
(8)
Union bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør ske ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenterne for Unionens optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem instrumenterne og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes i henhold til disse instrumenter, og, hvor dette er relevant, anvendelse af finansielle instrumenter, der har en løftestangseffekt.
(9)
I medfør af artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) skal Unionens optræden på den internationale scene bygge på de principper, der ligger til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden: demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, princippet om lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(10)
I overensstemmelse med Unionens forpligtelser på det tredje og fjerde forum på højt plan om bistandseffektivitet (Accra 2008 og Busan 2011) og henstillingen fra Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (»OECD-DAC«) om afbinding af officiel udviklingsbistand (ODA) til de mindst udviklede lande og stærkt gældstyngede fattige lande, bør Kommissionen afbinde Unionens bistand i videst muligt omfang, herunder for så vidt angår innovative finansieringsmekanismer, og fremme deltagelse af enheder fra partnerlande i kontrakttildelingsprocedurer.
(11)
For at sikre synligheden over for borgerne i modtagerlandene og EU-borgerne af Unionens bistand bør der i passende omfang sørges for målrettet kommunikation og information med hensigtsmæssige midler.
(12)
Unionens optræden udadtil under instrumenterne bør bidrage til tydelige resultater (som omfatter udbytteresultater og virkninger) i lande, som modtager ekstern finansiel bistand fra Unionen. Når det er muligt og hensigtsmæssigt, bør resultaterne af Unionens optræden udadtil og effektiviteten af et specifikt instrument omhandlet i betragtning 1 overvåges og vurderes på grundlag af på forhånd fastlagte, klare, gennemsigtige og, hvis det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målelige indikatorer, der er afpasset efter det pågældende instruments særlige karakteristika og mål.
(13)
Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger i hele udgiftscyklussen, herunder vedrørende forebyggelse, påvisning og undersøgelse af uregelmæssigheder samt inddrivelse af midler, der er gået tabt, betalt uberettiget eller anvendt ukorrekt, og i givet fald anvendes sanktioner. Disse foranstaltninger bør gennemføres i overensstemmelse med gældende aftaler, der er indgået med internationale organisationer og tredjelande.
(14)
Der bør fastsættes bestemmelser om finansieringsmetoder, beskyttelse af Unionens finansielle interesser, regler om nationalitet og oprindelse, evalueringen af aktioner, rapportering og revision samt evaluering af instrumenterne.
(15)
Uden at dette berører de samarbejdsmekanismer, der er udviklet med civilsamfundsorganisationer på alle niveauer i overensstemmelse med artikel 11 i TEU, spiller interessenterne fra modtagerlandene, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, en fremtrædende rolle med hensyn til Unionens udenrigspolitik. Det er i forbindelse med gennemførelsesprocessen, navnlig forberedelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af foranstaltninger, der træffes i henhold til denne forordning, vigtigt i behørigt omfang at høre dem for at sikre, at de spiller en meningsfuld rolle i denne proces, og i behørigt omfang at tage hensyn til deres særlige karakter.
(16)
I henhold til artikel 208, artikel 209, stk. 3, og artikel 212 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og på de vilkår, der er fastlagt i vedtægterne for Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1080/2011/EU (12), bidrager EIB til iværksættelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at fremme målene for Unionens udviklingspolitik og andre politikker for Unionens optræden udadtil og intervenerer som supplement til instrumenterne for Unionens optræden udadtil. Mulighederne for at kombinere EIB's finansiering med Unionens budgetressourcer bør udnyttes. EIB høres i forbindelse med Unionens programmeringsproces, hvor dette er relevant.
(17)
Internationale organisationer og udviklingsagenturer samarbejder rutinemæssigt med nonprofitorganisationer som partnere i gennemførelsen og kan være nødt til at overdrage dem budgetgennemførelsesopgaver i behørigt begrundede tilfælde. Uanset artikel 58, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 bør der i denne forordning fastsættes bestemmelser om, at sådanne opgaver kan overdrages til nonprofitorganisationer på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.
(18)
Med henblik på at styrke partnerlandenes ejerskab til deres udviklingsprocesser og den eksterne bistands bæredygtighed og i overensstemmelse med de forpligtelser, som Unionen og partnerlandene har påtaget sig med hensyn til den internationale bistands effektivitet, bør Unionen, hvor dette er hensigtsmæssigt under hensyntagen til den pågældende aktions art, fremme anvendelsen af partnerlandenes egne institutioner, systemer og procedurer
(19)
I overensstemmelse med den europæiske konsensus om udvikling og den internationale dagsorden om bistandseffektivitet og som understreget i Europa-Parlamentets beslutning af 5. juli 2011 om EU's budgetstøtte til udviklingslande i fremtiden skal Kommissionens meddelelse af 13. oktober 2011 med titlen »Forbedring af virkningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden for forandring« og Rådets konklusioner om »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande« af 14. maj 2012 anvendes effektivt til at støtte fattigdomsbekæmpelse og anvendelse af landenes systemer, gøre støtten mere forudsigelig og styrke partnerlandenes ejerskab til udviklingspolitikker og reformer. Udbetalingen af planlagte budgettrancher bør være betinget af de fremskridt, der er gjort i retning af at nå de mål, der er aftalt med partnerlandene. I lande, som modtager denne type finansiel bistand fra Unionen, støtter Unionen udviklingen af parlamentarisk kontrol, revisionskapacitet, gennemsigtighed og offentlig adgang til information.
(20)
EU-aktioner, der sigter mod at fremme de demokratiske principper og styrke demokratiseringen, kan bl.a. gennemføres ved at støtte civilsamfundsorganisationer og uafhængige institutioner, som er aktive på dette område, såsom Den Europæiske Demokratifond.
(21)
Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(22)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme anvendelsesperioden for denne forordning med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (13). Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
GENNEMFØRELSE
Artikel 1
Genstand og principper
1. Ved denne forordning fastsættes reglerne og betingelserne for Unionens tildeling af finansiel bistand til aktioner, herunder handlingsprogrammer og andre foranstaltninger, under følgende instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil for perioden 2014-2020: instrumentet for udviklingssamarbejde (»DCI«), det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder (»EIDHR«), det europæiske naboskabsinstrument (»ENI«), instrumentet der bidrager til stabilitet og fred, instrumentet for førtiltrædelsesbistand (»IPA II«) og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande, som i det følgende under ét benævnes som »instrumenterne« og enkeltvis som »instrumentet«.
I denne forordning omfatter udtrykket »lande« territorier og regioner, alt efter hvad der er relevant.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på gennemførelsen af aktioner til finansiering af Erasmus+-programmet i henhold til forordning (EU) nr. 233/2014, forordning (EU) nr. 232/2014, forordning (EU) nr. 231/2014 og forordning (EU) nr. 234/2014. Disse aktioner gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (14), på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter omhandlet i det instrument, der finder anvendelse, samtidig med at der sikres overensstemmelse med disse forordninger.
3. Kommissionen sikrer, at aktioner gennemføres i overensstemmelse med målene for det gældende instrument og med en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser. Den finansielle bistand, der ydes på grundlag af instrumenterne, skal være i overensstemmelse med de regler og procedurer, der er fastsat ved forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og som fastlægger den grundlæggende finansielle og retlige ramme for deres gennemførelse.
4. Kommissionen benytter ved anvendelsen af denne forordning de mest effektive gennemførelsesmetoder. Hvor det er muligt og hensigtsmæssigt under hensyntagen til aktionens art, vælger Kommissionen også at anvende de mest enkle procedurer.
5. Under hensyntagen til stk. 4 vælger Kommissionen ved anvendelsen af denne forordning at anvende partnerlandenes systemer, hvor dette er muligt og hensigtsmæssigt henset til aktionens art.
6. Unionen tilstræber at fremme, udvikle og konsolidere de demokratiske principper, retsstaten og respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, som Unionen bygger på, hvor dette er relevant på grundlag af dialog og samarbejde med partnerlande og -regioner. Unionen integrerer disse principper i gennemførelsen af instrumenterne.
Artikel 2
Vedtagelse af handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger
1. Kommissionen vedtager årlige handlingsprogrammer, som baseres på de vejledende programmeringsdokumenter, der i givet fald henvises til i det relevante instrument. Kommissionen kan også vedtage flerårige handlingsprogrammer i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 6, stk. 3.
Handlingsprogrammerne skal for hver aktion angive mål, forventede resultater og vigtigste aktiviteter, gennemførelsesmetoderne, budgettet og en vejledende tidsplan, eventuelle støtteforanstaltninger i tilknytning hertil samt foranstaltninger til overvågning af resultater.
Når det er nødvendigt, kan en aktion vedtages som en individuel foranstaltning før eller efter vedtagelsen af årlige eller flerårige handlingsprogrammer.
I tilfælde af uforudsete og behørigt dokumenterede behov eller omstændigheder, og når finansiering via mere egnede kilder ikke er mulig, kan Kommissionen vedtage særlige foranstaltninger, der ikke er omhandlet i de flerårige programmeringsdokumenter, herunder foranstaltninger for at lette overgangen fra nødhjælp til langsigtet udviklingsindsats eller foranstaltninger, der hjælper befolkninger til bedre at modstå tilbagevendende kriser.
2. Handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3.
3. Proceduren i stk. 2, er ikke påkrævet i forbindelse med:
a)
særlige foranstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 5 mio. EUR
b)
særlige foranstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 10 mio. EUR
c)
tekniske ændringer til handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger. Tekniske ændringer er justeringer som f.eks.:
i)
forlængelse af gennemførelsesperioden
ii)
omfordeling af midler mellem aktioner i et årligt eller flerårigt handlingsprogram, eller
iii)
forøgelse eller reduktion af budgettet for de årlige eller flerårige handlingsprogrammer eller for individuelle eller særlige foranstaltninger med højst 20 % af det oprindelige budget, og ikke over 10 mio. EUR,
såfremt sådanne ændringer ikke substantielt vedrører målene for den pågældende foranstaltning.
Foranstaltninger, der vedtages i medfør af dette stykke, meddeles Europa-Parlamentet og medlemsstaterne gennem det i artikel 16 omhandlede relevante udvalg senest en måned efter deres vedtagelse.
4. Stk. 1, 2 og 3 vedrørende handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger finder ikke anvendelse på det grænseoverskridende samarbejde inden for rammerne af ENI.
5. I behørigt dokumenterede særligt hastende tilfælde, f.eks. kriser eller umiddelbare trusler mod demokratiet, retsstaten, menneskerettigheder eller grundlæggende frihedsrettigheder, kan Kommissionen vedtage individuelle eller særlige foranstaltninger eller ændringer af eksisterende handlingsprogrammer efter proceduren i artikel 16, stk. 4.
6. Navnlig for store nye infrastrukturer foretages der på projektniveau en passende miljøscreening, herunder for klimaændringer og indvirkning på biodiversitet, i overensstemmelse med gældende lovgivningsmæssige EU-retsakter, herunder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU (15) og Rådets direktiv 85/337/EØF (16), som om nødvendigt omfatter en vurdering af virkningerne på miljøet (VVM), hvis der er tale om miljøfølsomme projekter. Hvor det er relevant, anvendes der strategiske miljøvurderinger ved gennemførelsen af sektorprogrammer. Det sikres, at interessenterne inddrages i miljøvurderingerne, og at offentligheden får adgang til resultaterne heraf.
7. I forbindelse med udformningen og gennemførelsen af programmer og projekter tages der behørigt højde for kriterier for adgang for handicappede.
Artikel 3
Støtteforanstaltninger
1. EU-finansiering kan anvendes til at dække udgifter til gennemførelse af instrumenterne og virkeliggørelse af de heri opstillede mål, herunder administrativ støtte i forbindelse med forberedelse, opfølgning, overvågning, revision og evaluering, som er umiddelbart nødvendig for en sådan gennemførelse, samt udgifter i Unionens delegationer til den administrative støtte, der er nødvendig til at forvalte de foranstaltninger, der finansieres under instrumenterne.
2. Såfremt de aktiviteter, der er omhandlet i litra a), b) og c), vedrører de overordnede mål for det gældende instrument, der gennemføres ved aktioner, kan Unionens finansiering dække:
a)
undersøgelser, møder, information, bevidstgørelse, uddannelse, forberedelse og udveksling af erhvervede erfaringer og bedste praksis, publikationsaktiviteter og eventuelle andre udgifter til administrativ eller teknisk bistand, der er nødvendig til forvaltning af aktioner
b)
forskningsaktiviteter og undersøgelser af relevante spørgsmål og videreformidling heraf
c)
udgifter vedrørende informations- og kommunikationsaktioner, herunder udvikling af kommunikationsstrategier og kommunikation om Unionens politiske prioriteter.
3. Støtteforanstaltninger kan finansieres uden for rammerne af vejledende programmeringsdokumenter. Kommissionen vedtager om nødvendigt støtteforanstaltninger efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3.
Undersøgelsesproceduren finder ikke anvendelse på vedtagelsen af støtteforanstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 10 mio. EUR.
Støtteforanstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 10 mio. EUR, meddeles Europa-Parlamentet og medlemsstaterne gennem det i artikel 16 omhandlede relevante udvalg senest en måned efter deres vedtagelse.
AFSNIT II
BESTEMMELSER OM FINANSIERINGSMETODER
Artikel 4
Generelle finansielle bestemmelser
1. Unionens finansielle bistand kan ydes gennem de former for finansiering, der er fastsat ved forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og i særdeleshed:
a)
tilskud
b)
indkøbsaftaler vedrørende tjenesteydelser, varer eller bygge- og anlægsarbejder
c)
generel eller sektorvis budgetstøtte.
d)
bidrag til trustfonde, der etableres af Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 187 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012
e)
finansielle instrumenter som f. eks. lån, garantier, egenkapital eller kvasiegenkapital, investeringer eller andele og risikodelingsinstrumenter, så vidt muligt under ledelse af EIB i overensstemmelse med dennes eksterne mandat, jf. afgørelse nr. 1080/2011/EU (17), et multilateralt europæisk finansieringsinstitut, såsom Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, eller et bilateralt europæisk finansieringsinstitut, som f.eks. bilaterale udviklingsbanker, eventuelt kombineret med supplerende tilskud fra andre kilder.
2. Generel eller sektorvis budgetstøtte, jf. stk. 1, litra c), er baseret på et gensidigt ansvar og fælles forpligtelser over for de universelle værdier og sigter mod at styrke de kontraktbaserede partnerskaber mellem Unionen og partnerlandene med henblik på at fremme demokrati, menneskerettigheder og retsstaten, støtte en inklusiv holdbar økonomisk vækst og udrydde fattigdom.
Enhver afgørelse om at yde generel eller sektorvis budgetstøtte skal være baseret på Unionens vedtagne budgetstøttepolitik, et sæt klare støtteberettigelseskriterier og en omhyggelig vurdering af risici og fordele.
En vigtig forudsætning for denne afgørelse skal være en vurdering af partnerlandenes engagement, resultater og fremskridt for så vidt angår demokrati, menneskerettigheder og retsstaten. Den generelle eller sektorvise budgetstøtte skal differentieres på en sådan måde, at der tages bedre højde for de politiske, økonomiske og sociale forhold i partnerlandet under hensyntagen til sårbare situationer.
I forbindelse med tildeling af generel eller sektorvis budgetstøttei overensstemmelse med artikel 186 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, fastlægger og overvåger Kommissionen tydeligt konditionaliteten herfor og støtter udviklingen af parlamentarisk kontrol og revisionskapacitet og øger gennemsigtigheden og den offentlige adgang til information. Udbetaling af generel eller sektorvis budgetstøtte er betinget af, at der gøres tilfredsstillende fremskridt i retning af at nå de mål, der er aftalt med partnerlandet.
3. Organer, der overlades gennemførelsen af finansielle instrumenter som omhandlet i stk. 1, litra e), skal opfylde kravene i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og følge Unionens mål, standarder og politikker samt bedste praksis med hensyn til brug af og rapportering om EU-midler.
Disse finansielle instrumenter kan opdeles i faciliteter med henblik på gennemførelse og rapportering.
I henhold til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 kan Unionens finansielle bistand også ydes gennem bidrag til internationale, regionale eller nationale fonde, f. eks. fonde, der er etableret eller forvaltes af EIB, af medlemsstater, af partnerlande og regioner eller af internationale organisationer, med henblik på at tiltrække fælles finansiering fra en række donorer eller til fonde, der er oprettet af en eller flere donorer med sigte på fælles gennemførelse af projekter.
4. Gensidig adgang for Unionens finansielle institutioner til finansielle instrumenter, som er etableret af andre organisationer, fremmes, hvis det er hensigtsmæssigt.
5. I forbindelse med tildeling af Unionens finansielle bistand, som omhandlet i stk. 1, træffer Kommissionen, hvis det er hensigtsmæssigt, alle nødvendige foranstaltninger for at sikre synligheden af Unionens finansielle bistand. Disse omfatter foranstaltninger, som pålægger modtagere af EU-midler krav til synlighed, undtagen i behørigt begrundede tilfælde. Kommissionen er ansvarlig for at overvåge modtagernes overholdelse af disse krav.
6. Alle indtægter under ét finansielt instrument tildeles det pågældende finansielle instrument som interne formålsbestemte indtægter. Hvert femte år undersøger Kommissionen, hvilket bidrag der er ydet for at nå Unionens mål, og effektiviteten af eksisterende finansielle instrumenter.
7. Unionens finansielle bistand gennemføres af Kommissionen, som fastsat i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, direkte af Kommissionens afdelinger, af EU-delegationer og af gennemførelsesorganer ved delt forvaltning sammen med medlemsstaterne eller indirekte ved at overdrage budgetgennemførelsesopgaver til de enheder, der er opført i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Disse enheder sikrer overensstemmelse med Unionens optræden udadtil og kan overdrage budgetgennemførelsesopgaver til andre enheder på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.
De opfylder årligt deres forpligtelse i henhold til artikel 60, stk. 5, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Revisionserklæringen forelægges om nødvendigt senest en måned efter beretningen og forvaltningsredegørelsen, som Kommission tager højde for i sin garanti.
Internationale organisationer som omhandlet i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. ii), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og organer i medlemsstaterne som omhandlet i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. v) og vi), i nævnte forordning, der har fået overdraget opgaver af Kommissionen, kan også overdrage budgetgennemførelsesopgaver til nonprofitorganisationer, der er i besiddelse af passende operationel og finansiel kapacitet, på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.
Organer, som opfylder kriterierne i artikel 60, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anses for at opfylde udvælgelseskriterierne som omhandlet i artikel 139 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
8. De former for finansiering, der er omhandlet i stk. 1 og i artikel 6, stk. 1, og de gennemførelsesmetoder, der er omhandlet i stk. 1b, vælges på grundlag af deres egnethed med hensyn til at nå de specifikke mål med aktionerne og til at levere resultater, navnlig under hensyn til kontrolomkostningerne, den administrative byrde og den forventede risiko for ikke-overholdelse af regler. For tilskud omfatter dette overvejelser om anvendelse af faste beløb, faste satser og enhedsomkostninger.
9. Aktioner, der finansieres under instrumenterne, kan gennemføres ved hjælp af parallel eller fælles samfinansiering.
I tilfælde af parallel samfinansiering opdeles en aktion i flere tydeligt identificerbare komponenter, der hver især finansieres af de forskellige partnere, som deltager i samfinansieringen, således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan fastslås.
I tilfælde af fælles samfinansiering fordeles de samlede omkostninger ved en aktion mellem de partnere, der deltager i finansieringen, og midlerne sammenlægges, således at det ikke længere er muligt at identificere finansieringskilden for en specifik aktivitet under aktionen. I sådanne tilfælde overholder den efterfølgende offentliggørelse af tilskud og indkøbskontrakter, som omhandlet i artikel 35 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, de eventuelle regler, der gælder for det bemyndigede organ.
10. Samarbejde mellem Unionen og dens partnere under anvendelse af finansiering som omhandlet i stk. 1 eller artikel 6, stk. 1, kan bl.a. udmønte sig i:
a)
tresidede ordninger, hvorved Unionen med tredjelande koordinerer sin bistand til et partnerland eller en partnerregion
b)
administrative samarbejdsforanstaltninger som f. eks. partnerskaber mellem offentlige institutioner, lokale myndigheder, nationale offentlige organer eller privatretlige enheder, der har fået overdraget offentlige tjenesteydelser for en medlemsstat og et partnerland eller en partnerregion, samt samarbejdsforanstaltninger, der omfatter eksperter fra den offentlige sektor, der er udsendt af medlemsstaterne, og deres regionale og lokale myndigheder
c)
bidrag til afholdelse af omkostninger, der er nødvendige for at etablere og administrere et offentligt-privat partnerskab
d)
støtteprogrammer for sektorpolitikker, hvorved Unionen yder støtte til et partnerlands sektorprogram
e)
i tilfælde af ENI og IPA II, bidrag til omkostningerne ved landenes deltagelse i Unionens programmer og agenturer
f)
rentegodtgørelser
g)
finansiering gennem tilskud til EU-agenturer.
11. I forbindelse med arbejde med interessenter fra modtagerlandene tager Kommissionen ved fastlæggelsen af finansieringsmetoder, arten af bidrag, tildelingsmetoder og de administrative bestemmelser om forvaltning af tilskud højde for aktørernes særlige karakter, herunder behov og baggrund, med henblik på at nå og på bedst mulig vis imødekomme den bredest mulige vifte af sådanne interessenter. Specifikke metoder skal fremmes i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, som f.eks. partnerskabsaftaler, tilladelse til indgåelse af subgrantaftaler, underhåndsaftaler, direkte tildeling eller begrænset adgang til indkaldelser af forslag eller faste beløb.
12. I forbindelse med sin støtte til overgangs- og reformprocessen i partnerlandene bygger Unionen på og udveksler medlemsstaternes tidligere erfaringer, hvis det er hensigtsmæssigt.
Artikel 5
Skatter, afgifter og told
Unionens bistand genererer og indebærer ikke opkrævning af særlige skatter, særlig told eller særlige afgifter.
Med tredjelandene aftales der i givet fald passende bestemmelser, som fritager aktioner til gennemførelse af Unionens finansielle bistand for skatter, told og afgifter. I modsat fald er skatter, told og afgifter omfattet af de betingelser, der er fastsat i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
Artikel 6
Særlige finansielle bestemmelser
1. Bortset fra de typer finansiering, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, kan Unionen også yde finansiel bistand under nedenstående instrumenter i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 via følgende typer finansiering:
a)
under DCI og ENI, gældssanering, i forbindelse med internationalt aftalte gældssaneringsprogrammer
b)
under DCI og instrumentet der bidrager til stabilitet og fred, i ekstraordinære tilfælde sektorspecifikke eller generelle importprogrammer, der kan være:
i)
sektorspecifikke importprogrammer vedrørende naturalier
ii)
sektorspecifikke importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af sektorspecifik import eller
iii)
generelle importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af generel import af en lang række produkter.
c)
under EIDHR, direkte ydelse af:
i)
små tilskud til menneskerettighedsforkæmpere til finansiering af hastende beskyttelsesaktioner, hvor det er relevant, uden behov for samfinansiering
ii)
tilskud til finansiering af aktioner, hvor det er relevant, uden behov for samfinansiering, under meget vanskelige vilkår eller i meget vanskelige situationer som omhandlet i artikel 2, stk. 4, i forordning (EU) nr. 235/2014, hvor en indkaldelse af forslag ville være uhensigtsmæssig. Sådanne tilskud kan ikke overstige 1 000 000 EUR og har en varighed på højst 18 måneder, som kan forlænges med yderligere 12 måneder i tilfælde af objektive og uforudsete hindringer for deres gennemførelse.
iii)
tilskud til Kontoret for FN's højkommissær for menneskerettigheder samt til det fælleseuropæiske universitetscenter for menneskerettigheder og demokratisering, som tilbyder en europæisk mastergrad i menneskerettigheder og demokratisering og et EU-FN-stipendieprogram, og det hertil knyttede netværk af universiteter, der tilbyder Ph.D.-studier i menneskerettigheder, herunder stipendier til studerende og menneskerettighedsforkæmpere fra tredjelande.
2. Under ENI og IPA II skal programmerne for grænseoverskridende samarbejde gennemføres navnlig ved delt forvaltning med medlemsstaterne eller ved indirekte forvaltning med tredjelande eller internationale organisationer. Der skal fastlægges nærmere regler i gennemførelsesretsakter, som vedtages på grundlag af forordning (EU) nr. 232/2014 og forordning (EU) nr. 231/2014.
3. Kommissionen kan vedtage flerårige handlingsprogrammer
a)
for en periode på op til tre år i tilfælde af tilbagevendende aktioner
b)
for en periode på op til syv år under IPA II.
Når der indgås flerårige forpligtelser, skal de indeholde bestemmelser, der angiver, at forpligtelserne for årene efter det første forpligtelsesår er vejledende og afhænger af Unionens fremtidige årlige budgetter.
4. Budgetforpligtelser for aktioner under ENI og IPA II, der løber over mere end ét regnskabsår, kan opdeles på flere år i årlige trancher.
Medmindre andet er fastlagt i de gældende regler, frigør Kommissionen i sådanne tilfælde automatisk den del af en budgetmæssig forpligtelse til et program, som ikke er udnyttet til betaling af forfinansieringen eller til mellemliggende betalinger, eller for hvilken det bemyndigede organ ikke har fremlagt en attesteret udgiftsoversigt eller en betalingsanmodning pr. 31. december i det femte år efter det år, hvor budgetforpligtelsen blev indgået.
5. Reglerne for grænseoverskridende samarbejde under IPA II, som gennemføres ved delt forvaltning med medlemsstaterne, skal være i overensstemmelse med reglerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (18) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 (19).
Artikel 7
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Ved gennemførelse af aktioner finansieret i medfør af denne forordning træffer Kommissionen passende foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes mod svig, korruption og andre ulovligheder gennem effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb eller i givet fald ved tilbagebetaling af disse beløb og, hvor det er hensigtsmæssigt, ved administrative og finansielle sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og har en afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens repræsentanter og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at revidere eller, hvis der er tale om internationale organisationer, beføjelse til efter aftaler indgået med dem at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til denne forordning.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med de bestemmelser og procedurer, der er fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (20), og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (21), med henblik på at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en tilskudsaftale eller -beslutning eller en kontrakt, der finansieres i medfør af denne forordning.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, kontrakter, aftaler og afgørelser om tilskud, der er et resultat af gennemførelsen af denne forordning, indeholde bestemmelser, der giver Kommissionen, Revisionsretten og OLAF udtrykkelig bemyndigelse til at gennemføre sådanne revisioner og en sådan kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med deres respektive beføjelser.
AFSNIT III
REGLER OM NATIONALITET OG OPRINDELSE I FORBINDELSE MED OFFENTLIGE INDKØB, TILDELING AF TILSKUD OG ANDRE TILDELINGSPROCEDURER
Artikel 8
Generelle regler
1. Deltagelse i procedurer for tildeling af indkøbskontrakter og i tilskuds- og andre tildelingsprocedurer vedrørende aktioner, der finansieres i medfør af denne forordning til fordel for tredjeparter, er åben for alle fysiske personer, der er statsborgere i et støtteberettiget land, og for juridiske personer, der reelt er etableret i et støtteberettiget land som defineret i det gældende instrument i dette afsnit, samt for internationale organisationer.
Juridiske personer kan omfatte civilsamfundsorganisationer, som f.eks. ikkestatslige, nonprofitorganisationer og uafhængige politiske institutter, organisationer, der har rod i lokalsamfundet, og privatretlige nonprofitagenturer, -institutioner og -organisationer og netværk heraf på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan.
2. I tilfælde af aktioner, der samfinansieres med et partnerland eller et andet donorland, eller som gennemføres gennem EU-en medlemsstat ved delt forvaltning eller en trustfond oprettet af Kommissionen, er lande, som er støtteberettigede efter reglerne i det pågældende partnerland, andet donorland eller medlemsstaten eller fastsat i akten om oprettelse af EU-trustfonden, også støtteberettigede.
I tilfælde af aktioner, der gennemføres ved hjælp af et bemyndiget organ ved indirekte forvaltning inden for en kategori, der er opført i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. ii)-viii), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, er lande, som er støtteberettigede efter det pågældende organs regler, også støtteberettigede.
3. I tilfælde af aktioner, der finansieres med et af instrumenterne og desuden med et andet instrument for Unionens optræden udadtil, herunder Den Europæiske Udviklingsfond, skal lande, som kommer ind under et af disse instrumenter, betragtes som støtteberettigede for så vidt angår de pågældende aktioner.
I tilfælde af aktioner af global, regional eller grænseoverskridende art, der finansieres med et af instrumenterne, kan de pågældende lande, områder og regioner, der er omfattet af aktionen, betragtes som støtteberettigede, for så vidt angår den pågældende aktion.
4. Alle leverancer, der købes under en indkøbskontrakt eller under en tilskudsaftale, der finansieres i medfør af denne forordning, skal hidrøre fra et støtteberettiget land. De kan imidlertid have oprindelse i et hvilket som helst land, hvis den mængde leverancer, der skal indkøbes, er under grænsen for anvendelse af proceduren med forhandling på konkurrencevilkår. I denne forordning forstås udtrykket »oprindelse« som defineret i artikel 23 og 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (22) og i andre lovgivningsmæssige EU-retsakter, der indeholder bestemmelser om ikke-præferenceoprindelse.
5. Reglerne i dette afsnit anvendes ikke på og skaber ikke statsborgerskabsbegrænsninger for fysiske personer, der er beskæftiget af eller på anden måde lovligt ansat af en støtteberettiget leverandør eller, i givet fald, en underleverandør.
6. For at styrke lokal kapacitet, lokale markeder og lokale indkøb skal der gives prioritet til lokale og regionale leverandører, såfremt forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 giver mulighed for tildeling på grundlag af et enkelt bud. I alle andre tilfælde skal lokale og regionale leverandørers deltagelse fremmes i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i nævnte forordning.
7. Støtteberettigelse som omhandlet i dette afsnit kan begrænses med hensyn til ansøgernes statsborgerskab, geografiske placering eller art, når sådanne begrænsninger er påkrævet som følge af aktionens specifikke art og mål, og når de er nødvendige for en effektiv gennemførelse heraf. Sådanne restriktioner kan navnlig gælde for deltagelse i tildelingsprocedurer i forbindelse med grænseoverskridende samarbejdsaktioner.
8. Fysiske og juridiske personer, der er blevet tildelt kontrakter, skal overholde gældende miljølovgivning, herunder multilaterale miljøaftaler og grundlæggende internationalt aftalte arbejdsmarkedsnormer (23).
Artikel 9
Støtteberettigelse under DCI, ENI og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande
1. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra nedenstående lande er berettiget til støtte under DCI, ENI og partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande:
a)
Medlemsstater, støttemodtagere, der er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 231/2014 og de kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
b)
for ENI's vedkommende, partnerlande, der er omfattet af ENI, og Den Russiske Føderation, når den relevante procedure finder sted inden for rammerne af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer omfattende flere lande, som de deltager i
c)
udviklingslande og -territorier, som er opført på den af OECD-DAC offentliggjorte liste over modtagere af officiel udviklingsbistand (»listen over modtagere af officiel udviklingsbistand«), og som ikke er medlemmer af G20-gruppen, og oversøiske lande og territorier, der er omfattet af Rådets afgørelse 2001/822/EF (24)
d)
udviklingslande, som er opført på listen over modtagere af officiel udviklingsbistand, og som er medlemmer af G20-gruppen, og andre lande og territorier, når de er omfattet af den aktion, der er finansieret af Unionen under de instrumenter, som er omhandlet i denne artikel
e)
lande, for hvilke Kommissionen har truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand. Der kan indrømmes gensidig adgang i en begrænset periode på mindst et år, når et land indrømmer enheder fra Unionen og fra lande, der er støtteberettigede under de instrumenter, der er omhandlet i denne artikel, støtteberettigelse på lige vilkår. Kommissionen træffer beslutning om gensidig adgang og om dens varighed i henhold til den rådgivningsprocedure, der er omhandlet i artikel 15, stk. 2, og efter høring af det eller de pågældende modtagerlande, og
f)
medlemslande i OECD i tilfælde af kontrakter, der gennemføres i et af de mindst udviklede lande, eller et højt forgældet fattigt land, som er opført på listen over modtagere af officiel udviklingsbistand.
2. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande eller varer fra ikke-støtteberettigede oprindelseslande kan af Kommissionen vurderes at være støtteberettigede, hvis der er tale om:
a)
lande med traditionelle økonomiske og handelsmæssige forbindelser eller med geografiske forbindelser til nabomodtagerlande, eller
b)
et hastende behov for eller mangel på produkter og tjenesteydelser på de berørte landes markeder eller i andre behørigt begrundede tilfælde, hvor anvendelse af reglerne for støtteberettigelse ville gøre det umuligt eller ekstremt vanskeligt at gennemføre et projekt, et program eller en aktion.
3. For aktioner, der gennemføres ved delt forvaltning, har den pågældende medlemsstat, som Kommissionen har overdraget gennemførelsesopgaver, beføjelse til på Kommissionens vegne som støtteberettigede at godkende tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande som omhandlet i stk. 2 i denne artikel, eller at godkende varer fra et ikke-støtteberettiget land som omhandlet i artikel 8, stk. 4.
Artikel 10
Støtteberettigelse under IPA II
1. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra følgende lande er berettigede til finansiering under IPA II.
a)
Medlemsstater, støttemodtagere, der er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 231/2014, de kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og partnerlande, der er omfattet af ENI, og
b)
lande, for hvilke Kommissionen har truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand på de vilkår, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, litra e).
2. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande eller varer af ikke-støtteberettiget oprindelse kan af Kommissionen vurderes at være støtteberettigede, i tilfælde hvor der er et hastende behov for eller mangel på produkter og tjenesteydelser på de berørte landes markeder eller i andre behørigt begrundede tilfælde, hvor anvendelsen af reglerne for støtteberettigelse ville gøre det umuligt eller ekstremt vanskeligt at gennemføre et projekt, et program eller en aktion.
3. For aktioner, der gennemføres ved delt forvaltning, har den pågældende medlemsstat, som Kommissionen har overdraget gennemførelsesopgaver, beføjelse til på Kommissionens vegne som støtteberettigede at godkende tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra ikke-støtteberettigede lande som omhandlet i stk. 2, eller at godkende varer fra etb ikke-støtteberettiget land som omhandlet i artikel 8, stk. 4.
Artikel 11
Støtteberettigelse under EIDHR og instrumentet der bidrager til stabilitet og fred
1. Med forbehold af de begrænsninger, der skyldes aktionens art og målsætning som omhandlet i artikel 8, stk. 7, er deltagelsen i procedurer for tildeling af indkøbskontrakter eller tilskud samt rekruttering af eksperter åben uden begrænsninger under EIDHR og instrumentet der bidrager til stabilitet og fred.
2. Under EIDHR er følgende organer og aktører berettigede til støtte i henhold til artikel 4, stk. 1, 2 og 3, og artikel 6, stk. 1, litra c):
a)
civilsamfundsorganisationer, herunder ikkestatslige nonprofitorganisationer og uafhængige politiske institutter, organisationer, der har rod i lokalsamfundet, og privatretlige nonprofitagenturer, -institutioner og -organisationer og netværk heraf på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan
b)
offentligretlige nonprofitagenturer, -institutioner, -organisationer og -netværk på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan
c)
nationale, regionale og internationale parlamentariske organer, når det er nødvendigt for at nå målene med EIDHR, og den foreslåede foranstaltning ikke kan finansieres under et andet instrument
d)
internationale og regionale mellemstatslige organisationer
e)
fysiske personer, enheder, som ikke er juridiske personer, og, i behørigt dokumenterede undtagelsestilfælde, andre organer eller aktører, der ikke er omhandlet i dette stykke, når det er nødvendigt for at nå EIDHR's mål.
Artikel 12
Overvågning og evaluering af aktioner
1. Kommissionen overvåger regelmæssigt sine aktioner og evaluerer de fremskridt, der er gjort for at levere de forventede resultater, som dækker output og resultater. Kommissionen evaluerer også sine sektorpolitikkers og -aktioners indvirkning og effektivitet og programmeringens effektivitet, eventuelt ved hjælp af uafhængige eksterne evalueringer. Der tages behørigt hensyn til forslag fra Europa-Parlamentet eller Rådet om uafhængige eksterne evalueringer. Evalueringerne skal være baseret på OECD-DAC-principper for god praksis, der søger at efterprøve, om de specifikke mål, i givet fald under hensyntagen til ligestilling mellem kønnene, er nået, og formulere henstillinger med henblik på at forbedre fremtidige operationer. Disse evalueringer foretages på baggrund af forudfastsatte, klare, gennemsigtige og, hvor det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målbare indikatorer.
2. Kommissionen sender sine evalueringsrapporter til Europa-Parlamentet, til Rådet og til medlemsstaterne via det relevante udvalg, der er omhandlet i artikel 16. Specifikke evalueringer kan drøftes i nævnte udvalg efter anmodning fra medlemsstaterne. Der tages højde for resultaterne ved fastlæggelse af programmer og tildeling af midler.
3. Kommissionen inddrager i et passende omfang alle relevante interessenter i evalueringen af den EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, og kan, hvor det er relevant, søge at foretage fælles evalueringer med medlemsstaterne og udviklingspartnere.
4. Den i artikel 13 omtalte rapport skal redegøre for de vigtigste erfaringer og opfølgningen af henstillingerne fra de foregående års evalueringer.
AFSNIT IV
ANDRE FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 13
Årsrapport
1. Kommissionen undersøger, hvilke fremskridt der er gjort med gennemførelsen af foranstaltningerne i Unionens eksterne finansielle bistand og forelægger fra 2015 og fremover Europa-Parlamentet og Rådet en årsrapport om opfyldelsen af målene for hver forordning ved hjælp af indikatorer, der måler de opnåede resultater og det relevante instruments effektivitet. Rapporten fremsendes også til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.
2. Årsrapporten skal indeholde oplysninger vedrørende det foregående år om de finansierede foranstaltninger, overvågnings- og evalueringsresultater, inddragelse af relevante partnere og gennemførelse af budgetforpligtelser og -betalinger opdelt efter land, region og samarbejdsområde. Den skal indeholde en vurdering af resultaterne af Unionens finansielle bistand, så vidt muligt under anvendelse af specifikke og målelige indikatorer for dens rolle for opnåelsen af de mål, der er opstillet for instrumenterne. For så vidt angår udviklingssamarbejde skal rapporten også, når det er muligt og relevant, indeholde en vurdering af efterlevelsen af principperne om bistandseffektivitet, herunder for innovative finansielle instrumenter.
3. Den årsrapport, som udarbejdes i 2021, skal indeholde konsoliderede oplysninger fra årsrapporterne vedrørende perioden 2014-2020 om al finansiering, der er omfattet af denne forordning, herunder eksterne formålsbestemte indtægter og bidrag til trustfonde, og vise fordelingen af udgifter på modtagerland, anvendelse af finansielle instrumenter, forpligtelser og betalinger.
Artikel 14
Klimaindsats- og biodiversitetsudgifter
Der foretages på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter, der er vedtaget, et årligt skøn over de samlede udgifter i forbindelse med klimaindsats og biodiversitet. De midler, som tildeles under instrumenterne, vil være omfattet af et system med årlig opfølgning baseret på OECD-metoden (»Rio-markører«) uden dermed at udelukke anvendelsen af mere præcise metoder, når de er til rådighed, som er integreret i den eksisterende metode til resultatstyring af EU-programmer, og som skal anvendes til kvantificering af udgifter vedrørende klimaindsats og biodiversitet i forbindelse med de handlingsprogrammer og individuelle og særlige foranstaltninger, der henvises til i artikel 2, stk. 1, og som indgår i evalueringer og i årsrapporten.
Artikel 15
Inddragelse af interessenter fra modtagerlande
Kommissionen skal, når det er muligt og hensigtsmæssigt, sikre, at relevante interessenter framodtagerlandene, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, bliver eller er blevet behørigt hørt i gennemførelsesprocessen og har rettidig adgang til relevante oplysninger, der sætter dem i stand til at spille en meningsfuld rolle i den proces.
AFSNIT V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af de udvalg, der er nedsat for instrumenterne. Disse udvalg er udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Når udvalgets udtalelse skal indhentes ved en skriftlig procedure, afsluttes denne procedure uden resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom eller et simpelt flertal af udvalgets medlemmer anmoder herom inden for fristen for afgivelse af udtalelsen.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Når udvalgets udtalelse skal indhentes ved en skriftlig procedure, afsluttes denne procedure uden resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom eller et simpelt flertal af udvalgets medlemmer anmoder herom inden for fristen for afgivelse af udtalelsen.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011 sammenholdt med artikel 5 i nævnte forordning.
Den vedtagne afgørelse forbliver i kraft i gyldighedsperioden for det dokument, det handlingsprogram eller den foranstaltning, der er blevet vedtaget eller ændret.
5. En observatør fra EIB deltager i udvalgets arbejde i spørgsmål, der vedrører EIB.
Artikel 17
Midtvejsrevision og evaluering af instrumenterne
1. Kommissionen fremlægger senest den 31. december 2017 en midtvejsrevisionsrapport om gennemførelsen af hvert instrument og af denne forordning. Den dækker perioden fra den 1. januar 2014 til den 30. juni 2017 og skal fokusere på opfyldelsen af målene for hvert instrument ved hjælp af indikatorer, der måler de opnåede resultater og instrumenternes effektivitet.
Med henblik på at opfylde målene for hvert instrument skal rapporten desuden vurdere hvert instruments merværdi, mulighederne for forenkling, intern og ekstern kohærens, herunder komplementariteten og synergierne mellem instrumenterne, alle målenes fortsatte relevans og foranstaltningernes bidrag til Unionens sammenhængende optræden udadtil og, hvor det er relevant, til Unionens prioriterede mål om en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Den skal tage hensyn til eventuelle resultater og konklusioner for så vidt angår instrumenternes langsigtede virkning. Den skal også indeholde oplysninger om løftestangseffekten af midlerne fra hvert af de finansielle instrumenter.
Rapporten udarbejdes med det specifikke formål at forbedre gennemførelsen af Unionens bistand. Den skal indeholde oplysninger vedrørende afgørelser om fornyelse, ændring eller suspension af de typer aktioner, der gennemføres under instrumenterne.
Rapporten skal også indeholde konsoliderede oplysninger fra de relevante årsrapporter om al finansiering, der er omfattet af denne forordning, herunder eksterne formålsbestemte indtægter og bidrag til trustfonde, og vise fordelingen af udgifter på modtagerland, anvendelse af finansielle instrumenter, forpligtelser og betalinger.
Kommissionen fremlægger en endelig evalueringsrapport for perioden 2014-2020 som led i interimsundersøgelsen af den næste finansieringsperiode.
2. Den i stk. 1, første afsnit, omhandlede midtvejsrevisionsrapport forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet og ledsages eventuelt af lovgivningsforslag om nødvendige ændringer af instrumenterne og af denne forordning.
3. Indikatorværdierne pr. 1. januar 2014 skal anvendes som grundlag for at vurdere, i hvilket omfang målene er nået.
4. Kommissionen kræver, at partnerlandene fremlægger alle nødvendige data og oplysninger i overensstemmelse med de internationale forpligtelser vedrørende bistandseffektivitet med henblik på at muliggøre overvågning og evaluering af de pågældende foranstaltninger.
5. Instrumenternes langsigtede resultater og indvirkninger samt bæredygtigheden af instrumenternes effekt evalueres i overensstemmelse med de til den tid gældende regler og procedurer for overvågning, evaluering og rapportering.
Artikel 18
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 indtil den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.