РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 734/2013 НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 109 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
В контекста на цялостно модернизиране на правилата за държавна помощ с оглед както на изпълнението на стратегията за растеж „Европа 2020“ (1), така и за бюджетна консолидация, член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да се прилага ефективно и еднакво в Съюза. Регламент (ЕО) № 659/1999 (2) кодифицира и засили предишната практика на Комисията за увеличаване на правната сигурност и за подкрепяне на развитието на политиката за държавна помощ в условия на прозрачност. При все това в светлината на опита, придобит от прилагането му, и на скорошни явления, като например разширяването на Съюза и икономическата и финансова криза, някои аспекти от Регламент (ЕО) № 659/1999 следва да бъдат изменени, за да може Комисията да бъде по-ефективна.
(2)
За да се оцени съвместимостта с вътрешния пазар на всяка неправомерна държавна помощ или такава, за която е отправено уведомление и за която Комисията има изключителна компетентност съгласно член 108 от ДФЕС, е уместно да се гарантира, че за целите на изпълнението на правилата за държавна помощ Комисията има правомощие да поиска цялата необходима пазарна информация от държава членка, предприятие или обединение от предприятия винаги, когато има съмнения относно съвместимостта на съответната мярка с правилата на Съюза и следователно е започнала официална процедура по разследване. По-специално Комисията следва да използва това свое правомощие в случаи, при които е необходима сложна оценка по същество. Когато взема решение дали да се възползва от това свое правомощие, Комисията следва да вземе предвид продължителността на предварителното разследване.
(3)
С цел оценяване на съвместимостта на мярка за помощ след започване на официалната процедура по разследване, по-конкретно по отношение на технически сложни случаи, подлежащи на оценка по същество, Комисията следва да може чрез обикновено искане или чрез решение да поиска от държава членка, предприятие или обединение от предприятия да предостави цялата пазарна информация, необходима за извършване на оценяването, ако информацията, предоставена от засегнатата държава членка в хода на предварителното разследване, не е достатъчна, като се вземе надлежно под внимание принципът на пропорционалност, в частност за малките и средните предприятия.
(4)
Предвид специалните отношения между бенефициентите на помощ и съответната държава членка, Комисията следва да може да изисква информация от даден бенефициент на помощ единствено със съгласието на съответната държава членка. Предоставянето на информация от бенефициент на мярка за помощ не представлява правно основание за двустранни преговори между Комисията и въпросния бенефициент.
(5)
Комисията следва да избере адресатите на исканията за информация въз основа на обективни критерии, съобразени с всеки отделен случай, като гарантира, че ако искането е адресирано до извадка от предприятия или обединения на предприятия, за всяка категория извадката от отговорилите на искането е представителна. Исканата информация следва да се състои по-конкретно от фактологична информация за дружеството и пазара и основан на факти анализ на функционирането на пазара.
(6)
В качеството си на инициатор на процедурата Комисията следва да има задължението да проверява както предаването на информация от страна на държавите членки, предприятията или обединенията на предприятия, така и декларираната поверителност на разкриваната информация.
(7)
Комисията следва да е в състояние да налага спазването на исканията за информация, отправени към всяко предприятие или обединение на предприятия, в зависимост от случая, посредством пропорционални глоби и периодични имуществени санкции. При определянето на размера на глобите и периодичните имуществени санкции Комисията следва да отчита надлежно принципите на пропорционалност и целесъобразност, особено по отношение на малките и средните предприятия. Правата на страните, от които е поискано да предоставят информация, следва да бъдат защитени, като им се дава възможността да изразят мненията си, преди да бъде взето решение за налагане на глоби или периодични имуществени санкции. В това отношение Съдът на Европейския съюз следва да има неограничена компетентност по отношение на такива глоби и периодични имуществени санкции по силата на член 261 от ДФЕС.
(8)
Като отчита надлежно принципите на пропорционалност и целесъобразност, Комисията следва да може да намали размера на периодичните имуществени санкции или да ги отмени напълно, когато адресатите на исканията предоставят поисканата информация, макар и след изтичането на крайния срок.
(9)
Глобите и периодичните имуществени санкции не са приложими за държави членки, тъй като те имат задължение да си сътрудничат лоялно с Комисията в съответствие с член 4 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), както и да осигурят на Комисията цялата необходима информация, за да може тя да осъществява своите задължения съгласно Регламент (ЕО) № 659/1999.
(10)
За да бъдат обезпечени правата на защита на съответната държава членка, тя следва да получава копия от исканията за информация, изпратени до други държави членки, предприятия или обединения от предприятия и следва да може да представи становището си по получените коментари. Тя следва също да бъде информирана за имената на предприятията и обединенията от предприятия, доколкото тези субекти не са заявили основателен интерес тяхната самоличност да бъде защитена.
(11)
Комисията следва да вземе надлежно под внимание легитимния интерес на предприятията за опазването на техните търговски тайни. Тя следва да не бъде в състояние да използва поверителна информация, предоставена от отговорилите на искането и която не може да бъде събрана или направена анонимна по друг начин с никакво решение, освен ако предварително Комисията не е получила тяхното съгласие да разкрие информацията на въпросните държави членки.
(12)
В случаите, когато информацията, обозначена като поверителна, не е обхваната от задълженията за професионална тайна, е уместно да се установи механизъм, чрез който Комисията да може да реши относно степента, до която такава информация може да бъде разкрита. Всяко такова решение за отхвърляне на твърдение за поверителност на информация следва да съдържа срок, след който информацията да бъде разкрита, така че отговорилият да се възползва от всякаква съдебна защита, която е на негово разположение, включително всякаква междинна мярка.
(13)
Комисията следва да може по собствена инициатива да разгледа информация от всякакви източници за неправомерна помощ с цел да се гарантира спазването на член 108 от ДФЕС, и по-специално на задължението за уведомяване и за отлагателна клауза, предвидени в член 108, параграф 3 от ДФЕС, и да се оцени съвместимостта на дадена помощ с вътрешния пазар. В този контекст жалбите са основен източник на информация за откриване на нарушения на правилата на Съюза за държавна помощ.
(14)
За да се подобри качеството на подадените до Комисията жалби и в същото време да се увеличат прозрачността и правната сигурност, уместно е да се определят условията, на които една жалба следва да отговаря, за да предостави на Комисията информация по отношение на предполагаема неправомерна помощ и да се даде ход на предварителното разглеждане. Информация, предоставена, без да са изпълнени тези условия, следва да се третира като обща пазарна информация и не следва непременно да води до разследвания ex officio.
(15)
От жалбоподателите следва да се изисква да демонстрират, че са заинтересовани по смисъла на член 108, параграф 2 от ДФЕС и член 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 659/1999. Те също следва да са задължени да предоставят определен обем информация под форма, която Комисията следва да е оправомощена да дефинира в разпоредба за прилагане. За да не бъдат разубедени евентуалните жалбоподатели, разпоредбата за прилагане следва да отчита, че изискванията за подаване на жалба от заинтересованата страна не следва да пораждат излишна тежест.
(16)
От съображения за правна сигурност е целесъобразно да се установят давностни срокове за налагането и изпълнението на глоби и периодични имуществени санкции.
(17)
За да се гарантира, че Комисията разглежда сходни случаи по последователен начин в целия вътрешен пазар, е целесъобразно да се допълнят съществуващите правомощия на Комисията, като се въведе специфично правно основание за започване на разследвания на сектори на икономиката или на определени инструменти за помощ в няколко държави членки. От съображения за пропорционалност и предвид голямата административна тежест, която произтича от подобни разследвания, проучвания на сектори следва да се извършват само ако наличната информация поражда основателни подозрения, че мерките за държавна помощ в даден сектор биха могли съществено да ограничат или опорочат конкуренцията в няколко държави членки или че съществуващите мерки за помощ за даден сектор в няколко държави членки не са или вече не са съвместими с вътрешния пазар. Такива проучвания ще дадат на Комисията възможност да се справи по ефективен и прозрачен начин с проблеми на хоризонталната държавна помощ и да получи предварителен цялостен поглед върху съответния сектор.
(18)
Последователността в прилагането на правилата за държавна помощ изисква също да се изградят механизми за сътрудничество между съдилищата на държавите членки и Комисията. Това сътрудничество се отнася за всички съдилища на държавите членки, които прилагат член 107, параграф 1 и член 108 от ДФЕС, независимо в какъв контекст. По-специално националните съдилища следва да имат възможност да се обръщат към Комисията за информация или за нейното мнение по въпроси, свързани с прилагането на правилата за държавна помощ. Комисията следва също да има възможност да изразява писмено или устно коментари в съдилищата, които са сезирани за прилагане на член 107, параграф 1 или член 108 от ДФЕС. Когато подпомага националните съдилища по тези въпроси, Комисията следва да действа в съответствие със задължението си да защитава обществения интерес.
(19)
Коментарите и становищата на Комисията следва да не засягат член 267 от ДФЕС и не са правно обвързващи за националните съдилища. Те следва да се подават в рамките на националните процесуални правила и практики, включително онези, които защитават правата на страните, при пълно зачитане на независимостта на националните съдилища. Коментарите, подадени от Комисията по нейна собствена инициатива, следва да се ограничават до случаи, които са от значение за последователното прилагане на член 107, параграф 1 или член 108 от ДФЕС, по-специално за случаи, които са от съществено значение за прилагането или по-нататъшното развитие на съдебната практика на Съюза в областта на държавната помощ).
(20)
В интерес на прозрачността и на правната сигурност информацията относно решенията на Комисията следва да бъде публична. Следователно е целесъобразно да се публикуват решенията за налагане на глоби или периодични санкционни плащания предвид факта, че засягат интересите на съответните източници. При публикуването на решенията си Комисията следва да спазва правилата за служебна тайна, включително и защитата на всяка поверителни информация и на личните данни, в съответствие с член 339 от ДФЕС.
(21)
Комисията в тясно сътрудничество с Консултативния комитет по държавните помощи следва да може да приема разпоредби за изпълнение, с които да установи подробни правила по отношение на формата, съдържанието и други критерии за жалбите, подадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999.
(22)
Поради това Регламент (ЕО) № 659/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 659/1999 се изменя, както следва:
1)
Заглавието на регламента се заменя със следното:
„РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 659/1999 НА СЪВЕТА ОТ 22 МАРТ 1999 ГОДИНА ЗА УСТАНОВЯВАНЕ НА ПОДРОБНИ ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕТО НА ЧЛЕН 108 ОТ ДОГОВОРА ЗА ФУНКЦИОНИРАНЕТО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ“
2)
Заглавието на член 5 се заменя със следното:
„Искане за информация, отправено към нотифициращата държава членка“.
3)
Добавят се следните членове:
„Член 6а
Искане за информация, отправено към други източници
1. След откриване на официалната процедура по разследване, предвидена в член 6, по-конкретно за технически сложни случаи, подлежащи на оценка по същество, Комисията може да поиска от дадена държава членка, предприятие или обединение от предприятия да предоставят цялата пазарна информация, необходима на Комисията за извършване на оценяването на съответната мярка, ако информацията, предоставена от засегнатата държава членка в хода на предварителното разследване, не е достатъчна, като взема надлежно под внимание принципа на пропорционалност, особено по отношение на малките и средните предприятия.
2. Комисията може да поиска информация единствено:
а)
ако тя се ограничава до процедурите по официалното разследване, за които Комисията е констатирала, че до този момент са неефективни; и
б)
ако съответната държава членка е съгласна с искането, доколкото са засегнати бенефициенти на помощ.
3. Предприятията или обединенията на предприятия, предоставящи информация в отговор на искане на Комисията за пазарна информация съгласно параграфи 6 и 7, изпращат своя отговор едновременно на Комисията и на засегнатата държава членка, доколкото предоставяните документи не съдържат информация от поверителен характер за тази държава членка.
Комисията води и наблюдава предаването на информация между засегнатите държави членки, предприятията или обединенията на предприятия и проверява декларираната поверителност на предаваната информация.
4. Комисията може да поиска единствено информация, която е на разположение на държава членка, предприятие или обединение от предприятия, засегнати от искането.
5. Държавите членки предоставят поисканата информация въз основа на обикновено искане и в рамките на посочения от Комисията срок, който обикновено не следва да надхвърля един месец. Ако държава членка не предостави исканата информация в рамките на посочения срок или предостави непълна информация, Комисията изпраща напомняне.
6. Комисията може да поиска от предприятие или обединение от предприятия да предостави информация чрез обикновено искане. Когато изпраща обикновено искане за информация до предприятие или обединение от предприятия, Комисията посочва правното основание и целта на искането, уточнява каква информация се иска и определя пропорционален срок, в който трябва да се предостави информацията. Тя също така се позовава на глобите, предвидени в член 6б, параграф 1, за предоставяне на неточна или подвеждаща информация.
7. Комисията, с решение, може да поиска от предприятие или обединение от предприятия да предостави информация. Когато Комисията, с решение, иска от предприятие или обединение от предприятия да предостави информация, тя посочва правното основание, целта на искането, уточнява каква информация се иска и определя пропорционален срок, в който трябва да се предостави информацията. Тя също така се позовава на глобите, предвидени в член 6б, параграф 1, и посочва или налага периодичните имуществени санкции, предвидени в член 6б, параграф 2, както е уместно. В допълнение тя посочва правото на предприятието или обединението от предприятия решението да бъде преразгледано в Съда на Европейския съюз.
8. Когато прави искане по параграф 1 или 6 или приема решение по параграф 7, Комисията предоставя на засегнатата държава членка и копие от искането или решението. Комисията посочва критериите за избора на получателите на искането или решението.
9. Собствениците на предприятията или техните представители, или в случаите на юридически лица, дружества или обединения, които не са юридически лица - лицата, упълномощени да ги представляват по закон или по силата на техния учредителен акт, осигуряват от тяхно име поисканата или необходимата информация. Надлежно упълномощени лица могат да предават информацията от името на своите клиенти. Последните остават изцяло отговорни, в случай че предадената информация е неточна, непълна или подвеждаща.
Член 6б
Глоби и периодични имуществени санкции
1. Комисията може - ако бъде преценено, че това е нужно и пропорционално - с решение да наложи на предприятия или обединения от предприятия глоби, които не надхвърлят 1 % от общия оборот през предходната финансова година, когато те умишлено или поради груба небрежност:
а)
предоставят неточна или подвеждаща информация в отговор на искане, прието съгласно член 6а, параграф 6;
б)
предоставят неточна, непълна или подвеждаща информация в отговор на решение, прието съгласно член 6а, параграф 7, или не предоставят информация в рамките на определения краен срок.
2. Комисията може с решение да наложи на предприятия или обединения от предприятия периодични санкционни плащания, когато дадено предприятие или обединение от предприятия не предостави пълна и точна информация съгласно искането на Комисията, отправено с решение, прието по силата на член 6а, параграф 7.
Периодичните имуществени санкции не надхвърлят 5 % от средния дневен оборот на засегнатото предприятие или обединение през предходната финансова година, за всеки просрочен ден, изчислен от датата, установена в решението, докато то не предостави пълна и точна информация, поискана или изисквана от Комисията.
3. При определянето на размера на глобата или периодичните имуществени санкции се отчитат характерът, сериозността и продължителността на нарушението, като се вземат надлежно под внимание принципите на пропорционалност и целесъобразност, особено по отношение на малките и средните предприятия.
4. Когато предприятията или обединенията от предприятия са изпълнили задължението, с оглед на което са наложени периодичните имуществени санкции, Комисията може да намали окончателния размер на периодичните имуществени санкции в сравнение с определения в първоначалното решение за налагане на периодични имуществени санкции. Комисията може също да отмени всяка периодична имуществена санкция.
5. Преди да приеме решение в съответствие с параграф 1 или 2, Комисията определя окончателен краен срок от две седмици за получаване на липсващата информация за пазара от засегнатите предприятия и обединения от предприятия и им предоставя възможността да изложат своите становища.
6. Съдът на Европейския съюз има неограничена компетентност по смисъла на член 261 от ДФЕС да преразглежда глоби или периодични имуществени санкции, наложени от Комисията. Той може да отмени, намали или увеличи наложените глоби или периодични имуществени санкции.“
4)
В член 7 се добавят следните параграфи:
„8. Преди приемането на решение съгласно параграфи 2-5 Комисията предоставя на съответната държава членка възможността да изложи становището си във връзка с информацията, получена от Комисията и предоставена на съответната държава членка по силата на член 6а, параграф 3, в рамките на срок, който по правило не надхвърля един месец.
9. Комисията не използва поверителна информация, предоставена от отговорилите, която не може да бъде агрегирана или другояче анонимизирана, в което и да е от решенията, взети съгласно параграфи 2-5, освен ако не е получила тяхното съгласие за разкриване на тази информация на въпросните държави членки. Комисията може да приеме обосновано решение, което се нотифицира на въпросното предприятие или обединението от предприятия, с което се установява, че информацията предоставена от отговорилия и отбелязана като поверителна, не е защитена, и се определя дата, след която информацията ще бъде разкрита. Този срок не трябва да бъде по малък от един месец.
10. Комисията взема надлежно под внимание законния интерес на предприятията за опазването на техните търговски тайни и друга поверителна информация. Предприятие или обединение от предприятия, предоставящо информация по силата на член 6а и което не е бенефициент на помощ по разглежданата мярка, може да поиска на основание за потенциална вреда неговата самоличност да не се съобщава на съответната държава членка.“
5)
В член 10 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Без да се засяга член 20, Комисията може по собствена инициатива да разглежда информация от всякакъв източник по отношение на твърдяна неправомерна помощ.
Комисията разглежда своевременно всяка жалба, подадена от всяка заинтересована страна съгласно член 20, параграф 2, и прави необходимото засегнатата държава членка да бъде информирана подробно и редовно за напредъка и резултата от разглеждането.
2. Ако е необходимо, Комисията иска информация от съответната държава членка. Член 2, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis.
След откриване на официалната процедура по разследване Комисията може също да поиска информация от всяка друга държава членка, предприятие или обединение от предприятия в съответствие с членове 6а и 6б, които се прилагат mutatis mutandis.“
6)
Добавя се следното заглавие на главата след член 14:
„ГЛАВА IIIА
ДАВНОСТНИ СРОКОВЕ“.
7)
Заглавието на член 15 се заменя със следното:
„Давностни срокове за възстановяване на помощта“.
8)
Вмъкват се следните членове:
„Член 15а
Давностни срокове за налагане на глоби и периодични имуществени санкции
1. Правомощията, предоставени на Комисията в съответствие с разпоредбите в член 6б, са предмет на давностен срок от три години.
2. Срокът, предвиден в параграф 1, започва да тече от деня на извършване на нарушението, посочено в член 6б. При все това, в случай на продължаващи или повтарящи се нарушения, срокът започва да тече от деня, в който нарушението се прекратява.
3. Всяко действие, предприето от страна на Комисията за целите на разследването или производството по отношение на нарушението, посочено в член 6б, прекъсва давностния срок за налагане на глоби или на периодични имуществени санкции, считано от датата, на която съответното предприятие или обединение от предприятия е уведомено за действието.
4. След всяко прекъсване започва да тече нов давностен срок. При все това давностният срок изтича най-късно на датата, на която е изтекъл период от шест години, без Комисията да е наложила глоба или периодична имуществена санкция. Този период се увеличава с времето, през което давностният срок е спрян в съответствие с параграф 5.
5. Давностният срок за налагане на глоби или периодични имуществени санкции се спира, докато решението на Комисията е предмет на висящо производство пред Съда на Европейския съюз.
Член 15б
Давностни срокове за налагане на глоби и периодични имуществени санкции
1. Правомощията на Комисията да привежда в изпълнение решения, приети съгласно член 6б, са предмет на давностен срок от пет години.
2. Срокът, предвиден в параграф 1, започва да тече в деня, в който решението, взето съгласно член 6б, става окончателно.
3. Давностният срок, предвиден в параграф 1, се прекъсва:
а)
с нотифициране за решение, с което се изменя първоначалният размер на глобата или на периодичната имуществена санкция или се отказва такова изменение;
б)
с всяко действие на Комисията или на държава членка, действаща по искане на Комисията, имащо за цел привеждане в изпълнение на плащането на глоба или на периодично санкционно плащане.
4. След всяко прекъсване започва да тече нов давностен срок.
5. Давностният срок, предвиден в параграф 1, се спира, докато:
а)
на отговорилия е разрешен срок за плащане;
б)
изпълнението на плащането е спряно съгласно решение на Съда на Европейския съюз.“
9)
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
Неправилно използване на помощ
Без да се засяга член 23, Комисията може, в случаи на злоупотреба с помощ, да започне официална процедура по разследване съгласно член 4, параграф 4. Членове 6, 6а, 6б, 7, 9 и 10, член 11, параграф 1 и членове 12-15 се прилагат mutatis mutandis.“
10)
В член 20 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Всяка заинтересована страна може да подаде жалба, за да информира Комисията за твърдяна неправомерна помощ или за твърдяна злоупотреба с помощ. За тази цел заинтересованата страна надлежно попълва формуляр, установен с разпоредба за прилагане, посочена в член 27, и предоставя цялата задължителна информация съгласно формуляра.
Когато Комисията смята, че заинтересованата страна не е спазила задължителния формуляр за жалби или че фактите и правните въпроси, изтъкнати от заинтересованата страна, не предоставят достатъчни основания да се покаже въз основа на prima facie разглеждане на съществуването на неправомерна помощ или злоупотреба с помощ, тя информира за това заинтересованата страна и я кани да предостави коментари в рамките на посочен срок, който по правило не надхвърля един месец. Ако заинтересованата страна не успее да предостави становището си в рамките на посочения срок, се смята, че жалбата е била оттеглена. Когато дадена жалба бъде сметната за оттеглена, Комисията уведомява за това засегнатата държава членка.
Комисията изпраща до жалбоподателя копие от решението по даден случай, засягащо предмета на жалбата.“
11)
След член 20 се вмъква следната глава:
„ГЛАВА VIА
РАЗСЛЕДВАНЕ ПО СЕКТОРИ НА ИКОНОМИКАТА И ПО ИНСТРУМЕНТИ ЗА ПОМОЩ
Член 20а
Разследване по сектори на икономиката и по инструменти за помощ
1. Когато наличната информация поражда основателно подозрение, че мерките за държавна помощ в конкретен сектор или въз основа на конкретен инструмент за помощ могат да ограничат или нарушат конкуренцията на вътрешния пазар в няколко държави членки или че съществуващи мерки за помощ в конкретен сектор в няколко държави членки не са или вече не са съвместими с вътрешния пазар, Комисията може да извърши разследване на конкретен сектор на икономиката или използването на въпросния инструмент за помощ в различни държави членки. В хода на това разследване Комисията може да поиска от съответните държави членки и/или предприятия, или обединения от предприятия да предоставят необходимата информация за прилагането на членове 107 и 108 от ДФЕС, като взема надлежно под внимание принципа на пропорционалност.
Комисията излага основанията за разследването и за избора на адресати при всички случаи на искане на информация по настоящия член.
Комисията публикува доклад за резултатите от своето разследване на определени сектори от икономиката или на определени инструменти за помощ в различни държави членки и приканва държавите членки и всички засегнати предприятия или обединения от предприятия да предоставят своите коментари.
2. Информацията, предоставена в хода на разследвания на сектори, може да бъде използвана в рамките на процедури по настоящия регламент.
3. Членове 5, 6а и 6б се прилагат mutatis mutandis.“
12)
След член 23 се вмъква следната глава:
„ГЛАВА VIIА
СЪТРУДНИЧЕСТВО С НАЦИОНАЛНИТЕ СЪДИЛИЩА
Член 23а
Сътрудничество с националните съдилища
1. За прилагането на член 107, параграф 1 и на член 108 от ДФЕС съдилищата на държавите членки могат да се обръщат към Комисията с искане да им бъде предадена информацията, с която тя разполага, или за нейното становище по въпроси, свързани с прилагане на правилата за държавна помощ.
2. Когато последователното прилагане на член 107, параграф 1 или на член 108 от ДФЕС изисква това, Комисията, действайки по собствена инициатива, може да внесе писмено коментарите си в съдилищата на държавите членки, които отговарят за прилагането на правилата за държавна помощ. С разрешение на съответния съд Комисията може да изложи и устно коментарите си.
Комисията уведомява засегнатата държава членка за намерението си да представи своите коментари, преди официално да направи това.
Единствено за целите на изготвянето на своите коментари Комисията може да поиска съответният съд на държавата членка да предаде документи, с които съдът разполага и които са необходими на Комисията за оценка на случая.“
13)
Член 25 се заменя със следното:
„Член 25
Адресати на решения
1. Адресати на решенията, взети по силата на член 6а, параграф 7, член 6б, параграфи 1 и 2 и член 7, параграф 9, са засегнатите предприятия или обединения от предприятия. Комисията незабавно уведомява адресата за решението и дава възможност на адресата да посочи пред Комисията коя информация счита за обхваната от задължението за служебна тайна.
2. Адресат на всички други решения на Комисията, взети по силата на глави II, III, IV, V и VII, е засегнатата държава членка. Комисията незабавно уведомява засегнатата държава членка за тези решения и дава възможност на тази държава членка да посочи пред Комисията коя информация счита за обхваната от задължението за служебна тайна.“
14)
В член 26 се вмъква следния параграф:
„2а. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз решенията, взети по силата на член 6б, параграфи 1 и 2.“
15)
Член 27 се заменя със следното:
„Член 27
Разпоредби за прилагане
Комисията, като действа в съответствие с процедурата, посочена в член 29, има правомощието да приеме разпоредби за прилагане относно:
а)
формата, съдържанието и други подробности на уведомленията;
б)
формата, съдържанието и други подробности на годишните доклади;
в)
формата, съдържанието и други подробности на жалбите, подадени по силата на член 10, параграф 1 и член 20, параграф 2;
г)
подробности относно сроковете и изчисляването на сроковете; и
д)
лихвата, посочена в член 14, параграф 2.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 734/2013
af 22. juli 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 109,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Som led i den gennemgribende modernisering af statsstøttereglerne, som skal bidrage til såvel gennemførelsen af Europa 2020-strategien for vækst (1) som til budgetkonsolideringen, bør der sikres en effektiv og ensartet anvendelse af artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) i hele Unionen. Med forordning (EF) nr. 659/1999 (2) blev Kommissionens hidtidige praksis kodificeret og styrket for at øge retssikkerheden og støtte udviklingen af statsstøttepolitikken under åbne forhold. I lyset af erfaringen med dens anvendelse og i lyset af den seneste udvikling, bl.a. udvidelsen af Unionen og den økonomiske og finansielle krise, bør visse aspekter af forordning (EF) nr. 659/1999 dog ændres, for at Kommissionen kan handle mere effektivt.
(2)
Vurderingen af alle anmeldte eller ulovlige statsstøtteforanstaltningers forenelighed med det indre marked henhører i henhold til artikel 108 i TEUF under Kommissionens enekompetence, og det bør derfor sikres, at Kommissionen med henblik på statsstøttereglernes håndhævelse har beføjelse til at anmode om alle nødvendige markedsoplysninger fra enhver medlemsstat, virksomhed eller sammenslutning af virksomheder, når den er i tvivl om, hvorvidt den pågældende foranstaltning er forenelig med EU-reglerne, og derfor har indledt den formelle undersøgelsesprocedure. Kommissionen bør navnlig gøre brug af denne beføjelse i sager, hvor det viser sig at være nødvendigt med en kompleks og grundig vurdering. Kommissionen bør, når den tager stilling til, om der skal gøres brug af denne beføjelse, tage behørigt hensyn til varigheden af den foreløbige undersøgelse.
(3)
Med henblik på vurderingen af en støtteforanstaltnings forenelighed efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure og navnlig i forbindelse med teknisk komplicerede sager, der kræver en grundig vurdering, bør Kommissionen ved simpel begæring eller ved afgørelse kunne afkræve enhver medlemsstat, virksomhed eller sammenslutning af virksomheder alle markedsoplysninger, der er nødvendige for, at den kan afslutte sin vurdering, hvis de oplysninger, som den pågældende medlemsstat har afgivet under den foreløbige undersøgelse, ikke er tilstrækkelige, idet den tager behørigt hensyn til proportionalitetsprincippet, navnlig for små og mellemstore virksomheder.
(4)
I betragtning af det særlige forhold, der består mellem støttemodtagere og den pågældende medlemsstat, bør Kommissionen kun kunne begære oplysninger fra en støttemodtager med den pågældende medlemsstats samtykke. Det, at modtageren af den pågældende støtteforanstaltning afgiver oplysninger, udgør ikke et retsgrundlag for bilaterale forhandlinger mellem Kommissionen og den pågældende modtager.
(5)
Kommissionen bør udvælge modtagerne af begæringer om oplysninger på grundlag af objektive kriterier, der fastsættes fra sag til sag, idet den, når begæringen rettes til et udvalg af virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, sikrer, at udvalget af respondenter er repræsentativt inden for hver kategori. De ønskede oplysninger bør navnlig omfatte faktuelle selskabs- og markedsoplysninger og faktabaserede analyser af, hvordan markedet fungerer.
(6)
Kommissionen, der tager initiativet til proceduren, bør være ansvarlig for at kontrollere dels medlemsstaternes, virksomhedernes eller virksomhedssammenslutningernes videregivelse af oplysninger dels den påståede fortrolige karakter af de oplysninger, der skal videregives.
(7)
For at kunne sikre, at enhver virksomhed eller sammenslutning af virksomheder efterkommer begæringer om oplysninger, bør Kommissionen efter behov kunne pålægge sanktioner i form af rimelige bøder og tvangsbøder. Ved fastsættelsen af bøders og tvangsbøders størrelse bør Kommissionen tage behørigt hensyn til proportionalitets- og rimelighedsprincippet, navnlig for små og mellemstore virksomheder. De parter, der anmodes om at afgive oplysninger, har visse rettigheder, som bør beskyttes ved at give dem mulighed for at fremsætte bemærkninger, inden det eventuelt besluttes at pålægge dem bøder eller tvangsbøder. Den Europæiske Unions Domstol bør have fuld prøvelsesret vedrørende sådanne bøder og tvangsbøder, jf. artikel 261 i TEUF.
(8)
Under behørig hensyntagen til proportionalitets- og rimelighedsprincippet bør Kommissionen kunne nedsætte tvangsbøderne eller helt give afkald på dem, når modtagerne af begæringer om oplysninger afgiver de ønskede oplysninger, også selv om det sker efter fristens udløb.
(9)
Medlemsstaterne kan ikke pålægges bøder og tvangsbøder, da de i henhold til artikel 4 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) har pligt til at samarbejde loyalt med Kommissionen og give Kommissionen alle de oplysninger, som den har behov for med henblik på at varetage sine opgaver i henhold til forordning (EF) nr. 659/1999.
(10)
Med henblik på at beskytte den pågældende medlemsstats ret til et forsvar bør den modtage kopi af de begæringer om oplysninger, der sendes til andre medlemsstater, virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, og have mulighed for at kommentere de modtagne bemærkninger Den bør også underrettes om, hvilke virksomheder og sammenslutninger af virksomheder, der er begæret oplysninger fra, medmindre disse enheder har godtgjort, at de har en legitim interesse i, at deres identitet beskyttes.
(11)
Kommissionen bør tage behørigt hensyn til virksomhedernes legitime interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Den bør i en afgørelse ikke kunne anvende fortrolige oplysninger fra respondenter, som ikke kan aggregeres eller på anden måde anonymiseres, medmindre den på forhånd har fået deres tilladelse til at videregive oplysningerne til den pågældende medlemsstat.
(12)
For de tilfælde, hvor oplysninger, der er markeret som fortrolige, ikke ser ud til at være undergivet tavshedspligt, bør der indføres en mekanisme, der giver Kommissionen mulighed for at afgøre, i hvilket omfang sådanne oplysninger kan videregives. I enhver sådan afgørelse om at afvise krav om fortrolig behandling bør der anføres en frist, ved hvis udløb oplysningerne videregives, således at respondenten har mulighed for at påberåbe sig den juridiske beskyttelse, han har adgang til, herunder enhver foreløbig forholdsregel.
(13)
Kommissionen bør på eget initiativ kunne undersøge oplysninger om ulovlig støtte fra enhver kilde med henblik på at sikre overholdelsen af artikel 108 i TEUF og navnlig anmeldelseskravet og standstillklausulen i artikel 108, stk. 3, i TEUF og vurdere støttens forenelighed med det indre marked. Klager er i den forbindelse en vigtig informationskilde til afsløring af overtrædelser af EU-reglerne om statsstøtte.
(14)
For at forbedre kvaliteten af de klager, der indgives til Kommissionen, og samtidig øge gennemsigtigheden og retssikkerheden er det hensigtsmæssigt at fastlægge, hvilke betingelser en klage bør opfylde for at sikre, at Kommissionen råder over oplysninger om en påstået ulovlig støtte, og der kan indledes en foreløbig undersøgelse. Klager, der ikke opfylder disse betingelser, bør behandles som generelle markedsoplysninger og bør ikke nødvendigvis føre til undersøgelser, der iværksættes på eget initiativ.
(15)
Klagere bør pålægges at godtgøre, at de er interesserede parter som omhandlet i artikel 108, stk. 2, i TEUF og artikel 1, litra h), i forordning (EF) nr. 659/1999. De bør også pålægges at afgive visse oplysninger i en form, som Kommissionen bør have beføjelse til at fastlægge i en gennemførelsesbestemmelse. For ikke at fjerne incitamentet for potentielle klagere bør gennemførelsesbestemmelsen tage hensyn til, at de krav, der stilles til interesserede parter i forbindelse med indgivelse af en klage, ikke bør være byrdefulde.
(16)
Det er af hensyn til retssikkerheden hensigtsmæssigt at fastsætte forældelsesfrister for pålæg og fuldbyrdelse af bøder og tvangsbøder.
(17)
For at sikre, at Kommissionen behandler ensartede spørgsmål på en konsekvent måde i hele det indre marked, er det hensigtsmæssigt at supplere Kommissionens eksisterende beføjelser ved at indføre et specifikt retsgrundlag, der giver den mulighed for at undersøge erhvervssektorer eller visse støtteinstrumenter i flere medlemsstater. Af hensyn til proportionaliteten og i betragtning af den store administrative byrde, som sådanne undersøgelser medfører, bør der kun udføres sektorundersøgelser, hvis der ud fra de tilgængelige oplysninger er en begrundet mistanke om, at statsstøtteforanstaltninger rettet til en bestemt sektor kan begrænse eller fordreje konkurrencen væsentligt på det indre marked i flere medlemsstater, eller at eksisterende støtteforanstaltninger rettet til en bestemt sektor i flere medlemsstater ikke eller ikke længere er forenelige med det indre marked. Sådanne undersøgelser vil sætte Kommissionen i stand til at håndtere horisontale statsstøttespørgsmål på en effektiv og gennemsigtig måde og på forhånd danne sig et helhedsbillede af den pågældende sektor.
(18)
Hvis statsstøttereglerne skal anvendes på en konsekvent måde, forudsætter det, at der træffes foranstaltninger til etablering af et samarbejde mellem medlemsstaternes domstole og Kommissionen. Et sådant samarbejde er relevant for alle domstole i medlemsstaterne, som anvender artikel 107, stk. 1, og artikel 108 i TEUF. De nationale domstole bør især have mulighed for at anmode Kommissionen om oplysninger eller om en udtalelse vedrørende aspekter af statsstøttereglernes anvendelse. Kommissionen bør desuden have mulighed for at fremsætte skriftlige eller mundtlige bemærkninger til domstole, der behandler sager om anvendelse af artikel 107, stk. 1, eller artikel 108 i TEUF. Når Kommissionen bistår de nationale domstole på dette område, bør den handle i overensstemmelse med sin pligt til at forsvare den offentlige interesse.
(19)
Disse bemærkninger og udtalelser fra Kommissionen bør ikke berøre artikel 267 i TEUF og bør ikke være juridisk bindende for de nationale domstole. De bør fremsættes inden for rammerne af de nationale retsplejeregler og national praksis, bl.a. vedrørende beskyttelsen af parternes rettigheder, med fuld respekt for de nationale domstoles uafhængighed. Kommissionen bør kun fremsætte bemærkninger på eget initiativ i sager, der er vigtige for en konsekvent anvendelse af artikel 107, stk. 1, eller artikel 108 i TEUF, navnlig i sager, der er af væsentlig betydning for håndhævelsen eller videreudviklingen af Unionens retspraksis i forbindelse med statsstøtte.
(20)
Af hensyn til gennemsigtigheden og retssikkerheden bør oplysninger om Kommissionens afgørelser offentliggøres. Det er således hensigtsmæssigt at offentliggøre afgørelser om at pålægge bøder eller tvangsbøder, da de berører de pågældende kilders interesser. Når Kommissionen offentliggør sine afgørelser, bør den overholde reglerne om tavshedspligt, herunder beskyttelse af alle fortrolige oplysninger og personoplysninger, jf. artikel 339 i TEUF.
(21)
Kommissionen bør i tæt samarbejde med Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte kunne vedtage gennemførelsesbestemmelser, der fastlægger de nærmere regler om form, indhold og andre kriterier vedrørende klager, der indgives i henhold til forordning (EF) nr. 659/1999.
(22)
Forordning (EF) nr. 659/1999 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 659/1999 foretages følgende ændringer:
1)
Titlen på forordningen affattes således:
»RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 659/1999 AF 22. MARTS 1999 OM FASTLÆGGELSE AF REGLER FOR ANVENDELSEN AF ARTIKEL 108 I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS FUNKTIONSMÅDE«.
2)
Overskriften til artikel 5 affattes således:
»Begæring om oplysninger fremsat til den anmeldende medlemsstat«.
3)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 6a
Begæring om oplysninger fremsat til andre kilder
1. Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, jf. artikel 6, og navnlig i forbindelse med teknisk komplicerede sager, der kræver en grundig vurdering, kan Kommissionen, hvis de oplysninger, som den pågældende medlemsstat har afgivet under den foreløbige undersøgelse, ikke er tilstrækkelige, afkræve en anden medlemsstat, en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder alle de markedsoplysninger, der er nødvendige for, at Kommissionen kan afslutte sin vurdering af den pågældende foranstaltning, idet den tager behørigt hensyn til proportionalitetsprincippet, navnlig for små og mellemstore virksomheder.
2. Kommissionen må kun begære oplysninger:
a)
der vedrører formelle undersøgelser, som Kommissionen har betegnet som ineffektive til dato, og
b)
der vedrører støttemodtagerne, såfremt den pågældende medlemsstat giver sit samtykke til begæringen.
3. Virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der afgiver oplysninger efter en begæring fra Kommissionen om markedsoplysninger i henhold til stk. 6 og 7, skal afgive deres svar samtidigt til Kommissionen og den pågældende medlemsstat, for så vidt de forelagte dokumenter ikke indeholder oplysninger, der er fortrolige i forhold til den pågældende medlemsstat.
Kommissionen styrer og overvåger videregivelsen af oplysninger mellem de berørte medlemsstater, virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder og kontrollerer den påståede fortrolige karakter af de videregivne oplysninger.
4. Kommissionen må kun begære oplysninger, som medlemsstaten, virksomheden eller sammenslutningen af virksomheder eller en medlemsstat, som er berørt af begæringen, er i besiddelse af.
5. Medlemsstaterne afgiver oplysningerne på grundlag af en simpel begæring og inden for en af Kommissionen fastsat frist, der normalt ikke bør overstige en måned. Hvis en medlemsstat ikke afgiver de ønskede oplysninger inden udløbet af fristen, eller hvis oplysningerne er ufuldstændige, sender Kommissionen en rykkerskrivelse.
6. Kommissionen kan ved simpel begæring anmode en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder om at afgive oplysninger. Når Kommissionen sender en simpel begæring om oplysninger til en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, anfører den retsgrundlaget og formålet med begæringen, præciserer, hvilke oplysninger der kræves, og fastsætter en rimelig frist, inden for hvilken oplysningerne skal afgives. Den henviser desuden til de bøder, der er omhandlet i artikel 6b, stk. 1, og som pålægges ved afgivelse af urigtige eller vildledende oplysninger.
7. Kommissionen kan ved afgørelse afkræve en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder oplysninger. Når Kommissionen ved afgørelse pålægger en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder at afgive oplysninger, anfører den retsgrundlaget og formålet med begæringen, og præciserer, hvilke oplysninger der kræves, og fastsætter en rimelig frist, inden for hvilken oplysningerne skal afgives. Den henviser desuden til de bøder, der er omhandlet i artikel 6b, stk. 1, og henviser til eller pålægger de tvangsbøder, der er omhandlet i artikel 6b, stk. 2, alt efter hvad der er relevant. Den henviser derudover til den ret, som virksomheden eller sammenslutningen af virksomheder har til at få afgørelsen prøvet ved Den Europæiske Unions Domstol.
8. Ved fremsættelse af en begæring i henhold til stk. 1 eller 6 eller vedtagelse af en afgørelse i henhold til stk. 7 skal Kommissionen endvidere samtidigt give den pågældende medlemsstat en kopi heraf. Kommissionen angiver de kriterier, der er lagt til grund for udvælgelsen af modtagerne af begæringen eller afgørelsen.
9. Virksomhedernes indehavere eller disses repræsentanter eller, hvis der er tale om juridiske personer eller selskaber eller foreninger uden status som juridisk person, de personer, der ifølge lov eller vedtægt har beføjelse til at repræsentere dem, afgiver de ønskede oplysninger på deres vegne. Behørigt befuldmægtigede personer kan afgive de ønskede oplysninger på deres klienters vegne. Sidstnævnte bærer det fulde ansvar, såfremt de afgivne oplysninger er urigtige, ufuldstændige eller vildledende.
Artikel 6b
Bøder og tvangsbøder
1. Kommissionen kan, hvis det skønnes nødvendigt og rimeligt, ved afgørelse pålægge virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder bøder på op til 1 % af den samlede omsætning i det foregående regnskabsår, hvis de forsætligt eller ved grov uagtsomhed:
a)
afgiver urigtige eller vildledende oplysninger som svar på en begæring fremsat i henhold til artikel 6a, stk. 6
b)
afgiver urigtige, ufuldstændige eller vildledende oplysninger som svar på en afgørelse vedtaget i henhold til artikel 6a, stk. 7, eller ikke afgiver oplysningerne inden for den fastsatte frist.
2. Kommissionen kan ved afgørelse pålægge virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder tvangsbøder, såfremt en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder ikke afgiver fuldstændige og rigtige oplysninger som begæret af Kommissionen ved en afgørelse vedtaget i henhold til artikel 6a, stk. 7.
Tvangsbøderne må ikke overstige 5 % af den pågældende virksomheds eller sammenslutnings gennemsnitlige daglige omsætning i det foregående regnskabsår for hver arbejdsdag, fristen overskrides, beregnet fra det tidspunkt, der er fastsat i afgørelsen, indtil den afgiver fuldstændige og rigtige oplysninger som begæret af Kommissionen.
3. Ved fastsættelsen af bødens eller tvangsbødens størrelse tages der hensyn til overtrædelsens art, grovhed og varighed under behørig hensyntagen til proportionalitets- og rimelighedsprincippet, navnlig for små og mellemstore virksomheder.
4. Når virksomhederne eller sammenslutningerne af virksomheder har efterkommet den forpligtelse, til hvis opfyldelse tvangsbøden er pålagt, kan Kommissionen fastsætte tvangsbødens endelige størrelse til et mindre beløb end det, den oprindelige afgørelse om at pålægge tvangsbøder ville føre til. Kommissionen kan også give afkald på en tvangsbøde.
5. Inden Kommissionen vedtager en afgørelse i henhold til stk. 1 eller 2, fastsætter den en sidste frist på to uger for modtagelsen af de manglende markedsoplysninger fra de pågældende virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder og giver også dem mulighed for at fremsætte bemærkninger.
6. Den Europæiske Unions Domstol har fuld prøvelsesret, jf. artikel 261 i TEUF, vedrørende de bøder eller tvangsbøder, som Kommissionen pålægger. Den kan ophæve, nedsætte eller forhøje den pålagte bøde eller tvangsbøde.«
4)
I artikel 7 indsættes som stk. 8, 9 og 10:
»8. Inden Kommissionen vedtager en afgørelse i henhold til stk. 2-5, giver den den pågældende medlemsstat mulighed for inden for en frist, der normalt ikke må overstige en måned, at fremsætte bemærkninger til de oplysninger, som Kommissionen har modtaget, og som er blevet givet til den pågældende medlemsstat i medfør af artikel 6a, stk. 3.
9. Kommissionen må i en afgørelse vedtaget i henhold til stk. 2-5 ikke anvende fortrolige oplysninger fra respondenter, som ikke kan aggregeres eller på anden måde anonymiseres, medmindre den har fået deres tilladelse til at videregive oplysningerne til den pågældende medlemsstat. Kommissionen kan vedtage en begrundet afgørelse, som meddeles den pågældende virksomhed eller sammenslutning af virksomheder, og hvori den fastslår, at de oplysninger, som respondenten har markeret som fortrolige, ikke er undergivet beskyttelse, og fastsætter en frist, ved hvis udløb oplysningerne offentliggøres. Fristen skal være mindst en måned.
10. Kommissionen tager behørigt hensyn til virksomhedernes legitime interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger. En virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, som afgiver oplysninger i henhold til artikel 6a, og som ikke er begunstiget af den pågældende statsstøtteforanstaltning, kan under henvisning til risikoen for skade kræve, at dens identitet ikke meddeles den pågældende medlemsstat.«
5)
I artikel 10 affattes stk. 1 og 2 således:
»1. Kommissionen kan på eget initiativ undersøge oplysninger om påstået ulovlig støtte fra enhver kilde, jf. dog artikel 20.
Kommissionen undersøger straks enhver klage, som indgives af en interesseret part i henhold til artikel 20, stk. 2, og sikrer, at den pågældende medlemsstat holdes fuldt og regelmæssigt underrettet om undersøgelsens forløb og resultater.
2. Om nødvendigt fremsætter Kommissionen en begæring om oplysninger over for den pågældende medlemsstat. Artikel 2, stk. 2, og artikel 5, stk. 1 og 2, finder tilsvarende anvendelse.
Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure kan Kommissionen også begære oplysninger af en anden medlemsstat, en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder i overensstemmelse med artikel 6a og 6b, der finder tilsvarende anvendelse.«
6)
Efter artikel 14 indsættes følgende kapiteloverskrift:
»KAPITEL IIIA
FORÆLDELSESFRISTER«.
7)
Overskriften til artikel 15 affattes således:
»Forældelsesfrist for krav om tilbagebetaling af støtte«.
8)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 15a
Forældelsesfrist for pålæg af bøder og tvangsbøder
1. De beføjelser, som Kommissionen har i henhold til artikel 6b, forældes efter tre år.
2. Den i stk. 1 fastsatte frist regnes fra den dag, hvor den i artikel 6b omhandlede overtrædelse fandt sted. Ved vedvarende eller gentagne overtrædelser regnes fristen dog først fra den dag, hvor overtrædelsen er ophørt.
3. Enhver foranstaltning, som Kommissionen træffer med henblik på undersøgelsen eller proceduren i forbindelse med en i artikel 6b omhandlet overtrædelse, afbryder forældelsesfristen for pålæggelse af bøder eller tvangsbøder med virkning fra det tidspunkt, hvor foranstaltningen blev meddelt den pågældende virksomhed eller sammenslutning af virksomheder.
4. Forældelsesfristen løber på ny efter hver afbrydelse. Forældelsesfristen udløber dog senest den dag, hvor der er forløbet en periode på seks år, uden at Kommissionen har pålagt en bøde eller tvangsbøde. Denne periode forlænges med den tid, hvor forældelsesfristen har været suspenderet i henhold til stk. 5.
5. Forældelsesfristen for pålæggelse af bøder eller tvangsbøder suspenderes, så længe Kommissionens afgørelse verserer for Den Europæiske Unions Domstol.
Artikel 15b
Forældelsesfrister for tvangsfuldbyrdelse af bøder og tvangsbøder
1. Kommissionens beføjelse til at tvangsfuldbyrde afgørelser, der er vedtaget i henhold til artikel 6b, forældes efter fem år.
2. Den i stk. 1 fastsatte forældelsesfrist regnes fra den dag, hvor den i henhold til artikel 6b vedtagne afgørelse bliver endelig.
3. Den i stk. 1 omhandlede forældelsesfrist afbrydes ved:
a)
meddelelse af en afgørelse om ændring af bødens eller tvangsbødens oprindelige størrelse eller om afvisning af en anmodning om en sådan ændring
b)
ethvert skridt, der tages af en medlemsstat på Kommissionens anmodning eller af Kommissionen med henblik på tvangsinddrivelse af bøden eller tvangsbøden.
4. Forældelsesfristen løber på ny efter hver afbrydelse.
5. Den i stk. 1 fastsatte forældelsesfrist suspenderes, så længe
a)
respondenten indrømmes betalingshenstand
b)
tvangsinddrivelsen er suspenderet i henhold til en afgørelse fra Den Europæiske Unions Domstol.«
9)
Artikel 16 affattes således:
»Artikel 16
Misbrug af støtte
I tilfælde af misbrug af støtte kan Kommissionen indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 4, stk. 4, jf. dog artikel 23. Artikel 6, 6a, 6b, 7, 9 og 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 12-15 finder tilsvarende anvendelse.«
10)
Artikel 20, stk. 2, affattes således:
»2. Alle interesserede parter kan indgive en klage for at underrette Kommissionen om påstået ulovlig støtte eller om påstået misbrug af støtte. Den interesserede part skal i den forbindelse behørigt udfylde en formular, som er fastlagt i en gennemførelsesbestemmelse, jf. artikel 27, og skal angive obligatoriske oplysninger, der anmodes om deri.
Hvis Kommissionen vurderer, at den interesserede part ikke har overholdt den obligatoriske klageformular, eller at de faktiske og retlige omstændigheder, som den interesserede part beskriver, ikke giver et tilstrækkeligt grundlag til efter en indledende undersøgelse at kunne påvise, at der foreligger ulovlig støtte eller misbrug af støtte, underretter Kommissionen den interesserede part herom og opfordrer den til at fremsætte bemærkninger inden for en fastsat frist, der normalt ikke må overstige en måned. Hvis den interesserede part ikke har fremsat sine bemærkninger inden for den fastsatte frist, anses klagen for at være trukket tilbage. Kommissionen underretter den pågældende medlemsstat, når en klage anses for at være trukket tilbage.
Kommissionen sender klageren en kopi af enhver afgørelse i en sag, der vedrører klagens indhold.«
11)
Efter artikel 20 indsættes følgende kapitel:
»KAPITEL VIA
UNDERSØGELSER AF ERHVERVSSEKTORER OG STØTTEINSTRUMENTER
Artikel 20a
Undersøgelser af erhvervssektorer og støtteinstrumenter
1. Hvis der ud fra de tilgængelige oplysninger er en begrundet mistanke om, at statsstøtteforanstaltninger rettet til en bestemt sektor eller baseret på et bestemt støtteinstrument kan begrænse eller fordreje konkurrencen væsentligt på det indre marked i flere medlemsstater, eller at eksisterende støtteforanstaltninger rettet til en bestemt sektor i flere medlemsstater ikke eller ikke længere er forenelige med det indre marked, kan Kommissionen undersøge denne erhvervssektor eller brugen af det pågældende støtteinstrument i forskellige medlemsstater. I forbindelse med undersøgelsen kan Kommissionen anmode medlemsstaterne og/eller de pågældende virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder om at afgive de nødvendige oplysninger med henblik på anvendelsen af artikel 107 og 108 i TEUF, idet den tager behørigt hensyn til proportionalitetsprincippet.
Kommissionen begrunder undersøgelsen og valget af modtagerne i alle anmodninger om oplysninger i henhold til denne artikel.
Kommissionen offentliggør en rapport om resultaterne af sin undersøgelse af bestemte erhvervssektorer eller bestemte støtteinstrumenter i forskellige medlemsstater og opfordrer medlemsstaterne og enhver berørt virksomhed eller sammenslutning af virksomheder til at fremsætte bemærkninger.
2. Oplysninger, der indhentes fra sektorundersøgelser, kan benyttes inden for rammerne af denne forordnings procedurer.
3. Artikel 5, 6a og 6b finder tilsvarende anvendelse.«
12)
Efter artikel 23 indsættes følgende kapitel:
»KAPITEL VIIA
SAMARBEJDE MED NATIONALE DOMSTOLE
Artikel 23a
Samarbejde med nationale domstole
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 107, stk. 1, og artikel 108 i TEUF kan medlemsstaternes domstole anmode Kommissionen om oplysninger, som den har til sin rådighed, eller om en udtalelse om spørgsmål vedrørende statsstøttereglernes anvendelse.
2. Hvis hensynet til den konsekvente anvendelse af artikel 107, stk. 1, eller artikel 108 i TEUF kræver det, kan Kommissionen på eget initiativ fremsætte skriftlige bemærkninger til medlemsstaternes domstole, der har ansvar for anvendelse af statsstøttereglerne. Med tilladelse fra den pågældende domstol kan den også fremsætte mundtlige bemærkninger.
Kommissionen underretter den pågældende medlemsstat om sin hensigt om at fremsætte bemærkninger, inden den fremsætter dem formelt.
Udelukkende med henblik på udarbejdelsen af sine bemærkninger kan Kommissionen anmode medlemsstatens relevante domstol om at tilsende den de dokumenter, som domstolen har til sin rådighed, og som er nødvendige med henblik på Kommissionens vurdering af spørgsmålet.«
13)
Artikel 25 affattes således:
»Artikel 25
Afgørelsers adressater
1. Afgørelserne vedtaget i henhold til artikel 6a, stk. 7, artikel 6b, stk. 1 og 2, og artikel 7, stk. 9, rettes til den pågældende virksomhed eller sammenslutning af virksomheder. Kommissionen meddeler straks afgørelsen til adressaten, og giver adressaten mulighed for at meddele Kommissionen, hvilke oplysninger den anser for at være undergivet tavshedspligt.
2. Alle andre afgørelser vedtaget af Kommissionen i henhold til kapitel II, III, IV, V og VII rettes til den pågældende medlemsstat. Kommissionen meddeler straks disse afgørelser til den pågældende medlemsstat og giver denne medlemsstat mulighed for at meddele Kommissionen, hvilke oplysninger den anser for at være undergivet tavshedspligt.«
14)
I artikel 26 indsættes som stk. 2a:
»2a. Kommissionen offentliggør de afgørelser, som den vedtager i henhold til artikel 6b, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions Tidende.«
15)
Artikel 27 affattes således:
»Artikel 27
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesbestemmelser efter proceduren i artikel 29 vedrørende:
a)
form, indhold og andre enkeltheder i forbindelser med anmeldelser
b)
form, indhold og andre enkeltheder i forbindelser med årlige rapporter
c)
form, indhold og andre enkeltheder i forbindelser med klager indgivet i henhold til artikel 10, stk. 1, og artikel 20, stk. 2
d)
enkeltheder om frister og beregning af frister og
e)
den i artikel 14, stk. 2, omhandlede rentesats.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juli 2013.