РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/253 НА КОМИСИЯТА
от 16 февруари 2015 година
за определяне на правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО (1), и по-специално член 6, параграф 1б и член 7, параграф 1а от нея,
като има предвид, че:
(1)
Икономически ефективното и съгласувано прилагане и привеждане в изпълнение на Директива 1999/32/ЕО има високо приоритетно значение за постигане на планираните в нея здравни и екологични ползи, произтичащи от намаление на емисиите на серен диоксид от корабоплаването, което би допринесло за равноправна конкуренция и за по-голяма устойчивост на морския транспорт.
(2)
С оглед реално да се прилагат членове 3а, 4а и 4б от Директива 1999/32/ЕО е необходимо държавите членки да осигурят извършването на достатъчно често и прецизно вземане на проби от корабните горива, които са в процес на доставяне до корабите или се използват на борда на корабите, включително и с инспекции на корабните дневници (log books) и разписките за доставено гориво (bunker delivery notes).
(3)
В член 6, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО се изисква от държавите членки да предприемат всички необходими мерки за проверка чрез вземане на проби на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани за горене на борда на корабите в съответни морски зони и пристанища. В този контекст вземането на проби следва да се разбира в широкия смисъл на думата, като обхващащо всички методи за проверка на съответствието, посочени в член 6, параграф 1а, букви а), б) и в) от цитираната директива.
(4)
Вземането на веществени проби от корабни горива, използвани за удостоверяване на съответствието, следва да се извършва или чрез вземане и анализ на локална проба от горивоподаващата система на кораба, или чрез анализ на съответни съхранявани на борда пломбирани проби от бункерованото гориво.
(5)
Честотата на вземането на проби се определя въз основа на броя на отделните кораби, пристигащи в дадена държава членка, проверяването на корабната документация, използването на алтернативни техники за таргетиране с цел осигуряване на справедливо разпределяне на натоварването между държавите членки и на икономическа ефективност, както и въз основа на конкретни тревожни признаци (specific alerts) за отделни кораби.
(6)
Вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставяне до корабите, следва да е специално насочено към тези доставчици, за чиито корабни горива няколкократно е установено, че не са в съответствие със спецификацията, декларирана в разписката за доставено гориво, като се взема предвид и количеството корабни горива, търгувани от съответния доставчик.
(7)
С оглед Директива 1999/32/ЕО да се прилага по икономически ефективен начин, държавите членки следва да бъдат насърчени да спазват честотата на вземане на проби чрез избиране на кораби за проверка на съответствието въз основа на базиращи се на оценка на риска национални механизми за таргетиране или чрез използване на иновативни технологии за проверка на съответствието, както и да споделят събраната информация с други държави членки.
(8)
Като платформа за записване и обмен на информация за резултатите от отделните проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО ще служи специално предназначена за целта Информационна система на ЕС, която е разработена и се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност, и която ще бъде на разположение на държавите членки от 1 януари 2015 г. Държавите членки следва да бъдат насърчени да използват системата, която може значително да допринесе за рационализиране и оптимизиране на оценката на съответствието с изискванията на горепосочената директива.
(9)
С оглед да не бъдат натоварвани с непропорционална административна тежест държавите членки, които нямат излаз на море, плаващите под техен флаг кораби или техните доставчици на корабни горива, някои разпоредби следва да не се прилагат за тези държави членки.
(10)
Във връзка с докладването следва да се има предвид най-доброто използване на всички разполагаеми и съответстващи на съвременното техническо равнище технологии, така че административната тежест да бъде сведена до възможния минимум, като в същото време се даде възможност за гъвкавост на тези държави членки, които биха предпочели да докладват по по-традиционен начин. Поради това държавите членки следва да имат възможност да използват Информационната система на ЕС при изпълнението на своите задължения за ежегодно докладване съгласно Директива 1999/32/ЕО.
(11)
Не по-рано от 1 януари 2016 г. и при условие че са налице общи споделени данни относно проверки на съответствието и проби във връзка с ограниченията за съдържанието на сяра, държавите членки могат да използват базиращия се на оценка на рисковете механизъм за таргетиране, включен в Информационната система на ЕС, с цел определяне на приоритетни обекти при проверяването на корабните горива по икономически ефективен начин.
(12)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 9, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
В настоящото решение са определени правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„работен резервоар“ („service tank“) означава резервоар, от който горивото се подава към машините и съоръженията с горивни процеси;
2)
„горивоподаваща система“ („fuel service system“) означава системата, която извършва разпределянето, филтрирането, пречистването и подаването на гориво от работните резервоари до машините и съоръженията с горивни процеси;
3)
„представител на кораба“ („ship's representative“) означава капитана на кораба или дежурния офицер, отговарящ за използваните корабни горива, за съответната документация и за съгласуване на алтернативно място на вземане на проба;
4)
„инспектор за сярата“ („sulphur inspector“) означава лице, надлежно оправомощено от компетентния орган на държава членка да проверява съответствието с изискванията съгласно Директива 1999/32/ЕО;
5)
„Информационна система на ЕС“ („Union information system“) означава система, използваща данните за влизанията в пристанища на отделни кораби, които се съдържат в мрежата SafeSeaNet - системата за управление на информация, създадена съгласно член 22а от Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) („SafeSeaNet“), с цел записване и обмен информация относно резултатите от отделни проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО, и която се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност. Разработен е базиращ се на оценка на рисковете механизъм на ЕС за таргетиране въз основа на резултатите от отделни проверки на съответствието и съответните констатации съгласно Директива 1999/32/ЕО.
Член 3
Честота на вземането на проби от корабни горива, използвани на борда на корабите
1. Годишно държавите членки трябва да провеждат инспекции на корабните дневници и разписки за доставено гориво поне на 10 % от общия брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответните държави членки.
Общият брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на дадена държава членка, се определя като средна стойност на съответните бройки кораби през трите предходни години, отчетени в SafeSeaNet.
2. Считано от 1 януари 2016 г., трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в следния процент от инспектираните кораби по параграф 1:
а)
40 % в държавите членки, които изцяло граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECAs);
б)
30 % в държавите членки, които частично граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди;
в)
20 % в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди.
Считано от 1 януари 2020 г., в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на серни оксиди, трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в 30 % от инспектираните кораби по параграф 1.
Държавите членки могат да спазват определената в настоящия параграф честота на проверките като избират проверяваните кораби въз основа на национален базиращ се на оценка на риска механизъм за таргетиране, както и на конкретни тревожни признаци за отделни кораби, докладвани в Информационната система на ЕС.
3. Изчисленият съгласно параграф 2 брой на отделните кораби, които трябва да се проверяват също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, може да бъде коригиран, но без да се намалява с повече от 50 %, било чрез:
а)
изваждане на броя на отделните кораби, за които се прави проверка за възможно несъответствие посредством използване на технологии за дистанционно мерене или на методи за анализ чрез бърза избирателна проверка (quick scan analysing methods);
б)
задаване на подходящ брой в случаите, при които проверките на документацията по параграф 1 се провеждат годишно на борда на поне 40 % от отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответната държава членка.
Корекцията на броя на проверяваните кораби съгласно посоченото в букви а) и б) трябва да се докладва в Информационната система на ЕС.
4. Считано от 1 януари 2016 г., държавата членка може вместо да спазва посочената в параграфи 1, 2 и 3 честота, да прилага годишна честота на вземането на проби въз основа на базиращия се на оценка на риска механизъм на ЕС за таргетиране.
5. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 4
Честота на вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставка към корабите
1. В съответствие с член 6, параграф 1а, буква б) от Директива 1999/32/ЕО и като се взема предвид количеството на доставяните корабни горива, държавите членки трябва да извършват вземане на проби и анализ на корабните горива, намиращи се в процес на доставка до корабите от тези регистрирани в съответната държава членка доставчици на корабни горива, за които е установено, че поне три пъти в дадена година са доставили гориво, несъответстващо на декларираната спецификация в разписката за доставено гориво, по данни съгласно Информационната система на ЕС или съгласно годишния доклад по член 7.
2. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 5
Методи за вземане на проби за проверка на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани на борда на корабите
1. В съответствие с член 3, в случаите при които се проверява съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива, държавите членки трябва да прилагат следния поетапен подход за вземане на проби и проверка на съответствието със стандартите за съдържанието на сяра:
а)
проверка на корабните дневници и на разписките за доставено гориво;
б)
както е уместно, един от следните начини за вземане на проба и анализ:
i)
анализ на съхраняваните на борда пломбирани проби от бункерованото гориво, придружаващи разписката за доставено гориво, които са взети в съответствие с Правило 18, алинеи 8.1 и 8.2 от Анекс VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL);
ii)
вземане на борда на локална проба от корабните горива, предназначени за горене на борда, в съответствие с член 6, последвано от анализ.
2. При завършване на проверката за съдържанието на сяра и съответния анализ, инспекторът за сярата трябва да запише данните за конкретната инспекция на горивото и констатациите в съответствие с изисквания вид информация, съгласно посоченото в член 7, буква а).
Член 6
Вземане на локални проби на борда на корабите
1. Държавите членки трябва да вземат бордовата локална проба от корабно гориво посредством вземане на една или няколко локални проби от мястото, където е инсталиран кран за вземане на проби от горивото в горивоподаващата система, както е указано в схемата на тръбните инсталации или в устройствения план на кораба, и както е одобрено от флаговата администрация или от признатата организация, действаща от нейно име.
2. При отсъствие на място, описано в параграф 1, точката за вземане на проба трябва е от място, където е инсталиран кран за вземане на проби, и което трябва да отговаря на следните условия:
а)
да е достъпно по лесен и безопасен начин;
б)
да е съобразено с различните марки горива, използвани в машината/съоръжението с горивен процес;
в)
да е разположено по пътя на подаване на горивото от работния резервоар;
г)
да е толкова близо до машината/съоръжението с горивен процес, колкото това е възможно и безопасно, като се вземат предвид видовете горива, дебитът, температурата и налягането при избраната точка за вземане на проба;
д)
да е предложено от представителя на кораба и да е прието от инспектора за сярата.
3. Държавите членки могат да вземат локална проба от повече от едно място в горивоподаващата система с цел да определят дали няма взаимно замърсяване между отделните горива при отсъствие на напълно разделени горивоподващи системи, или в случай на схеми с няколко работни резервоара.
4. Държавите членки трябва да осигуряват събиране на локалната проба в такъв контейнер, от който да могат да се напълнят поне три бутилки за вземане на проби, които да са представителни за използваното корабно гориво.
5. Държавите членки трябва да предприемат мерки за осигуряване на следните действия:
а)
бутилките за вземане на проби да се пломбират от инспектора за сярата с уникален идентификационен знак, в присъствието на представителя на кораба;
б)
две бутилки за вземане на проби да се отнасят на брега за анализ;
в)
една бутилка за вземане на проби да остава при представителя на кораба за период от най-малко 12 месеца след датата на вземане на пробата.
Член 7
Информация, която трябва да се съдържа в годишния доклад
Годишният доклад, който се представя от държавите членки на Комисията относно съответствието със стандартите за съдържанието на сяра в корабните горива, трябва да съдържа поне следната информация:
а)
общия годишен брой и вида на несъответствията на измереното съдържание на сяра в проверените горива, включително размера на отделните несъответствия и средното съдържание на сяра, определено при вземането на проби и анализа;
б)
годишния общ брой на проверките на документи, включително на разписки за доставено гориво, мястото на бункероване на горивото, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
в)
твърдения за неразполагаемост на определени видове корабни горива съгласно посоченото в член 4а, параграф 5б от Директива 1999/32/ЕО, включително с данни за корабите, пристанището на бункероване и държавите членки, където е имало такава неразполагаемост, броят на такива твърдения, направени от същия кораб, и вида на неразполагаемото бункероване;
г)
информация за известията и протестните писма по отношение на съдържанието на сяра в горивата, подадени срещу доставчиците на корабни горива на тяхната територия;
д)
списък, съдържащ имената и адресите на всички доставчици на корабни горива в съответната държава членка;
е)
описание на използването на алтернативни методи за намаляване на емисиите, включително изпитания и непрекъснат мониторинг на емисиите, или използване на алтернативни горива и проверки на съответствието за непрекъснато постигане на намаление на емисиите на SOx, в съответствие с приложения I и II към Директива 1999/32/ЕО в корабите, плаващи под флага на съответната държава членка;
ж)
за съответните случаи, описание на националните базиращи се на оценка на риска механизми за таргетиране, включително на конкретни тревожни признаци, и използването и резултатите от дистанционно мерене и други налични технологии за определяне на отделни кораби за приоритетно проверяване на съответствието;
з)
общия брой и вид на инициираните процедури за нарушение, санкции, или и двете, и сумата на наложените от компетентния орган глоби както на операторите на кораби, така и на доставчици на корабни горива;
и)
следните данни за всеки отделен кораб, след като му е направена инспекция на корабните дневници и разписките за доставено гориво, или след вземането на проби, или след като са извършени и двете:
i)
данни за кораба, включително номер в Международната морска организация (IMO number), тип, възраст и тонаж на кораба;
ii)
отчети за вземането и анализа на проби, включително с данни за броя и вида на пробите, използваните методи за вземане на проби, и местата на вземане на проби за проверка на съответствието за типа кораб;
iii)
съответна информация за разписките за доставено гориво, мястото на бункероване на гориво, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
iv)
инициирани на национално ниво действия за правоприлагане и правни процедури, или санкции, или и двете, по отношение на този отделен кораб.
Член 8
Формат на доклада
1. Държавите членки могат да използват Информационната система на ЕС, в която да записват директно след съответната проверка всички конкретни данни и констатации от инспекцията, включително информация във връзка с вземането на проби.
2. Ако дадена държава членка използва Информационната система на ЕС за записване, обмен и споделяне на данни относно проверките на съответствието, тя може да използва годишната агрегирана компилация на данните за действията по правоприлагане, предоставяна от Информационната система на ЕС, за целите по изпълнение на своите задължения за докладване, посочени в член 7 от Директива 1999/32/ЕО.
3. Държавите членки, които не използват Информационната система на ЕС, трябва или да осигурят връзка между Информационната система на ЕС и своята национална система, която най-малкото да може да служи за попълване, в съответните случаи, на същите полета като тези в Информационната система на ЕС, или да докладват по електронен път по всички въпроси, посочени в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 2015 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE (EU) 2015/253
af 16. februar 2015
om fastsættelse af bestemmelser om prøvetagning og rapportering i henhold til Rådets direktiv 1999/32/EF for så vidt angår svovlindholdet i skibsbrændstoffer
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF (1), særlig artikel 6, stk. 1b, og artikel 7, stk. 1a, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det har høj prioritet at sikre omkostningseffektivitet og sammenhæng i gennemførelsen og håndhævelsen af direktiv 1999/32/EF for at opnå de forventede sundheds- og miljøgevinster som følge af reducerede udledninger af svovldioxid fra skibsfarten og derigennem fremme fair konkurrence og øget bæredygtighed inden for søtransport.
(2)
Med henblik på at gennemføre artikel 3a, 4a og 4b i direktiv 1999/32/EF effektivt bør medlemsstaterne sikre tilstrækkelig hyppig og nøjagtig prøvetagning af skibsbrændstoffer, der leveres til skibe eller anvendes om bord på dem, herunder inspektioner af skibenes logbøger og bunkerleveringsattester.
(3)
I henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 1999/32/EF træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til ved prøvetagning at kontrollere svovlindholdet i de skibsbrændstoffer, der anvendes til forbrænding om bord, når skibene befinder sig inden for relevante havområder og havne. I denne sammenhæng bør prøvetagningen være bredt sammensat, således at den omfatter alle de metoder til sikring af regeloverholdelsen, som er fastlagt i direktivets artikel 6, stk. 1a, litra a), b) og c).
(4)
Fysisk prøvetagning af skibsbrændstoffer med henblik på kontrol af overholdelsen af reglerne bør gennemføres enten ved at fremskaffe og analysere en stikprøve af brændstof fra skibets brændstofsystem eller ved at analysere forseglede brændstofprøver, der befinder sig om bord.
(5)
Prøvetagningens hyppighed bør fastlægges på grundlag af antallet af skibe, der anløber en medlemsstat, kontrollen af skibenes papirer, anvendelsen af alternative udvælgelsesteknologier for at sikre en ligelig fordeling af byrderne blandt medlemsstaterne og omkostningseffektivitet samt specifikke advarsler vedrørende enkelte skibe.
(6)
Prøvetagningen af skibsbrændstoffer under levering til skibe skal være målrettet skibsbrændstofleverandører, som gentagne gange ikke har overholdt den angivne specifikation på bunkerleveringsattesten, under hensyntagen til den mængde skibsbrændstof, som leverandøren markedsfører.
(7)
For at sikre en omkostningseffektiv gennemførelse af direktiv 1999/32/EF bør medlemsstaterne opfordres til at overholde den pålagte hyppighed af prøvetagningen og udvælge skibe til brændstofkontrol på grundlag af nationale risikobaserede udvælgelsesmekanismer eller ved hjælp af innovative metoder til sikring af regeloverholdelsen samt til at dele de indsamlede oplysninger med andre medlemsstater.
(8)
Et dedikeret EU-informationssystem, som er udviklet og drevet af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed, vil være tilgængeligt for medlemsstaterne fra 1. januar 2015 og skal tjene som platform for registrering og udveksling af oplysninger om resultater af de enkelte kontroller inden for rammerne af direktiv 1999/32/EF. Medlemsstaterne bør tilskyndes til at anvende systemet, som kan bidrage betydeligt til rationalisering og optimering af vurderingen af, om direktivets krav overholdes.
(9)
For ikke at lægge uforholdsmæssige administrative byrder på medlemsstater uden kystlinje, på skibe, som fører deres flag, eller på deres skibsbrændstofleverandører, bør visse bestemmelser ikke gælde for disse medlemsstater.
(10)
Rapporteringen bør tage hensyn til den bedst mulige brug af alle tilgængelige avancerede teknologier, således at den administrative byrde kan holdes på et minimum, og de medlemsstater, der ønsker det, får fleksibiliteten til at rapportere på en mere traditionel måde. Derfor får medlemsstaterne muligheden for at bruge EU-informationssystemet til at opfylde de relevante årlige rapporteringsforpligtelser i direktiv 1999/32/EF.
(11)
Medlemsstaterne kan tidligst den 1. januar 2016, og under forudsætning af at fælles data om kontrol og prøvetagning vedrørende svovl er tilgængelige, anvende den risikobaserede udvælgelsesmekanisme, der er integreret i EU-informationssystemet, til at prioritere kontrollen af skibsbrændstof på en omkostningseffektiv måde.
(12)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i direktiv 1999/32/EF -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Genstand
Ved denne afgørelse fastsættes bestemmelser om prøvetagningsmetoder, prøvetagningens hyppighed og rapportering i medfør af direktiv 1999/32/EF for så vidt angår svovlindholdet i skibsbrændstoffer.
Artikel 2
Definitioner
I denne afgørelse forstås ved:
1) »brændstoftank«: en tank, hvorfra brændstof føres til efterfølgende brændselsoliefyrede forbrændingsmotorer
2) »brændstofsystem«: det system, der understøtter fordelingen, filtreringen, rensningen af og forsyningen med olie fra brændstofstankene til de brændselsoliefyrede forbrændingsmotorer
3) »skibsrepræsentant«: skibsføreren eller den ansvarshavende officer, som har ansvaret for de anvendte skibsbrændstoffer, dokumentationen og for at aftale det alternative prøvetagningspunkt for brændstoffet
4) »svovlinspektør«: en person, der af en medlemsstats kompetente myndighed er behørigt autoriseret til at kontrollere overholdelsen af bestemmelserne i direktiv 1999/32/EF
5) »EU-informationssystem«: et system, der drives af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed og anvender de enkelte skibes havneanløbsdata inden for informationshåndteringssystemet SafeSeaNet, der er oprettet ved artikel 22a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF (2) (»SafeSeaNet«), til at registrere og udveksle oplysninger om resultaterne af de enkelte kontroller inden for rammerne af direktiv 1999/32/EF. En risikobaseret EU-udvælgelsesmekanisme udvikles inden for rammerne af direktiv 1999/32/EF på grundlag af resultaterne af de enkelte kontroller og de dertil knyttede anmærkninger.
Artikel 3
Hyppigheden af prøvetagning af skibsbrændstoffer, der anvendes om bord på skibe
1. Medlemsstaterne foretager inspektioner af skibenes logbøger og bunkerleveringsattester om bord på mindst 10 % af det samlede antal skibe, der årligt anløber den pågældende medlemsstat.
Det samlede antal skibe, der anløber en medlemsstat, svarer her til det gennemsnitlige antal skibe de tre foregående år, således som det er blevet rapporteret via SafeSeaNet.
2. Fra den 1. januar 2016 kontrolleres svovlindholdet i det skibsbrændstof, der anvendes om bord, desuden via prøvetagning og/eller analyse af mindst følgende procentdel af de inspicerede skibe nævnt i stk. 1:
a)
40 % i medlemsstater, der fuldt ud grænser op til SOx-emissionskontrolområder (SECA-områder)
b)
30 % i medlemsstater, der delvist grænser op til SECA-områder
c)
20 % i medlemsstater, der ikke grænser op til SECA-områder.
I medlemsstater, der ikke grænser op til SECA-områder, kræves det fra den 1. januar 2020, at svovlindholdet i det skibsbrændstof, der anvendes om bord, også kontrolleres via prøvetagning og/eller analyse af mindst 30 % af de inspicerede skibe nævnt i stk. 1.
Medlemsstaterne kan overholde de i dette stykke fastsatte hyppigheder ved at vælge skibe på grundlag af nationale risikobaserede udvælgelsesmekanismer og specifikke advarsler om enkelte skibe, som rapporteres i EU-informationssystemet.
3. Det efter stk. 2 beregnede antal skibe, som ligeledes skal kontrolleres ved prøvetagning og/eller analyse, kan enten justeres (men må ikke reduceres med mere end 50 %):
a)
ved at fratrække det antal skibe, hvis mulige overtrædelse af reglerne er blevet kontrolleret ved hjælp af fjernovervågningsteknologier eller quick scan-analysemetoder, eller
b)
ved at fastlægge et passende antal, når kontrollen af papirer i overensstemmelse med stk. 1 gennemføres om bord på mindst 40 % af de skibe, der anløber den pågældende medlemsstat på årsbasis.
Den justering som omhandles i litra a) og b) skal rapporteres i EU-informationssystemet.
4. Fra den 1. januar 2016 kan medlemsstaterne i stedet for at følge den årlige frekvens fastlagt i stk. 1, 2 og 3 anvende en årlig prøvetagningsfrekvens baseret på EU's risikobaserede udvælgelsesmekanisme.
5. Denne artikel gælder ikke for Tjekkiet, Luxembourg, Ungarn, Østrig og Slovakiet.
Artikel 4
Hyppigheden af prøvetagning af skibsbrændstoffer under levering til skibe
1. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 1a, litra b), i direktiv 1999/32/EF og under hensyntagen til den leverede mængde skibsbrændstoffer foretager medlemsstaterne på grundlag af rapporteringen i EU's informationssystem eller den årsrapport, der er omhandlet i artikel 7, prøvetagning og analyse af skibsbrændstoffer under levering til skibe, når brændstofleverandørerne er registreret i medlemsstaten, og det mindst tre gange i et givent år er blevet konstateret, at de har leveret brændstof, der ikke overholder den i bunkerleveringsattesten angivne specifikation.
2. Denne artikel gælder ikke for Tjekkiet, Luxembourg, Ungarn, Østrig og Slovakiet.
Artikel 5
Prøvetagningsmetoder til kontrol af svovlindholdet i det skibsbrændstof, der anvendes om bord
1. I tilfælde hvor svovlindholdet i de skibsbrændstoffer, der anvendes om bord, kontrolleres i overensstemmelse med artikel 3, anvender medlemsstaterne følgende trinvise tilgang til prøvetagningen og kontrollen af overholdelsen af svovlstandarderne:
a)
inspektion af skibenes logbøger og bunkerleveringsattester
b)
i fornødent omfang en eller begge af følgende metoder til prøvetagning og analyse:
i)
analyse af de forseglede brændstofprøver, der befinder sig om bord og følger med bunkerleveringsattesterne, og som er taget i overensstemmelse med regel 18(8.1) og (8.2) i bilag VI til MARPOL
ii)
stikprøvetagning om bord af skibsbrændstoffer til forbrænding om bord i overensstemmelse med artikel 6 efterfulgt af analyse.
2. Efter udført kontrol og analyse af svovlindholdet registrerer svovlinspektøren oplysningerne om den brændstofspecifikke inspektion og anmærkninger i overensstemmelse med de oplysninger, der anmodes om i artikel 7, litra a).
Artikel 6
Stikprøver om bord
1. Medlemsstaterne foretager stikprøven af skibsbrændstoffet om bord ved hjælp af en eller flere stikprøver det sted, hvor der er monteret en ventil specielt til stikprøver i brændstofsystemet, således som dette er beskrevet i skibets brændstofrørdiagram eller dets apteringstegning, og som flagstatens myndigheder eller den anerkendte organisation, der handler på dennes vegne, har godkendt.
2. Hvis det i stk. 1 omtalte sted ikke forefindes, skal prøvetagningsstedet for brændstoffet være det sted, hvor der er placeret en ventil med henblik på at tage en prøve, og det skal:
a)
give let og sikker adgang
b)
tage hensyn til forskellige kvaliteter af det brændstof, der anvendes til den brændselsoliefyrede forbrændingsmotor
c)
befinde sig nedstrøms i forhold til det brændstof, der anvendes fra brændstoftanken
d)
være så tæt på den brændselsoliefyrede forbrændingsmotors brændstoftilførsel som det er muligt og sikkert under hensyntagen til typerne af brændstof, strømhastigheden, temperaturen og trykket bagved det valgte prøvetagningssted
e)
foreslås af skibsrepræsentanten og accepteres af svovlinspektøren.
3. Medlemsstaterne kan tage en stikprøve mere end et sted i brændstofsystemet med henblik på at fastslå, om der er tale om en mulig krydskontaminering af brændstoffet pga. manglende adskillelse af brændstofsystemerne, eller hvor der anvendes flere brændstoftanke.
4. Medlemsstaterne sikrer, at stikprøven placeres i en prøvebeholder, hvorfra der kan påfyldes mindst tre prøveflasker, som er repræsentative for det anvendte skibsbrændstof.
5. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre følgende:
a)
at prøveflaskerne forsegles af svovlinspektøren med en unik identifikator, som anbringes under overværelse af skibsrepræsentanten
b)
at to prøveflasker bringes i land for at blive analyseret
c)
at skibsrepræsentanten opbevarer en prøveflaske i en periode på mindst 12 måneder fra prøvetagningsdatoen.
Artikel 7
Oplysninger, som skal angives i årsrapporten
Den årsrapport, som medlemsstaterne skal indgive til Kommissionen angående overholdelsen af svovlstandarderne for skibsbrændstoffer, skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
det samlede årlige antal og typerne af overtrædelser af reglerne for det målte svovlindhold i det brændstof, der er blevet undersøgt, herunder omfanget af de enkelte overtrædelser og det gennemsnitlige svovlindhold, der er blevet konstateret ved prøvetagning og analyse
b)
det samlede årlige antal kontroller af papirer, herunder bunkerleveringsattester, brændstofpåfyldningslokaliteter, oliejournaler, logbøger, procedurer for brændstofskift og fortegnelser
c)
erklæringer om manglende tilgængelighed af skibsbrændstoffer, jf. artikel 4a, stk. 5b, i direktiv 1999/32/EF, herunder skibsoplysninger, påfyldningshavn og medlemsstater, hvor brændstoffet ikke var tilgængeligt, antallet af erklæringer fra samme skib og typer ikke-tilgængelig brændselsolie
d)
meddelelser og protestskrivelser vedrørende svovlindholdet i brændstoffer rettet til skibsbrændstofleverandører i deres territorium
e)
en liste med navn og adresse på alle skibsbrændstofleverandører i den relevante medlemsstat
f)
beskrivelsen af anvendelsen af alternative emissionsreduktionsmetoder, herunder forsøg og løbende overvågning af emissioner - eller alternative brændstoffer og kontroller af, at der fortsat opnås SOx-reduktioner i overensstemmelse med bilag I og II til direktiv 1999/32/EF for skibe, der sejler under medlemsstatens flag
g)
hvor det er relevant en beskrivelse af nationale risikobaserede udvælgelsesmekanismer, herunder specifikke advarsler, og anvendelsen og resultaterne af fjernovervågning og andre tilgængelige teknologier til at prioritere skibe med henblik på kontrol
h)
det samlede antal og typen af indledte overtrædelsesprocedurer og/eller sanktioner, beløbsstørrelsen for de bøder, som den kompetente myndighed har pålagt henholdsvis skibsoperatører og skibsbrændstofleverandører
i)
for hvert enkelt skib, efter kontrollen af dets logbøger og bunkerleveringsattester og/eller prøvetagning:
i)
skibsdata, herunder IMO-nummer, type, alder og tonnage
ii)
rapporter om prøvetagninger og analyser, herunder antallet og typen af prøver, de anvendte prøvetagningsmetoder og prøvetagningssteder, med henblik på kontrol af skibstypen
iii)
relevante oplysninger om bunkerleveringsattester, brændstofpåfyldningslokaliteter, oliejournaler, logbøger, procedurer for brændstofskift og fortegnelser
iv)
håndhævelsesforanstaltninger og juridiske procedurer, der er indledt på nationalt plan, og/eller sanktioner over for det enkelte skib.
Artikel 8
Rapportens format
1. Medlemsstaterne kan anvende EU-informationssystemet til umiddelbart efter kontrollen at registrere alle relevante brændstofspecifikke kontroloplysninger og anmærkninger i systemet, herunder prøvetagningsrelaterede oplysninger.
2. Medlemsstater, der anvender EU-informationssystemet til at registrere, udveksle og dele data om kontrollerne, kan anvende den årligt aggregerede sammenstilling af håndhævelsesforanstaltninger, som EU-informationssystemet stiller til rådighed, med henblik på at opfylde deres rapporteringsforpligtelser, som er fastlagt ved artikel 7 i direktiv 1999/32/EF.
3. Medlemsstater, der ikke anvender EU-informationssystemet, sørger enten for en forbindelse mellem EU-informationssystemet og deres nationale system, der i givet fald som minimum kan registrere de samme datafelter som EU-informationssystemet, eller de rapporterer elektronisk om alle de punkter, der er omhandlet i artikel 7.
Artikel 9
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2015.