РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 469/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2157/1999 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ЕЦБ/1999/4)
(ЕЦБ/2014/18)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално членове 34.3 и 19.1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (1), и по-специално член 6, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Европейската централна банка (ЕЦБ) прилага Регламент (ЕО) № 2157/1999 на Европейската централна банка (ЕЦБ/1999/4) (2) за налагането на санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.
(2)
Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (3) оправомощава ЕЦБ да налага административни имуществени санкции на кредитните институции, над които упражнява надзор, когато тези институции нарушат изискване на пряко приложимо право на Съюза, и санкции в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ.
(3)
ЕЦБ прие Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) (4), за да уточни допълнително процедурите, уреждащи изпълнението от ЕЦБ, националните компетентни органи и определените на национално равнище органи на надзорните им задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013. Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) съдържа разпоредби относно процедурата на налагане на административни санкции от ЕЦБ и националните компетентни органи в областта на надзора.
(4)
ЕЦБ прие Препоръка ЕЦБ/2014/19 (5) с оглед установяването на последователен режим за налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17).
(5)
Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде уточнен от гледна точка на това, че той се прилага само спрямо налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора, докато Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) се прилага спрямо налагането на административни санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.
(6)
При допълнителното уточняване на процесуалните правила, които се прилагат при започването и провеждането на процедурата за нарушение, установена в Регламент (ЕО) № 2532/98, ЕЦБ следва да отчете тежестта на предвидената санкция.
(7)
Поради това Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 2157/1999 се изменя, както следва:
1)
След член 1 се вмъква нов член 1а:
„Член 1а
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага само по отношение на санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора. Той не се прилага по отношение на административните санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.“
2)
След член 1а се вмъква нов член 1б:
„Член 1б
Независимо звено за разследване
1. За целите на вземане на решение дали да започне процедура за нарушение съгласно член 2 и да упражни правомощията, установени в член 3, ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звено за разследване“), което се състои от разследващи служители, които изпълняват разследващите си функции независимо от Изпълнителния съвет и Управителния съвет и не участват в разискванията на Изпълнителния съвет и Управителния съвет.
2. В случай че счете, че е налице основание да подозира, че се извършват или са извършени едно или повече нарушения, въпросът се отнася до Изпълнителния съвет.
3. В случай че Изпълнителният съвет счете, че приложимата санкция би могла да надвиши прага, уреден в член 10, параграф 1, опростената процедура, изложена в член 10, не се прилага и Изпълнителният съвет отнася въпроса до звеното за разследване. Звеното за разследване взема решение дали да започне, или не процедура за нарушение.
4. Всички позовавания на ЕЦБ в членове 2-4, член 5, параграфи 1-3 и член 6 се считат за позоваване на звеното за разследване на ЕЦБ или в случай че се прилага опростената процедура по член 10 - на Изпълнителния съвет.
5. Разпоредбите на настоящия член не засягат компетенцията на компетентната национална централна банка да започне процедура за нарушение и да направи проучване в съответствие с настоящия регламент.“
3)
В член 2 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. По отношение на едно и също предприятие и въз основата на едни и същи факти не може да се започне повече от една процедура за нарушение. За целта ЕЦБ или компетентната национална централна банка не могат да вземат решение за започване на процедура за нарушение, преди взаимно да са се информирали и консултирали.“
4)
В член 2 параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. ЕЦБ или според случая компетентната национална централна банка при поискване имат право взаимно да се подпомагат и да си сътрудничат при провеждането на процедурата за нарушението, по-конкретно чрез предоставяне на информация, която считат за релевантна.“
5.
След член 7 се вмъква нов член 7а:
„Член 7а
Представяне на предложение на Изпълнителния съвет
1. Ако след приключване на процедурата за нарушение звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка счете, че на съответното предприятие следва да бъде наложена санкция, звеното или банката съответно представя предложение на Изпълнителния съвет, с което се определя, че съответното предприятие е извършило нарушение и се уточнява размерът на санкцията, която следва да бъде наложена.
2. Звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка основава предложението си само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.
3. Ако счете, че предоставената преписка от звеното за разследване или съответно от компетентната национална централна банка е непълна, Изпълнителният съвет може да я върне на звеното за разследване или на компетентната национална централна банка заедно с мотивирано искане за допълнителна информация.
4. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка да бъде наложена санкция на съответното предприятие, Изпълнителният съвет приема решение в съответствие с предложението, представено от звеното за разследване или от компетентната национална централна банка.
5. Ако въз основа на пълна преписка счете, че фактите, описани в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, Изпълнителният съвет може да приеме решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен, че съответното предприятие е извършило нарушение, както е определено в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но не е съгласен с предложената санкция, Изпълнителният съвет приема решение, като посочва санкцията, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но приеме, че съответното предприятие е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, Изпълнителният съвет уведомява писмено съответното предприятие за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното предприятие възражения.
8. Изпълнителният съвет приема решение, с което се определя дали съответното предприятие е извършило нарушение или не и се посочва налаганата санкция, ако има такава. Решенията, приемани от Изпълнителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.“
Член 2
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на .
DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 469/2014
af 16. april 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 2157/1999 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 132, stk. 3,
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34.3 og 19.1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (1), navnlig artikel 6, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Europæiske Centralbank (ECB) har anvendt Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) til at pålægge sanktioner inden for sine forskellige kompetenceområder, herunder navnlig i forbindelse med gennemførelsen af Unionens monetære politik, betalingssystemernes funktion og indsamlingen af statistisk information.
(2)
I henhold til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (3) er ECB berettiget til at pålægge de kreditinstitutter, som den fører tilsyn med, administrative økonomiske bøder, når disse institutter ikke overholder et krav i umiddelbart gældende EU-ret, og sanktioner, når de ikke overholder ECB-forordninger eller -afgørelser.
(3)
ECB har vedtaget forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), der yderligere specificerer procedurerne for ECB's, de kompetente nationale myndigheders og de udpegede nationale myndigheders udførelse af deres tilsynsopgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013. Forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) indeholder bestemmelser om procedurerne for ECB's og de kompetente nationale myndigheders pålæggelse af administrative sanktioner på det tilsynsmæssige område.
(4)
ECB har vedtaget henstilling ECB/2014/19 (5) for at fastsætte en sammenhængende ordning for ECB's pålæggelse af sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013 og forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17).
(5)
Forordning (EF) nr. 2157/1999 bør præciseres således, at den kun finder anvendelse, når ECB pålægger sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsmæssige centralbankopgaver, mens forordning (EU) nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) finder anvendelse, når ECB pålægger administrative sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.
(6)
ECB bør tage hensyn til alvorligheden af den påtænkte sanktion, når de proceduremæssige regler, der finder anvendelse ved indledningen og gennemførelsen af overtrædelsesproceduren i forordning (EF) nr. 2532/98, specificeres yderligere.
(7)
Forordning (EF) nr. 2157/1999 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
Forordning (EF) nr. 2457/1999 ændres således:
1.
En ny artikel 1a indsættes efter artikel 1:
»Artikel 1a
Anvendelsesområde
Denne forordning finder kun anvendelse på de sanktioner, som ECB kan pålægge i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsmæssige centralbankopgaver. Den finder ikke anvendelse på de administrative sanktioner, som ECB kan pålægge i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.«
2.
En ny artikel 1b indsættes efter artikel 1a:
»Artikel 1b
Uafhængig undersøgelsesenhed
1. For at kunne træffe beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 2, og om beføjelserne i artikel 3 skal udøves, opretter ECB en intern uafhængig undersøgelsesenhed (herefter »undersøgelsesenhed«) bestående af efterforskere, som udfører deres undersøgelsesfunktioner uafhængigt af Direktionen og Styrelsesrådet, og som ikke deltager i Direktionens og Styrelsesrådets drøftelser.
2. Hvis ECB finder, at der er grund til at formode at en eller flere overtrædelser finder eller har fundet sted, henvises sagen til Direktionen.
3. Hvis Direktionen finder, at den relevante sanktion vil overskride tærsklen i artikel 10, stk. 1, finder den forenklede procedure i artikel 10 ikke anvendelse, og Direktionen henviser sagen til undersøgelsesenheden. Undersøgelsesenheden træffer beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure.
4. Alle henvisninger til ECB i artikel 2-4, artikel 5, stk. 1-3, og artikel 6 skal læses som en henvisning til ECB's undersøgelsesenhed, eller hvor den forenklede procedure i henhold til artikel 10 finder anvendelse, til Direktionen.
5. Henvisningerne i denne artikel berører ikke den kompetente nationale centralbanks kompetence til at indlede en overtrædelsesprocedure og til at foretage en undersøgelse i henhold til denne forordning.«
3.
Artikel 2, stk. 1, erstattes af følgende:
»1. Der kan kun indledes én overtrædelsesprocedure mod det samme foretagende baseret på de samme faktiske omstændigheder. Derfor kan hverken ECB eller den kompetente nationale centralbank træffe beslutning om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, før de har informeret og konsulteret hinanden.«
4.
Artikel 2, stk. 3, erstattes af følgende:
»3. Det er tilladt ECB eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank efter anmodning at bistå og samarbejde med den anden part ved gennemførelsen af en overtrædelsesprocedure og navnlig at fremsende alle de oplysninger, der måtte anses for relevante.«
5.
En ny artikel 7a indsættes efter artikel 7:
»Artikel 7a
Fremlæggelse af et forslag for Direktionen
1. Hvis undersøgelsesenheden eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank, efter at overtrædelsesproceduren er afsluttet, er af den opfattelse, at det pågældende foretagende bør pålægges en sanktion, skal den fremlægge et forslag for Direktionen, der fastslår, at det pågældende foretagende har begået en overtrædelse og specificerer størrelsen af den sanktion, der påtænkes pålagt.
2. Den undersøgende enhed eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank baserer udelukkende sit forslag på de faktiske omstændigheder og påklagede forhold, som det pågældende foretagende har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger om.
3. Hvis Direktionen finder, at det dossier, som undersøgelsesenheden eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbank har fremlagt, er ufuldstændigt, kan den tilbagevise dossiet til undersøgelsesenheden eller den kompetente nationale centralbank vedlagt en begrundet anmodning om yderligere oplysninger.
4. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier er enig med undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag om at pålægge det pågældende foretagende en sanktion, vedtager den en afgørelse i overensstemmelse med det forslag, som undersøgelsesenheden eller den kompetente nationale centralbank har fremlagt.
5. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier finder, at de faktiske omstændigheder, der er beskrevet i undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag ikke synes at udgøre tilstrækkeligt bevis for en overtrædelse, kan Direktionen vedtage en afgørelse om at lukke sagen.
6. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier er enig i, at det pågældende foretagende i henhold til undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag har begået en overtrædelse, men uenig i den foreslåede sanktion, vedtager den en afgørelse, der specificerer en passende sanktion.
7. Hvis Direktionen på grundlag af et fuldstændigt dossier ikke er enig i undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag, men konkluderer, at det pågældende foretagende har begået en anden overtrædelse, eller at der er et andet faktuelt grundlag for undersøgelsesenhedens eller, alt efter omstændighederne, den kompetente nationale centralbanks forslag, underretter den skriftligt det pågældende foretagende herom og om de påklagede forhold.
8. Direktionen vedtager en afgørelse, der fastslår, hvorvidt det pågældende foretagende har begået en overtrædelse eller ej, og specificerer sanktionen, såfremt en sådan skal pålægges. Afgørelser vedtaget af Direktionen baserer sig udelukkende på faktiske omstændigheder og påklagede forhold, som det pågældende foretagende har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger om.«
Artikel 2
Afsluttende bestemmelser
Denne forordning træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i henhold til traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den .