РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/461 НА КОМИСИЯТА
от 19 март 2015 година
за определяне на технически стандарти за изпълнение по отношение на процеса на постигане на съвместно решение относно заявлението за използване на вътрешен модел на групата в съответствие с Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (1) и по-специално член 231, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Добрият обмен на подходяща информация между заинтересованите национални надзорни органи е от съществено значение за осигуряването на ефективен процес за постигане на съвместно решение относно използването на вътрешни модели на групата.
(2)
Важно е всяка стъпка от процеса да бъде добре определена с цел да се гарантира последователното прилагане на процеса за постигане на съвместно решение. Ясният процес също така улеснява обмена на информация, спомага за взаимното разбирателство, развива отношенията между заинтересованите надзорни органи и насърчава ефективния надзор.
(3)
От съществено значение за процеса на постигане на съвместно решение е навременното и реалистично планиране. Всеки заинтересован надзорен орган следва своевременно да предостави информация на органа за надзора на групата.
(4)
С определянето и документирането на ясни процедури по отношение на съдържанието и прилагането на съвместното решение следва да се гарантира, че процесът е напълно обоснован.
(5)
Процесът за постигане на съвместно решение относно заявлението за използване на вътрешен модел на групата следва да бъде съгласуван по отношение на съвместното решение относно съществените промени и относно промените в политиката за промяна на модела за вътрешните модели на групата.
(6)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на технически стандарти за изпълнение, представени на Комисията от Европейския орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване (ЕОЗППО).
(7)
ЕОЗППО проведе открити обществени консултации по проектите на технически стандарти за изпълнение, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становище от групата на участниците, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2).
(8)
За да се увеличи правната сигурност във връзка с надзорния режим по време на периода на поетапно въвеждане, предвиден в член 308а от Директива 2009/138/ЕО, който ще започне да тече на 1 април 2015 г., е важно да се гарантира, че настоящият регламент ще влезе в сила възможно най-скоро, в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
С настоящия регламент се определят процедурите, които трябва да се прилагат от надзорните органи с цел постигането на съвместното решение, посочено в член 231, параграф 2 от Директива 2009/138/ЕО, относно заявлението за разрешение за използване на вътрешен модел на групата при изчисляването на консолидираното групово капиталово изискване за платежоспособност, както и на капиталовото изискване за платежоспособност на застрахователните и презастрахователните предприятия, участващи в групата.
Член 2
Определение
За целите на настоящия регламент „заинтересовани надзорни органи“ са надзорните органи на всички държави членки, в които е разположено централното управление на всяко свързано застрахователно и презастрахователно предприятие, кандидатстващо за разрешение за използването на вътрешен модел на групата при изчисляване на капиталовото си изискване за платежоспособност.
Член 3
Споразумение относно процеса
1. Заинтересованите надзорни органи се договарят относно процеса за постигане и издаване на официално съвместно решение, включително относно сроковете, основните етапи и действията, като вземат предвид изискванията на Директива 2009/138/ЕО, които са допълнително уточнени в Делегиран регламент (ЕС) 2015/35 (3) за допълване на Директива 2009/138/ЕО. С цел да направи всичко в рамките на своите правомощия за постигането на съвместно решение съгласно член 231, параграф 2 от Директива 2009/138/ЕО, всеки заинтересован надзорен орган гарантира, че своевременно изпълнява основните етапи и действията, необходими за договорения процес.
2. При договарянето на процеса заинтересованите надзорни органи вземат под внимание всички правни пречки или вътрешни процедури, които могат да ги възпрепятстват да дадат официалното си становище по заявлението в определения срок. За тази цел всички заинтересовани надзорни органи информират другите органи относно всички правни пречки или вътрешни процедури, които може да съществуват в съответния надзорен орган.
3. Заинтересованите надзорни органи предоставят на другите органи възможно най-бързо всяка информация, която може да бъде полезна за постигането на решение по заявлението.
4. В случай че заинтересован надзорен орган повдигне въпрос относно процеса, по-специално когато е малко вероятно да се постигне консенсус по решението, той обяснява причините за това на другите заинтересовани надзорни органи и посочва дали възнамерява да отнесе въпроса до ЕОЗППО в съответствие с член 231, параграф 3 от Директива 2009/138/ЕО. Органът за надзор над групата провежда обсъждане с всички заинтересовани надзорни органи с цел постигане на решение по въпроса. Надзорните органи се договарят за срока, в който трябва да постигнат решение.
5. Ако не бъде постигнато приемливо решение в уговорения за това срок и съответният надзорен орган реши да отнесе въпроса до ЕОЗППО, той трябва да направи това незабавно.
Член 4
Предложение за решение
1. Преди да се направи предложение за решение, заинтересованите надзорни органи потвърждават, че оценката на заявлението е приключена и че решението по заявлението се взема въз основа на резултатите от тази оценка.
2. Другите заинтересовани надзорни органи излагат писмено становищата си по предложеното от органа за надзор над групата решение, като обобщават резултатите от извършената оценка.
3. Органът за надзор над групата, вземайки предвид становищата на другите заинтересовани надзорни органи, посочени в параграф 2, изготвя писмено предложение за решение, включващо, ако е целесъобразно, реда и условията за неговото прилагане. Предложението включва мотивите за решението и, ако е целесъобразно, реда и условията за неговото прилагане.
4. При изготвянето на предложение за решение органът за надзор над групата взема под внимание, ако е уместно, становищата, изразени от другите заинтересовани надзорни органи по време на оценяването на заявлението, по отношение на целесъобразността на използването на вътрешен модел на групата за изчисляване на консолидираното групово капиталово изискване за платежоспособност. Ако е целесъобразно, органът за надзор над групата взема под внимание становищата относно вътрешния модел на групата, изразени от другите надзорни органи в рамките на колегиума на надзорните органи.
5. Органът за надзор над групата изпраща предложението за решение на заинтересованите надзорни органи и, когато е целесъобразно, до другите членове и участници на колегиума.
6. Другите заинтересовани надзорни органи предоставят на органа за надзор над групата писменото си становище по предложението за решение, включително, ако е приложимо, становището си относно реда и условията за прилагане на предложеното решение. Органът за надзор над групата обобщава получените становища и изготвя резюме на вниманието на другите заинтересовани надзорни органи.
7. Органът за надзор над групата организира поне едно заседание с другите заинтересовани надзорни органи за обсъждане на решението и на изразените мнения. Тези заседания могат да се провеждат под формата на физическа среща или, при съгласие от страна на всички заинтересовани надзорни органи, под друга форма. Целта на обсъждането е да се постигне консенсус за съвместно решение. Всеки заинтересован надзорен орган потвърждава становището си или изпраща на органа за надзор над групата окончателното си становище и резерви по въпроса в писмен вид.
Член 5
Окончателно решение
1. В случая, посочен в член 231, параграф 5 от Директива 2009/138/ЕО, когато е постигнато съвместно решение, органът за надзор над групата:
а)
документира окончателното решение по заявлението и, ако е целесъобразно, реда и условията за неговото прилагане;
б)
изпраща окончателното решението на всички членове на колегиума и, когато е целесъобразно, на участниците, заедно със становищата на заинтересованите надзорни органи.
В случая, посочен в първа алинея, споразумението относно окончателното решение се потвърждава в писмено от представителите на заинтересованите надзорни органи, ползващи се с необходимите правомощия да ангажират с действията си съответните органи.
2. В случая, посочен в член 231, параграф 6 от Директива 2009/138/ЕО, когато не е постигнато съвместно решение, органът за надзор над групата:
а)
документира окончателното си решение;
б)
документира становищата и резервите, посочени в член 4, параграф 7;
в)
излага становищата и резервите на заинтересованите надзорни органи и, ако е целесъобразно, причините, поради които органът за надзор над групата не е подкрепил тези становища, когато е представил на заинтересованите надзорни органи документ, съдържащ неговото решение съгласно член 231, параграф 6 от Директива 2009/138/ЕО;
г)
изпраща решението на останалите членовете на колегиума и, когато е целесъобразно, на участниците, заедно със становищата и резервите на заинтересованите надзорни органи.
Член 6
Уведомяване относно решението
1. Когато бъде взето окончателното решение, органът за надзор над групата незабавно го съобщава на кандидата.
2. Ако се дава разрешение за използване на вътрешен модел на групата, органът за надзор над групата включва в решението:
а)
уточнение дали решението е съвместно решение съгласно член 231, параграф 5 от Директива 2009/138/ЕО или е взето от органа за надзор над групата в съответствие с член 231, параграф 6 от Директива 2009/138/ЕО;
б)
мотивите за решението;
в)
наименованията на съответните предприятия, включени в обхвата на вътрешния модел за изчисляване на груповото капиталово изискване за платежоспособност;
г)
наименованията на свързаните предприятия, на които е разрешено да използват вътрешния модел на групата за изчисляване на капиталовото си изискване за платежоспособност;
д)
ако е целесъобразно, рисковете и основните търговски поделения, попадащи в обхвата на частичния вътрешен модел;
е)
началната дата, от която капиталовите изисквания за платежоспособност, изброени в букви в) и г), се изчисляват чрез използване на вътрешния модел на групата;
ж)
ако е целесъобразно, реда и условията, с които е обвързано разрешението за използване на вътрешния модел на групата, и мотивите за тези условия;
з)
ако е целесъобразно, изискване предприятието да разработи и представи план за разширяване на обхвата на вътрешния модел, включително описание и график за изпълнение на плана;
и)
ако е целесъобразно, одобрения метод за интегриране, който да бъде използван за включване на частичния вътрешен модел в стандартната формула за изчисляване на капиталовото изискване за платежоспособност.
3. Ако се издава отказ за използване на вътрешен модел на групата, органът за надзор над групата включва в решението кратко описание на частите или аспектите на вътрешния модел, които не отговарят на изискванията за използване на вътрешен модел на групата, като точно указва изискванията, които не са спазени. В уведомлението се посочва също, че отказът не следва да се тълкува като оценка, че другите изисквания са спазени.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 март 2015 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2015/461
af 19. marts 2015
om gennemførelsesmæssige tekniske standarder for så vidt angår processen til at træffe en fælles afgørelse om ansøgningen om at anvende en koncernintern model i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (1), særlig artikel 231, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Effektiv udveksling af passende oplysninger mellem de berørte nationale tilsynsmyndigheder er af afgørende betydning for at kunne tilvejebringe en effektiv proces til at træffe en fælles afgørelse om koncerninterne modeller.
(2)
For at sikre konsekvent anvendelse af processen til at træffe en fælles afgørelse er det vigtigt, at hvert trin er klart defineret. En klar proces fremmer også udvekslingen af oplysninger, udvikler den gensidige forståelse og forbindelserne mellem de berørte tilsynsmyndigheder og fremmer et effektivt tilsyn.
(3)
Rettidig og realistisk planlægning af den fælles beslutningsproces er af afgørende betydning. Alle de berørte tilsynsmyndigheder bør give den koncerntilsynsførende relevante oplysninger rettidigt.
(4)
Det bør ved at oprette og dokumentere klare processer for indholdet og gennemførelsen af den fælles afgørelse sikres, at afgørelsen er fuldt begrundet.
(5)
Processen til at træffe en fælles afgørelse om ansøgningen om at anvende en koncernintern model bør være den samme som for den fælles afgørelse om større ændringer og ændringer af den politik, der skal følges ved ændring af modellen for koncerninterne modeller.
(6)
Denne forordning er baseret på det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) har forelagt Kommissionen.
(7)
EIOPA har afholdt åbne offentlige høringer om det udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra den interessentgruppe, der er nedsat i henhold til artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (2).
(8)
For at øge retssikkerheden om tilsynsordningen i den i artikel 308a i direktiv 2009/138/EF omhandlede indfasningsperiode, som påbegyndes den 1. april 2015, er det vigtigt at sikre, at denne forordning træder i kraft hurtigst muligt, det vil sige på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Denne forordning omhandler de procedurer, som tilsynsmyndighederne skal følge for at træffe en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF, om ansøgningen om tilladelse til at anvende en koncernintern model til at beregne koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav og solvenskapitalkravet for koncernens forsikrings- og genforsikringsselskaber.
Artikel 2
Definition
I denne forordning forstås ved »de berørte tilsynsmyndigheder« tilsynsmyndighederne i alle de medlemsstater, hvor hovedsædet for de enkelte tilknyttede forsikrings- eller genforsikringsselskaber, som ansøger om at anvende en koncernintern model til at beregne deres solvenskapitalkrav, er beliggende.
Artikel 3
Aftale om processen
1. De berørte tilsynsmyndigheder indgår en aftale om processen til at træffe og formalisere en fælles afgørelse, herunder tidsplan samt vigtigste skridt og resultater, under hensyntagen til kravene i direktiv 2009/138/EF som nærmere præciseret i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/35 (3) om supplerende regler til direktiv 2009/138/EF. De berørte tilsynsmyndigheder bestræber sig på så vidt muligt at træffe en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF, og sikrer derfor, at de vigtigste skridt og resultater for den aftalte proces følges rettidigt.
2. De berørte tilsynsmyndigheder tager, når de indgår en aftale om processen, hensyn til eventuelle retlige hindringer og interne processer, som kan hindre dem i formelt at tage stilling til ansøgninger inden for den givne tidsramme. Alle de berørte tilsynsmyndigheder underretter derfor hinanden om eventuelle retlige hindringer og interne processer inden for deres respektive tilsynsmyndighed.
3. De berørte tilsynsmyndigheder giver de øvrige berørte myndigheder oplysninger, som kan være relevante for afgørelsen om ansøgningen, så hurtigt som praktisk muligt.
4. I tilfælde af at berørte tilsynsmyndigheder rejser spørgsmål vedrørende processen, navnlig hvis det ikke er sandsynligt, at der kan opnås enighed om en afgørelse, skal de over for de øvrige berørte tilsynsmyndigheder forklare hvorfor og anføre, om de har til hensigt at forelægge sagen for EIOPA, jf. artikel 231, stk. 3, i direktiv 2009/138/EF. Den koncerntilsynsførende drøfter sagen med alle de berørte tilsynsmyndigheder med henblik på at finde en løsning. Tilsynsmyndighederne aftaler, inden for hvilken tidsramme der skal findes en løsning.
5. Hvis der ikke findes en løsning inden for den aftalte tidsramme og den relevante tilsynsmyndighed beslutter sig for at forelægge sagen for EIOPA, skal denne gøre dette omgående.
Artikel 4
Forslag til afgørelse
1. De berørte tilsynsmyndigheder skal, inden de fremsætter forslag til afgørelse, bekræfte, at vurderingen af ansøgningen er afsluttet, og at resultatet af denne vurdering danner grundlag for en afgørelse om ansøgningen.
2. De øvrige berørte tilsynsmyndigheder giver deres input om forslaget til afgørelse til den koncerntilsynsførende i form af et skriftligt resumé af resultaterne af vurderingen.
3. Den koncerntilsynsførende udarbejder på grundlag af de øvrige berørte tilsynsmyndigheders input, jf. stk. 2, et skriftligt forslag til afgørelse, herunder de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for afgørelsen. I forslaget medtages begrundelsen for afgørelsen og de eventuelle vilkår og betingelser.
4. Den koncerntilsynsførende tager, hvis det er relevant, ved udarbejdelsen af et forslag til afgørelse hensyn til de synspunkter, som de øvrige berørte tilsynsmyndigheder i forbindelse med vurderingen af ansøgningen har givet udtryk for vedrørende, hvorvidt det er passende at anvende den koncerninterne model til at beregne koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav. Den koncerntilsynsførende tager også, hvis det er relevant, hensyn til de synspunkter, som de øvrige tilsynsmyndigheder i tilsynskollegiet har givet udtryk for vedrørende den koncerninterne model.
5. Den koncerntilsynsførende fremsender forslaget til afgørelse til de berørte tilsynsmyndigheder og, hvis det er relevant, til kollegiets øvrige medlemmer og deltagere.
6. De øvrige berørte tilsynsmyndigheder afgiver en skriftlig udtalelse til den koncerntilsynsførende om forslaget til afgørelse, herunder om de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for forslaget til afgørelse. Den koncerntilsynsførende samler de modtagne udtalelser og fremsender et resumé heraf til de øvrige berørte tilsynsmyndigheder.
7. Den koncerntilsynsførende afholder mindst et møde med de øvrige berørte tilsynsmyndigheder for at drøfte forslaget til afgørelse og de afgivne udtalelser. Disse møder kan være fysiske møder eller, hvis alle de berørte tilsynsmøder er enige, møder, som afholdes på anden måde. Drøftelserne tager sigte på at nå til enighed om en fælles afgørelse. Alle de berørte tilsynsmyndigheder bekræfter derefter deres synspunkter og underretter skriftligt den koncerntilsynsførende om deres endelige synspunkter og forbehold.
Artikel 5
Endelig afgørelse
1. Hvis der træffes en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 5, i direktiv 2009/138/EF, skal den koncerntilsynsførende:
a)
dokumentere den endelige afgørelse om ansøgningen og om de eventuelle vilkår og betingelser, som gælder for afgørelsen
b)
fremsende den endelige afgørelse til alle kollegiemedlemmerne og, hvis det er relevant, til deltagerne sammen med de synspunkter, som de berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for.
I det i første afsnit omhandlede tilfælde bekræftes aftalen om den endelige afgørelse skriftligt af repræsentanter for de berørte tilsynsmyndigheder, som har passende beføjelse til at forpligte deres respektive myndigheder.
2. Hvis der ikke træffes en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF, skal den koncerntilsynsførende:
a)
dokumentere den endelige afgørelse
b)
dokumentere de i artikel 4, stk. 7, omhandlede synspunkter og forbehold
c)
anføre de synspunkter og forbehold, som de relevante berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for, og, hvis det er relevant, begrunde, hvorfor den koncerntilsynsførende afviger fra disse synspunkter, når denne fremsender et dokument med sin afgørelse, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF, til de berørte tilsynsmyndigheder
d)
fremsende afgørelsen til de øvrige kollegiemedlemmer og, hvis det er relevant, til deltagerne sammen med de synspunkter og forbehold, som de berørte tilsynsmyndigheder har givet udtryk for.
Artikel 6
Underretning om afgørelsen
1. Når den endelige afgørelse er truffet, underretter den koncerntilsynsførende omgående ansøgeren om afgørelsen.
2. Hvis der gives tilladelse til at anvende den koncerninterne model, angiver den koncerntilsynsførende i afgørelsen:
a)
om afgørelsen er en fælles afgørelse, jf. artikel 231, stk. 5, i direktiv 2009/138/EF, eller den er truffet af den koncerntilsynsførende, jf. artikel 231, stk. 6, i direktiv 2009/138/EF
b)
begrundelsen for afgørelsen
c)
navnene på de tilknyttede selskaber, som er omfattet af den interne model til beregning af koncernens solvenskapitalkrav
d)
navnene på de tilknyttede selskaber, som har tilladelse til at anvende den koncerninterne model til beregning af deres solvenskapitalkrav
e)
hvis det er relevant, de risici og væsentlige forretningsenheder, som er omfattet af en partiel intern model
f)
den dato, hvorfra de i litra c) og d) omhandlede solvenskapitalkrav beregnes ved anvendelse af den koncerninterne model
g)
hvis det er relevant, de vilkår og betingelser, som gælder for tilladelsen til at anvende den koncerninterne model, og begrundelsen for disse vilkår og betingelser
h)
hvis det er relevant, et krav om, at selskabet udarbejder og fremlægger en plan for udvidelse af den interne models anvendelsesområde, herunder en beskrivelse af planen og planens tidsramme
i)
hvis det er relevant, den godkendte integrationsteknik, som skal anvendes til at integrere den partielle interne model i standardformlen til beregning af solvenskapitalkravet.
3. Hvis der ikke gives tilladelse til at anvende den koncerninterne model, indføjer den koncerntilsynsførende i afgørelsen en kort beskrivelse af de dele eller aspekter ved den interne model, som ikke opfylder kravene til anvendelse af en koncernintern model, og en tydelig angivelse af de krav, som ikke er opfyldt. Ved underretningen anføres det også, at afslaget ikke er ensbetydende med, at andre krav anses for at være opfyldt.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2015.