РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 14 октомври 2014 година
за определяне на трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща трета държава съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
(2014/715/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално член 31 от него,
като има предвид, че:
1. ВЪВЕДЕНИЕ
(1)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 (Регламентът относно ННН риболов) създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (ННН риболов).
(2)
В глава VI от Регламента относно ННН риболов се посочват процедурата за определяне на несътрудничещите трети държави, предприетите действия спрямо държавите, определени като несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещите държави, заличаването на трети държави от списъка на несътрудничещите държави, оповестяването на списъка на несътрудничещите държави и всички извънредни мерки.
(3)
Съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов Европейската комисия може да определи трети държави, които смята за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов. Дадена трета държава може да бъде определена като несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява произтичащите от международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(4)
Определянето на несътрудничещите трети държави се основава на прегледа на цялата информация, както е посочено в член 31, параграф 2 от Регламента относно ННН риболов.
(5)
В съответствие с член 33 от Регламента относно ННН риболов Съветът може да състави списък на несътрудничещите държави. Към тези държави се прилагат мерките, посочени в член 38 от Регламента относно ННН риболов.
(6)
Съгласно член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов от третите държави на знамето се изисква да уведомяват Комисията за своята организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които са длъжни да спазват техните риболовни кораби.
(7)
Съгласно член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в областите, свързани с прилагането на разпоредбите за сертифициране на улова, определени в посочения регламент.
(8)
В съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов с Решение на Комисията от 15 ноември 2012 г. (2) (Решението от 15 ноември 2012 г.) Комисията уведоми осем трети държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи държави съгласно Регламента относно ННН риболов.
(9)
В своето решение от 15 ноември 2012 г. Комисията включи информацията за съществените факти и съображения, мотивиращи подобно предварително определяне.
(10)
Също на 15 ноември 2012 г. с отделни писма Комисията уведоми осемте трети държави относно факта, че тя разглежда възможността те да бъдат определени като несътрудничещи трети държави. Решението от 15 ноември 2012 г. беше приложено към тези писма.
(11)
В тези писма Комисията подчерта, че за да се избегне определянето и предложението за официално включване в списъка като несътрудничеща трета държава, както е предвидено съответно в членове 31 и 33 от Регламента относно ННН риболов, засегнатите трети държави се приканват да изготвят и приложат, в тясно сътрудничество с Комисията, план за действие с цел да се коригират недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г. Навременното и ефективно изпълнение на плана за действие от страна на въпросните държави би могло да предотврати това те да бъдат определени за несътрудничещи трети държави и да бъдат предложени за окончателно включване в списъка.
(12)
Вследствие на това Комисията прикани въпросните осем трети държави: i) да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; ii) да направят оценка на изпълнението на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; и iii) на всеки шест месеца да изпращат на Комисията подробни доклади с оценка на изпълнението на всяко действие по отношение, inter alia, на тяхната индивидуална и/или обща ефективност за осигуряването на напълно съответстваща на изискванията система за контрол на рибарството.
(13)
На въпросните осем трети държави беше предоставена възможност да отговорят писмено на въпроси, изрично посочени в решението на Комисията, както и на друга свързана информация. На държавите беше дадена възможност да представят доказателства като опровержение или допълнение на фактите, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., или да приемат съответно план за действие за подобряване на положението и мерки за неговото коригиране. На осемте държави беше гарантирано правото да поискат или да представят допълнителна информация.
(14)
Така със своето решение и писмата от 15 ноември 2012 г. Комисията започна процес на диалог с осемте трети държави и посочи, че счита период от шест месеца за принципно достатъчен за постигане на договореност.
(15)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от осемте държави след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид. Осемте държави продължиха да бъдат информирани устно или писмено за съображенията на Комисията.
(16)
Демократична социалистическа република Шри Ланка (Шри Ланка) не опроверга фактите, посочени от Комисията, нито изпълни плана за действие за коригиране на положението.
(17)
Настоящото решение за изпълнение на Комисията, с което Шри Ланка се определя за трета държава, считана от Комисията за несътрудничеща в борбата с ННН риболов, е резултат от процес на разследване и диалог в контекста на изпълнението на Регламента относно ННН риболов. Този процес беше в съответствие с изискванията по същество и процедурните изисквания, посочени в регламента, който се отнася, inter alia, и за произтичащите от международното право задължения на третата държава като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(18)
Решението за изпълнение на Комисията за определяне на Шри Ланка за трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща държава в борбата с ННН риболов, е свързано с последствията, посочени в член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов.
2. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ШРИ ЛАНКА
(19)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Шри Ланка съгласно член 32 от Регламента относно ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Шри Ланка за несътрудничеща държава (3).
(20)
Комисията прикани Шри Ланка да състави в тясно сътрудничество с нейните служби план за действие за коригиране на недостатъците, установени в Решението от 15 ноември 2012 г.
(21)
Основните недостатъци, установени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко слабости при изпълнението на задълженията по международното право, свързани по-специално с приемането на подходяща правна рамка, липсата на подходящ и ефективен мониторинг, липсата на схема за наблюдение, липсата на система за възпиращи наказателни мерки, както и с неправилното прилагане на схемата за сертифициране на улова. Други установени недостатъци са свързани по-общо със спазването на международните задължения, включително препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството (РОУР). Беше установено и неспазване на препоръките и резолюциите на съответните органи, като например Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на Организацията на обединените нации. Неспазването на незадължителните препоръки и резолюции обаче беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определянето.
(22)
С отговора си от 14 декември 2012 г. Шри Ланка информира Комисията за институционалните мерки, предприети с цел преодоляване на недостатъците, посочени в предложения план за действие.
(23)
На 31 декември 2012 г. и на 4 януари 2013 г. Шри Ланка представи писмени коментари.
(24)
С писмо от 7 февруари 2013 г. Комисията поиска Шри Ланка да представи актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие.
(25)
На 13 март 2013 г. органите на Шри Ланка представиха следните документи: i) придружително писмо и обяснително писмо; ii) актуализация на сроковете на Шри Ланка за всички мерки, които следва да бъдат предприети; iii) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; iv) националния план за действие за 2013 г. за борба срещу ННН риболов; v) актуализация на административните процедури и насоките за използване на сертификатите за улов; vi) бюджетните средства за 2013 г., заделени за създаването на подофис на летището на отдела за качествен контрол на Министерството на развитието на рибните и водните ресурси; vii) проекти за изменения на законодателните разпоредби, свързани със спазването на правните задължения, наблюдението на флота за открито море и възпиращите санкции; viii) схеми за осведоменост на операторите относно схемата за сертифициране на улова; ix) схема за инспекции; и x) насоки за процедурите за разследване на ННН риболов в открито море.
(26)
На 17 април 2013 г. в Брюксел се проведоха технически консултации между Комисията и Шри Ланка. По време на срещата органите на Шри Ланка представиха пред Комисията текущия си национален план за действие за борба с ННН риболов, както и планираните мерки за подобряване на насрещната проверка на информацията, съдържаща се в сертификатите за улов, както и започналото преразглеждане на правната рамка.
(27)
В представените на 30 май 2013 г. и 3 юни 2013 г. коментари Шри Ланка подчерта ангажираността си за навременно изпълнение на изготвената от нея пътна карта, приемайки междувременно законодателните промени за засилване на наказателните мерки за ННН риболов и стартирайки процедурата за възлагане на обществена поръчка за система за наблюдение на корабите.
(28)
Въз основа на установения напредък в периода от ноември 2012 г. до началото на юни 2013 г., Комисията информира Шри Ланка с писмо от 11 юни 2013 г., че за да постигне осезаеми резултати в преодоляването на недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., и за приключване на необходимите действия, Комисията ще поддържа диалог с Шри Ланка за допълнителен период от девет месеца до 28 февруари 2014 г. След това писмо, на 20 юни 2013 г. Комисията изпрати актуализирано предложение за плана за действие.
(29)
На 22 август 2013 г. Шри Ланка представи доклад за напредъка за периода от 31 май 2013 г. до 15 август 2013 г., а на 28 октомври 2013 г. - информация относно процедура за приемане на изменения в законодателната уредба.
(30)
От 28 до 30 януари 2014 г. Комисията посети съответните органи на Шри Ланка. Органите бяха информирани за напредъка на ситуацията по отношение на Решението от 15 ноември 2012 г. и предложения план за действие. По време на посещението на Комисията органите на Шри Ланка имаха възможността да направят изявления и да представят съответните документи в отговор на Решението от 15 ноември 2012 г., както и да информират Комисията за последните събития, що се отнася до напредъка по плана за действие.
(31)
На 27 март 2014 г. Шри Ланка представи още един доклад относно напредъка, обхващащ периода от 16 август 2013 г. до 21 март 2014 г., като внесе следните документи: i) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; ii) актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов; iii) писма от Министерството на развитието на рибните и водните ресурси до Министерството на външните работи с искане за присъединяване към Споразумението на ФАО за съответствие, както и разследвания във връзка с граждани на държавата, извършващи ННН риболов под знамето на други държави; iv) искане за финансиране за система за наблюдение на корабите и доказване на наличието на изискване за транспондер; v) информация относно обучение за осведоменост; и vi) образци от преработения риболовен дневник за 2014 г. и план за инспекции в пристанищата за кораби за дълбоководен риболов и риболов в открито море. Информацията включваше и приемането на преработения закон за рибарството от парламента на Шри Ланка на 5 ноември 2013 г. На 1 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителен доклад относно напредъка. Той обхваща периода до юли 2014 г. и освен актуализирана информация за ключови области от предложения план за действие и актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов съдържа писмо от Министерството на външните работи до Министерството на развитието на рибните и водните ресурси, с което се съобщава, че копие от инструмента за приемане за присъединяването към Споразумението на ФАО за съответствие ще бъде представено след присъединяването; искане до главния прокурор в действащите законодателни разпоредби да се въведат по-строги санкции; 2 писма от авторите на проектите на законодателни разпоредби, съдържащи проекти за преработени разпоредби съответно относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, както и резюме на програмите за осведоменост на капитаните в открито море и доклад до IOTC за изпълнението във връзка с регионалната схема за наблюдение. На 29 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителна информация, в която се обяснява какво е предприето за отстраняване на установените недостатъци (напр. проекти на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, информационен циркуляр относно санкциите, информация относно програмите за наблюдение и програмите за инспекции, както и информация относно напредъка в преодоляването на констатираните недостатъци). На 18 и 19 септември 2014 г. Шри Ланка представи нова информация, с която се потвърждава приемане на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, обсъждане на вътрешните дейности по изготвяне на правителствен меморандум относно система от санкции с възпиращ ефект, обсъждане на постигането на съответствие с IOTC, информация за риболовния дневник, обхвата на инспекциите и наблюдението, както и информация за евентуално постепенно въвеждане на VMS транспондери на шриланкийските риболовни кораби през периода януари-август 2015 г. (макар че договорът с изпълнителя все още не е подписан и все още не се прилага).
(32)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от Шри Ланка след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид, като Шри Ланка беше информирана устно и писмено относно съображенията на Комисията.
(33)
В светлината на събраните факти, както е посочено в съображения 34-67, Комисията счита, че Шри Ланка не е предприела достатъчно стъпки в областите, будещи безпокойство, и за преодоляване на недостатъците, описани в Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка също така не е изпълнила напълно мерките, предложени в плана за действие, придружаващ решението.
3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ШРИ ЛАНКА ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(34)
Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията прегледа спазването от страна на Шри Ланка на нейните международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, в съответствие с констатациите на Решението от 15 ноември 2012 г. и информацията, предоставена от Шри Ланка, предложения план за действие, както и мерките, предприети за коригиране на ситуацията. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4-7 от Регламента относно ННН риболов.
3.1. Повтарящо се извършване на ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)
(35)
Както е подчертано в съображение 292 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията установи, че Шри Ланка няма законодателство, уреждащо лицензирането на риболова в открито море.
(36)
Както е отбелязано в съображение 296 от Решението от 15 ноември 2012 г., 13 кораба на Шри Ланка са вписани в проектосписъка на IOTC на кораби, извършващи ННН риболов, тъй като са заловени да извършват риболов в нарушение на мерките за опазване и управление по Конвенцията по рибата тон в Индийския океан (IOTC). След Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е забранила на своите кораби да извършват незаконен риболов в открито море, нито е приела незабавно законодателни разпоредби, даващи възможност за риболов в открито море и за издаване на лицензии за риболов в открито море, с цел да се избегне незаконният риболов от нейни риболовни кораби. Вместо това в крайна сметка на 5 ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, допускащ риболова в открито море. Тя разработи проект на законодателен акт за изпълнение относно лицензирането на кораби, които извършват риболов в открито море, който е бил приет през септември 2014 г. (според представената от органите информация), но все още не се прилага. Шри Ланка намали и броя на корабите, опериращи в района на Конвенцията IOTC, от 3 307 на 1 758, но тези кораби продължават да извършват риболов с административна, а не със законна лицензия за риболов в открито море. В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 18, параграф 3, буква б), подточка ii) от Споразумението на ООН относно рибните запаси (4) (UNFSA) държавата на знамето трябва да предприеме мерки за забрана на риболова в открито море от нейни кораби, които не са надлежно лицензирани или оторизирани да извършват риболов. Констатираното настоящо положение доказва ясно, че Шри Ланка не действа в съответствие с международните си задължения като държава на знамето.
(37)
След Решението от 15 ноември 2012 г., според информацията, получена от IOTC (5), през 2013 г. три кораба под знамето на Шри Ланка - Malshiri № 1, Gold Marine 5 и Lakpriya 2 - са заловени от крайбрежни държави за предполагаемо извършване на ННН риболов. Следва да се припомни, че съгласно член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA държавата на знамето е отговорна за своите кораби, извършващи дейност в открито море. Освен това съгласно член 118 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS) държавата на знамето трябва да сътрудничи за опазването и управлението на живите ресурси; това задължение очевидно се нарушава от присъствието на нейния флот в района на Конвенцията IOTC без законни лицензии за риболов, който по този начин извършва ННН риболов съгласно определенията на член 2 от Регламента относно ННН риболов.
(38)
През 2013 г. освен това беше установено, че други 13 кораба на Шри Ланка, инспектирани по време на транзитно преминаване през изключителната икономическа зона на крайбрежна държава, са били в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC. Комисията счита, че постоянната риболовна дейност на корабите на Шри Ланка в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC е ясен признак, че Шри Ланка не изпълнява задълженията на държава на знамето съгласно международното право, както е посочено в съображение 37.
(39)
Това доказва и фактът, че Шри Ланка не е в състояние да гарантира, че риболовните кораби, имащи право да плават под нейно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов, което е в противоречие с точка 34 от МПД за ННН риболов, предвиждаща, че държавите следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават под тяхно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов. Нещо повече, посочените в съображения 36-38 сведения за корабите под знамето на Шри Ланка също подчертават факта, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по член 19, параграфи 1 и 2 от UNFSA, съгласно които държавата на знамето е длъжна да гарантира, че корабите, плаващи под нейно знаме, спазват правилата на РОУР за опазване и управление.
(40)
Комисията също така установи, че Шри Ланка не е могла да предприеме по ефективен начин подходящи мерки срещу повтарящия се ННН риболов поради слабости в правната си рамка. Поради това в плана за действие Комисията предложи правната рамка да се преработи, за да се гарантира спазване на международните задължения във връзка с открито море, да се преодолее липсата на достатъчно оперативни средства за ефективно наблюдение на флота за открито море на Шри Ланка и да се създаде схема за възпиращи санкции.
(41)
Както е посочено в съображение 36 от настоящото решение, през ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, даващ възможност нейните кораби да извършват риболов извън нейната изключителна икономическа зона. Законът, необходим за прилагане на лицензионната система за открито море, обаче все още е във фаза на проект и съответно не може да се прилага. Понастоящем администрацията издава лицензии без предварително определена процедура, по несистематичен начин. Освен това преработеният закон за рибарството предвижда и по-строги санкции за нарушения, свързани с ННН риболов, които санкции може да се считат за възпиращи само за част от флота на Шри Ланка за открито море (по-специално за малките кораби, които извършват риболов извън изключителната икономическа зона на Шри Ланка и за които санкциите може да се считат за подходящи с оглед на ограничения им риболовен капацитет). През 2013 и 2014 г. флотът на Шри Ланка от големи кораби (с дължина над 24 m) обаче се е увеличил и нивото на санкции, предвидено в новия закон за рибарството, който е приложим за тази част от флота, не може да се счита за възпиращо, при положение че риболовният капацитет на тези кораби е от 10 до 20 пъти по-голям от този на по-малките кораби. В действащите законодателни разпоредби (6) се предвижда максимална глоба от 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), която не може да се смята за ефективна с оглед осигуряване на спазването на мерките и възпрепятстване на извършването на други нарушения и която не лишава нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Ето защо не може да се счита, че това ниво на санкции отговаря на изискванията на член 19, параграф 2 от UNFSA, който предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Поради това Комисията е на мнение, че системата за санкции, въведена от Шри Ланка, е очевидно неадекватна и явно непропорционална на сериозността на възможните нарушения, на потенциалното въздействие на нарушенията върху ресурсите и на потенциалните изгоди, които могат да се извлекат от такива незаконни действия.
(42)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 118 от UNCLOS и членове 18, 19 и 20 от UNFSA.
(43)
С оглед на съображения 292-299 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, и ННН риболов, извършван или подкрепян от риболовни кораби под нейно знаме или от нейни граждани, и не е предприела достатъчно действия, за да се противопостави на документирания и повтарящ се ННН риболов от кораби, плавали по-рано под нейно знаме.
3.2. Липса на сътрудничество и принудителни мерки (член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов)
(44)
Както е описано в съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е сътрудничила ефективно с Комисията по разследвания и свързани с тях дейности.
(45)
Що се отнася до корабите, посочени в съображение 293 от Решението от 15 ноември 2012 г., Шри Ланка беше, както е посочено в съображение 296 от същото решение, длъжна да докладва ежемесечно за действията, предприети срещу тези кораби. Такива доклади бяха представени само за 9 от 12 месеца през 2013 г. и за 2 от 4 месеца през 2014 г. В противоречие с разпоредбите на член 20 от UNFSA, съгласно който държавите са длъжни да разследват и да сътрудничат пряко или чрез РОУР, за да се осигури спазването и изпълнението на мерките на РОУР за опазване и управление, Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международното сътрудничество и принудителните мерки.
(46)
Както е описано в съображение 302 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 45 по-горе, Шри Ланка не изпълни задълженията си за ежемесечно докладване към IOTC за 13-те си кораба, за които се предполага, че извършват ННН риболов, но не са в списъка на IOTC. По този начин Шри Ланка не доказа, че изпълнява условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно своето национално право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и върху капитана, офицерите и екипажа на този кораб.
(47)
Освен това, както е описано в съображения 306 и 307 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, както и дали са наложени санкции, за да се лишат нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.
(48)
Както е обяснено в съображение 41, след приемането на Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е въвела система на възпиращи санкции за сегмента на големите кораби от своя флот. Действащата съвкупност от санкции не е в съответствие с член 19, параграф 2 от UNFSA, в който се предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.
(49)
Наличните доказателства потвърждават, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право във връзка с ефективните принудителни мерки. В това отношение, както е обяснено в съображения 36-38, продължаващите сведения за кораби, които извършват риболов в нарушение на мерките на IOTC за опазване и управление, сочат, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по отношение на корабите си в открито море, както е посочено в член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA.
(50)
Както е подчертано в съображение 309 от Решението от 15 ноември 2012 г., равнището на развитие на Шри Ланка не може да се счита за фактор, възпрепятстващ възможностите на компетентните органи да сътрудничат с други държави и да предприемат принудителни мерки. Оценката на конкретните пречки пред развитието е описана по-нататък в съображения 65-67.
(51)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 94, параграф 2, буква б) и членове 18 и 19 от UNFSA.
(52)
С оглед на съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на положението след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и принудителните мерки.
3.3. Неизпълнение на международните правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)
(53)
Както е описано в съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на статуса на Шри Ланка като страна по Конвенцията IOTC. Комисията направи също така анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на съгласието на Шри Ланка да прилага приетите от IOTC мерки за опазване и управление след Решението от 15 ноември 2012 г.
(54)
Следва да се припомни, че след Решението от 15 ноември 2012 г. IOTC издаде годишни доклади относно спазването на изискванията, съответно за 2013 г. (8) и 2014 г. (9), които сочат, че през 2012 и 2013 г. Шри Ланка не е спазвала изискванията или ги е спазвала само частично.
(55)
Що се отнася до доклада от 2013 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не представи част от изискваната информация, свързана със статистически данни и някои мерки за опазване и управление.
(56)
По-специално що се отнася до Резолюция 10/08 на IOTC (10) относно списъка на активните кораби, Шри Ланка не е представила информация за международната радиопозивна на всеки кораб. Що се отнася до Резолюция 06/03 на IOTC (11) относно приемането на система за наблюдение на корабите (VMS), Шри Ланка не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS и не е изградила център за наблюдение на риболова. Шри Ланка не е представила и задължителния доклад за напредък във връзка с VMS. Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC (12) относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала данните относно процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри за крайбрежния риболов, относно номиналния улов, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция, за крайбрежния риболов, риболова на повърхността и риболова с парагади. Що се отнася до Резолюция 05/05 на IOTC (13) относно представянето на данни за акулите, Шри Ланка е изпълнила изискванията само частично, тъй като данните за улова с хрилни мрежи и с парагади са отчетени комбинирано.Що се отнася до Резолюция 12/05 на IOTC (14) относно трансбордиранията в пристанище, Шри Ланка не е представила задължителния доклад.Що се отнася до Резолюция 11/04 на IOTC относно схемите за наблюдение (15), Шри Ланка не е приложила регионалната схема за наблюдение, както се изисква от тази резолюция. По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите.
(57)
Що се отнася до доклада от 2014 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не е представила част от изискваната информация относно статистическите данни и относно някои мерки за опазване и управление.
(58)
По-специално що се отнася до Резолюция 13/02 (16) на IOTC, Шри Ланка не е приела законодателни разпоредби, по силата на които риболовните уреди да станат задължителни. Що се отнася до Резолюция 13/08 (17) на IOTC, Шри Ланка не е представила план за управление на устройствата за събиране на риба (УСР), нито е предприела законови и административни мерки за 8-те кораба с мрежи гъргър съгласно изискването на Резолюция 12/13 (18) на IOTC. Що се отнася до Резолюция 06/03 (19) на IOTC, през 2014 г. Шри Ланка все още не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS, не е изградила център за наблюдение на риболова и не е представила задължителния доклад за напредъка във връзка с VMS.Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала номиналния улов, данните за улова, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция.Що се отнася до резолюции 13/06 (20) и 12/04 (21) на IOTC, Шри Ланка не е транспонирала забраната за дългокрилата акула и не е изпълнила задълженията корабите с мрежи гъргър да са снабдени с потопяеми мрежи, а корабите с парагади - с прибори за прекъсване на риболовната линия и за сваляне на кукичките. В доклада от 2014 г. отново се повтаря констатацията, че що се отнася до Резолюция 11/04 (22), Шри Ланка не е въвела схема за наблюдение съгласно изискванията.По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите. Що се отнася до Резолюция 10/10 (23) на IOTC, Шри Ланка не е представила доклада за вноса, разтоварването и трансбордирането в пристанища на рибни продукти от риба тон и подобните ѝ видове.
(59)
Фактът, че Шри Ланка не е представила на IOTC исканата информация и не изпълнява задълженията по Конвенцията IOTC, както е посочено в съображения 56 и 58, означава, че тя не изпълнява задълженията си като държава на знамето съгласно разпоредбите на UNCLOS и UNFSA. По-специално непредоставянето на навременна статистическа информация и на информация относно VMS, улова и риболовното усилие, трансбордирането в пристанища и програмата за наблюдение поставя под съмнение способността на Шри Ланка да изпълнява задълженията си по членове 117 и 118 от UNCLOS. Тези членове предвиждат задължения на държавата да приема мерки спрямо своите граждани относно опазването на живите ресурси в открито море и да сътрудничи в мерките за опазване и управление на живите ресурси в открито море.
(60)
Както е описано в съображение 322 от Решението от 15 ноември 2012 г., по време на посещението на Комисията в Шри Ланка през ноември 2010 г. бяха констатирани редица факти, по-специално по отношение на липсата на VMS и отсъствието на законодателни разпоредби за отчитане на улова. В съображения 319 и 321 от Решението от 15 ноември 2012 г. като резултат от докладите на IOTC за 2011 и 2012 г. относно спазването на изискванията бяха изтъкнати допълнителни факти, будещи безпокойство, като например липсата на схема за наблюдение и недоброто докладване за кораби и граждани, за които е установено, че са участвали в ННН риболов. В това отношение от информацията, представена от органите на Шри Ланка във връзка със законодателните разпоредби за риболова в открито море, за създаването на функционираща система VMS, за надеждна схема за наблюдение, както и за регистриране и докладване на улова, става ясно, че органите не осигуряват ефективен и ефикасен контрол и наблюдение на корабите под знамето на Шри Ланка в съответствие с международните задължения. По-специално, както е посочено в съображения 36, 40 и 41, Шри Ланка беше приканена да разработи цялостна правна рамка, даваща възможност за риболов в открито море, придружена с лицензии за риболов в открито море, и за изпълнение на резолюциите на IOTC, и най-вече що се отнася до наблюдението, контрола и надзора на нейния собствен флот, включително система за VMS, риболовен дневник, докладване на улова и схема за наблюдение.Що се отнася до законодателните разпоредби за риболова в открито море, законът за рибарството беше изменен с цел да се даде възможност за риболов в открито море и беше изготвен проект на законодателен акт за изпълнение във връзка с издаването на лицензии, който в крайна сметка беше приет през септември 2014 г. Тъй като обаче този проект беше приет едва през септември 2014 г. и няма информация по какъв начин ще се прилага, издават се само административни лицензии, а корабите на Шри Ланка извършват дейност без VMS. Що се отнася до регионалната схема за наблюдение, документите, представени от органите на Шри Ланка, показват, че въпреки подбора и наемането на няколко инспектори, голяма част от флота няма да бъде обхваната поради малкия брой инспектори (45) в сравнение с големия брой плавателни съдове (1 758 в регистъра на плавателните съдове на IOTC). Въпреки това в рамките на Конвенцията IOTC Шри Ланка не е направила никакви предложения за решаване на този сериозен проблем, което означава, че поради недостатъчни средства за провеждане на инспекции флотът под знамето на Шри Ланка, извършващ дейност в открито море, не е обхванат в подходяща степен.В това отношение следва да се припомни също, че Шри Ланка има сериозни проблеми при отчитането на данните в IOTC, което поставя под съмнение възможностите на страната да изпълнява своите задължения като държава на знамето.
(61)
Във връзка с VMS, както е описано в съображения 316, 321 и 322 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 60 от настоящото решение, Комисията припомня различни проблеми, посочени от IOTC. В изпълнение на решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка заяви, че е в процес на въвеждане на VMS. Тя представи на Комисията законодателните разпоредби, съгласно които от 1 ноември 2011 г. се изисква на борда на кораба да има транспондер, и посочи, че доставчикът на услуги вече е избран. Финансиране обаче не беше осигурено, а преговорите между органите на Шри Ланка и съответната финансова институция продължават повече от 18 месеца. Преговорите се отнасят до реда и условията на заем за закупуване и инсталиране на център за наблюдение на риболова и до предоставянето на финансова помощ на операторите за инсталирането и пускането в експлоатация на VMS в разумни срокове за целия флот за открито море. В резултат на това Шри Ланка няма център за наблюдение на риболова. Освен това VMS все още е в процес на разработване и не е започнала да функционира. По време на посещението си през януари 2014 г. Комисията установи, както се потвърждава от последващата информация, предоставена от Шри Ланка, и от докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията, че риболовните кораби на Шри Ланка все още не са оборудвани с VMS. Що се отнася до изпълнението на изискванията на IOTC за VMS, между докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията и действията на Шри Ланка има разминаване. Докладите сочат частично спазване, докато информацията, предоставена от Шри Ланка, ясно показва, че не е въведена VMS система. От информацията, събрана относно възможностите на органите на Шри Ланка да осъществяват наблюдение, контрол и надзор, и по-специално относно оперативната способност на страната да управлява своя флот, както и да разработи и да въведе функционираща VMS система, следва, че Шри Ланка не изпълнява условията, предвидени в член 18, параграф 3, буква ж) от UNFSA.
(62)
Фактите, изложени в раздел 3.3, показват, че Шри Ланка нарушава член 18, параграф 3 от UNFSA.
(63)
Предвид гореизложеното, действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с членове 117 и 118 от UNCLOS и член 18, параграф 3 от UNFSA.
(64)
С оглед на съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след това решение, Комисията счита, че съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международните правила, разпоредби и мерки за опазване и управление.
3.4. Специфични ограничения при развиващите се държави
(65)
Следва да се припомни, че в съответствие с Индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (24) Шри Ланка се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (92-ра от 186 държави). Това е потвърдено и в приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (25), в който Шри Ланка е посочена в категорията на страните с по-нисък среден доход.
(66)
Както е описано в съображение 337 от Решението от 15 ноември 2012 г., няма доказателства, които да потвърждават, че неизпълнението от страна на Шри Ланка на нейните задължения съгласно международното право се дължи на недостатъчно развитие. След 15 ноември 2012 г. не бяха представени никакви допълнителни конкретни доказателства за това, че установените недостатъци са следствие от липсата на капацитет и административна инфраструктура.
(67)
С оглед на съображения 336 и 337 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след 15 ноември 2012 г. Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов състоянието на развитие и цялостните резултати на Шри Ланка по отношение на рибарството не са повлияни неблагоприятно от нейното равнище на развитие.
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА НЕСЪРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(68)
С оглед на достигнатите заключения, че Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара и не предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, Комисията счита, че съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов тази държава следва да бъде определена за несътрудничеща трета държава в борбата с ННН риболов.
(69)
Предвид член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов, компетентните органи на държавите членки са длъжни да отказват вноса в Съюза на рибни продукти, без за това да е необходимо искане за представяне на допълнителни доказателства или искане за съдействие, адресирано до държавата на знамето, когато са уведомени, че сертификатът за улов е заверен от органите на държава на знамето, определена за несътрудничеща държава в съответствие с член 31 от посочения регламент. Неблагоприятното въздействие върху търговията би трябвало - доколкото това е възможно - да се прояви постепенно, с цел в периода между влизането в сила на настоящото решение за изпълнение на Комисията и на евентуалните мерки, приети от Съвета, да се даде възможност на съответните страни да се приспособят към новата ситуация и да се предостави на икономическите оператори достатъчно време за адаптация, като се имат предвид специфичните характеристики както на рибните продукти от Шри Ланка, така и на предприятията - доставчици от Шри Ланка, някои от които са малки или средни предприятия. С оглед на това прилагането на настоящото решение следва да се отложи с три месеца. Отлагането не следва да влияе върху необходимостта от бързи мерки от страна на Съвета за преодоляване в кратки срокове на ситуацията в Шри Ланка във връзка с ННН риболов.
(70)
Следва да се отбележи, че определянето на Шри Ланка за държава, която за целите на настоящото решение Комисията счита за несътрудничеща, не изключва предприемането от Комисията или от Съвета на по-нататъшни стъпки за целите на съставянето на списък на несътрудничещите държави.
(71)
В случай че Съветът включи Шри Ланка в списъка на несътрудничещите трети държави в съответствие с разпоредбите на член 33 от Регламента относно ННН риболов, настоящото предхождащо решение ще стане неактуално.
5. ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТА
(72)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Демократична социалистическа република Шри Ланка е определена за трета държава, която Комисията счита за несътрудничеща трета държава в борбата с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на 14 януари 2015 г.
Съставено в Брюксел на 14 октомври 2014 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 14. oktober 2014
om identifikation af et tredjeland, som Kommissionen betragter som et ikkesamarbejdende tredjeland i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri
(2014/715/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (1), særlig artikel 31, og
ud fra følgende betragtninger:
1. INDLEDNING
(1)
Ved forordning (EF) nr. 1005/2008 (IUU-forordningen) indføres der en EU-ordning, som skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri).
(2)
I kapitel VI i IUU-forordningen fastlægges proceduren for identifikation af ikkesamarbejdende tredjelande, foranstaltninger over for lande, der er identificeret som ikkesamarbejdende tredjelande, opstilling af en liste over ikkesamarbejdende tredjelande, fjernelse fra listen over ikkesamarbejdende tredjelande, offentliggørelse af listen over ikkesamarbejdende tredjelande samt hasteforanstaltninger.
(3)
Europa-Kommissionen kan i henhold til IUU-forordningens artikel 31 identificere tredjelande, som den betragter som ikkesamarbejdende lande, når det gælder bekæmpelsen af IUU-fiskeri. Et tredjeland kan identificeres som et ikkesamarbejdende tredjeland, hvis det ikke opfylder de forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.
(4)
Identifikationen af ikkesamarbejdende tredjelande skal baseres på en undersøgelse af alle de oplysninger, der er anført i IUU-forordningens artikel 31, stk. 2.
(5)
I henhold til IUU-forordningens artikel 33 kan Rådet opstille en liste over ikkesamarbejdende tredjelande. Over for sådanne lande kan der træffes de foranstaltninger, der er fastsat i IUU-forordningens artikel 38.
(6)
I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 1, skal tredjelandsflagstaten meddele Kommissionen, hvilke ordninger den har iværksat med henblik på at gennemføre, kontrollere og håndhæve de love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som dens fiskerfartøjer skal overholde.
(7)
I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 4, skal Kommissionen samarbejde administrativt med tredjelande på områder, der vedrører gennemførelsen af forordningens bestemmelser om fangstattester.
(8)
I overensstemmelse med artikel 32 i IUU-forordningen meddelte Kommissionen ved afgørelse af 15. november 2012 (2) (»afgørelsen af 15. november 2012«) otte tredjelande, at de eventuelt ville blive identificeret som ikkesamarbejdende lande.
(9)
I afgørelsen af 15. november 2012 anførte Kommissionen oplysninger om vigtige omstændigheder og de overvejelser, der ligger til grund for denne foreløbige identifikation.
(10)
I særskilte breve, også af 15. november 2012, meddelte Kommissionen de otte tredjelande, at den overvejer muligheden af at identificere dem som ikkesamarbejdende tredjelande. Afgørelsen af 15. november 2012 var vedføjet disse breve.
(11)
Kommissionen understregede i disse breve, at de pågældende tredjelande for at undgå at blive identificeret som ikkesamarbejdende tredjelande og formelt blive opført på listen over sådanne lande som fastsat i henholdsvis artikel 31 og 33 i IUU-forordningen, opfordres til i tæt samarbejde med Kommissionen at fastlægge og gennemføre en handlingsplan, som tager sigte på at afhjælpe de mangler, som Kommissionen har påpeget i afgørelsen af 15. november 2012. Hvis de pågældende tredjelande gennemførte handlingsplanen rettidigt og effektivt, kunne de undgå at blive identificeret som ikkesamarbejdende tredjelande og at blive foreslået opført på den endelige liste.
(12)
Kommissionen opfordrede derfor de otte berørte tredjelande til at: i) træffe alle nødvendige foranstaltninger til at gennemføre foranstaltningerne i de handlingsplaner, som Kommissionen har foreslået; ii) vurdere gennemførelsen af foranstaltningerne i Kommissionens foreslåede handlingsplaner; og iii) hver sjette måned at sende en detaljeret evalueringsrapport til Kommissionen om gennemførelsen af de enkelte foranstaltninger, herunder om, hvor effektivt de enkeltvis eller samlet bidrager til at sikre en fiskerikontrolordning, der fuldt ud lever op til reglerne.
(13)
De otte berørte tredjelande fik muligheden for skriftligt at tage stilling til de problemer, der udtrykkeligt blev påpeget i Kommissionens afgørelse, samt til andre relevante oplysninger. Landene fik mulighed for at fremlægge dokumentation og modbevise eller supplere oplysningerne om de forhold, der var omhandlet i afgørelsen af 15. november 2012, eller for, i givet fald, at vedtage en handlingsplan med foranstaltninger til afhjælpning af situationen. De otte tredjelande blev sikret retten til at anmode om eller forelægge yderligere oplysninger.
(14)
Kommissionen har således ved afgørelsen og brevene af 15. november 2012 indledt en dialog med de otte tredjelande og understreget, at den principielt finder en periode på seks måneder tilstrækkelig til at finde en løsning på de udestående problemer.
(15)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige. De mundtlige og skriftlige bemærkninger, som de otte tredjelande fremsendte i forlængelse af afgørelse af 15. november 2012, blev vurderet og taget i betragtning. Kommissionen underrettede enten mundtligt eller skriftligt de otte tredjelande om sine overvejelser.
(16)
Den Demokratiske Republik Sri Lanka (Sri Lanka) modbeviste ikke de forhold, der var påpeget af Kommissionen, og gennemførte heller ikke handlingsplanen til afhjælpning af situationen.
(17)
Kommissionens gennemførelsesafgørelse, der identificerer Sri Lanka som et tredjeland, som Kommissionen betragter som ikkesamarbejdende med hensyn til bekæmpelse af IUU-fiskeri, er resultatet af en undersøgelses- og dialogprocedure inden for rammerne af gennemførelsen af IUU-forordningen. Denne proces var i overensstemmelse med de indholdsmæssige og proceduremæssige krav i denne forordning, hvor der bl.a. henvises til de forpligtelser, som tredjelandene i henhold til international ret har som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat til at forebygge, afværge og standse IUI-fiskeri.
(18)
Kommissionens gennemførelsesafgørelse, der identificerer Sri Lanka som et tredjeland, som Kommissionen anser for at være et ikkesamarbejdende tredjeland for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri, afføder de konsekvenser, der er omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra g), i IUU-forordningen.
2. PROCEDURE OVER FOR SRI LANKA
(19)
Den 15. november 2012 meddelte Kommissionen Sri Lanka i henhold til IUU-forordningens artikel 32, at den overvejede eventuelt at identificere landet som et ikkesamarbejdende tredjeland (3).
(20)
Kommissionen opfordrede Sri Lanka til i tæt samarbejde med sine tjenestegrene at fastlægge en handlingsplan til afhjælpning af de mangler, der er omhandlet i afgørelsen af 15. november 2012.
(21)
Den vigtigste mangel, som Kommissionen påpegede i den foreslåede handlingsplan, drejede sig om adskillige tilfælde af manglende gennemførelse af forpligtelser i henhold til international ret, især med hensyn til vedtagelse af en passende rammelovgivning, mangel på passende og effektiv overvågning, mangel på en observatørordning, mangel på afskrækkende sanktioner og mangelfuld gennemførelse af ordningen for fangstattester. Andre identificerede mangler vedrører mere generelt spørgsmålet om opfyldelsen af internationale forpligtelser, herunder henstillinger og resolutioner vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er). Der blev desuden konstateret manglende overholdelse af relevante organers henstillinger og beslutninger, såsom De Forenede Nationers internationale handlingsplan for bekæmpelse af ulovligt, ureguleret og urapporteret fiskeri (IPOA-IUU). Oplysningerne om manglende overholdelse af ikkebindende henstillinger og beslutninger fungerede kun som supplerende dokumentation og ligger således ikke til grund for identifikationen.
(22)
Ved sin meddelelse af 14. december 2012 informerede Sri Lanka Kommissionen om institutionelle foranstaltninger, der var truffet for at afhjælpe mangler, der var påvist i den foreslåede handlingsplan.
(23)
Sri Lanka indsendte skriftlige bemærkninger den 31. december 2012 og den 4. januar 2013.
(24)
I sit brev af 7. februar 2013 bad Kommissionen Sri Lanka om ajourførte oplysninger om hovedpunkterne i den foreslåede handlingsplan.
(25)
Den 13. marts 2013 indsendte Sri Lankas myndigheder følgende dokumenter: i) et følgebrev og et forklarende brev, ii) en opdatering af Sri Lankas tidsplan for alle de foranstaltninger, der skulle træffes, iii) ajourførte oplysninger om hovedpunkterne i den foreslåede handlingsplan, iv) den nationale handlingsplan af 2013 til bekæmpelse af IUU-fiskeri, v) opdatering vedrørende administrative procedurer og retningslinjer angående anvendelse af fangstattester, vi) budgettildeling i 2013 til oprettelse af en afdeling for kvalitetskontrol under departementet for fiskeri og udvikling af akvatiske ressourcer i lufthavnen, vii) udkast til revideret lovgivning om opfyldelse af lovgivningsforpligtelser, overvågning af højsøflåder og afskrækkende sanktioner, viii) oplysningstiltag over for erhvervsdrivende om fangstattestordningen, xi) inspektionsordning og x) retningslinjer for procedurer til undersøgelse af IUU-aktiviteter på åbent hav.
(26)
Kommissionen og Sri Lanka holdt tekniske samråd den 17. april 2013 i Bruxelles. Ved den lejlighed fremlagde Sri Lankas myndigheder for Kommissionen sin seneste nationale handlingsplan til bekæmpelse af IUU-fiskeri og planlagte foranstaltninger til forbedring af krydstjek af oplysninger i fangstattester og informerede om den igangsatte revision af lovgivningsrammerne.
(27)
I sine meddelelser af 30. maj 2013 og 3. juni 2013 understregede Sri Lanka sit tilsagn om rettidig gennemførelse af køreplanen, der var udarbejdet af Sri Lanka, samtidigt med vedtagelse af lovgivningsændringer til forbedring af sanktioner over for IUU-fiskeri og iværksættelse af udbudsproceduren vedrørende fartøjsovervågningssystemet (FOS).
(28)
På baggrund af de fremskridt, der er påvist i perioden fra november 2012 til starten af juni 2013, meddelte Kommissionen ved brev af 11. juni 2013 Sri Lanka, at for at opnå mærkbare resultater med afhjælpningen af de mangler, der blev identificeret i afgørelsen af 15. november 2012, og afslutte de nødvendige foranstaltninger vil Kommissionen opretholde dialogen med Sri Lanka i en supplerende periode på ni måneder - indtil den 28. februar 2014. Dette brev blev efterfulgt af et ajourført forslag til en handlingsplan fra Kommissionens side den 20. juni 2013.
(29)
Sri Lanka indsendte den 22. august 2013 en statusrapport for perioden fra 31. maj 2013 til 15. august 2013 efterfulgt af en skrivelse den 28. oktober 2013 med oplysninger om en procedure for vedtagelse af den ændrede lovgivning.
(30)
Kommissionen besøgte Sri Lankas berørte myndigheder i dagene 28.-30. januar 2014. Disse myndigheder blev holdt informeret om udviklingen i situationen i overensstemmelse med afgørelsen af 15. november 2012 og den foreslåede handlingsplan. Under Kommissionens besøg havde Sri Lankas myndigheder lejlighed til at fremsætte erklæringer og fremlægge relevante dokumenter som svar på afgørelsen af 15. november 2012 og informere Kommissionen om den seneste udvikling i gennemførelsen af handlingsplanen.
(31)
Sri Lanka fremlagde yderligere en statusrapport den 27. marts 2014 for perioden gående fra 16. august 2013 til 21. marts 2014 med følgende dokumenter: i) ajourførte oplysninger om hovedpunkterne i den foreslåede handlingsplan, ii) ajourført tidsplan for gennemførelse af den nationale handlingsplan til bekæmpelse af IUU, iii) breve fra Ministeriet for Fiskeri og Udvikling af Akvatiske Ressourcer til Udenrigsministeriet med anmodning om tiltrædelse af FAO's overholdelsesaftale og undersøgelser vedrørende statsborgere, der har deltaget i IUU-fiskeri med fartøjer, der fører andre staters flag, iv) anmodning om finansiering af et FOS og dokumentation for krav om transponder, v) information om oplysningstiltag og vi) eksemplarer af den reviderede fiskerilogbog for 2014 samt en inspektionsplan for havne for dybhavsfartøjer og fartøjer, der driver fiskeri på det åbne hav. Det blev også meddelt, at Sri Lankas parlament havde vedtaget den reviderede lov om fiskeri den 5. november 2013. Sri Lanka fremlagde den 1. august en supplerende statusrapport dækkende perioden frem til juli 2014, som, ud over ajourførte oplysninger om hovedpunkterne i den foreslåede handlingsplan, også omfattede en ajourført tidsplan for gennemførelse af den nationale handlingsplan til bekæmpelse af IUU-fiskeri; et brev fra ministeriet for udenrigsanliggender til Ministeriet for Fiskeri og Udvikling af Akvatiske Ressourcer med information om, at en kopi af acceptinstrumentet for tiltrædelse af FAO-overholdelsesaftalen vil blive indsendt, når tiltrædelsen har fundet sted; en anmodning til statsadvokaten om indførelse af skærpede sanktioner i den eksisterende lovgivning samt 2 breve fra legal draftsmen (forfattere til lovudkast) med reviderede lovforslag om henholdsvis fiskeri på åbent hav og indsamling af fangstdata samt et resume om oplysningsprogrammer for skibsførere på åbent hav og gennemførelsesrapporten til IOTC om en regional observatørordning. Sri Lanka fremlagde supplerende oplysninger den 29. august 2014 og redegjorde for fremskridt med afhjælpning af de konstaterede mangler (dvs. udkast til lovgivning om fiskeri på åbent hav og indsamling af fangstdata, informationscirkulære om sanktioner, oplysning om observatør- og inspektionsprogrammer og oplysninger om fremskridt, der er gjort med at afhjælpe de konstaterede mangler). Sri Lanka indsendte yderligere oplysninger den 18. og 19. september 2014, som bekræftede vedtagelsen af bestemmelser om fiskeri på åbent hav og indsamling af fangstdata, overvejelser omkring intern udarbejdelse af et regeringsnotat om en ordning med præventive sanktioner, overvejelser omkring IOTC-overensstemmelse, oplysninger om logbog, inspektions- og observatørdækning og oplysninger om mulig delvis trinvis indførelse af FOS-transpondere (selv om kontrakten med kontrahenten endnu ikke var undertegnet og gennemført) om bord på landets fartøjer i perioden fra januar 2015 til august 2015.
(32)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige. Kommissionen har i sine overvejelser taget hensyn til de mundtlige og skriftlige kommentarer, som Sri Lanka har fremsat som opfølgning på afgørelsen af 15. november 2012, og den har holdt Sri Lanka underrettet om sine overvejelser enten mundtligt eller skriftligt.
(33)
På baggrund af de indsamlede oplysninger, jf. betragtning 34 til 67, finder Kommissionen ikke, at Sri Lanka i tilstrækkeligt omfang har adresseret de problemer og mangler, der er omhandlet i afgørelsen af 15. november 2012. Sri Lanka har heller ikke fuldt ud gennemført de foranstaltninger, der er omhandlet i den ledsagende handlingsplan.
3. IDENTIFIKATION AF SRI LANKA SOM ET IKKESAMARBEJDENDE TREDJELAND
(34)
I henhold til artikel 31, stk. 3, i IUU-forordningen gennemgik Kommissionen Sri Lankas overholdelse af internationale retlige forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har, i overensstemmelse med konklusionerne i afgørelsen af 15. november 2012, de relevante oplysninger, som Sri Lanka havde meddelt, den foreslåede handlingsplan samt de foranstaltninger, der var truffet for at rette op på situationen. I forbindelse med denne undersøgelse har Kommissionen taget hensyn til de kriterier, der er anført i IUU-forordningens artikel 31, stk. 4 til 7.
3.1. Gentagne tilfælde af IUU-fiskeri (IUU-forordningens artikel 31, stk. 4, litra a)
(35)
Som anført i betragtning 292 i afgørelsen af 15. november 2012 har Kommissionen fastslået, at Sri Lanka ikke rådede over lovgivning om udstedelse af licenser til fiskeri på åbent hav.
(36)
Som anført i betragtning 296 i afgørelsen af 15. november 2012 var der anført 13 Sri Lanka-fartøjer på udkastet til IOTC's liste over IUU-fartøjer - fartøjer som havde fisket i strid med IOTC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger. Siden afgørelsen af 15. november 2012 har Sri Lanka ikke forbudt sine fartøjer at fiske ulovligt på åbent hav, og landet har heller ikke øjeblikkeligt vedtaget lovgivning om fiskeri på åbent hav og om udstedelse af licenser til fiskeri på åbent hav for at undgå, at landets fiskerfartøjer fisker ulovligt. Sri Lanka vedtog den 5. november 2013 i stedet endelig en revideret lov om fiskeri på åbent hav. Landet har udarbejdet gennemførelseslovgivning om udstedelse af licenser til fartøjer, der opererer på åbent hav. Denne gennemførelseslovgivning blev (ifølge myndighedernes oplysninger) vedtaget i september 2014, men er endnu ikke gennemført. Sri Lanka har også reduceret antallet af fartøjer, der opererer i IOTC-zonen, fra 3 307 til 1 758, men disse fartøjer fisker stadigvæk med en administrativ licens til fiskeri på åbent hav og ikke en retlig licens. Det erindres i den henseende, at en flagstat i henhold til artikel 18, stk. 3, litra b), nr. ii), i De Forenede Nationers aftale om fiskebestande (4) (UNFSA) skal træffe foranstaltninger til at forbyde, at dens fartøjer fisker på åbent hav, hvis de ikke har en behørig licens eller tilladelse. Den nyligt konstaterede situation viser tydeligt, at Sri Lanka ikke optræder i overensstemmelse med sit internationale ansvar som flagstat.
(37)
Siden afgørelsen af 15. november 2012 er tre fartøjer med Sri Lankas flag, Malshiri No. 1, Gold Marine 5 og Lakpriya 2, ifølge oplysninger fra IOTC (5) i 2013 blevet grebet af kyststater i at drive IUU-fiskeri. Det erindres, at i henhold til artikel 18, stk. 1 og 2, i UNFSA er flagstaten ansvarlig for de af landets fartøjer, der driver fiskeri på åbent hav. Ifølge artikel 118 i De Forenede Nationers Havretskonvention (UNCLOS), skal en flagstat desuden samarbejde om bevarelse og forvaltning af levende ressourcer, hvilket tydeligvis undermineres af, at landets flåde opererer i IOTC-zonen uden lovlig fiskerilicens og således udøver IUU-fiskeri som defineret i artikel 2 i IUU-forordningen.
(38)
Det blev desuden i 2013 konstateret, at 13 andre fartøjer fra Sri Lanka, som blev inspiceret ved gennemsejling af en kyststats eksklusive økonomiske zone, overtrådte IOTC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger. Kommissionen finder, at Sri Lanka-fartøjernes fortsatte fiskeri, som er i strid med IOTC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, er et tydeligt udtryk for, at Sri Lanka ikke har påtaget sig sit ansvar som flagstat efter international ret som omhandlet i betragtning 37.
(39)
Det viser også, at Sri Lanka ikke har sikret sig, at de fiskerfartøjer, som har ret til at føre landets flag, ikke udøver eller støtter IUU-fiskeri, og dette er i strid med punkt 34 i FN's internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri, som fastsætter, at staterne bør sikre sig, at fiskerfartøjer, der har ret til at føre deres flag, ikke udøver eller støtter IUU-fiskeri. Eksistensen af fartøjer med Sri Lankas flag som omhandlet i betragtning 36 til 38 er en yderligere understregning af, at Sri Lanka ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i UNFSA, som fastsætter, at en flagstat skal sikre, at fartøjer, der fører det pågældende lands flag, overholder RFFO'ernes bevarelses- og forvaltningsregler.
(40)
Kommissionen kunne også konstatere, at Sri Lanka ikke var i stand til at træffe effektive foranstaltninger over for de gentagne tilfælde af IUU-fiskeri på grund af mangler ved landets lovgivning. Det foreslås derfor i handlingsplanen, at der gennemføres en revision af de retlige rammer, der skal sikre opfyldelse af de internationale forpligtelser for så vidt angår det åbne hav; manglen på tilstrækkelige operationelle midler til effektiv overvågning af Sri Lankas højsøflåde skal afhjælpes, og der skal indføres en ordning med afskrækkende sanktioner.
(41)
Som nævnt i betragtning 36 i denne afgørelse vedtog Sri Lanka i november 2013 en revideret lov om fiskeri, der gør det muligt for landets fartøjer at fiske uden for landets eksklusive økonomiske zone. Der foreligger imidlertid kun et udkast til den retsakt, der kræves til gennemførelse af licensordningen for det åbne hav, og den kan derfor ikke anvendes. Der udstedes på nuværende tidspunkt licenser af administrationen uden en forud fastlagt procedure og fremgangsmåde. Hertil kommer, at den reviderede lov om fiskeri også fastsatte skærpede sanktioner for IUU-overtrædelser, som kun kan opfattes som afskrækkende for en del af Sri Lankas højsøflåde (navnlig de små fartøjer, som fisker uden for Sri Lankas eksklusive økonomiske zone, for hvilke sanktionerne kan anses for at være passende i betragtning af disse fartøjers begrænsede fiskerikapacitet). Sri Lankas flåde af store fartøjer (med længde på over 24 meter) er vokset i 2013 og 2014, og de sanktioner, der er fastsat ved den nye fiskerilov, som finder anvendelse på denne del af flåden, kan ikke anses for at være afskrækkende, idet disse fartøjer har en fiskerikapacitet, som er 10-20 gange større end de mindre fartøjer. Den nuværende lovgivning (6) fastsætter en maksimal bødestørrelse på 8 429 EUR (LKR 1 500 000 (7)), hvilket ikke kan anses for at være effektivt med hensyn til at sikre overholdelse, forebygge overtrædelser og fratage overtrædere de fordele, der er forbundet med deres ulovlige aktiviteter. Sådanne sanktioner kan derfor ikke anses for at være i overensstemmelse med artikel 19, stk. 2, i UNFSA, hvori det bl.a. fastsættes, at sanktioner skal være tilstrækkeligt strenge og fratage overtræderne den gevinst, de har opnået ved deres ulovlige aktiviteter. Kommissionen finder derfor, at den sanktionsordning, Sri Lanka har indført, tydeligvis er utilstrækkeligt og ikke står i forhold til alvoren af mulige overtrædelser, de potentielle konsekvenser af overtrædelserne for ressourcerne og den potentielle gevinst, der kan være forbundet med sådanne ulovlige handlinger.
(42)
De foranstaltninger, som Sri Lanka har truffet med henblik på at varetage sine forpligtelser som flagstat, er derfor ikke tilstrækkelige til at efterleve artikel 118 i UNCLOS og artikel 18, 19 og 20 i UNFSA.
(43)
I lyset af betragtning 292 til 299 i afgørelsen af 15. november 2012 og udviklingen efter nævnte dato mener Kommissionen med henvisning til IUU-forordningens artikel 31, stk. 3, og artikel 31, stk. 4, litra a), ikke, at Sri Lanka har opfyldt sine forpligtelser som flagstat i henhold til international ret, når det gælder IUU-fartøjer og IUU-fiskeri udøvet eller støttet af fartøjer, der fører Sri Lankas flag, eller af Sri Lanka-statsborgere, eller at landet har truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre dokumenterede og gentagne tilfælde af IUU-fiskeri, som udøves af fartøjer, der tidligere har ført Sri Lankas flag.
3.2. Manglende samarbejde og håndhævelse (IUU-forordningens artikel 31, stk. 5, litra b), c) og d)
(44)
Som beskrevet i betragtning 302 til 311 i afgørelsen af 15. november 2012 har Kommissionen vurderet, om Sri Lanka har samarbejdet effektivt med Kommissionen om undersøgelser og tilhørende aktiviteter.
(45)
Hvad angår de fartøjer, der er omhandlet i betragtning 293 i afgørelsen af 15. november 2012, var Sri Lanka som anført i betragtning 296 i denne afgørelse forpligtet til månedligt at indberette, hvilke foranstaltninger der var truffet over for disse fartøjer. Der blev kun foretaget indberetning for 9 ud af 12 måneder i 2013 og for 2 ud af 4 måneder i 2014. Dette er i strid med bestemmelserne i artikel 20 i UNFSA, som fastsætter, at staterne er forpligtede til at undersøge, samarbejde enten direkte med eller gennem RFFO'er for at sikre overholdelse og håndhævelse af RFMO-bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, og Sri Lanka har derfor ikke opfyldt sine forpligtelser efter international ret med hensyn til samarbejde og håndhævelse på internationalt plan.
(46)
Som beskrevet i betragtning 302 i afgørelsen af 15. november 2012 og i ovenstående betragtning 45 har Sri Lanka ikke opfyldt sine månedlige indberetningsforpligtelser over for IOTC for de 13 Sri Lanka-fartøjer, der formodes at have deltaget i IUU-aktiviteter, men som ikke er opført på en IOTC-liste. Sri Lanka har således ikke bevist, at landet efterlever kravene i artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS, ifølge hvilke en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til national ret over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning.
(47)
Som anført i betragtning 306 og 307 i afgørelsen af 15. november 2012 har Kommissionen undersøgt, om Sri Lanka har truffet effektive håndhævelsesforanstaltninger over for erhvervsdrivende, der er ansvarlige for IUU-fiskeri, og om der er idømt sanktioner, der er tilstrækkeligt strenge til at fratage overtræderne den gevinst, de har opnået ved deres ulovlige aktiviteter.
(48)
Som forklaret i betragtning 41 har Sri Lanka efter vedtagelsen af afgørelsen af 15. november 2012 ikke indført afskrækkende sanktioner for segmentet med store fartøjer i landets flåde. De nuværende sanktionsmuligheder er ikke i overensstemmelse med artikel 19, stk. 2, i UNFSA, hvori det bl.a. fastsættes, at sanktioner skal være tilstrækkeligt strenge og fratage overtræderne den gevinst, de har opnået ved deres ulovlige aktiviteter.
(49)
De foreliggende oplysninger bekræfter, at Sri Lanka stadig ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til international ret med hensyn til iværksættelse af effektive håndhævelsesforanstaltninger. Som forklaret i betragtning 36 til 38 understreger den fortsatte forekomst af fartøjer, der overtræder IOTC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, Sri Lankas manglende efterlevelse af sit ansvar for så vidt angår fartøjer, der opererer på det åbne hav, jf. artikel 18, stk. 1 og 2, i UNFSA.
(50)
Som det fremgår af betragtning 309 i afgørelsen af 15. november 2012, kan udviklingsniveauet i Sri Lanka ikke betragtes som en faktor, der underminerer de kompetente myndigheders kapacitet til at samarbejde med andre lande og træffe håndhævelsesforanstaltninger. De specifikke hindringer for udviklingen er nøjere beskrevet i betragtning 65 til 67.
(51)
De foranstaltninger, som Sri Lanka har truffet med henblik på at varetage sine forpligtelser som flagstat, er derfor ikke tilstrækkelige til at efterleve artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS og artikel 18 og 19 i UNFSA.
(52)
I lyset af betragtning 302 til 311 i afgørelsen af 15. november 2012 og udviklingen efter nævnte dato mener Kommissionen med henvisning til IUU-forordningens artikel 31, stk. 3, og artikel 31, stk. 5, litra b), c) og d), ikke, at Sri Lanka har opfyldt sine forpligtelser som flagstat i henhold til international ret, når det gælder samarbejde og bestræbelserne på at håndhæve reglerne.
3.3. Manglende gennemførelse af internationale regler (IUU-forordningens artikel 31, stk. 6)
(53)
Som nævnt i betragtning 314 til 334 i afgørelsen af 15. november 2012 har Kommissionen gennemgået alle de oplysninger, den anså for relevante for Sri Lankas status som kontraherende part i IOTC. Kommissionen har derfor analyseret al information, der anses for relevant med hensyn til Sri Lankas tilsagn om at anvende IOTC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i forlængelse af afgørelsen af 15. november 2012.
(54)
Det erindres, at IOTC siden vedtagelsen af afgørelsen af 15. november 2012 har offentliggjort årlige rapporter om overholdelse for henholdsvis 2013 (8) og 2014 (9), og de viser, at Sri Lanka stadig ikke overholdte eller kun delvist overholdte reglerne i 2012 og 2013.
(55)
Hvad angår rapporten om overholdelse for 2013, indsendte Sri Lanka ikke visse af de oplysninger, der kræves om statistik, og om visse bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.
(56)
Hvad angår IOTC-resolution 10/08 (10) vedrørende listen over aktive fartøjer, fremlagde Sri Lanka f.eks. ikke oplysninger om det internationale radiokaldesignal for de enkelte fartøjer. Hvad angår IOTC-resolution 06/03 (11) om indførelse af fartøjsovervågningssystemer (FOS), har Sri Lanka hverken fået udstyret sine fartøjer med en længde overalt på mere end 15 meter med FOS eller opført et fartøjsovervågningscenter (FOC). Sri Lanka har heller ikke indsendt den obligatoriske FOS-statusrapport. Hvad angår IOTC-resolution 10/02 (12) om obligatoriske statistikkrav, har Sri Lanka hverken indberettet data om størrelsesfrekvens for kystfiskeri eller om fangster, indsats og størrelsesfrekvens i overensstemmelse med den standard, der kræves i resolutionen for kystfiskeri, overfladefiskeri og langlinefiskeri. Sri Lanka har kun delvist overholdt IOTC-resolution 05/05 (13) om indberetning af data om hajer, eftersom fangstdataene for garn og langline er indberettet samlet. Med hensyn til IOTC-resolution 12/05 (14) om omladninger til søs har Sri Lanka ikke indgivet den krævede rapport. Hvad angår IOTC-resolution 11/04 om observatørordningen (15), har Sri Lanka ikke gennemført det regionale observatørprogram, som det kræves i henhold til resolutionen. Sri Lanka har navnlig ikke oprettet observatørordningen for de obligatoriske 5 % til søs for fartøjer med en længde på over 24 m og overholder derfor ikke rapporteringsforpligtelsen for observatører.
(57)
Hvad angår rapporten om overholdelse for 2014, indsendte Sri Lanka ikke visse af de oplysninger, der kræves om statistik, og om visse bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.
(58)
Hvad angår IOTC-resolution 13/02 (16), har Sri Lanka ikke vedtaget lovgivning, der gør mærkning af udstyr obligatorisk. Hvad angår IOTC-resolution 13/08 (17), har Sri Lanka ikke indsendt en forvaltningsplan for anordninger, der tiltrækker fisk (FAD'er), og der er heller ikke truffet retlige eller administrative foranstaltninger for de 8 notfartøjer som krævet i IOTC-resolution 12/13 (18). Også for så vidt angår 2014 og IOTC-resolution 06/03 (19) har Sri Lanka ikke udstyret sine fartøjer med en samlet længde på over 15 meter med FOS og heller ikke bygget et FOC, og endelig er den obligatoriske statusrapport om FOS heller ikke blevet indsendt. Hvad angår IOTC-resolution 10/02 om de obligatoriske statistikkrav, levede oplysningerne fra Sri Lanka om fangster, indsats og størrelsesfrekvens ikke op til den standard, der kræves i henhold til resolutionen. Hvad angår IOTC-resolution 13/06 (20) og 12/04 (21), har Sri Lanka hverken gennemført forbuddet om hvidtippet haj eller opfyldt forpligtelserne for notfartøjer til at have ketsjere om bord og for langlinefartøjerne til at have linekappeanordninger og redskaber til at fjerne kroge. Hvad angår resolution 11/04 (22), har Sri Lanka heller ikke i 2014 indført observatørordningen som krævet. Sri Lanka har navnlig ikke oprettet observatørordningen for de obligatoriske 5 % til søs for fartøjer med en længde på over 24 meter og overholder derfor ikke rapporteringsforpligtelsen for observatører. Hvad angår IOTC-resolution 10/10 (23), har Sri Lanka ikke indsendt rapporten om import, landing og omladning af tun og tunlignende fisk i havnene.
(59)
Det forhold, at Sri Lanka hverken indsendte de krævede oplysninger til IOTC eller opfyldte IOTC-forpligtelserne som omhandlet i betragtning 56 og 58 viser, at landet ikke har været i stand til at opfylde sine forpligtelser som flagstat, der er fastsat i UNCLOS og UNFSA. Navnlig den manglende rettidige indsendelse af oplysninger om statistikker, FOS, fangster, indsats, omladning i havne og observatørprogrammer underminerer Sri Lankas evne til at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 117 og 118 i UNCLOS. Disse artikler fastsætter en stats forpligtelse til at vedtage foranstaltninger for deres statsborgere til bevarelse af levende ressourcer på det åbne hav og samarbejde om bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for levende ressourcer på det åbne hav.
(60)
Som omhandlet i betragtning 322 i afgørelsen af 15. november 2012 blev der påvist en række forhold under Kommissionens besøg i Sri Lanka i 2010, navnlig med hensyn til det manglende FOS og den manglende lovgivning om indberetning af fangster. Andre bekymrende forhold, f.eks. den manglende ordning for observatører og den ringe indberetning om fartøjer og statsborgere, der har deltaget i IUU-fiskeri, blev understreget i betragtning 319 og 321 i afgørelsen af 15. november 2012 som følge af IOTC-rapporterne om overholdelse for 2011 og 2012. De oplysninger, der i den forbindelse blev indsendt af Sri Lankas myndigheder om lovgivning om fiskeri på det åbne hav, etablering af et fungerende FOS, en pålidelig observatørordning og fangstregistrering- og indberetning viste, at myndighederne ikke har sikret effektfuld og effektiv kontrol og overvågning af fartøjer, der fører Sri Lankas flag, i overensstemmelse med de internationale forpligtelser. Sri Lanka blev som omhandlet i betragtning 36, 40 og 41, navnlig opfordret til at fastlægge dækkende lovgivning om tilladelse til fiskeri på det åbne hav med tilhørende fiskerilicenser og efterlevelse af IOTC-resolutioner, navnlig med hensyn til overvågning af og kontrol med landets egen flåde, herunder et FOS, logbog, fangstindberetningssystem og en observatørordning. Hvad angår lovgivningen om fiskeri på det åbne hav, blev loven om fiskeri ændret for at muliggøre fiskeri på åbent hav, og der blev lavet et udkast til en gennemførelsesforordning for udstedelse af licenser, som blev endeligt vedtaget i september 2014. Da gennemførelsesforordningen imidlertid først blev vedtaget i september 2014, og der ikke foreligger oplysninger om, hvordan den gennemføres, udstedes der kun administrative licenser, og Sri Lankas fartøjer opererer uden FOS. Hvad angår den regionale observatørordning, afslørede Sri Lankas myndigheder, at en stor del af flåden på trods af udvælgelse og ansættelse af visse inspektører ikke vil være dækket på grund af det begrænsede antal inspektører (45) i forhold til det store antal fartøjer (1 758 i IOTC-registeret over fartøjer). Sri Lanka har imidlertid ikke fremlagt forslag til at afhjælpe dette alvorlige problem inden for rammerne af IOTC, hvilket betyder at der ikke findes en tilstrækkelig dækning af fartøjer, der fører Sri Lankas flag, og som driver fiskeri på åbent hav, fordi inspektionsforanstaltningerne er utilstrækkelige. Der mindes i denne forbindelse om, at Sri Lanka har store problemer med at indberette data til IOTC, hvilket svækker landets kapacitet til at varetage sine forpligtelser som flagstat.
(61)
For så vidt angår FOS erindrer Kommissionen som omhandlet i betragtning 316, 321 og 322 i afgørelsen af 15. november 2012 og betragtning 60 i nærværende afgørelse om de mange forskellige problemer, som IOTC har påpeget. Efter afgørelsen af 15. november 2012 erklærede Sri Lanka, at landet var i færd med at indføre FOS. Det fremlagde lovgivning for Kommissionen, hvoraf det fremgik, at der var fra 1. november 2011 var indført et krav til fartøjerne om at have en transponder om bord, og de oplyste, at der allerede var udvalgt en tjenesteudbyder. Finansieringen var imidlertid ikke på plads, og der har været forhandlinger i gang mellem Sri Lankas myndigheder og en finansiel institution i mere end 18 måneder. Forhandlingerne vedrører vilkårene og betingelserne for et lån til køb og etablering af et FOC og finansiel bistand til erhvervsdrivende til installering og drift inden for en rimelig frist af et FOS for hele højsøflåden. Som følge heraf råder Sri Lanka ikke over et FOC. Hertil kommer, FOS'et stadig er under udvikling og aldrig er blevet operationelt. Kommissionen konstaterede under sit besøg i januar 2014 - således som det også er blevet bekræftet ved senere meddelelser og IOTC's rapporter om overholdelse for 2013 og 2014 - at Sri Lankas fiskerfartøjer stadig ikke er udstyret med FOS. Hvad angår opfyldelse af IOTC's FOS-krav, er der uoverensstemmelse mellem IOTC's rapporter om overholdelse for 2013 og 2014 og Sri Lankas forholdsregler. Ifølge rapporterne om overholdelse er der tale om delvis overholdelse, mens de oplysninger, der er indsendt af Sri Lanka, tydeligt viser, at der ikke er sket nogen egentlig etablering af et FOS. På baggrund af de oplysninger, der er indhentet om Sri Lankas myndigheders kontrol- og overvågningskapacitet, især om kapaciteten til at forvalte flåden og udviklingen og etableringen af et fungerende FOS, kan det konstateres, at Sri Lanka ikke opfylder kravene i UNFSA's artikel 18, stk. 3, litra g).
(62)
De forhold, der er omhandlet i afsnit 3.3 viser, at Sri Lanka overtræder artikel 18, stk. 3, i UNFSA.
(63)
I betragtning af Sri Lankas forpligtelser som flagstat har landet derfor ikke i tilstrækkelig grad efterlevet artikel 117 og 118 i UNCLOS og artikel 18, stk. 3 i UNFSA.
(64)
I lyset af betragtning 314 til 334 i afgørelsen af 15. november 2012 og udviklingen efter nævnte dato finder Kommissionen med henvisning til IUU-forordningens artikel 31, stk. 3 og 6, ikke, at Sri Lanka har opfyldt sine forpligtelser i henhold til international ret, når det gælder overholdelsen af internationale regler og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.
3.4. Specifikke begrænsninger i udviklingslande
(65)
Det skal erindres, at Sri Lanka i henhold til De Forenede Nationers indeks over menneskelig udvikling (24) anses for at være et land med et mellemhøjt niveau af menneskelig udvikling (nr. 92 ud af 186 lande). Dette bekræftes også af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 (25), hvor Sri Lanka står opført i kategorien for mellemindkomstlande i nederste halvdel.
(66)
Der er som nævnt i betragtning 337 i afgørelsen af 15. november 2012 ikke fundet belæg for, at Sri Lankas manglende opfyldelse af sine internationale retlige forpligtelser skyldes manglende udvikling. Der er heller ikke efter den 15. november 2012 fremlagt yderligere konkret dokumentation for, at de konstaterede mangler er en følge af manglende kapacitet og administrativ infrastruktur.
(67)
Under hensyn til betragtning 336 og 337 i afgørelsen af 15. november 2012 og udviklingen efter nævnte dato finder Kommissionen med henvisning til IUU-forordningens artikel 31, stk. 7, ikke, at Sri Lankas udviklingsstatus og overordnede forvaltning af fiskeriet er påvirket af dets udviklingsniveau.
4. KONKLUSIONER OM IDENTIFIKATION AF ET IKKESAMARBEJDENDE TREDJELAND
(68)
På baggrund af ovenstående konklusioner om Sri Lankas manglende opfyldelse af de forpligtelser, der påhviler landet i henhold til international ret som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat, til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri bør dette land i henhold til IUU-forordningens artikel 31 identificeres som et land som Kommissionen betragter som et ikkesamarbejdende tredjeland, når det gælder bekæmpelsen af IUU-fiskeriet.
(69)
Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal i henhold til IUU-forordningens artikel 18, stk. 1, litra g), afvise import til EU af fiskevarer, uden at de behøver at anmode om yderligere dokumentation eller sende en anmodning om bistand til flagstaten, hvis de opdager, at fangstattesten er valideret af myndighederne i en flagstat, der er identificeret som en ikkesamarbejdende stat i henhold til artikel 31 i nævnte forordning. Der bør i videst muligt omfang gradvist tages højde for de negative konsekvenser for handelen i perioden mellem ikrafttrædelsen af nærværende gennemførelsesafgørelse og de eventuelle foranstaltninger, der træffes af Rådet, for at lette parternes tilpasning til den nye situation og give de erhvervsdrivende passende tid til at tilpasse sig på grund af de særlige karakteristika for fiskevarerne fra Sri Lanka og for Sri Lankas forsyningsvirksomheder, bl.a. de små og mellemstore virksomheder. Anvendelsen af denne afgørelse bør derfor udskydes i tre måneder. En sådan udskydelse bør ikke få indflydelse på behovet for, at Rådet hurtigt træffer foranstaltninger for at afhjælpe situationen i Sri Lanka for så vidt angår IUU-fiskeri.
(70)
Det skal bemærkes, at identifikationen i denne afgørelse af Sri Lanka som et land, som Kommissionen betragter som ikkesamarbejdende, ikke udelukker, at Kommissionen eller Rådet senere kan træffe foranstaltninger til at oprette en liste over ikkesamarbejdende tredjelande.
(71)
Skulle Rådet placere Sri Lanka på en liste over ikkesamarbejdende tredjelande i henhold til bestemmelserne i artikel 33 i IUU-forordningen, bliver denne forudgående identifikationsafgørelse forældet.
5. UDVALGSPROCEDURE
(72)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Fiskeri og Akvakultur -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Demokratiske Republik Sri Lanka identificeres som et tredjeland, der af Kommissionen betragtes som et ikkesamarbejdende tredjelande, når det gælder bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft den 14. januar 2015.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. oktober 2014.