РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 908/2014 НА КОМИСИЯТА
от 6 август 2014 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (1), и по-специално член 8, параграф 2, член 9, параграф 2, член 23, член 36, параграф 6, член 46, параграфи 5 и 6, член 50, параграф 2, член 53, параграф 1, член 57, параграф 2, член 62, параграф 2, член 66, параграф 4, членове 88, 104 и 114 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се установяват основни правила относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика, включително по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, финансовото управление и процедурите за уравняване, системите за контрол и санкции, включително проверката на трансакциите, обезпеченията и прозрачността. За да се гарантира, че новата правна рамка, установена с посочения регламент, функционира безпроблемно и се прилага по еднакъв начин, Комисията е упълномощена да приема определени правила в тези области. Новите разпоредби следва да заменят съответните разпоредби на регламенти (ЕО) № 601/94 (2), (ЕО) № 4/2004 (3), (ЕО) № 883/2006 (4), (ЕО) № 884/2006 (5), (ЕО) № 885/2006 (6), (ЕО) № 259/2008 (7) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 (8) на Комисията. Регламенти (ЕО) № 883/2006, (ЕО) № 884/2006, (ЕО) № 885/2006 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 се отменят с Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 на Комисията (9). От съображения за яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 следва да бъдат отменени.
(2)
Разплащателните агенции следва да се акредитират от държавите членки само ако отговарят на определени минимални условия, установени на равнището на Съюза, както е посочено в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Тези условия за акредитиране са посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № 907/2014. Следва да се установят правила относно процедурите по издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи.
(3)
Държавите членки следва да упражняват постоянен надзор над разплащателните си агенции. Те следва да създадат система за обмен на информация, за да докладват и да уведомяват компетентните органи относно предполагаеми случаи на неспазване. За да се справят с подобен вид случаи, е необходимо държавите членки да въведат процедура, която да включва задължение за изготвянето на план за коригиране на всички установени нередности в определения за целта срок. По отношение на разходи, извършени от разплащателните агенции, чиято акредитация се продължава от съответната държавата членка, въпреки че те не са въвели такъв план в определения срок, Комисията следва да има възможност да реши да отстрани нередностите посредством процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
(4)
Съгласно член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, лицата, отговорни за акредитираните разплащателни агенции, са задължени да изготвят декларации за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции. Следва да бъдат определени правила по отношение на съдържанието и формата на тези декларации за управлението.
(5)
Следва да бъдат определени правилата за функциониране на координиращите органи, посочени в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и задачите на сертифициращите органи в съответствие с член 9 от посочения регламент. Освен това следва да бъде посочено съдържанието на сертификатите и на докладите, които се издават от сертифициращите органи, за да се гарантира, че те са от помощ на Комисията в рамките на процедурата по уравняване на сметки.
(6)
За да се гарантира доброто управление на бюджетните кредити, записани в бюджета на Съюза за Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) („фондовете“), разплащателните агенции следва да водят отделно счетоводство, отнасящо се изключително към извършените плащания и целевите приходи във всеки фонд. За тази цел счетоводството, водено от разплащателните агенции, следва поотделно да отчита за всеки от фондовете направените разходи и целевите приходи съгласно член 4, параграф 1 и членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като предоставя възможност тези разходи и приходи да бъдат съотнесени към финансовите средства, предоставяни им от бюджета на Съюза.
(7)
Финансирането на общата селскостопанска политика се извършва в евро, като същевременно се дава възможност на държавите членки, които не са приели еврото, да извършват плащания към бенефициерите в тяхната национална валута. С цел консолидиране на общите приходи и разходи е необходимо съответно да се предвиди съответните разплащателни агенции да могат да предоставят данни относно приходите и разходите както в евро, така и във валутата, в която са направили разходи или са получили приходи.
(8)
Разходите, съфинансирани от бюджета на Съюза и от националните бюджети, за подпомагане на развитието на селските райони по линия на ЕЗФРСР се базират на програми, с разбивка по мерки, конкретен процент на участието и области с поставен акцент. В съответствие с принципа на доброто финансово управление тези разходи следва да се проследяват и осчетоводяват на тази база, за да се идентифицира всяка операция по програма, мярка, специфична ставка на вноската и области с поставен акцент. Това ще гарантира, че може да се провери съответствието между направените разходи и целевите финансови ресурси. В този контекст следва да бъдат посочени елементите, които трябва да се вземат предвид от разплащателните агенции. По-специално разплащателните агенции следва ясно да обозначават в сметките произхода на публичните средства и средствата на Съюза във връзка с извършеното финансиране. Освен това сумите, подлежащи на възстановяване от бенефициерите, и сумите, които са били възстановени, следва да бъдат идентифицирани и показани във връзка с първоначалните операции.
(9)
Държавите членки мобилизират ресурси за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ, определени в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, преди Комисията да финансира тези разходи под формата на ежемесечно възстановяване на направените разходи. Другият вариант е държавите членки да получават авансово плащане за разходите по линия на ЕЗФРСР, което по-късно се уравнява с процедурата, посочена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. За да се гарантира доброто управление на финансовите потоци, държавите членки следва да събират необходимата информация за доказване на изчерпателността, точността и достоверността на направените разходи във връзка с ежемесечните възстановявания и да я предоставят на разположение на Комисията, както и когато се извършват приходите и разходите, или да я предават редовно на Комисията. Информацията следва да бъде предоставяна на Комисията от държавите членки с честота, съобразена с метода за управление на всеки фонд. Предоставянето на информация с тази честота не следва да влияе на задължението на държавите членки да държат на разположение за проверка от Комисията пълната събрана информация, с цел осъществяване на подходящ мониторинг на разходите.
(10)
Общите задължения на разплащателните агенции по отношение на воденето на сметки обхващат данните, необходими за управлението и контрола на средствата на Съюза. Независимо от това тези задължения не включват изисквания по отношение на възстановяването на разходи и данните, които трябва да се предоставят на Комисията с цел да се получи такова възстановяване. Следователно е необходимо да се уточнят информацията и данните, свързани с финансираните от фондовете разходи, които следва периодично да бъдат предоставяни на Комисията. Предоставянето на информация на Комисията от страна на държавите членки трябва да дава възможност на Комисията да използва пряко и по най-ефективния възможен начин предоставяните данни за управлението на счетоводството на фондовете, както и свързаните с това плащания. За постигането на тази цел е необходимо да се предвиди цялата предоставена информация и съобщаването на данни между държавите членки и Комисията да се извършват по електронен път.
(11)
В член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предвижда по отношение на мерките във връзка с финансираните от фондовете операции декларациите за разходите, имащи също така функцията на искания за плащане, да се предават на Комисията, придружени от необходимата информация. Следва да бъдат определени условията, при които тези разходи могат да бъдат взети предвид в съответните бюджети на ЕФГЗ и на ЕЗФРСР, за да се даде възможност на държавите членки и на разплащателните агенции да изготвят тези декларации за разходите в съответствие с хармонизираните правила, а на Комисията - да вземе предвид исканията за плащане. Тези условия следва да определят правилата, които се прилагат за осчетоводяването на разходите и приходите, по-конкретно на целевите приходи и всички корекции, които трябва да бъдат внесени, както и за тяхното действително деклариране.
(12)
Когато на основата на получените от държавите членки декларации за разходите в рамките на ЕФГЗ общата сума на авансово поетите задължения, които могат да бъдат разрешени съгласно член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10), надхвърля 75 % от всички съответни бюджетни ангажименти за текущата финансова година, Комисията е длъжна да намали тези суми. В съответствие с принципа на доброто финансово управление това намаление следва да се разпредели пропорционално между всички държави членки на основата на декларациите за разходи, получени от тях. С цел справедливото разпределение между държавите членки на наличните бюджетни кредити е необходимо да се предвиди намаляване на месечните плащания в рамките на ЕФГЗ с определен процент, установен по глави, на основата на декларациите за разходи, предоставени от всяка държава членка, а непокритата разлика в рамките на месеца да се пренасочи с решение на Комисията в следващите месечни плащания.
(13)
След като одобри месечните плащания, Комисията предоставя на държавите членки необходимите ресурси за възстановяване на разходите, предвидени за финансиране от фондовете, като следва практическите договорености и условия, които се определят на основата на предоставените на Комисията данни от държавите членки и информационните системи, въведени от Комисията.
(14)
Условие за възстановяване на разходи за публична интервенция, направени от разплащателните агенции, е включването в декларациите им за разходи на стойностите и сумите, осчетоводени през месеца, следващ месеца, към който се отнасят операциите на публично съхранение. С цел да се гарантира, че процедурата по възстановяването протича безпроблемно, е необходимо да се определи как трябва да се съобщава на Комисията информацията, необходима за изчисляване на разноските и разходите.
(15)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 счетоводството на публичния интервенционен запас трябва да дава възможност да се установи размерът на изплатеното финансиране от Съюза и на положението с интервенционните запаси. За тази цел от разплащателните агенции следва да се изисква да водят отделни отчети на запасите и финансови отчети, съдържащи необходимите елементи за наблюдение на запасите и осигуряване на финансово управление на разходите и приходите, генерирани от мерките на публична интервенция.
(16)
По отношение на интервенционните мерки на публично съхранение от разплащателните агенции се изисква да осчетоводяват елементите, отнасящи се до количествата, стойностите и някои средни величини. Въпреки това съществуват обстоятелства, при които някои операции и разходи не следва да се осчетоводяват, или пък следва да се осчетоводяват в съответствие със специфични правила. С цел да се гарантират еднакво третиране и защита на финансовите интереси на Съюза, тези обстоятелства следва да бъдат уточнени, включително, където е приложимо, редът на осчетоводяването на операциите и разходите.
(17)
Датата, на която различните елементи на разходи и приходи в резултат на интервенционни мерки за публично съхранение се осчетоводяват, зависи от типа операция, с която те са свързани, и може да се определи съгласно секторното законодателство за селското стопанство. В този контекст е необходимо да се приеме общо правило, което да разпорежда различните елементи да се осчетоводяват на датата, на която се извършва операцията, резултат от интервенционни мерки, и да уточнява специалните случаи, които трябва да се вземат предвид.
(18)
В интерес на доброто финансово управление държавите членки следва да предоставят на Комисията прогнозните суми, които остава да се финансират от ЕЗФРСР за една селскостопанска бюджетна година, както и разчета на заявките за плащане за следващата бюджетна година. Въпросната информация следва да бъде изпратена на Комисията в такъв срок, че тя да разполага с достатъчно време за изпълнение на задълженията си, като при всички случаи това трябва да става два пъти годишно, не по-късно от 31 януари и 31 август на всяка година.
(19)
В съответствие с член 36, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да се определят сроковете за изготвяне на декларациите за разходи за операции, извършени в рамките на ЕЗФРСР. Предвид особеностите на счетоводните норми, прилагани за ЕЗФРСР, използването на предварително финансиране и финансиране на мерки за календарната година, следва да се предвиди разходите да се декларират в срокове, съобразени с тези особености.
(20)
Обменът на информация и документи между държавите членки и Комисията, както и предоставянето и съобщаването на данни от държавите членки на Комисията се извършват по принцип по електронен път. С цел подобряване на информационния обмен във връзка с фондовете и разширяване на неговото използване бяха създадени информационни системи в съответствие с Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията. Такива системи следва да продължат да се използват и да се внедряват, след като държавите членки бъдат уведомени чрез Комитета по земеделските фондове.
(21)
Условията за обработка на информацията от тези информационни системи, както и формата и съдържанието на документите, които следва да се предават съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013, се нуждаят от често адаптиране поради развитието на прилаганата нормативна уредба или поради управленчески нужди. Следва също така да бъдат определени единни правила за представянето на съответните документи, които се изискват от държавите членки. За да се постигнат целите и да се опростят процедурите и за да стане възможно бързото задействане на съответните информационни системи, формата и съдържанието на документите следва да се определят на основата на образци и протоколи, които да се адаптират и актуализират от Комисията, след като уведоми Комитета по земеделските фондове.
(22)
Съгласно член 58 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции отговарят за управлението и контрола на разходите по линия на фондовете. Поради това данните относно финансовите трансакции следва да се предават и въвеждат в информационните системи и да се актуализират под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органа, който е оправомощен за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитирания координиращ орган.
(23)
Някои документи или декларации, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения член, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура. Информационните системи, създадени за предаването на тези документи, следва, в такива случаи, да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително на различните етапи от процедурата, няма да може да бъде променяно. Горното следва да се прилага по-специално по отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходите и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и документите, предавани в рамките на тези процедури по електронен път.
(24)
Съгласно член 58, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции са отговорни за възстановяване на неправомерните плащания заедно с лихвите. С цел да се гарантира ефективното и правилно прилагане на тези разпоредби, е необходимо да се определят хармонизирани правила по отношение на лихвите, приложими към сумите на възстановените неправомерни плащания. Без да се засяга член 54, параграф 3, първа алинея, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, задължението за държавите членки да възстановяват неправомерно платените суми може да бъде изпълнено по различни начини. Без да се засяга друга правоприлагаща мярка, предвидена в националните законодателства, един разходоефективен начин за събиране на вземания е, след установяването на размера на дълга в съответствие с националното законодателство, дължимите плащания по него да бъдат приспаднати от следващите плащания към длъжника. Поради това следва да бъде задължително за държавите членки да прилагат този метод на събиране на вземания, като следва да се определят общите условия за неговото прилагане.
(25)
Следва да се установят правилата както за процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, така и за процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от посочения регламент, и по-специално да се предвиди механизъм, позволяващ получените суми да бъдат, в зависимост от случая, приспадани или добавяни към едно от следващите плащания от Комисията към държавите членки.
(26)
По отношение на процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е необходимо да се уточнят данните, които да се съдържат в годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, и да се определи дата на предаване на Комисията на тези счетоводни отчети и други необходими документи. Следва също така да се посочи ясно периодът, в рамките на който разплащателните агенции са длъжни да държат на разположение на Комисията обосновките на всички разходи и целеви приходи. Наред с това е необходимо да се уточни, че Комисията установява формата и съдържанието на счетоводните данни, които следва да се предават от разплащателните агенции.
(27)
С цел да се гарантира, че в нормални случаи процедурата за уравняване по съответствие приключва в рамките на разумен период от време, е целесъобразно да се определят специфични срокове за различните етапи от процедурата, които да се спазват от Комисията и от държавите членки. Същевременно обаче за Комисията следва да е възможно да удължава тези срокове, когато е необходимо, с оглед сложността на разследвания случай. Процедурата за уравняване по съответствие следва да дава на държавите членки правото на състезателно производство и правилно да оценява информацията, необходима за оценката на риска от фондовете.
(28)
В съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 от държавите членки се изисква да гарантират минимален брой проверки на място, необходими за ефективно управление на риска. Въпреки това държавите членки имат право, в рамките на своята отговорност, да намалят минималния брой на проверките на място, когато е установено, че системите за управление и контрол функционират добре и процентите на грешка са на приемливо ниво. Въпреки че необходимият минимален брой проверки на място трябва да бъде предвиден в секторното законодателство за селското стопанство, следва да бъдат определени хоризонтални правила по отношение на възможността за намаляване на минималния брой проверки на място, приложими за всички финансирани от фондовете мерки, както и приложимите условия. В допълнение към тези хоризонтални правила в секторното законодателство за селското стопанство могат да се предвидят допълнителни правила.
(29)
Освен това е целесъобразно да се определят правила, отнасящи се до извършването от държавите членки на проверки на трансакциите, посочени в член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по-специално по отношение на подбора на предприятията, степента и графика за проверка.
(30)
В съответствие с дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно проверките на трансакциите държавите членки трябва да изпратят на Комисията редица съобщения. Тъй като стандартизирането на формата и съдържанието на такива съобщения улеснява тяхното използване и гарантира единен подход, целесъобразно е да се приемат подробни правила, отнасящи се до формата и съдържанието на тези съобщения. Освен това следва да бъдат определени правилата за съхранението на търговски документи относно съвместните действия, включващи взаимопомощ, посочени в член 83 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и за специалните служби по член 85 от посочения регламент.
(31)
В Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 се определят правила, допълващи правната рамка относно обезпеченията, по-специално що се отнася до изискването за внасяне на обезпечение, условията, приложими по отношение на обезпеченията, както и правила за внасяне, освобождаване или задържане на обезпечението. За да се гарантира единно прилагане на тези правила, е целесъобразно да бъдат установени разпоредби относно формата и процедурите за представяне и освобождаване на обезпечение, както и за обмен на информация и съобщения, изисквани в това отношение.
(32)
В съответствие с дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността от държавите членки се изисква да публикуват ежегодно бенефициерите на фондовете, както и, inter alia, сумите, получени от всеки бенефициер в рамките на всеки от тези Фондове. За тази цел и в съответствие с член 111 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да бъде определена формата на това публикуване. Публикуването следва да не надхвърля обхвата, необходим за постигане на целите във връзка с прозрачността.
(33)
Публикуването следва да бъде в съответствие с информацията, съхранявана от разплащателните агенции в счетоводните си книги и записи, и да се отнася до плащания, получени през предходната финансова година. Информацията следва да бъде предоставена на обществеността до 31 май в ясен, хармонизиран и позволяващ лесно търсене формат.
(34)
Съгласно член 111, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 трябва да бъдат публикувани сумите за плащане по всяка финансирана от фондовете мярка, получени от бенефициера. При все това, за да се гарантира спазване на задължението, предвидено в член 112 от посочения регламент, необходимо е също така да се определят праговете, под които не се публикува името на бенефициера.
(35)
В съответствие с член 111, параграф 1, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 при публикуването на бенефициерите на фондовете се изисква да се посочи общината, в която пребивава или е регистриран бенефициерът. Тази информация следва също така да се предоставя по отношение на бенефициери, които са физически лица, и чиито имена не трябва да бъдат публикувани в съответствие с член 112 от посочения регламент. Въпреки това, ако поради ограничения брой на бенефициерите, пребиваващи или регистрирани в дадена община, публикуването на името на общината би имало ефекта на идентифициране на бенефициер, който е физическо лице, следва да бъдат установени разпоредби, за да се избегне непропорционално и ненужно нарушаване на правото на личен живот.
(36)
Публикуването на информацията следва да бъде извършено в интернет във формат, който позволява търсене, което ще гарантира, че широката общественост може да го използва за справки. Форматът следва да позволява търсенето да се извършва на базата на определени критерии и получените резултати да бъдат представени в леснодостъпна форма.
(37)
За да бъдат спазени приложимите изисквания за защита на личните данни, бенефициерите на фондовете следва предварително да бъдат уведомени за публикуването на техните данни. Информацията следва да бъде предоставена на бенефициерите чрез формулярите за кандидатстване за помощ или когато се събират данните. По отношение на разходи, направени през финансовите 2014 и 2015 г., ако свързаната с бенефициерите информация не е налична към момента на събиране на личните данни, те все пак следва да бъдат уведомени в рамките на разумни срокове преди действителното публикуване на информацията.
(38)
С цел да се улесни достъпът на обществеността до публикуваните данни, държавите членки следва да създадат уебсайтове, съдържащи информация, свързана с бенефициерите на фондовете и праговете, посочени в член 112 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Поради различните организационни структури в рамките на държавите членки, те следва да определят кой орган ще отговаря за създаването и поддържането на единния уебсайт и публикуването на данните. Комисията следва да създаде уебсайт, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки.
(39)
Член 10 от настоящия регламент следва да се прилага към направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, след 16 октомври 2014 г., за да се гарантира непрекъснатостта на отчетността в рамките на една и съща бюджетна година.
(40)
За да се гарантира последователност на третирането на текущите процедури за уравняване по съответствие, сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент, следва да не се прилагат за онези процедури, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.
(41)
Тъй като дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността се прилага за плащания, извършени от финансовата 2014 година, съответните разпоредби на посочения регламент се прилагат за тези плащания.
(42)
С оглед на държавите членки да се осигури достатъчно време за прилагане, информацията, изпращана в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, следва да започне да се предоставя от 2016 финансова година.
(43)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по земеделските фондове,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
РАЗПЛАЩАТЕЛНИ АГЕНЦИИ И ДРУГИ ОРГАНИ
Член 1
Процедура за акредитация на разплащателните агенции
1. Държавите членки определят на министерско равнище орган, който отговаря за:
а)
издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
изпълнението на задачите, възложени на компетентния орган в настоящата глава.
2. Компетентният орган, посредством формален акт, взема решение за издаването, или, след преразглеждане, за оттеглянето на акредитацията на разплащателната агенция на базата на проучване на критериите за акредитация, посочени в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 („критерии за акредитация“). Компетентният орган незабавно уведомява Комисията за акредитациите и оттеглянето на акредитации.
3. Компетентният орган определя одитен орган, който извършва проучване, преди да се издаде акредитация (преглед преди акредитацията). Одитният орган е одитна институция, или друга публична или частна организация или организационен отдел на институция с необходимата професионална подготовка, умения и капацитет да извършва одити. Одитният орган е независим от разплащателната агенция, която акредитира.
Проучването (прегледът преди акредитация), който се извършва от одитния орган, обхваща по-специално:
а)
въведените процедури и системи за разрешаване и извършване на плащания;
б)
разделението на задълженията и адекватността на вътрешния и външния контрол по отношение на трансакциите, финансирани от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), по-долу наричани заедно „фондовете“;
в)
степента, до която наличните процедури и системи са в състояние да предпазват бюджета на Съюза, включително мерки за борба с измамите, основани на риска;
г)
сигурността на информационните системи;
д)
воденето на счетоводството.
Одитният орган изготвя доклад, в който се описват извършената работа по одита, резултатите от тази работа и оценка дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация. Докладът се предоставя на компетентния орган, който след това издава акт за акредитиране, когато се е уверил, че разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация.
4. Когато компетентният орган прецени, че разплащателната агенция не изпълнява критериите за акредитация, той уведомява разплащателната агенция за конкретните условия, които трябва да изпълни, за да ѝ бъде издадена акредитация.
В очакване на въвеждането на необходимите промени с цел изпълнение на конкретните условия, акредитацията може да бъде разрешена временно за срок, чиято продължителност се определя в зависимост от сериозността на установените проблеми, но не по-дълъг от 12 месеца. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
5. Информацията, предвидена в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се съобщава незабавно след първото акредитиране на разплащателната агенция и във всеки случай преди направените от нея разходи да бъдат финансирани от фондовете. Посочената информация се придружава от декларации и документи относно:
а)
отговорностите, поверени на разплащателната агенция;
б)
разпределението на отговорностите между отделите на РА;
в)
взаимоотношенията на разплащателната агенция с други органи, публични или частни, които отговарят за изпълнението на мерките, чието финансиране от разплащателната агенция е за сметка на фондовете;
г)
процедурите, с които исканията на бенефициерите се приемат, проверяват и потвърждават, и чрез които разходите се разрешават, изплащат и осчетоводяват;
д)
разпоредбите относно сигурността на информационните системи;
е)
доклада за прегледа преди акредитация, извършен от одитния орган, посочен в параграф 3.
6. Комисията уведомява Комитета по земеделските фондове за акредитираните разплащателни агенции във всяка държава членка.
Член 2
Преразглеждане на акредитацията
1. Компетентният орган осигурява постоянен надзор над разплащателните агенции, за които отговаря, по-специално въз основа на сертификатите и докладите, изготвени от сертифициращия орган, посочен в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и проследява установените нередности.
На всеки три години компетентният орган докладва писмено на Комисията относно надзора над разплащателните агенции и мониторинга на дейностите им. Докладът съдържа преглед на продължаващото изпълнение от страна на РА на критериите за акредитация, придружен от обобщение на предприетите действия за отстраняване на нередностите. Компетентният орган потвърждава дали разплащателната агенция, за която отговаря, продължава да изпълнява критериите за акредитация.
2. Държавите членки създават система, която да гарантира, че всички данни, че дадена РА не изпълнява критериите за акредитация, се съобщават незабавно на компетентния орган.
3. Когато компетентният орган реши, че дадена акредитирана разплащателна агенция вече не изпълнява един или повече от критериите за акредитация по начин, който вероятно ще попречи на изпълнението на задачите, посочени в член 1, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, компетентният орган незабавно поставя акредитацията на РА на изпитателен срок. Той изготвя план, съдържащ действия и срокове за отстраняване на установените нередности в период, който се определя в зависимост от сериозността на проблема, който не може да надхвърля 12 месеца от датата, на която акредитацията е поставена на изпитателен срок. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
4. Компетентният орган уведомява Комисията за решението си да постави акредитацията на разплащателната агенция на изпитателен срок, за изготвения съгласно параграф 3 план и впоследствие за напредъка по изпълнението на този план.
5. Ако акредитацията бъде оттеглена, компетентният орган незабавно акредитира друга разплащателна агенция, която изпълнява условията, посочени в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да гарантира непрекъснатост на плащанията към бенефициерите.
6. Когато Комисията установи, че компетентният орган не е изпълнил задължението си да изготви корективен план съгласно параграф 3, или че разплащателна агенция продължава да бъде акредитирана, без напълно да е изпълнила този план в определения срок, тя нарежда на компетентния орган да оттегли акредитацията на тази разплащателна агенция, освен ако не се направят необходимите промени в определен от Комисията срок в зависимост от сериозността на проблема. В такъв случай Комисията може да реши да отстрани нередностите чрез процедурата за уравняване по съответствие по реда на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 3
Декларация за управлението
1. Декларацията за управлението по член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се изготвя своевременно, за да може сертифициращият орган да представи становище по член 9, параграф 1 от посочения регламент.
Декларацията за управлението е във формат, установен в приложение I към същия регламент, и може да съдържа резерви, които дават количествено изражение на потенциалното финансово въздействие. В случай, че има изразени резерви, декларацията съдържа корективен план за действие и точни срокове за изпълнението му.
2. Декларацията за управление се основава на ефективното наблюдение на системата за управление и контрол през цялата година.
Член 4
Координиращ орган
1. Координиращият орган по член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 действа като единствен събеседник от името на съответната държава членка по всички въпроси, свързани с фондовете, във връзка със следното:
а)
разпространението на информация и насоки, свързани с функциите и операциите на разплащателните агенции, към тези разплащателни агенции и към органите, отговарящи за изпълнението на тези насоки, както и насърчаването на хармонизираното им прилагане;
б)
съобщаването на Комисията на информацията по членове 7 и 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
предоставянето на Комисията на пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола.
2. Разплащателната агенция може да изпълнява ролята на координиращ орган, стига тези две функции да се поддържат отделени.
3. В рамките на своята мисия координиращият орган има право, в съответствие с националните процедури, да се обръща и към други административни органи или служби, а именно такива със счетоводна или техническа насоченост.
4. Поверителността, целостта и наличността на всички компютърни данни, съхранявани от координиращия орган, се гарантират от мерки, адаптирани към административната структура, персонала и технологичната среда на всеки координиращ орган. Финансовите и технологичните усилия са пропорционални на действително поетите рискове.
5. Съобщенията, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се предават незабавно след първото акредитиране на координиращия орган и във всеки случай преди финансирането от фондовете на разходи, за които той отговаря. Те се придружават от документ за акредитиране на органа и от информация за свързаните с дейността му административни и счетоводни условия, както и условията за вътрешен контрол.
Член 5
Сертифициране
1. Компетентният орган определя сертифициращия орган, предвиден в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Сертифициращият орган организира дейността си по ефективен и ефикасен начин и извършва проверките си в подходящ срок, като взема предвид естеството и времето на извършване на трансакциите за съответната финансова година.
3. Становището, предоставяно от сертифициращия орган в съответствие с член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя ежегодно.
Становището се основава на одитната дейност, която се извършва съгласно членове 6 и 7 от настоящия регламент.
4. Сертифициращият орган изготвя доклад със своите констатации. Докладът обхваща функциите, за които е оправомощен. Докладът съдържа следните данни за обхванатия от доклада период:
а)
дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация;
б)
дали процедурите на разплащателната агенция са давали възможност за разумна гаранция, че разходите, финансирани от фондовете, са направени при спазване на правилата на Съюза, което гарантира, че съответните трансакции са законни и редовни и че препоръките за подобряване, ако има такива, са изпълнени;
в)
дали годишните счетоводни отчети, посочени в член 29, са в съответствие с водените от разплащателната агенция счетоводни книги и регистри;
г)
дали декларациите, свързани с разходите и интервенционните операции, представляват материално вярно, пълно и точно отражение на операциите, финансирани за сметка на фондовете;
д)
дали финансовите интереси на Съюза са надлежно защитени по отношение на платените аванси, получените гаранции, интервенционните резерви, както и сумите за получаване.
Докладът съдържа информация за броя на лицата в одиторския екип и тяхната квалификация, за извършената работа, за броя проверени трансакции, за степента на същественост и увереност при проверката, за установените евентуални слабости и направените препоръки за подобряване, за операциите както на сертифициращия орган, така и на други одитни органи, вътрешни или външни за разплащателната агенция, на които почива изцяло или частично увереността на сертифициращия орган по въпросите, разглеждани в доклада.
Член 6
Принципи на одита
1. Сертифициращият одит се извършва в съответствие с международно приетите стандарти за одит.
2. Сертифициращият орган изготвя одитна стратегия, която установява обхвата, сроковете и насоката на сертифициращия одит, методите за одит и методологията за формиране на извадка. За всяка финансова година се изготвя одитен план, основан на изчисления одитен риск. При поискване сертифициращият орган предоставя на Комисията одитната стратегия и одитния план.
3. Чрез оценка на системите за контрол, в това число проверка за съответствие и съществени проверки на разходите, съставени от детайлна проверка и аналитични процедури, се постига приемливо ниво на одитна увереност при одитната проверка.
4. Комисията изготвя насоки, които съдържат, по-специално:
а)
допълнителни пояснения и насоки по отношение на извършването на сертифициращия одит;
б)
определяне на приемливото ниво на одитна увереност, която да се постигне при одитната проверка.
Член 7
Методи на одита
1. Свързаните със сертифицирането одитни методи се определят в одитната стратегия, посочена в член 6, параграф 2.
2. За да се постигнат целите на одита и да се предостави становището, посочено в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, етапите на одита включват одити на системите, съществени проверки и потвърждаване на равнението на финансовите декларации и декларациите за управлението.
3. Съществените проверки на разходите обхващат потвърждаване на законността и редовността на съответните трансакции на равнище окончателни бенефициери. За тази цел сертифициращият орган може да присъства на проверките на място на второ ниво, извършвани от разплащателната агенция. Сертифициращият орган не може да присъства на първоначалните проверки на място, извършвани от разплащателната агенция, с изключение на ситуации, в които е физически невъзможно да се потвърди отново първоначалната проверка, извършена от разплащателната агенция. По отношение на съществените проверки сертифициращите органи могат да използват интегриран подход за формиране на извадка.
4. В насоките, посочени в член 6, параграф 4, Комисията установява допълнителни условия и насоки за изготвянето на одитните процедури, интегрирането на извадките, планирането и извършването на повторното потвърждаване на трансакциите на място.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 8
Счетоводство на разплащателните агенции
1. Всяка разплащателна агенция води счетоводство, което обхваща единствено разходите и приходите, посочени в член 4, параграф 1, членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и усвояването на отпуснатите средства за покриване на съответните разходи. Това счетоводство позволява разграничаването и предоставянето поотделно на финансовите данни за ЕФГЗ и ЕЗФРСР.
2. Разплащателните агенции на държавите членки, които не са приели еврото, водят счетоводство за сумите във валутата, в която са направени разходите и са получени приходите. С цел обаче да се даде възможност за консолидиране на всички направени разходи и постъпили приходи, те трябва да могат да предоставят съответните данни в националната им валута и в евро.
3. По отношение на ЕЗФРСР всяка разплащателна агенция, определена за програма за развитие на селските райони, води счетоводство, което дава възможност за идентифициране на операциите за всяка програма и всяка мярка. Това счетоводство включва по-конкретно:
а)
размер на публичните разходи и размер на участието на Съюза във всяка операция;
б)
сумите за възстановяване от бенефициерите при установяване на нередности или небрежност;
в)
възстановените суми с посочване на началната операция.
РАЗДЕЛ 2
Счетоводство на ЕФГЗ
Член 9
Предоставяне на информация от държавите членки
Държавите членки събират и държат на разположение на Комисията информацията относно общия размер на ежеседмично направените разходи и на целевите приходи, при следните условия:
а)
най-късно на третия работен ден от седмицата, информацията относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, получени от началото на месеца до края на предходната седмица;
б)
най-късно на третия работен ден от месеца, когато седмицата е в два последователни месеца, информацията относно общия размер на направените разходи и целеви приходи през предходния месец.
Член 10
Съобщаване на информация от държавите членки
1. Съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, букви в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки предават на Комисията по електронен път следните данни и документи при условията, определени с членове 11 и 12 от настоящия регламент:
а)
най-късно до третия работен ден на всеки месец данните относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, постъпили през предходния месец, по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, както и всяка информация, която обяснява значителни разлики между изготвените прогнози съгласно параграф 2, буква а), подточка iii) от настоящия член и направените разходи или получените целеви приходи;
б)
най-късно до дванадесетия ден от всеки месец декларацията за разходите, посочена в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Въпреки това съобщаването на информация относно направените разходи и получените целеви приходи между 1 и 15 октомври се предава най-късно на 27 октомври.
2. Декларацията за разходите, посочена в параграф 1, буква б) се състои от:
а)
отчет, изготвен от всяка разплащателна агенция по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, с разбивка съгласно номенклатурата на бюджета на Съюза и по вид разходи и приходи, въз основа на подробната номенклатура, предоставена на държавите членки, която обхваща:
i)
направените разходи и получени целеви приходи през предходния месец;
ii)
общите направени разходи и получени целеви приходи от началото на бюджетната година до края на предходния месец;
iii)
прогнозите за разходи и целеви приходи, отнасящи се според случая:
-
само до текущия месец и двата следващи месеца,
-
до текущия месец, двата следващи месеца и до края на бюджетната година;
iv)
ако е необходимо, допълнителни данни;
б)
обобщение на данните, посочени в буква а), от съответната държава членка по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, за всички разплащателни агенции на посочената държава членка;
в)
счетоводните документи, доказващи разходи и приходи, свързани с публична интервенция, както е посочено в член 19, параграф 2.
3. Всички финансови данни, които се изискват по настоящия член, се съобщават в евро.
Член 11
Общи правила за декларациите за разходи и целевите приходи
1. Без да се засягат специфичните разпоредби относно декларациите за разходи и приходи, свързани с публичното съхранение, посочени в член 12, декларираните от разплащателните агенции разходи и целеви приходи за месеца съответстват на плащанията и постъпленията, действително извършени през този месец.
Тези разходи и приходи се осчетоводяват в бюджета на ЕФГЗ за бюджетната година N.
При все това:
а)
разходите, които са направени преди влизането в сила на разпоредбата, предвиждаща пълното или частично поемане на разходите от ЕФГЗ, могат да се декларират единствено:
-
за месеца, през който посочената разпоредба е влязла в сила,
или
-
за месеца, следващ влизането в сила на настоящата разпоредба;
б)
целевите приходи, които са дължими от държавата членка на Комисията, се декларират за месеца, през който изтича срока за внасяне на съответните суми съгласно законодателството на Съюза;
в)
решените от Комисията корекции в рамките на уравняването на сметките и уравняването по съответствие се приспадат или прибавят директно от Комисията към месечните плащания, посочени, в зависимост от случая, в член 33, параграф 2 или член 34, параграф 8. Държавите членки включват обаче сумите, съответстващи на тези корекции, в декларацията, изготвена за месеца, за който се отнасят корекциите.
2. Разходите и целевите приходи се отчитат към датата, на която е заверена или задължена сметката на разплащателната агенция. Въпреки това, за плащанията, датата, която следва да се вземе предвид, може да е тази, на която заинтересованата агенция е издала и изпратила на финансовата институция или на бенефициера платежното нареждане. Всяка разплащателна агенция използва един и същи метод за цялата бюджетна година.
3. Декларираните съгласно параграф 1 разходи и целеви приходи могат да съдържат корекции на декларираните данни към предходния месец на същата бюджетна година.
Когато корекциите на целевите приходи на равнище разплащателна агенция водят до деклариране на негативни целеви приходи по определена бюджетна позиция, допълнителните корекции се пренасят към следващия месец. При необходимост те се регулират при уравняването на сметките за съответната година.
4. Неизпълнените платежни нареждания, както и плащанията, дебитирани по сметката, които впоследствие отново се отнасят към кредитната част, се осчетоводяват като приспадане от разходите към месеца, през който разплащателната агенция оповестява неизпълнението или анулирането.
5. Ако дължимите плащания от ЕФГЗ са обременени със задължения, те се считат за реализирани в своята цялост за целите на прилагането на параграф 1:
а)
към датата на плащане на дължимата сума на бенефициера, ако задължението е по-малко от разпоредения разход;
б)
към датата на прихващане, ако разходът е по-малък или равен на задължението.
6. Събраните данни, отнасящи се за разходите и целевите приходи, отнесени към съответната бюджетна година, които подлежат на предаване на Комисията не по-късно от 27 октомври, могат да се коригират единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 12
Специфични правила, приложими спрямо декларациите за разходи, свързани с публичното съхранение
1. Операциите, които следва да се вземат предвид при изготвяне на декларации за разходи, свързани с публичното съхранение, са осчетоводените в края на месеца от разплащателната агенция, а извършени в периода от началото на счетоводната година по смисъла на член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 до края на съответния месец.
2. Тези декларации за разходите съдържат стойностите и сумите, определени в съответствие с членове 17 и 18 от настоящия регламент и с член 4 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 на Комисията (11), осчетоводени от разплащателните агенции през месеца, следващ месеца, за който се отнасят операциите.
При все това:
а)
за операции, извършени през месец септември, стойностите и сумите се осчетоводяват от разплащателните агенции не по-късно от 15 октомври;
б)
в случай на обща амортизация сумите, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват на датата, установена в решението, отнасящо се до тях.
Член 13
Решение на Комисията за извършване на плащане
1. Въз основа на данните, изпратени в съответствие с член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, Комисията взема решение да извършва месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, без да се засягат корекциите, които могат да се направят в последващи решения съгласно членове 51 и 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като се вземат предвид решенията за намаляване и спиране съгласно член 41 на същия регламент.
2. Ако общите разходи, декларирани от държавите членки за следващата финансова година, надхвърлят три четвърти от общите бюджетни кредити за текущата финансова година, авансовото поемане на задължения, посочено в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и съответстващите месечни плащания се отпускат пропорционално на декларациите за разходи, максимум до 75 % от бюджетните кредити за текущата финансова година. При вземане на решения за последващи възстановявания Комисията взема предвид салдото, което не е възстановено на държавите членки.
Член 14
Предоставяне на ресурси на държавите членки
1. С решението за извършване на месечни плащания Комисията предоставя на държавите членки, в рамките на бюджетните кредити, необходимите ресурси за покриване на финансираните от ЕФГЗ разходи, минус съответната сума на целевите приходи, в сметка, открита от всяка държава членка.
Когато плащанията, извършвани от Комисията, минус целевите приходи, доведат до отрицателна сума за дадена държава членка, допълнителните приспадания се пренасят към следващите месеци.
2. Името и номера на банковата сметка, посочена в параграф 1, се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
Член 15
Съобщаване при публична интервенция
1. Разплащателните агенции предават на Комисията:
а)
по нейно искане документите и информацията, посочени в член 3, параграф 7 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и допълнителните национални административни разпоредби, приети за прилагане и управление на интервенционните мерки;
б)
до датата, посочена в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, информацията за публичното съхранение по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи.
2. Съответните информационни системи, посочени в член 24, се използват за уведомяване и обмен на информация, както и за изготвяне на документи, свързани с разходи за публична интервенция.
Член 16
Съдържание на счетоводните документи за публичното съхранение, изготвяни от разплащателните агенции
1. Складовите счетоводни документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следните категории елементи, показани отделно:
а)
количествата продукти, документирани при влизане и излизане от склада, със или без физическо придвижване;
б)
използваните количества за безплатно разпространение на най-нуждаещи се лица по линия на Фонда за европейско подпомагане на най-нуждаещите се лица, осчетоводени съгласно член 4, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, като се разграничават тези, които подлежат на трансфер в друга държава членка;
в)
количествата, взети като проби, като се разграничават взети от купувачи проби;
г)
количествата, които след проверка чрез визуален оглед при годишната инвентаризация или по време на инспекция след приемане за интервенция, не могат вече да се препакетират и подлежат на директни продажби;
д)
липсващите количества по обясними или необясними причини, в това число съответстващите на законовите граници на отклонение;
е)
количествата, които са с влошено качество;
ж)
количествата в излишък;
з)
липсващите количества, превишаващи границите на отклонение;
и)
количествата, влезли за съхранение и за които е установено, че не отговарят на изискванията и за които е отказано приемане;
й)
нето количествата на съхранение в края на всеки месец или отчетна година, пренесени в следващия месец или отчетна година.
2. Счетоводните финансови документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следното:
а)
стойността на количествата, посочени в параграф 1, буква а) от настоящия член, като показват отделно стойността на закупените количества и на продадените количества;
б)
счетоводната стойност на количествата, използвани или осчетоводени съгласно договореностите за безплатно разпространение, посочени в параграф 1, буква б) от настоящия член;
в)
разходите за финансиране, посочени в член 3, параграф 1, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
г)
разходите за физически операции, посочени в член 3, параграф 1, букви б) и в) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
д)
суми от амортизация, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
е)
сумите, събрани или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, различни от посочените в член 20, параграф 2 от настоящия регламент;
ж)
сумата от директни продажби, извършени след годишната инвентаризация или след проверки след приемането на продукти на интервенционно съхранение;
з)
загуби и печалби от изнасяне на продукти, като се вземе предвид амортизацията, посочена в буква д) от настоящия параграф;
и)
други дебити и кредити, по-специално съответстващите на количествата, посочени в параграф 1, букви в)-ж) от настоящия член;
й)
средната счетоводна стойност, изразена на тон или хектолитър, в зависимост от случая.
Член 17
Счетоводно отчитане на публичната интервенция
1. Елементите, посочени в член 16, се осчетоводяват за количествата, стойностите, сумите и средните величини, действително осчетоводени от разплащателните агенции, или стойностите и сумите, изчислени на базата на стандартните суми, установени от Комисията.
2. Документите и калкулациите, посочени в параграф 1, са обект на прилагането на следните правила:
а)
разходите за изнасяне, свързани с количествата, за които са осчетоводени количествени загуби или влошаване, в съответствие с правилата, установени в приложения VI и VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват единствено за действително продадените и изнесени от склада количества;
б)
количества, осчетоводени като липсващи при трансфер между държави членки, не се считат за влезли на съхранение в държавата членка по местоназначение и не се покриват от стандартните разходи за влизане;
в)
стандартните разходи за влизане и изнасяне, определени за транспорта и трансфера, се осчетоводяват, ако тези разходи не се считат за неделима част от транспортните разходи съгласно правилата на Съюза;
г)
освен ако конкретни правила на Съюза предвиждат друго, натрупаните суми от продажба на влошени продукти, както и всички други суми, получени в този контекст, не се осчетоводяват по линия на ЕФГЗ;
д)
всички документирани излишни количества се осчетоводяват като отрицателна сума в липсващите количества в статуса и движенията на запасите. Тези количества се включват, когато се определят превишаващите границата на отклонение количества;
е)
пробите, различни от тези, взети от купувачите, се осчетоводяват в съответствие с точка 2, буква а) от приложение VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
3. Корекциите, направени от Комисията във връзка с елементите, посочени в член 16 за текущата счетоводна година, се съобщават на Комитета по земеделските фондове. Те могат да се съобщят на държавите членки при вземане на решение за месечно плащане или, ако това не се осъществи, когато се взема решението за уравняване на сметките. Те се осчетоводяват от разплащателните агенции по реда и условията на посоченото решение.
Член 18
Дати за осчетоводяване на разходи, приходи и движение на продукти при публична интервенция
1. Различните елементи на разходите и приходите се осчетоводяват на датата, на която се извършва физическата операция по мярката за публична интервенция, като се използва обменният курс, посочен в член 3, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на квитанцията, в случаи на получени или възстановени суми, както е посочено в член 16, параграф 2, букви е) и ж) от настоящия регламент;
б)
датата на реалното плащане на разходи за физически операции, когато тези разходи не са покрити от стандартни суми.
2. Различните елементи, свързани с физическото движение на продукти и управлението на запаси, се вписват в отчетите на датата, на която се извършва физическата операция по интервенционната мярка.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на приемането на продуктите от разплащателната агенция в съответствие с член 31, параграф 2 и член 33 от Регламент (ЕС) № 1272/2009 на Комисията (12) за количества, влизащи за публично съхранение без промяна на мястото на съхранение;
б)
относно количества, които са липсващи, с влошено качество или излишни - датата на установяването на фактите в случая на липсващи, с влошено качество или излишни количества;
в)
датата на действителното изнасяне от склада, в случай на преки продажби на продукти, оставащи на съхранение, които не могат повече да бъдат препакетирани след визуалния оглед в контекста на годишната инвентаризация или по време на инспекцията след интервенцията;
г)
последния ден от счетоводната година - за всички загуби, превишаващи границата на отклонение, посочена в член 4, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 19
Финансирана сума при публична интервенция
1. Сумата за финансиране при интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 се определя въз основа на счетоводните отчети, изготвени и поддържани от разплащателните агенции в съответствие с член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и към която се дебитират или кредитират съответно различните приходни и разходни позиции, посочени в член 16 от настоящия регламент, като се вземат предвид, когато е целесъобразно, сумите за разходите по секторното законодателство за селското стопанство.
2. Всеки месец и всяка година разплащателните агенции или съответно координиращите органи предават на Комисията по електронен път, по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, необходимата информация за финансирането на разходите за публично съхранение, както и отчетите, доказващи разходите и приходите, свързани с публичното съхранение, под формата на таблици (P-STO) до деня, предвиден в член 10, параграф 1, буква б) и до датата, предвидена в член 30, параграф 2.
Член 20
Декларации за разходи и приходи, свързани с публична интервенция
1. Финансирането от ЕФГЗ по интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 е равно на разходите, пресметнати на базата на информацията, съобщена от разплащателната агенция след приспадането на натрупани от интервенционните мерки приходи, валидирани от изградената от Комисията информационна система и включени от разплащателната агенция в декларацията ѝ за разходи, съставена в съответствие с член 12 настоящия регламент.
2. Възстановени суми в съответствие с член 54 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и суми, получени или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, отговарящи на критериите, изложени в член 43 от същия регламент, се декларират в бюджета на ЕФГЗ при условията, посочени в член 10, параграф 2, буква а) от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 3
Счетоводство на ЕЗФРСР
Член 21
Прогнозни нужди от финансиране
За всяка програма за развитие на селските райони, посочена в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) и в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, държавите членки изпращат на Комисията два пъти годишно, най-късно до 31 януари и до 31 август, своите прогнози за сумите, които да се финансират от ЕЗФРСР за финансовата година. Освен това държавите членки изпращат актуализиран разчет на заявките си за финансиране за следващата финансова година.
Тези прогнози и актуализираният разчет се предават посредством структурирани данни, като се използва информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014 на Комисията (14).
Член 22
Декларации за разходите
1. Разплащателните агенции декларират разходите за всяка програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) №°1305/2013.
За всяка мярка за развитие на селските райони разплащателните агенции посочват в декларацията за разходите:
а)
размер на допустимите публични разходи, за които агенцията действително е изплатила съответстващото участие на ЕЗФРСР по време на всеки референтен период, посочен в параграф 2 от настоящия член;
б)
допълнителната информация относно финансовите инструменти, както е посочена в дял IV от част II от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15);
в)
допълнителната информация за авансовите плащания към бенефициерите, както е посочена в член 75, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
г)
сумата, възстановена през текущия период, както е посочено в параграф 2 от настоящия член.
2. След като Комисията одобри програмата за развитие на селските райони, държавите членки изпращат на Комисията, в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 своите декларации за разходите в следните срокове:
а)
не по-късно от 30 април за разходите за периода от 1 януари до 31 март;
б)
не по-късно от 31 юли за разходите за периода от 1 април до 30 юни;
в)
не по-късно от 10 ноември за разходите за периода от 1 юли до 15 октомври;
г)
не по-късно от 31 януари за разходите за периода от 16 октомври до 31 декември;
Всички разходи обаче, изплатени на бенефициерите от разплащателните агенции в съответствие с член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 преди одобрението на програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, се изплащат на отговорност на държавите членки и се декларират на Комисията в първата декларация за разходи след приемането на тази програма. Същото правило се прилага mutatis mutandis в случай на изменение на програмата за развитие на селските райони, както е посочено в член 11 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. Декларациите за разходите се изготвят от разплащателните агенции под формата на структурирани данни за програмите за развитие на селските райони в информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014.
4. Когато на Комисията са необходими допълнителни потвърждения поради предоставена непълна или неясна информация или поради несъгласия, различия в тълкуването или друго несъответствие в декларацията за разход за даден референтен период, произтичащи по-специално от липса на съобщаване на информацията, изисквана в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и актовете на Комисията, приети във връзка със същия регламент, или при наличие на сериозни признаци, че разходите, включени в декларацията за разходи, може да са засегнати от нередност, или че може да има недостатъци във функционирането на системата за управление и контрол за развитие на селските райони, съответната държава членка, по искане на Комисията, предоставя допълнителна информация в срок, определен в посоченото искане, в зависимост от сериозността на проблема.
Срокът за междинните плащания, определен в член 36, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, може да бъде прекъснат за цялата или част от сумата, за която се заявява плащане, от датата, на която е изпратено искането за информация, до получаването на исканата информация, но не по-късно от максималния срок, посочен в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Когато държавата членка не отговори на искането за допълнителна информация в срока, посочен в искането, или ако отговорът бъде счетен за незадоволителен или показва, че не са спазени приложимите правила, или че средствата на Съюза са неправилно усвоени, Комисията може да спре или да намали плащанията в съответствие с член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Декларираните разходи за даден период могат да съдържат корекции на данните, декларирани за предходен период на деклариране от същата финансова година.
Корекциите на разходите и целевите приходи, отнесени към финансовата година, които не са въведени в декларациите по параграф 2, букви а), б) и в), могат да се правят единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 23
Изчисляване на сумата за изплащане
1. Участието на Съюза в допустимите публични разходи се изчислява за всяка отделна мярка и за всеки референтен период въз основа на плана за финансиране, както е посочен в член 8, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, в сила от първия ден на посочения период. Изчислението взема предвид корекциите в участието на Съюза, както са посочени в декларацията за разходи за същия период.
2. Без да се засяга разпоредбата за тавана в член 34, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато общата сума на участието на Съюза, изплатено на програмата за развитие на селските райони, надвиши общата сума, предвидена за мярката за развитие на селските райони, сумата за изплащане се намалява до сумата, предвидена за съответната мярка. Изключеното в резултат на това участие на Съюза може да се изплати по-късно, при условие че държавата членка представи коригиран план за финансиране, който се приеме от Комисията.
3. Участието на Съюза се изплаща от Комисията, при наличие на ресурси, по сметката/ите, открити от всяка държава членка.
Името и номерата на сметката се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
РАЗДЕЛ 4
Общи разпоредби за ЕФГЗ и ЕЗФРСР
Член 24
Електронен обмен на информация и документи
1. Комисията определя информационните системи, позволяващи електронен обмен на документи и информация между нея и държавите членки за съобщения и справка с информация, предвидени в член 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и необходимите действия за тяхното прилагане. Тя информира държавите членки за общите правила за внедряването на тези системи чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Информационните системи, посочени в параграф 1, са в състояние да обработват по-специално:
а)
необходимите за финансовите трансакции данни, по-специално свързаните с месечните и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, декларациите за разходи и приходи, както и предаването на информация и документи, посочени в член 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 и членове 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 и 29 от настоящия регламент;
б)
документи от общ интерес, позволяващи наблюдение на месечните и годишните счетоводни отчети, както и информация и документи, които разплащателните агенции трябва да представят за справка на Комисията;
в)
текстове на Съюза и насоки на Комисията относно финансирането на общата селскостопанска политика от акредитирани и определени органи съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013 и насоките за хармонизирано прилагане на съответното законодателство.
3. Формата и съдържанието на документите по членове 10, 19, 20, 23 и член 30, параграф 1, букви а), б) и г) се предоставят на държавите членки от Комисията посредством образци чрез информационните системи.
Тези образци биват адаптирани и актуализирани от Комисията след като постъпи информация от Комитета по земеделските фондове.
4. Информационните системи, посочени в параграф 1, могат да съдържат необходимите инструменти за съхраняване на данни и за управление на сметките на фондовете от Комисията, както и такива за изчисляване на разходи с фиксирана ставка, или разходи, изискващи използване на единни методи, по-специално по отношение на финансовите разходи и амортизацията.
5. Данните за финансовите трансакции се предават, въвеждат и актуализират в информационните системи, посочени в параграф 1, под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органите, които са оправомощени за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитираните координиращи органи в съответствие с член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Когато документ или процедура, предвидена в Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения регламент, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура, информационните системи, създадени за предаването на такива документи трябва да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително през различните етапи на процедурата, няма да може да бъде променяно, в съответствие със законодателството на Съюза. По отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходи и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, документите, предоставяни по електронен път, също се съхраняват в оригиналния си вид от разплащателните агенции или, когато е приложимо, от координиращите органи, акредитирани по член 7, параграфи 2 и 4 от същия регламент.
7. Електронните и цифровизираните документи се съхраняват за целия период, предвиден в член 32.
8. Когато е налице неизправност в дадена информационна система или липсва стабилна връзка, държавата членка има право, с предварителното одобрение на Комисията, да изпраща документите под друга форма, при определени от Комисията условия.
Член 25
Спиране на плащане в случай на закъсняло подаване
Актовете за изпълнение, които определят месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, или междинните плащания по член 36 от същия регламент, вземат предвид спирането на плащания, решено в съответствие с член 42 от посочения регламент.
Член 26
Придобиване на сателитни изображения
1. За целите на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка уведомява Комисията най-късно до 1 ноември всяка година относно:
а)
дали желае Комисията да придобие сателитните изображения, необходими за програмата за проверките и/или за оценката на качеството на системата за идентификация на земеделските парцели;
б)
площта, която подлежи на проверка, и броя на планираните зони за контрол.
2. Държавите членки, които искат да получат сателитни изображения от Комисията, в сътрудничество с нея и преди 15 януари след предаването на информацията по параграф 1, финализират зоните, които ще бъдат обхванати, както и графика за получаване на тези изображения.
3. Комисията предоставя безвъзмездно придобитите сателитни изображения на упълномощените представители на държавите членки. Тези представители трябва да спазват разпоредбите за авторско право от договорите с доставчиците и да върнат изображенията след приключване на работата.
4. Ако общите искания, получени от държавите членки, надвишават бюджета за прилагане на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията взема решение за ограничение на предоставянето на сателитни изображения, като се стреми наличните ресурси да бъдат използвани най-ефикасно.
ГЛАВА III
УРАВНЯВАНЕ НА СМЕТКИ
РАЗДЕЛ 1
Възстановяване на задължения
Член 27
Лихви по възстановяването на неправомерни плащания
1. Освен ако в секторното законодателство за селското стопанство е предвидено друго, лихвата по възстановяването на неправомерни плащания вследствие на нередовност или небрежност се изчислява за периода между изтичането на срока за плащане от бенефициера, посочен в разпореждането за възстановяване, и датата на погасяване или приспадане. Срокът за плащането не надхвърля 60 дни след разпореждането за възстановяване.
2. Прилаганият лихвен процент не е по-нисък от процента, предвиден в националното законодателство за възстановяване на сравними неправомерни разходи или за събиране на вземания.
Член 28
Възстановяване чрез прихващане
Без да се засягат други правоприлагащи действия, предвидени в националното законодателство, държавите членки прихващат неизплатените задължения на бенефициера, установени в съответствие с националното законодателство, от бъдещите плащания към бенефициера от разплащателната агенция, отговаряща за възстановяването на дълга.
РАЗДЕЛ 2
Уравняване на сметките
Член 29
Съдържание на годишните счетоводни отчети
Годишните счетоводни отчети, посочени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, съдържат следното:
а)
целевите приходи, посочени в член 43 от посочения регламент;
б)
разходите на ЕФГЗ след приспадане на неправомерни плащания, които не са възстановени към края на финансовата година, различни от посочените в буква е) от настоящия член, включително лихвите по тях, обобщени по позиции и подпозиции от бюджета на Съюза;
в)
разходите на ЕЗФРСР по програми, мерки и специфичен процент на участието. Годишният отчет за разходите включва също информация за възстановените суми. След приключването на дадена програма неправомерните плащания, различни от посочените в буква е) от настоящия член, които не са възстановени, включително и лихвите по тях, се приспадат от разходите за въпросната финансова година;
г)
таблица с разликите по позиции и подпозиции, или в случая на ЕЗФРСР, по програми, мерки, специфичен процент на участието и приоритетна област, между разходите и целевите приходи, декларирани в годишните счетоводни отчети, и тези декларирани за същия период в документите, посочени в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, що се отнася до ЕФГЗ, и член 22, параграф 2 от настоящия регламент, що се отнася до ЕЗФРСР, придружени от обяснение за всяка разлика;
д)
поотделно сумите, които ще бъдат поети съответно от засегнатата държава членка и от Съюза в съответствие с член 54, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
е)
таблицата с неправомерните плащания, които още не са възстановени към края на финансовата година като следствие от нередности по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (16), включително санкциите, предвидени в приложимите секторни правила на Съюза и лихвата по тях, изготвена по образеца, установен в приложение II към настоящия регламент;
ж)
извадка от регистъра на длъжниците на сумите, които подлежат на възстановяване и изплащане на ЕФГЗ или ЕЗФРС, различни от посочените в букви б), в) и е) от настоящия член, включително санкции и лихви, по образеца, установен в приложение III към настоящия регламент;
з)
обобщение на интервенционните операции и справка за количеството и местоположението на запасите към края на финансовата година;
и)
потвърждение, че разходите, целевите приходи и детайлите за всяко движение на интервенционното съхранение се отразяват в документацията и счетоводството на разплащателната агенция;
й)
крайното салдо в края на финансовата година на натрупаните неусвоени/неуравнени аванси, изплатени от държавите членки на бенефициерите, разбити по мярка за ЕФГЗ и по програма за ЕЗФРСР, като за втория фонд се включват и финансовите инструменти. По отношение на финансовите инструменти крайното салдо се отнася за сумите, изплатени от Комисията, които не са използвани от държавите членки за плащания към крайни получатели, нито за тях са поети задължения по договори за гаранции съгласно член 42, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 30
Предаване на информация
1. За целите на уравняването на сметките съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка изпраща на Комисията:
а)
позициите, включени в годишните счетоводни отчети, както са посочени в член 29 от настоящия регламент;
б)
становището и докладите, изготвени от сертифициращия орган или органи, както е посочено в член 5, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент;
в)
пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола;
г)
декларацията за управлението, посочена в член 3 от настоящия регламент;
2. Документите и счетоводната информация, посочени в параграф 1, се изпращат на Комисията най-късно до 15 февруари на годината, следваща края на финансовата година, за които се отнасят. Документите по букви а), б) и г) от същия параграф се изпращат в един екземпляр, придружени от електронно копие в съответствие с формата и при условията, установени от Комисията в член 24.
3. По искане на Комисията или по инициатива на държава членка, на Комисията може да се предостави допълнителна информация за уравняването на сметки в срок, определен от Комисията, като се вземе предвид количеството работа, необходимо за предоставянето на тази информация. При липса на такава информация Комисията може да извърши уравняването на сметките въз основа на данните, с които разполага.
4. В надлежно обосновани случаи Комисията може да приеме искане за закъснение на подаването на информация, ако това искане се изпрати преди крайния срок за подаване.
Член 31
Форма и съдържание на счетоводната информация
1. Формата и съдържанието на счетоводната информация, посочена в член 30, параграф 1, буква в), както и начинът на изпращането ѝ до Комисията са предвидените в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013 на Комисията (17).
2. Счетоводната информация се използва от Комисията единствено за целите на:
а)
изпълняване на задълженията ѝ в контекста на уравняването на сметки съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013.
б)
осигуряването на мониторинг върху развитието на процесите и изготвянето на прогнози в земеделския сектор.
Европейската сметна палата и Европейското бюро за борба с измамите (ОЛАФ) получават достъп до информацията за целите на изпълнение на техните задължения.
3. Всички лични данни, включени в събраната счетоводна информация, се обработват единствено за целите, посочени в параграф 2. По-специално, ако счетоводната информация се използва от Комисията за целта, посочена в параграф 2, първа алинея, буква б), Комисията осигурява анонимност на тези данни и ги обработва единствено в обобщена форма.
4. Всички запитвания относно обработването на личните данни се отправят от засегнатите лица до Комисията, както е предвидено в приложение IV.
5. Комисията отговаря, счетоводната информация да се съхранява при спазване на пълна поверителност и сигурност.
Член 32
Съхранение на счетоводната информация
1. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕФГЗ, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която Комисията уравнява сметките за съответната финансова година съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕЗФРСР, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която се е извършило окончателното плащане от разплащателната агенция.
3. В случай на нередности или небрежност разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2, са на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която сумите са изцяло възстановени от бенефициера и изплатени на фондовете, или в която са определени финансовите последици от невъзстановяването съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
4. В случай на процедура на уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко една година след годината, в която е приключила процедурата, или ако решението за съответствие е предмет на съдебно производство пред Съда на Европейския съюз, най-малко една година след годината, в която производството приключи.
5. Разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1-4, се съхраняват на разположение на Комисията или на хартиен носител, или в електронен вид, или и по двата начина.
Документите могат да бъдат съхранявани единствено в електронен вид само ако националното право на съответната държава членка позволява използването на електронни документи като доказателство за свързаните с тях операции при съдебни производства пред националните съдилища.
Ако документите се съхраняват само в електронен вид, системата за съхранението им отговаря на Раздел 3, буква Б от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 33
Финансово уравняване
1. С решение за уравняване на сметките на Комисията, посочено в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се определят сумите на направените разходи във всяка държава членка през съответната финансова година, които ще бъдат признати за финансиране от фондовете въз основа на счетоводните отчети по член 29 от настоящия регламент и намаленията и спиранията по член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
С решението също така се определят сумите, които ще се финансират от Съюза и от съответната държава членка съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, определена с решението за уравняването на сметките, включва средствата, които могат да се използват повторно чрез пренасочване от съответната държава членка съгласно член 56, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. По отношение на ЕФГЗ сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като месечните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1. Комисията приспада или добавя тази сума към месечното плащане, свързано с направените разходи, през втория месец след решението за уравняване на сметките.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като междинните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1.
Комисията приспада тази сума или я добавя към първото плащане, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
3. Комисията съобщава на съответната държава членка резултатите от проверката на предоставената информация, заедно с предлаганите от нея изменения, най-късно до 30 април след края на финансовата година.
4. Ако по причини, отнасящи се до съответната държава членка, Комисията не е в състояние да уравни сметките на държавата членка преди 31 май следващата година, Комисията уведомява държавата членка за допълнителните проучвания, които възнамерява да предприеме съгласно член 47 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Параграфи 1-4 се прилагат, mutatis mutandis, към целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 34
Уравняване по съответствие
1. За да се определи какви суми да се изключат от финансирането от Съюза, когато финансирането на тези разходи не е извършено в съответствие с правилата на Съюза, Комисията използва собствените си констатации и взема предвид информацията, предоставена от държавите членки, при условие че последната е предоставена в срока, определен от Комисията в рамките на процедурата на уравняване по съответствие, извършена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и е в съответствие с настоящия член.
2. Когато в резултат на дадено проучване Комисията счита, че разходите не са направени в съответствие с правилата на Съюза, тя съобщава констатациите си на съответната държава членка, като посочва необходимите корективни мерки за гарантиране на бъдещото спазване на тези правила и определената към момента степен на финансова корекция, която счита, че отговаря на нейните констатации на този етап от процедурата. В съобщението също така се предвижда насрочване на двустранна среща в срок от четири месеца след изтичането на срока за отговор от държавата членка. Съобщението се позовава на настоящия член.
Държавата членка отговаря в срок от два месеца от получаването на съобщението. В своя отговор държавата членка има възможност, по-специално:
а)
да демонстрира пред Комисията, че действителната степен на несъответствие или рискът за фондовете са по-незначителни, отколкото е посочила Комисията;
б)
да уведоми Комисията за корективните мерки, които е предприела, за да гарантира спазване на правилата на Съюза и за датата на тяхното действително прилагане.
В обосновани случаи Комисията може, при аргументирано искане от страна на държавата членка, да разреши удължаване на двумесечния срок с максимум два месеца. Искането се отправя към Комисията преди изтичането на този срок.
Ако държавата членка счита, че не е необходима двустранна среща, тя уведомява Комисията за това в отговора си на гореупоменатото съобщение.
3. На двустранната среща двете страни се стараят да постигнат съгласие относно мерките, които трябва да се предприемат, и относно оценката на сериозността на нарушението и финансовите вреди за бюджета на Съюза.
В срок от 30 работни дни от двустранната среща Комисията изготвя протокол и го изпраща на държавата членка. Държавата членка може да изпрати забележки на Комисията в срок от 15 работни дни след получаването на протокола от срещата.
В срок от шест месеца след изпращането на протокола от двустранната среща Комисията официално съобщава заключенията си на държавата членка въз основа на информацията, получена в рамките на процедурата за уравняване по съответствие. В това съобщение се оценяват разходите, които се изключват от финансирането от Съюза, съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и член 12 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Съобщението се позовава на член 40, параграф 1 от настоящия регламент.
4. Когато държавата членка се е възползвала от помирителната процедура по член 40, Комисията съобщава заключенията си на държавата членка не по-късно от шест месеца след:
а)
получаването на доклада на помирителния орган; или
б)
получаването на допълнителна информация от държавата членка в срока, посочен в член 40, параграф 3, втора алинея, при условие че са изпълнени условията на параграф 6 от настоящия член.
5. За да приложи параграфи 3 и 4 в съответните срокове, Комисията има на разположение цялата информация, необходима на този конкретен етап от процедурата. Когато Комисията прецени, че липсва информация, тя може по всяко време в рамките на срока, установен в параграфи 3 и 4:
а)
да поиска допълнителна информация от държавата членка, като последната отговаря в срок от два месеца от получаването на това искане; и/или
б)
да уведоми държавата членка за намерението си да проведе допълнителна одитна мисия, за да извърши необходимите проверки.
В такъв случай сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, започват да текат отново или при получаването от Комисията на поисканата допълнителна информация, или от последния ден на допълнителна одитна мисия.
6. При оценката на разходите, които да бъдат изключени от финансирането от Съюза, предоставената от държавата членка информация след официалното съобщение от Комисията, посочено в параграф 3, втора алинея, може да бъде взета предвид само:
а)
когато е необходимо да се избегне значително надценяване на финансовите вреди за бюджета на Съюза; и
б)
ако закъснялото подаване на информацията е надлежно обосновано поради външни обстоятелства и не застрашава своевременното приемане на решение на Комисията съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
7. След като съобщи заключенията си на държавите членки в съответствие с член 34, параграф 3 или 4 от настоящия регламент, Комисията приема, когато е целесъобразно, едно или повече решения по член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да изключи от финансирането от Съюза разходите, направени при неспазване на правилата на Съюза. Комисията може да предприеме процедури за уравняване по съответствие до действителното прилагане на корективни мерки от страна на държавата членка.
8. По отношение на ЕФГЗ приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от месечните плащания, свързани с разходите, направени през втория месец след решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от плащането, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При все това, по искане на държавата членка и след консултация с Комитета по земеделските фондове, Комисията може да приеме решение, в което се определя различна дата за приспадането, или се разрешава неговото възстановяване на вноски, когато това се налага от съществения размер на приспадането, включено в акта за изпълнение, приет въз основа на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
9. В надлежно обосновани случаи, за които се уведомява съответната държава членка, Комисията може да удължи сроковете, посочени в параграфи 3 и 4.
10. Параграфи 1-9 се прилагат, mutatis mutandis, за целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 35
Решение да не се започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие
1. Комисията може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато очаква, че евентуалната финансова корекция за установеното в резултат на проучването несъответствие, посочено в член 34, параграф 2, няма да надхвърля 50 000 EUR и 2 % от съответните разходи или суми за възстановяване.
2. Когато Комисията намали месечните плащания съгласно член 41, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, тя може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от посочения регламент, при условие че съответната държава членка не е изразила възражение срещу прилагането на настоящия параграф в рамките на процедурата, предвидена в член 41, параграф 1 от същия регламент.
Член 36
Помирителен орган
За целите на процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се създава помирителен орган. Той изпълнява следните задачи:
а)
проучва всички въпроси, зададени му от държавата членка, получила официално съобщение от Комисията съгласно член 34, параграф 3, втора алинея от посочения регламент, включително и извършва оценка на разходите, които Комисията възнамерява да изключи от финансирането от Съюза;
б)
стреми се да сближи разминаващите се позиции на Комисията и на съответната държава членка;
в)
в края на своята проверка изготвя доклад относно резултатите от положените от него усилия за помирение, придружен с всички забележки, които счете за необходими в случаите, когато всички или част от спорните точки останат нерешени.
Член 37
Състав на помирителния орган
1. Помирителният орган се състои от най-малко петима членове, подбрани сред изтъкнати личности, които притежават гаранция за независимост и са висококвалифицирани по въпросите, свързани с финансирането на общата селскостопанска политика, включително развитието на селските райони, или практиката на финансовия одит.
Те трябва да са граждани на различни държави членки.
2. Председателят, членовете и заместниците им се назначават от Комисията за първоначален мандат от три години, след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Този мандат може да се подновява, но само за период от една година, като за всяко подновяване се уведомява Комитетът по земеделските фондове. Въпреки това, ако се реши за председател да се назначи лице, което вече е член на помирителния орган, продължителността на първоначалния мандат на председателя е три години.
Имената на председателя, членовете и заместниците им се публикуват в серия С от Официален вестник на Европейския съюз.
3. Членовете на помирителния орган получават възнаграждение в зависимост от времето, което отделят за мисията си. Разноските се покриват в съответствие с действащите правила за служители на Комисията.
4. След изтичането на мандата, председателят и членовете остават на служба, докато бъде взето решението за тяхното заместване или за подновяването на мандата им.
5. След консултации с Комитета по земеделските фондове Комисията може да прекрати мандата на членовете, които вече не отговарят на изискванията за упражняване на техните функции в помирителния орган, или които по независимо каква причина не са на разположение за неопределен срок.
В този случай съответният член бива заместен за остатъка от периода, за който е назначен, от заместник член, като Комитетът по земеделските фондове бива информиран за това.
Ако се прекрати мандатът на председателя, членът, който упражнява председателските функции за останалата част от мандата, се назначава от Комисията след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Член 38
Независимост на помирителния орган
1. Членовете на помирителния орган изпълняват задълженията си независимо, като не търсят и не приемат указания от Комисията, правителствата или органите.
Членовете не могат да участват в работата на помирителния орган или да подписват доклад, ако на предишна длъжност са били лично ангажирани с разглеждания казус.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 287 от Договора, членовете не оповестяват никаква информация, придобита от тях в хода на работата им за помирителния орган. Тази информация е поверителна и се обхваща от задължението за служебна тайна.
Член 39
Правила за работа
1. Срещите на помирителния орган се състоят в седалището на Комисията. Председателят осигурява подготовката и организацията на работата. При отсъствие на председателя и без да се засягат разпоредбите на член 37, параграф 5, първа алинея, следващият по старшинство член поема функциите на председател.
Секретариатът на помирителния орган се осигурява от Комисията.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 1, втора алинея, докладите се приемат с пълно мнозинство от присъстващите членове, като кворумът за разисквания е трима души.
Докладите се подписват от председателя и членовете, които са участвали в разискванията. Те се подписват също и от секретариата.
Член 40
Помирителна процедура
1. Държавите членки могат да отнесат въпрос към помирителния орган в срок от 30 работни дни след получаването на официалното съобщение от Комисията, посочено в член 34, параграф 3, втора алинея, като изпратят обосновано искане за помирение до секретариата на помирителния орган.
Процедурата и адресът на секретариата се нотифицират на държавите членки чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Искането за помирение е допустимо само когато сумата, предвидена за изключване от финансирането от Съюза, съгласно съобщението от Комисията:
а)
надхвърля 1 млн. евро;
или
б)
представлява най-малко 25 % от общия годишен разход на държавата членка по съответните бюджетни позиции.
Освен това, ако по време на предишни обсъждания, държавата членка е заявила и демонстрирала, че въпросът е принципен във връзка с прилагането на правилата на Съюза, председателят на помирителния орган може да обяви искането за помирение за допустимо. Въпреки това такова искане се счита за недопустимо, когато се отнася изключително до въпрос на правно тълкуване.
3. Помирителният орган провежда разследванията си възможно най-неформално и своевременно, като се опира единствено на доказателствата, с които разполага Комисията към момента на съобщаване на официалните заключения в съответствие с член 34, параграф 3 и дава на Комисията и съответните национални органи право на справедлив процес.
При все това, ако съответната държава членка сметне за необходимо да представи в искането си за помирение информация, която още не е съобщавана на Комисията, помирителният орган може да прикани Комисията да оцени новата информация само ако са изпълнени условията по член 34, параграф 6. Информацията се съобщава на Комисията най-късно два месеца след изпращането на доклада, посочен в член 36, буква в).
4. Когато помирителният орган не е в състояние, в срок от четири месеца след отнасянето на случай до него, да сближи позициите на Комисията и на държавата членка, помирителната процедура се обявява за неуспешна.
В доклада по член 36, буква в) се изброяват причините, поради които позициите не са могли да бъдат сближени. В него се посочва и дали по време на процедурата е постигнато частично съгласие и дали помирителният орган приканва Комисията да оцени нова информация в съответствие с параграф 3, втора алинея.
Докладът се предава:
а)
на съответната държава членка;
б)
на Комисията, за разглеждане преди да съобщи заключенията си на държавата членка;
в)
на другите държави членки в рамките на Комитета по земеделските фондове.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПРОВЕРКИТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи правила
Член 41
Намаляване на нивото на проверките на място
1. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверки на място в съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, ако са изпълнени следните условия:
а)
в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 сертифициращият орган е представил становище, което потвърждава доброто функциониране на системата за вътрешен контрол и че процентът на грешки за съответната популация е бил под прага на същественост от 2,0 % най-малко през двете последователни финансови години, предхождащи годината, в която ще се прилага намаляването на проверките;
б)
Комисията не е уведомила съответната държава членка, че не може да приеме становището, посочено в буква а) от настоящия параграф, представено от сертифициращия орган в контекста на член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013; и
в)
Комисията:
i)
не е уведомила съответната държава членка в съответствие с член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка; или
ii)
при прилагането на член 34 от настоящия регламент е удовлетворена от коригиращите действия, предприети от съответната държавата членка, когато последната е уведомена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка и е уведомила държавата членка за това.
2. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверките на място в съответствие с нивата и, когато е целесъобразно, с допълнителните условия, предвидени в специфичното за сектора законодателство.
Държавите членки уведомяват Комисията за решението си да намалят минималното ниво на проверките незабавно след приемането му. Уведомлението съдържа:
а)
съответната схема за подпомагане или мярка;
б)
срока на прилагане на намалено минимално ниво на проверки на място;
в)
намаленото минимално ниво на проверки на място, който ще се прилага.
3. Когато не е изпълнено което и да е от общите условия, посочени в параграф 1, или допълнително условие, предвидено в специфичното за сектора законодателство, държавите членки незабавно отменят решението си да намалят минималното ниво на проверките на място и от следващата година за заявление прилагат минималното ниво на проверки на място, установено в секторното законодателство за селското стопанство.
РАЗДЕЛ 2
Проверка на трансакциите
Член 42
Проверка от държавите членки
1. Систематичните проверки на търговските документи на предприятията съгласно член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се прилагат за всеки период на проверки, посочен в параграф 4 от настоящия член, към редица предприятия, които не могат да бъдат по-малко от половината от предприятията, чиито постъпления или плащания, или сумата от двете, по линия на финансиране от ЕФГЗ надхвърлят 150 000 EUR за финансовата година на ЕФГЗ, предхождаща началото на въпросния период на проверки.
2. Във връзка с всеки период на проверки държавите членки, без да засягат задълженията си по член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, подбират предприятия за проверка въз основа на анализ на риска за всички мерки, когато е целесъобразно да се постъпи така. Държавите членки предават на Комисията своите предложения за използването на анализ на риска най-малко 6 месеца преди началото на периода на проверки. Предложенията съдържат цялата необходима за този подход информация, методите и използваните данни за анализа, както и критериите и очаквания метод на извършване на проверките. Предложението се изготвя в съответствие с приложение V от настоящия регламент. Всяка държава членка взема предвид коментарите на Комисията относно предложението за анализ на риска, които се представят в срок от осем седмици след получаването му.
3. По отношение на мерките, за които държавата членка счита, че използването на анализ на риска не е целесъобразно, е задължителна проверката на предприятия, при които сумата от постъпленията или плащанията, или сумата от двете по линия на финансиране от ЕФГЗ, надвишава 350 000 EUR и които не са проверявани в съответствие с настоящия регламент и дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 през двата предходни периода на проверка.
4. Периодът на проверка продължава между 1 юли и 30 юни на следващата година. Проверките обхващат период от най-малко дванадесет месеца, приключващ по време на предишния период на проверка; по усмотрение на държавата членка той може да бъде разширен и за периоди, предшестващи или следващи този едногодишен период.
Член 43
Достъп до търговски документи
Предприятията съхраняват търговските документи най-малко три години смятано от края на годината на тяхното съставяне. Държавите членки могат да предвидят по-дълъг период на съхранение на посочените документи.
Член 44
Съвместни действия
По своя инициатива или въз основа на предложение от държава членка и със съгласието на съответните държави членки Комисията може да реши да координира съвместни действия, включващи взаимопомощ между две или повече държави членки, както е предвидено в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 45
Взаимопомощ
1. По време на първите три месеца след финансовата година на изплащане от ЕФГЗ държавите членки изпращат списък на предприятията, посочени в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на всяка държава членка, където е установено такова предприятие. Списъкът включва всички необходими подробности, позволяващи на държавата членка, за която е предназначен, да идентифицира предприятията и да осъществи задълженията си за проверка. Държавата членка по местоназначение отговаря за проверката на такива предприятия в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Копие от всеки списък се изпраща на Комисията.
Държавата членка, която получава или извършва плащането може да поиска от държавата членка, в която е установено предприятието, да провери някои от предприятията от списъка в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като посочва защо е необходимо това искане и по-специално рисковете, свързани с предприятието.
Държавата членка, към която е отправено искането, отчита надлежно свързаните с предприятието рискове, съобщени от държавата членка, подала искането.
Получилата искането държава членка уведомява подалата искането държава членка за последващите действия, предприети във връзка с него. Когато се извършва проверка на предприятие от този списък, получилата искането държава членка, която е извършила проверката, уведомява подалата искането държава членка за резултатите от проверката най-късно три месеца след края на периода на проверки.
Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Списъкът с предприятия, посочен в първа алинея, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VI.
2. Списъкът с предприятия, посочен в член 83, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VII към настоящия регламент.
3. Искането от държава членка за проверка на предприятие в друга държава членка, както е посочено в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VIII към настоящия регламент.
4. Информацията за резултатите от проверките, посочени в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение IХ към настоящия регламент.
5. Прегледът на молбите, посочени в параграф 1, пета алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение Х към настоящия регламент.
6. Предоставената информация по параграф 1 се съобщава в електронен вид във формата, предвиден в раздел 2 от приложение II към Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013.
Член 46
Годишни програми и доклади
1. Годишната програма за проверки, посочена в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение ХI към настоящия регламент.
2. В годишния доклад, посочен в член 86, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изброяват срещнатите трудности и предприетите мерки за отстраняването им, а когато е целесъобразно и предложения за подобрения.
В него се включва подробна информация за всеки аспект от прилагането на дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013, посочен в приложение ХII към настоящия регламент, подредена в ясно обозначени раздели под заглавията, изброени в същото приложение.
3. Информацията, която се подава по настоящия член и по член 45, може да се предава на хартиен носител или в електронен вид и във формат, който се съгласува между изпращача и получателя.
4. Комисията оценява годишно постигнатия напредък в своя годишен финансов отчет относно управлението на фондовете, посочен в член 109 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 47
Специални служби
1. Специалните служби, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, освен за задълженията по този член, отговарят и за следното:
а)
обучение на националните служители, отговарящи за извършването на проверките, посочени в настоящия раздел, за да придобият достатъчно познания за изпълнението на задълженията си;
б)
администриране на докладите от проверките и друга документация, свързана с извършването на проверките, предвидена в дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
изготвяне и съобщаване на програмите, посочени в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и докладите по член 86, параграф 1 от същия регламент.
2. Държавите членки предоставят на специалните служби всички правомощия, необходими за изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
Те разполагат с достатъчно на брой служители, които са подходящо обучени да изпълняват тези задачи.
3. Държави членки, в които минималният брой предприятия за проверяване е по-малко от 10, не са задължени да създават специална служба.
ГЛАВА V
ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Обхват, информационни технологии, непреодолима сила
Член 48
Обхват
Настоящата глава се прилага във всички случаи, когато секторното законодателство за селското стопанство предвижда обезпечения, независимо дали е използван конкретният термин „обезпечение“.
Настоящата глава не се прилага за обезпечения, с които се гарантира плащането на вносните и износните мита, посочени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (18).
Член 49
Електронна администрация
Съобщенията, документите и обезпеченията могат да бъдат изготвяни, обработвани и управлявани с използване на информационни технологии (ИТ), при условие че приложимите системи се управляват посредством официално одобрени протоколи за качество и сигурност, подходящи за тези системи.
Ако компетентните органи нямат достъп до необходимите документи за проверка поради разлики в ИТ системите, тези документи се разпечатват и автентичността им се удостоверява от органа, компетентен за управлението на ИТ системите („издаващия орган“), или от органа, компетентен за удостоверяването на документи като верни с оригинала.
Тези разпечатки могат да бъдат заменени с електронно съобщение между издаващия орган и бенефициера или компетентния орган, при условие че издаващият орган осигури официално одобрен протокол за сертифициране, който гарантира автентичността на съобщението.
Член 50
Срокове за непреодолима сила
1. Настоящият член се прилага, когато на него се позове специален регламент.
2. Искането за признаване на случай на непреодолима сила не е допустимо, ако е получено от компетентния орган повече от 30 календарни дни след:
а)
датата, на която операторът е уведомен от компетентния орган за установено неизпълнение на съответно задължение по смисъла на член 23, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, изтичането на срока за изпълнение на съответното задължени по член 23, параграф 3 от същия регламент, или изтичането на срока за представяне на доказателство за изпълнение на съответното задължение по член 23, параграф 4 от същия регламент;
б)
крайния срок за представяне на оферти в трета държава, когато офертата е свързана със сертификат за предварително фиксиране за възстановявания при износ;
3. Операторите представят пред компетентния орган задоволително доказателство за обстоятелствата, които те считат, че представляват непреодолима сила, в срок от 181 календарни дни от изтичането на срока, в който задължението е трябвало да бъде изцяло изпълнено. На операторите може да се отпусне допълнителен срок, ако не са в състояние да представят доказателство в посочения срок, въпреки че са действали с цялата дължима грижа да го получат и изпратят.
4. Държавите членки уведомяват Комисията за признатите от тях случаи на непреодолима сила, като предоставят необходимата информация за всеки случай.
РАЗДЕЛ 2
Форма на обезпеченията
Член 51
Форма
1. Обезпечение може да се предостави:
а)
под формата на паричен депозит, както е посочено в член 19, параграфи 2 и 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014; и/или
б)
като се осигури гарант в съответствие с член 21 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
2. По преценка на компетентния орган обезпечението може да се предостави чрез:
а)
залог на паричен депозит в банка;
б)
залог на признати вземания от публичен орган или публични средства, които са дължими и платими и по отношение на които няма привилегировано вземане; и/или
в)
залог на прехвърляеми обезпечения в съответната държава членка, при условие че са издадени или гарантирани от същата държава членка.
3. Компетентният орган може да наложи допълнителни условия за приемането на гаранциите, изброени в параграф 2.
Член 52
Прехвърляемо обезпечение
1. Обезпечение, заложено в съответствие с член 51, параграф 2, буква в) има, към момента на залагане на обезпечението, пазарна стойност най-малко 115 % от стойността на изискваното обезпечение.
2. Компетентният орган може да приеме обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) само ако страната, която го предлага, поеме писмен ангажимент да даде допълнително обезпечение, или да замени първоначалното обезпечение, ако пазарната стойност на въпросното обезпечение е била под 105 % от стойността на изискваното обезпечение в продължение на три месеца. Писмено поет ангажимент не се изисква в случаите, когато националното законодателство вече предвижда подобно условие. Компетентният орган редовно преразглежда стойността на такива обезпечения.
3. Пазарната стойност на дадено обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) се оценява от компетентния орган, като се вземат предвид разходите за разпореждане.
4. Пазарната стойност на обезпеченията се оценява, като се използва последната налична котировка.
5. По искане на компетентния орган страната, предоставяща обезпечението, представя доказателство за неговата пазарна стойност.
Член 53
Замяна и прехвърляне
1. Всеки вид обезпечение може да бъде заменен с друго.
При все това съгласието на компетентния орган е необходимо в следните случаи:
а)
когато първоначалното обезпечение е задържано, но още не е осребрено; или
б)
когато заменящото обезпечение е от вида, посочен в член 51, параграф 2.
2. Блоково обезпечение може да се замени с друго блоково обезпечение, при условие че новото блоково обезпечение покрива най-малко тази част от първоначалното блоково обезпечение, прехвърлена към момента на замяната, за да се гарантира изпълнение на едно или повече от неизпълнените задължения.
3. Остатъкът по блоковото обезпечение се отчита веднага след прехвърлянето на част от него за покриване на дадено задължение.
РАЗДЕЛ 3
Освобождаване и задържане
Член 54
Частично освобождаване
Когато конкретните правила на Съюза не посочват минимално количество, компетентният орган може сам да ограничи броя на частичните освобождавания на дадено обезпечение и да посочи минимална сума за всяко такова освобождаване.
Преди да освободи цялото обезпечение или част от него, компетентният орган може да поиска писмена молба за освобождаване.
В случай на обезпечения, които покриват повече от 100 % от обезпечаваната сума, частта от обезпечението, надвишаваща 100 %, се освобождава, когато остатъкът от сумата е окончателно освободен или задържан.
Член 55
Задържане
1. След като на компетентния орган са станали известни обстоятелства, водещи до задържане на обезпечението, изцяло или частично, той незабавно изисква от страната, която трябва да изпълни задължението, да плати задържаната сума, в срок до не повече от 30 дни от датата на получаване на искането за плащане.
Когато в края на този срок плащането не е извършено, компетентният орган:
а)
незабавно прехвърля всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка;
б)
незабавно иска от гаранта, посочен в член 51, параграф 1, буква б), да плати, като му дава срок до 30 дни от деня на получаване на искането за плащане;
в)
незабавно предприема необходимите мерки, за да:
i)
превърне обезпеченията по член 51, параграф 2, букви б) и в) в парични средства, достатъчни да възстановят дължимата сума;
ii)
прехвърли заложените парични депозити по член 51, параграф 2, буква а) в собствената си сметка.
Компетентният орган може незабавно да прехвърли всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка, без първо да иска от съответното лице да извърши плащане.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1:
а)
когато решението за задържане на обезпечение е взето, но след обжалване впоследствие е отложено съгласно националното законодателство, съответната страна плаща лихва по действително задържаната сума в срок, който започва да тече 30 дни от деня на получаване на искането за плащане по параграф 1 и завършва на деня преди плащането на действително задържаната сума;
б)
когато в резултат от процедурата по обжалване от съответната страна се иска да плати задържаната сума в срок от 30 дни, за целите на изчисляването на лихвата държавата членка може да извърши плащането на 20-ия ден след датата на това искане;
в)
приложимият лихвен процент се изчислява в съответствие с националното законодателство, но в никакъв случай не е по-нисък от приложимия лихвен процент при възстановяване на суми на национално равнище;
г)
разплащателните агенции приспадат изплатената лихва от разходите на ЕФГЗ и ЕЗФРСР в съответствие с Регламент (ЕС) № 1306/2013;
д)
държавите членки могат периодично да искат увеличение на обезпечението спрямо съответната лихва.
3. Когато гаранцията е задържана, а сумата вече е кредитирана на фондовете и в резултат от процедурата по обжалването изцяло или отчасти задържаната сума, включително лихвата в размер, съответстващ на националното законодателство, подлежи на връщане, сумата за връщане се поема от фондовете, освен ако изплащането на гаранцията се дължи на небрежност или груба грешка на административните органи или на други органи на държавата членка.
РАЗДЕЛ 4
Информация
Член 56
Информация за задържане на обезпеченията, видове обезпечения и гаранти
1. Държавите членки предоставят на Комисията за всяка година общия брой и сумата на задържаните обезпечения, независимо от достигнатия етап на процедурата, установена в член 55, като и в двата случая правят разграничение между сумите, кредитирани към националните бюджети, и тези, кредитирани към бюджета на Съюза. Тази информация се съхранява по отношение на всички задържани обезпечения за суми, надхвърлящи 1 000 EUR, както и за всяка разпоредба на Съюза, която изисква предоставяне на обезпечение. Информацията обхваща както суми, пряко изплатени от заинтересованата страна, така и суми, възстановени чрез осребряване на обезпечение.
2. Държавите членки предоставят на Комисията списък на:
а)
видовете институции, оправомощени да действат като гарант, и установените изисквания в този смисъл;
б)
видовете обезпечение съгласно член 51, параграф 2, както и установените изисквания в този смисъл.
ГЛАВА VI
ПРОЗРАЧНОСТ
Член 57
Съдържание на публикацията
1. Информацията, посочена в член 111, параграф 1, букви в) и г) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, включва:
а)
разбивка на сумите на плащанията по буква в) от посочения член за всяка отделна мярка, изброена в приложение ХIII към настоящия регламент, както и общата сума, получена от всеки бенефициер през съответната финансова година;
б)
описание на мерките, финансирани от фондовете, както е посочено в буква г) от посочения член, и изброени в приложение ХIII от настоящия регламент, включително естеството и целта на всяка мярка.
2. Сумите по параграф 1 са изразени в EUR за държавите членки, приели еврото, и в национална валута за другите държави членки.
3. Държавите членки могат да публикуват и по-подробна информация от предвидената в параграфи 1 и 2 без да се засягат разпоредбите за необходимата защита на личните данни.
Член 58
Публикуване на общината
Когато публикуваната информация съгласно член 112, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 би позволила идентифициране на физическо лице като бенефициер поради ограничения брой бенефициери, пребиваващи или регистрирани в дадена община, съответната държава членка публикува следващата по големина административна единица, от която общината е част, за целите на член 111, параграф 1, първа алинея, буква б).
Член 59
Формат и дата на публикацията
1. Информацията, която се публикува на единен уебсайт съгласно член 111, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 е достъпна чрез търсачка, което позволява на потребителите да търсят бенефициери или по име, или по община, както е посочено в член 58 от настоящия регламент, или по получени суми, по мярка, или по комбинация от последните, и да извличат цялата съответна информация като единен набор от данни. Тази информация се предоставя на официалния език или езици на държавата членка и/или на един от трите работни езика на Комисията.
2. Информацията по параграф 1 се публикува до 31 май всяка година за предходната финансова година.
3. В съответствие с посочения член информацията остава на разположение на уебсайта за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
Член 60
Информация за бенефициерите
Информацията за бенефициерите по член 113 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предоставя на бенефициерите, като се включва във формулярите за кандидатстване за средства от фондовете, или по друг начин в момента на събиране на данните.
Чрез дерогация от първия параграф по отношение на данни, свързани с плащания, получени за финансовите 2014 и 2015 години, информация за бенефициерите се предоставя най-малко два месеца преди датата на публикуване.
Член 61
Публикуване на праговете, свързани със схемата за дребните земеделски стопани
Сумите, нотифицирани от държавите членки в съответствие с член 112, алинея втора от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се публикуват на уебсайта на Съюза, посочен в член 62, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 62
Сътрудничество между Комисията и държавите членки
1. Комисията създава и поддържа уебсайт на Съюза в рамките на централния си интернет адрес, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки. Комисията актуализира интернет връзките в зависимост от информацията, изпратена от държавите членки.
2. Държавите членки изпращат на Комисията интернет адресите на своите уебсайтове веднага след като бъдат създадени, както и последващи промени, като по този начин от тях зависи достъпът до техните уебсайтове от уебсайта на Съюза.
3. Държавите членки определят орган, отговорен за създаването и поддържането на единния уебсайт, посочен в член 59, параграф 1. Те съобщават на Комисията наименованието и адреса на този орган.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 63
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 на Комисията се отменят.
Въпреки това Регламент (ЕО) № 259/2008 продължава да се прилага към плащанията, извършени за финансовата 2013 година. Чрез дерогация от член 3, параграф 3 от посочения регламент, информацията по посочения член остава на разположение на уебсайта в продължение на една година от датата на първоначалната ѝ публикация.
Член 64
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
При все това:
а)
член 10 се прилага за направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, от 16 октомври 2014 г.;
б)
членове 34 - 40 се прилагат, считано от 1 януари 2015 г. Сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4, обаче не се прилагат за проучвания във връзка с уравняването по съответствие, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.;
в)
глава VI се прилага за плащания, извършвани от финансовата 2014 година нататък;
г)
информацията, изпращана от държавите членки в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, започва да се предоставя от 2016 финансова година
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 6 август 2014 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 908/2014
af 6. august 2014
om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår betalingsorganer og andre organer, økonomisk forvaltning, regnskabsafslutning, regler om kontroller, sikkerhedsstillelse og åbenhed
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (1), særlig artikel 8, stk. 2, artikel 9, stk. 2, artikel 23, artikel 36, stk. 6, artikel 46, stk. 5 og 6, artikel 50, stk. 2, artikel 53, stk. 1, artikel 57, stk. 2, artikel 62, stk. 2, artikel 66, stk. 4, artikel 88, artikel 104 og artikel 114, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I forordning (EU) nr. 1306/2013 fastlægges de grundlæggende regler om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik, herunder akkreditering af betalingsorganer og koordineringsorganer, økonomisk forvaltning og regnskabsafslutningsprocedurer, kontrolsystemer og sanktioner, bl.a. kontrol af transaktionerne, sikkerhedsstillelse og åbenhed. For at sikre, at den nye retlige ramme, der etableres ved nævnte forordning, fungerer smidigt og finder ensartet anvendelse, har Kommissionen fået beføjelse til at vedtage visse regler for disse områder. De nye regler skal erstatte de relevante bestemmelser i Kommissionens forordning (EF) nr. 601/94 (2), (EF) nr. 4/2004 (3), (EF) nr. 883/2006 (4), (EF) nr. 884/2006 (5), (EF) nr. 885/2006 (6), (EF) nr. 259/2008 (7) og gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 (8). Forordning (EF) nr. 883/2006, (EF) nr. 884/2006, (EF) nr. 885/2006 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 blev ophævet ved Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 907/2014 (9). Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør forordning (EF) nr. 601/94, (EF) nr. 4/2004 og (EF) nr. 259/2008 ophæves ved nærværende forordning.
(2)
Medlemsstaterne bør kun godkende betalingsorganer, hvis de opfylder visse minimumskriterier, der fastsættes på EU-plan som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014. Disse »godkendelseskriterier« er fastlagt i bilag I til delegeret forordning (EU) nr. 907/2014. Der bør fastsættes regler for procedurer for udstedelse, undersøgelse og tilbagetrækning af godkendelse af betalingsorganer og koordineringsorganer.
(3)
Medlemsstaterne bør føre konstant tilsyn med deres betalingsorganer. De bør oprette et system til informationsudveksling for at underrette de kompetente myndigheder om mistanke om tilfælde af manglende overholdelse. Der bør fastlægges en procedure for medlemsstaternes behandling af sådanne tilfælde, herunder en forpligtelse til at udarbejde en plan for afhjælpning af eventuelle påpegede mangler inden for en frist, der skal fastlægges. Udgifter, der er afholdt af betalingsorganer, hvis godkendelse fastholdes af medlemsstaten, selv om de ikke har indført en sådan plan inden for den fastsatte frist, bør Kommissionen have mulighed for at forfølge i tilfælde af manglende overholdelse ved den efterprøvende regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
(4)
I henhold til artikel 7, stk. 3, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal de ansvarlige for de godkendte betalingsorganer udarbejde forvaltningserklæringer om regnskabernes fuldstændighed, nøjagtighed og pålidelighed og de interne kontrolsystemers korrekte funktionsmåde samt om de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. Der bør fastsættes regler for form og indhold af disse forvaltningserklæringer.
(5)
Der bør fastlægges regler for funktionsmåden i koordineringsorganerne, jf. artikel 7, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013, samt certificeringsorganernes opgaver, jf. artikel 9 i samme forordning. For desuden at sikre, at de attester og rapporter, der skal udarbejdes af certificeringsorganerne, er til støtte for Kommissionen ved regnskabsafslutningen, bør deres indhold specificeres.
(6)
For at sikre god forvaltning af de bevillinger, der er opført på EU's budget til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (i det følgende benævnt »fondene«), bør betalingsorganerne føre separate regnskaber for udbetalinger fra og indtægter til de to fonde. Med henblik herpå bør betalingsorganerne i deres regnskab for hver fond særskilt anføre de udgifter og indtægter, der er afholdt eller oppebåret i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 5 og 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013, således at udgifterne og indtægterne kan sættes i relation til de midler, betalingsorganerne har fået stillet til rådighed over EU's budget.
(7)
Den fælles landbrugspolitik finansieres i euro, samtidig med at medlemsstater, som ikke har indført euroen, kan foretage betalinger i deres nationale valuta. For at alle udgifter og indtægter kan blive konsolideret, bør det derfor bestemmes, at de pågældende betalingsorganer kan anmelde udgifter og indtægter både i euro og i den valuta, som de er afholdt eller oppebåret i.
(8)
De udgifter, der som led i ELFUL medfinansieres over EU's budget og medlemsstaternes budgetter for at støtte udviklingen af landdistrikterne, er baseret på programmer, som er opdelt efter foranstaltninger, specifik bidragssats og fokusområde. I overensstemmelse med princippet om sund økonomisk forvaltning bør disse udgifter overvåges og bogføres på dette grundlag, så alle posteringer kan identificeres ud fra program, foranstaltning, specifikke bidragssatser og fokusområder. Dermed sikres, at det kan kontrolleres, om der er overensstemmelse mellem afholdte udgifter og de bevilgede finansielle midler. Det bør i den forbindelse præciseres, hvilke elementer betalingsorganerne skal tage hensyn til. Navnlig bør betalingsorganerne tydeligt og særskilt angive de offentlige midlers og EU-midlernes oprindelse i bogføringen i forbindelse med de udførte finansieringer. Desuden bør de beløb, der skal inddrives hos modtagerne, og de inddrevne beløb anføres med henvisning til de oprindelige posteringer.
(9)
Medlemsstaterne mobiliserer de nødvendige midler til EGFL-udgifterne som nævnt i artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, før Kommissionen finansierer disse udgifter i form af godtgørelser af de afholdte udgifter. Alternativt modtager medlemsstaterne et forskud til dækning af ELFUL-udgifterne, som senere bliver reguleret ved den årlige regnskabsafslutning, jf. artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013. For at sikre sund forvaltning af pengestrømmene bør medlemsstaterne i forbindelse med disse månedlige godtgørelser indsamle de oplysninger, som er nødvendige for at påvise fuldstændigheden, nøjagtigheden og pålideligheden af de afholdte udgifter, og holde dem til rådighed for Kommissionen, efterhånden som udgifterne afholdes og indtægterne anvendes, eller sende dem til Kommissionen med regelmæssige mellemrum. Oplysningerne bør sendes til Kommissionen af medlemsstaterne med sådanne mellemrum, som passer til den måde, hver af fondene forvaltes på. Fremsendelse af oplysninger med disse mellemrum skal ske uden at tilsidesætte medlemsstaternes pligt til at indsamle oplysninger og stille dem til rådighed for Kommissionen for at muliggøre en passende overvågning af udgiftsudviklingen.
(10)
Betalingsorganernes almindelige forpligtelser til at føre regnskaber vedrører de data, som kræves til forvaltning og kontrol af EU's midler. Disse forpligtelser omfatter dog ikke krav i forbindelse med godtgørelse af udgifter og de oplysninger, som skal sendes til Kommissionen for at opnå denne godtgørelse. Det bør derfor præciseres, hvilke oplysninger og data om de udgifter, som skal finansieres af fondene, der skal sendes til Kommissionen med regelmæssige mellemrum. Kommissionen bør direkte og så effektivt som muligt kunne anvende de oplysninger, som medlemsstaterne sender den, til forvaltning af fondenes regnskaber og de dertil knyttede betalinger. I dette øjemed bør al udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen foregå elektronisk.
(11)
Ifølge artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal udgiftsanmeldelser, der også har gyldighed som betalingsanmodninger, og som vedrører foranstaltninger i forbindelse med tiltag, der finansieres af fondene, sendes til Kommissionen ledsaget af de krævede oplysninger. For at medlemsstaterne og betalingsorganerne skal kunne udfærdige disse udgiftsanmeldelser efter harmoniserede regler, og for at Kommissionen skal kunne tage betalingsanmodningerne i betragtning, bør det fastsættes, på hvilke betingelser udgifterne kan finansieres over henholdsvis EGFL's og ELFUL's budget. Disse betingelser bør indeholde de nærmere regler for bogføring af indtægter og udgifter, navnlig formålsbestemte indtægter og eventuelle korrektioner, og for den faktiske anmeldelse af dem.
(12)
Når de samlede forudgående forpligtelser, der kan tillades ifølge artikel 170, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (10), på grundlag af udgiftsanmeldelserne fra medlemsstaterne inden for rammerne af EGFL overskrider 75 % af bevillingerne i det igangværende regnskabsår, har Kommissionen pligt til at nedsætte disse beløb. I overensstemmelse med princippet om sund økonomisk forvaltning bør denne nedsættelse fordeles proportionalt mellem alle medlemsstater på grundlag af de udgiftsanmeldelser, de har sendt. For at fordele de disponible bevillinger ligeligt mellem medlemsstaterne bør det i så fald fastsættes, at de månedlige betalinger inden for rammerne af EGFL nedsættes med en procentdel pr. kapitel af de udgiftsanmeldelser, som hver medlemsstat har fremsendt, og at det restbeløb, der ikke blev udnyttet i en måned, genfordeles ved Kommissionens senere beslutninger om månedlige betalinger.
(13)
Efter at have truffet beslutning om de månedlige betalinger stiller Kommissionen de finansielle midler til rådighed for medlemsstaterne, der skal til for at dække de udgifter, som skal finansieres af fondene, i overensstemmelse med praktiske bestemmelser og på betingelser, som skal fastsættes på grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne sender Kommissionen, og de informationssystemer, som Kommissionen indfører.
(14)
Det er en betingelse for godtgørelse af de udgifter til interventionsforanstaltninger, som betalingsorganerne har afholdt, at disse i deres udgiftsanmeldelser angiver de værdier og beløb, de har bogført i måneden efter den måned, som udgifterne til den offentlige oplagring vedrører. For at sikre, at godtgørelsesproceduren forløber smidigt, er det nødvendigt at specificere, hvordan disse oplysninger, der er nødvendige af hensyn til beregning af omkostninger og udgifter, skal anmeldes til Kommissionen.
(15)
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 skal regnskabet med offentlige interventionslagre gøre det muligt at verificere såvel de udbetalte EU-midler som status for interventionslagrene. Det bør med henblik herpå fastsættes, at betalingsorganerne særskilt fører et lagerregnskab og finansregnskaber, som indeholder de elementer, der er nødvendige til overvågning af lagrene og forvaltning af finansieringen af de udgifter og indtægter, som offentlige interventionsforanstaltninger medfører.
(16)
Med hensyn til offentlige interventionslagre er betalingsorganernes bogføring af de elementer, der vedrører mængder, værdier og visse gennemsnit, obligatorisk. Men under visse omstændigheder bør bestemte operationer og udgifter ikke bogføres eller bogføres efter bestemte regler. For at sikre ligebehandling og beskytte Unionens finansielle interesser bør sådanne omstændigheder specificeres, herunder de eventuelle ordninger, der måtte være for bogføring af operationer og udgifter.
(17)
Den dato, hvor de forskellige udgifts- og indtægtselementer, der knytter sig til interventionsforanstaltningerne i form af offentlig oplagring, bogføres, afhænger af arten af de tiltag, de vedrører, og kan fastlægges inden for rammerne af retsforskrifterne for den relevante landbrugssektor. Det er i den sammenhæng nødvendigt at fastsætte en generel regel for de forskellige elementer, der skal bogføres den dato, hvor den materielle operation, som følger af interventionsforanstaltningen, og de særtilfælde, der skal tages i betragtning, finder sted.
(18)
Medlemsstaterne bør af hensyn til en sund økonomisk forvaltning forelægge Kommissionen et overslag over de beløb, som ELFUL mangler at finansiere i løbet af et regnskabsår for landbruget, og skøn over finansieringsanmodningerne for det følgende kalenderår. For at Kommissionen skal kunne opfylde sine forpligtelser, bør den have tilsendt de nødvendige oplysninger i tilstrækkelig god tid og i hvert fald to gange om året senest den 31. januar og 31. august.
(19)
I overensstemmelse med artikel 36, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal der fastsættes frister for udarbejdelse af udgiftsanmeldelser for de foranstaltninger, der gennemføres under ELFUL. På grund af de særlige bogføringsregler, der gælder for ELFUL, udbetalingen af forfinansiering og finansieringen af foranstaltninger pr. kalenderår bør udgifterne anmeldes med en hyppighed, der er afpasset efter disse særlige omstændigheder.
(20)
Udvekslingen af oplysninger og dokumenter mellem medlemsstaterne og Kommissionen foregår normalt elektronisk eller i digital form, og det samme gælder, når medlemsstaterne sender Kommissionen oplysninger eller stiller oplysninger til rådighed for den. For at forbedre informationsudvekslingen i forbindelse med fondene og udvide brugen heraf blev der oprettet informationssystemer i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 883/2006. Sådanne systemer bør fortsat bruges og indføres i videre omfang, når medlemsstaterne er blevet underrettet via Komitéen for Landbrugsfondene.
(21)
Det er nødvendigt at foretage hyppige tilpasninger af disse informationssystemers databehandling og af den form og det indhold, som de dokumenter, der skal indsendes i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013, skal have, for at følge med udviklingen i de gældende retsforskrifter eller forvaltningskravene. Der bør også fastlægges ensartede regler for præsentationen af de relevante dokumenter, som medlemsstaterne skal indsende. For at nå disse mål og forenkle procedurerne, og for at informationssystemerne hurtigt kan blive operationelle, bør dokumenternes form og indhold fastsættes på grundlag af standardiserede forlæg og protokoller, og det bør fastsættes, at Kommissionen tilpasser og ajourfører dem efter at have underrettet Komitéen for Landbrugsfondene.
(22)
I henhold til artikel 58 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er medlemsstaterne via deres betalingsorganer ansvarlige for forvaltningen og kontrollen af, at udgifter, der afholdes i henhold til fondene, er lovlige. Dataene om finansielle transaktioner bør derfor meddeles eller indlæses i informationssystemerne og ajourføres under betalingsorganernes ansvar af betalingsorganerne selv eller de organer, som har fået overdraget denne opgave, eventuelt via det godkendte koordineringsorgan.
(23)
I forbindelse med visse dokumenter og erklæringer, der er omhandlet i artikel 102, stk. 1, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller de af Kommissionens retsakter, der er vedtaget i henhold til denne artikel, kræves der en underskrift fra en bemyndiget person eller godkendelse fra en person i et eller flere af den pågældende procedures led. De informationssystemer, der bruges til at sende disse dokumenter, bør i de tilfælde gøre det muligt entydigt at identificere hver enkelt person og frembyde rimelige garantier for, at dokumenternes indhold ikke kan ændres, også for procedurens forskellige led. Dette gælder især udgiftsanmeldelserne og forvaltningserklæringen, der vedlægges årsregnskaberne, jf. artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013, og de dokumenter, der sendes elektronisk som led i disse procedurer.
(24)
I henhold til artikel 58, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 1306/2013 er medlemsstaterne via deres betalingsorganer ansvarlige for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb inklusive renter. For at sikre en effektiv og korrekt anvendelse af disse bestemmelser bør der fastlægges harmoniserede regler for renter, som påhviler inddrivelsen af uretmæssigt udbetalte beløb. Uden at det berører artikel 54, stk. 3, første afsnit, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan medlemsstaterne opfylde deres forpligtelse til at inddrive uretmæssigt udbetalte beløb på forskellige måder. Uden at dette berører eventuelle andre håndhævelsesforanstaltninger i den nationale lovgivning, vil en omkostningseffektiv metode til inddrivelse af gæld være at modregne eventuelle udestående beløb i fremtidige betalinger til debitor, så snart gælden er blevet fastslået i overensstemmelse med den nationale lovgivning. Det bør derfor være obligatorisk for medlemsstaterne at anvende denne gældsinddrivelsesmetode, og der bør fastlægges fælles betingelser for anvendelsen af den.
(25)
Der bør fastsættes detaljerede bestemmelser om såvel den procedure for afslutning af regnskaber, der er fastsat i artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013, som den efterprøvende regnskabsafslutning, der er fastsat i artikel 52 i samme forordning, herunder en ordning, hvorved de beløb, der bliver resultatet, alt efter omstændighederne fratrækkes eller tillægges en af de efterfølgende betalinger til medlemsstaterne fra Kommissionen.
(26)
For at tage hensyn til regnskabsafslutningsproceduren i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er det nødvendigt at fastlægge indholdet af betalingsorganernes årsregnskaber og en dato for de pågældende regnskabers og andre relevante dokumenters fremsendelse til Kommissionen. Den periode, hvor betalingsorganerne skal holde bilagene vedrørende samtlige udgifter og formålsbestemte indtægter til rådighed for Kommissionen, bør også klarlægges. Desuden bør det slås fast, at Kommissionen fastlægger form og indhold af de regnskabsoplysninger, som betalingsorganerne skal fremsende.
(27)
For at sikre, at regnskabsafslutningsproceduren i normale sager afsluttes inden for en rimelig frist, bør der fastlægges bestemte tidsperioder for de forskellige stadier af proceduren, som skal overholdes af Kommissionen og medlemsstaterne. Samtidig bør det dog være muligt for Kommissionen at forlænge disse tidsperioder, når det er nødvendigt set i lyset af, hvor kompleks den behandlede sag er. Den efterprøvende regnskabsafslutning skal give medlemsstaterne ret til kontradiktion og en korrekt vurdering af de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering af de relevante risici for fondene.
(28)
I overensstemmelse med artikel 59, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1306/2013 har medlemsstaterne pligt til at sikre det minimum af kontroller på stedet, der er nødvendige for at sikre en effektiv risikostyring. Imidlertid har medlemsstaterne tilladelse til på eget ansvar at nedsætte dette minimum af kontroller på stedet, når det er konstateret, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer korrekt, og fejlprocenten fortsat ligger på et acceptabelt niveau. Mens de nødvendige minimumsgrænser for kontroller på stedet er fastlagt i sektorlovgivningen for landbrug, bør der fastsættes ensartet horisontal lovgivning om muligheden for at sænke minimumsgrænsen for kontroller på stedet, som skal finde anvendelse på alle foranstaltninger, der finansieres af fondene, sammen med betingelserne herfor. Ud over denne horisontale lovgivning kan der i sektorlovgivningen for landbrug fastsættes yderligere regler.
(29)
Der bør endvidere fastsættes detaljerede regler for medlemsstaternes udførelse af kontrollen af transaktioner som anført i artikel 80 i forordning (EU) nr. 1306/2013, navnlig udvælgelsen af virksomheder, antal kontroller og tidsplanen for kontrollerne.
(30)
I overensstemmelse med kapitel III i afsnit V af forordning (EU) nr. 1306/2013 om kontrol af transaktioner skal medlemsstaterne sende Kommissionen en række meddelelser. Da standardiseringen af form og indhold af disse meddelelser letter brugen af dem og sikrer en ensartet tilgang, bør der fastlægges detaljerede regler for deres form og indhold. Desuden bør der fastlægges regler for opbevaring af forretningspapirer, for fælles aktioner vedrørende gensidig bistand som nævnt i artikel 83 i forordning (EU) nr. 1306/2013 samt for de særlige tjenester, der nævnes i artikel 85 i samme forordning.
(31)
I delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 er der fastlagt regler som supplement til de retlige rammer for sikkerhedsstillelser, navnlig for så vidt angår kravet om at stille en sikkerhed, betingelserne, der gælder for sikkerhedsstillelser, samt regler for, hvordan man stiller, frigiver og fortaber en sikkerhed. For at sikre ensartet anvendelse af disse regler bør der vedtages bestemmelser om form og procedurer for, hvordan man stiller og frigiver en sikkerhed, samt for informationsudveksling og de meddelelser, der er påkrævet i den forbindelse.
(32)
I overensstemmelse med afsnit VII, kapitel IV, i forordning (EU) nr. 1306/2013 om åbenhed har medlemsstaterne pligt til årligt at offentliggøre modtagerne af støtte fra fondene og bl.a. de støttebeløb, som hver modtager har fået udbetalt i henhold til hver af disse fonde. Til det formål og i overensstemmelse med artikel 111 i forordning (EU) nr. 1306/2013 bør denne offentliggørelses form fastlægges. Offentliggørelsen bør ikke være mere vidtgående, end det er nødvendigt, for at de pågældende målsætninger om åbenhed kan opfyldes.
(33)
Offentliggørelsen bør være i overensstemmelse med de oplysninger, som betalingsorganerne har i deres regnskaber og registre, og omhandle betalinger, der er modtaget det foregående regnskabsår. Oplysningerne bør præsenteres for offentligheden på en klar, harmoniseret og søgbar måde inden den 31. maj.
(34)
I henhold til artikel 111, stk. 1, første afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal de betalingsbeløb, som hver støttemodtager har fået for hver foranstaltning, som er finansieret af fondene, offentliggøres. Men for at sikre overholdelsen af pligten i artikel 112 i samme forordning er det også nødvendigt at fastsætte en tærskelværdi for, hvornår navnet på en støttemodtager ikke offentliggøres.
(35)
I overensstemmelse med artikel 111, stk. 1, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal offentliggørelsen af modtagerne af støtte fra fondene vise den kommune, hvor støttemodtageren har hjemsted eller er registreret. Denne information bør også stilles til rådighed for støttemodtagere, som er fysiske personer, og hvis navne ikke skal offentliggøres ifølge artikel 112 i forordningen. Hvis offentliggørelsen imidlertid på grund af det begrænsede antal støttemodtagere, der har hjemsted eller er registreret i en given kommune, ville gøre det muligt at identificere en støttemodtager, som er en fysisk person, bør der fastlægges bestemmelser om, hvordan man undgår uforholdsmæssige og unødige krænkelser af privatlivets fred.
(36)
Oplysningerne bør offentliggøres på internettet i form af et søgeværktøj, som kan sikre, at den brede offentlighed vil være i stand til at holde sig underrettet. Søgeværktøjet bør gøre det muligt at søge på grundlag af visse kriterier, og resultaterne af søgningen bør præsenteres i en let tilgængelig form.
(37)
For at de gældende databeskyttelseskrav kan opfyldes, bør modtagerne af fondsmidler underrettes om offentliggørelsen af deres data, inden offentliggørelsen finder sted. Informationen bør gives til støttemodtagerne gennem støtteansøgningsformularerne, eller når der indhentes data. Hvad angår udgifter afholdt i regnskabsårene 2014 og 2015, bør modtagerne, såfremt der ikke findes tilgængelig information om støttemodtagerne på tidspunktet for indhentningen af personoplysninger, stadig holdes underrettet inden for en rimelig tidsfrist, inden offentliggørelse faktisk finder sted.
(38)
For at lette offentlighedens adgang til de offentliggjorte data bør medlemsstaterne oprette netsteder med information om modtagerne af støtte fra fondene og de tærskler, som er nævnt i artikel 112 i forordning (EU) nr. 1306/2013. På grund af de forskellige organisatoriske strukturer i medlemsstaterne bør disse bestemme, hvilket organ der skal have ansvaret for at etablere og vedligeholde netstedet og offentliggøre dataene. Kommissionen bør etablere et netsted, der indeholder links til medlemsstaternes netsteder.
(39)
Artikel 10 i denne forordning finder anvendelse på udgifter afholdt og formålsbestemte indtægter modtaget af medlemsstaterne fra den 16. oktober 2014 for at sikre kontinuitet i rapporteringen inden for samme regnskabsår.
(40)
For at sikre en sammenhængende behandling af de igangværende regnskabsafslutningsprocedurer er de i artikel 34, stk. 3 og 4, i denne forordning fastsatte tidsperioder ikke gældende for de procedurer, hvor den i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 885/2006 omtalte meddelelse er sendt før den 1. januar 2015.
(41)
Eftersom kapitel IV i afsnit VII i forordning (EU) nr. 1306/2013 om åbenhed finder anvendelse på betalinger foretaget i regnskabsåret 2014 og frem, bør de relevante bestemmelser i denne forordning gælde for disse betalinger.
(42)
Med henblik på at give medlemsstaterne tilstrækkelig tid til gennemførelsen bør de fremsendte oplysninger i overensstemmelse med kolonne V1 og V2 i bilag II forelægges fra regnskabsåret 2016.
(43)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Komitéen for Landbrugsfondene -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
BETALINGSORGANER OG ANDRE ORGANER
Artikel 1
Procedure for godkendelse af betalingsorganer
1. Medlemsstaterne udpeger en myndighed på ministerielt plan til at være ansvarlig for:
a)
udstedelse, undersøgelse og tilbagetrækning af godkendelse af betalingsorganer
b)
udførelse af de opgaver, der overlades den kompetente myndighed under dette kapitel.
2. Den kompetente myndighed træffer en formel afgørelse om udstedelse eller - efter undersøgelse - om tilbagetrækning af godkendelsen af betalingsorganet på grundlag af en undersøgelse af godkendelseskriterierne jf. artikel 1, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 (»godkendelseskriterierne«). Den kompetente myndighed informerer straks Kommissionen om godkendelser og tilbagetrækninger af godkendelser.
3. Den kompetente myndighed udpeger et revisionsorgan til at foretage en undersøgelse før en godkendelse udstedes (forundersøgelse før godkendelse). Revisionsorganet skal være en revisionsmyndighed eller et andet offentligt eller privat organ eller en organisatorisk enhed hos en myndighed med de fornødne kompetencer og kvalifikationer og tilstrækkelig kapacitet til at foretage revisionsopgaver. Revisionsorganet skal være uafhængigt af det betalingsorgan, der skal godkendes.
Undersøgelsen (forundersøgelse inden godkendelse), som revisionsorganet udfører, omfatter navnlig:
a)
procedurer og systemer til anvisning og gennemførelse af betalinger
b)
opgavefordeling og den interne og eksterne kontrols tilstrækkelighed i forbindelse med transaktioner, som finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (i det følgende benævnt »fondene«)
c)
hvorvidt disse procedurer og systemer kan sikre Unionens budget, herunder risikobaserede foranstaltninger mod svig
d)
informationssystemernes sikkerhed
e)
regnskabsførelse.
Revisionsorganet udarbejder en rapport over det udførte revisionsarbejde, resultaterne af dette arbejde og sin vurdering af, om betalingsorganet opfylder godkendelseskriterierne. Rapporten forelægges den kompetente myndighed, som herefter udsteder godkendelsen, hvoraf det fremgår, at betalingsorganet opfylder godkendelseskriterierne.
4. Hvis den kompetente myndighed ikke mener, at betalingsorganet opfylder godkendelseskriterierne, meddeler den betalingsorganet, hvilke betingelser det skal opfylde for at opnå godkendelse.
Indtil de eventuelle nødvendige ændringer er foretaget for at opfylde sådanne specifikke kriterier, kan godkendelsen gives foreløbigt for en periode, der fastsættes under hensyn til, hvor alvorlige de konstaterede problemer er, dog højst 12 måneder. I behørigt begrundede tilfælde og efter anmodning fra den berørte medlemsstat kan Kommissionen forlænge denne periode.
5. De oplysninger, der er fastsat i artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, meddeles straks efter, at betalingsorganet er godkendt for første gang, og under alle omstændigheder før nogen udgifter, som afholdes af det, debiteres fondene. Oplysningerne ledsages af erklæringer og dokumenter vedrørende:
a)
de opgaver, betalingsorganet har fået tildelt
b)
ansvarsfordelingen mellem betalingsorganets afdelinger
c)
betalingsorganets forbindelser med andre offentlige eller private organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af alle foranstaltninger, i forbindelse med hvilke de udgifter, som er afholdt af betalingsorganet, debiteres fondene
d)
procedurerne for modtagelse, kontrol og fastsættelse af ansøgninger fra støttemodtagere og for anvisning og betaling af samt regnskabsaflæggelse for udgifter
e)
bestemmelserne om informationssystemers sikkerhed
f)
rapporten om den forundersøgelse før godkendelse, som er foretaget af det i stk. 3 nævnte revisionsorgan.
6. Kommissionen underretter Komitéen for Landbrugsfondene om, hvilke betalingsorganer der er godkendt i hver medlemsstat.
Artikel 2
Fornyet undersøgelse af godkendelse
1. Den kompetente myndighed overvåger bestandig de betalingsorganer, som den har ansvaret for, bl.a. på grundlag af de attester og rapporter, som certificeringsorganet udarbejder i henhold artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og følger op på alle konstaterede mangler.
Hvert tredje år sender den kompetente myndighed en skriftlig rapport til Kommissionen om tilsynet med betalingsorganerne og overvågningen af deres aktiviteter. Rapporten skal indeholde en gennemgang af betalingsorganernes løbende overholdelse af godkendelseskriterierne sammen med et sammendrag af de foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe manglerne. Den kompetente myndighed bekræfter, om det betalingsorgan, som den er ansvarlig for, fortsat opfylder godkendelseskriterierne.
2. Medlemsstaterne indfører et system, som sikrer, at alle oplysninger, som tyder på, at et betalingsorgan ikke opfylder godkendelseskriterierne, straks meddeles den kompetente myndighed.
3. Når den kompetente myndighed har fastslået, at et godkendt betalingsorgan ikke længere opfylder et eller flere af godkendelseskriterierne på en sådan måde, at det vil kunne hindre varetagelsen af de opgaver, der er fastlagt i artikel 1, stk. 1, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, tager den kompetente myndighed uden ophør betalingsorganets godkendelse op til fornyet undersøgelse. Den udarbejder en plan over foranstaltninger og frister med henblik på at afhjælpe de konstaterede mangler inden for en periode, der skal fastlægges på grundlag af problemets omfang, og som ikke må overstige 12 måneder fra den dato, hvor godkendelsen tages op til fornyet undersøgelse. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen efter anmodning fra den pågældende medlemsstat forlænge denne periode.
4. Den kompetente myndighed informerer Kommissionen om sin beslutning om at tage et betalingsorgans godkendelse op til fornyet undersøgelse, om den plan, der er udarbejdet i henhold til stk. 3, og sidenhen om de fremskridt, der gøres med gennemførelsen af denne plan.
5. Hvis godkendelsen trækkes tilbage, godkender den kompetente myndighed straks et andet betalingsorgan, som opfylder de kriterier, der er angivet i artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, for at sikre, at betalingerne til modtagerne ikke afbrydes.
6. Finder Kommissionen, at den kompetente myndighed ikke har opfyldt sin forpligtelse til at udarbejde en afhjælpningsplan i henhold til stk. 3, eller at betalingsorganet fortsat er godkendt uden at have gennemført en sådan plan fuldt ud i løbet af den fastsatte periode, anmoder Kommissionen den kompetente myndighed om at trække godkendelsen af betalingsorganet tilbage, medmindre de nødvendige ændringer foretages inden en frist, som Kommissionen fastsætter på grundlag af problemets omfang. I en sådan situation kan Kommissionen beslutte at søge at afhjælpe de resterende mangler ved anvendelse af den efterprøvende regnskabsafslutningsprocedure, jf. artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 3
Forvaltningserklæring
1. Den forvaltningserklæring, der er omhandlet i artikel 7, stk. 3, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, udarbejdes så betids, at certificeringsorganet kan afgive den udtalelse, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, i samme forordning.
Forvaltningserklæringen udformes som fastsat i bilag I til nærværende forordning og kan behæftes med forbehold, som fastlægger omfanget af den potentielle økonomiske virkning. Hvis der er taget forbehold, skal erklæringen indeholde en afhjælpende handlingsplan og en nøjagtig tidsplan for gennemførelsen deraf.
2. Forvaltningserklæringen baseres på et effektivt tilsyn med det indførte forvaltnings- og kontrolsystem gennem hele året.
Artikel 4
Koordineringsorgan
1. Det koordineringsorgan, der er omhandlet i artikel 7, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013, fungerer som Kommissionens eneste kontaktorgan for den pågældende medlemsstat i alle spørgsmål af relevans for fondene, hvad angår:
a)
formidling af informationer og retningslinjer om betalingsorganernes funktion og drift til disse betalingsorganer og organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af sådanne retningslinjer, samt arbejdet til fremme af en harmoniseret anvendelse deraf
b)
fremsendelse til Kommissionen af de oplysninger, der er omhandlet i artikel 7 og 102 i forordning (EU) nr. 1306/2013
c)
arbejdet med at holde alle de regnskabsoplysninger, der kræves til statistiske formål og kontrolformål, til rådighed for Kommissionen.
2. Et betalingsorgan kan fungere som koordineringsorgan, hvis de to arbejdsopgaver holdes adskilt.
3. I udøvelsen af sine opgaver kan koordineringsorganet efter nationale procedurer lade sig bistå af andre administrative organer eller tjenester, især organer eller tjenester med regnskabsmæssig eller teknisk ekspertise.
4. Fortroligheden, integriteten og disponibiliteten af alle elektroniske data, som koordineringsorganet er i besiddelse af, sikres ved foranstaltninger, der for det enkelte koordineringsorgan er tilpasset den administrative struktur og de personalemæssige og teknologiske forhold. Den finansielle og teknologiske indsats skal stå i et rimeligt forhold til de faktiske risici.
5. De meddelelser, der er fastsat i artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, fremsendes, straks efter at koordineringsorganet er godkendt for første gang, og under alle omstændigheder før nogle udgifter, som det er ansvarligt for, debiteres fondene. De ledsages af godkendelsesdokumentet for organet og oplysninger om de betingelser vedrørende administration, regnskaber og intern kontrol, der knytter sig til organets virke.
Artikel 5
Godkendelse
1. Den kompetente myndighed udpeger det certificeringsorgan, der er omhandlet i artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Certificeringsorganet tilrettelægger sit arbejde på en resultatorienteret og effektiv måde og udfører sine kontroller inden for en passende tidsramme, idet det tager hensyn til arten af transaktioner og tidsforbruget herved i det pågældende regnskabsår.
3. Den udtalelse, som certificeringsorganet skal udarbejde i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal udarbejdes årligt.
Udtalelsen baseres på det revisionsarbejde, der skal udføres i henhold til artikel 6 og 7 i nærværende forordning.
4. Certificeringsorganet udarbejder en rapport om sine resultater. Rapporten skal omfatte de opgaver, der er delegeret. Rapporten skal for den periode, som den omfatter, oplyse,
a)
om betalingsorganet opfyldte godkendelseskriterierne
b)
om betalingsorganets procedurer var af en sådan karakter, at der er rimelig vished for, at de udgifter, der debiteres fondene, blev afholdt i overensstemmelse med EU's regler, hvorved det sikres, at de underliggende transaktioner var lovlige og formelt rigtige, og at eventuelle henstillinger med henblik på forbedringer blev blevet fulgt op
c)
om de årsregnskaber, som er omhandlet i artikel 29 i nærværende forordning, var i overensstemmelse med betalingsorganets bøger og fortegnelser
d)
om oversigterne over udgifter og interventionstransaktioner var en retvisende, fuldstændig og nøjagtig fortegnelse over de transaktioner, der debiteres fondene
e)
om Unionens finansielle interesser var forsvarligt beskyttet, hvad angår udbetalte forskud, modtagne sikkerhedsstillelser, interventionslagre og beløb, der skal opkræves.
Rapporten skal indeholde oplysninger om revisionspersonalets antal og kvalifikationer, det udførte arbejde, antallet af undersøgte transaktioner, det pålideligheds- og korrekthedsniveau, der er opnået, eventuelle konstaterede svagheder, de fremsatte henstillinger om forbedring og det arbejde, der er udført såvel i certificeringsorganet som i andre revisionsorganer i og uden for betalingsorganet, og som helt eller delvis har dannet grundlag for den vished om de rapporterede transaktioner, som certificeringsorganet har opnået.
Artikel 6
Revisionsprincipper
1. Godkendelsesrevisionen udføres i overensstemmelse med internationalt godkendte revisionsstandarder.
2. Certificeringsorganet udarbejder en revisionsstrategi indeholdende anvendelsesområde, tidsplan og retning for godkendelsesrevisionen, revisionsmetoderne og metodologi for stikprøvekontrol. Der udarbejdes en revisionsplan for hvert revideret regnskabsår baseret på den anslåede revisionsrisiko. Certificeringsorganet fremsender revisionsstrategien og revisionsplanen til Kommissionen på dennes anmodning.
3. Det rimelige niveau af revisionssikkerhed, der skal opnås som resultat af revisionsarbejdet, sikres gennem vurderingen af kontrolsystemet, herunder efterprøvning af overholdelse og detaljeret efterprøvning af udgifterne, i form af kontrol af oplysninger og analyseprocedurer.
4. Kommissionen fastlægger retningslinjer, som bl.a. omfatter:
a)
yderligere præcisering og vejledning vedrørende den godkendelsesrevision, som skal foretages
b)
fastsættelse af det rimelige niveau af revisionssikkerhed, der skal opnås som resultat af revisionsarbejdet.
Artikel 7
Revisionsmetoder
1. De revisionsmetoder, der er relevante for godkendelsesrevisionen, defineres i den revisionsstrategi, som er fastsat i artikel 6, stk. 2.
2. For at nå målene for revisionen og muliggøre afgivelse af den udtalelse, der er fastlagt i artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal der i revisionsarbejdet indgå systemrevision, detaljeret efterprøvning og kontrol af afstemninger af finansielle erklæringer og forvaltningserklæringer.
3. Detaljeret efterprøvning af udgifterne omfatter kontrol af de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed hos de endelige støttemodtagere. Certificeringsorganet kan i den forbindelse ledsage betalingsorganet, når dette udfører sekundære kontroller på stedet. Certificeringsorganet må ikke ledsage betalingsorganet på dettes første kontroller på stedet med undtagelse af situationer, hvor det ville være fysisk umuligt at foretage en fornyet kontrol af den oprindelige kontrol udført af betalingsorganet. For så vidt angår detaljeret efterprøvning, kan certificeringsorganerne anvende en integreret fremgangsmåde til stikprøvekontrol.
4. Kommissionen opstiller yderligere betingelser for og vejledning i udformning af revisionsprocedurer, integration af stikprøvekontrol, planlægning og udførelse af fornyet kontrol på stedet af transaktioner ved hjælp af de i artikel 6, stk. 4, fastlagte retningslinjer.
KAPITEL II
ØKONOMISK FORVALTNING AF FONDENE
AFDELING 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 8
Betalingsorganernes regnskab
1. Hvert betalingsorgan fører et regnskab, der udelukkende omfatter udgifter og indtægter som omhandlet i artikel 4, stk. 1, artikel 5 og artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og anvendelsen af de finansielle midler, det har fået stillet til rådighed til betaling af de tilsvarende udgifter. I dette regnskab skal der kunne skelnes mellem finansielle oplysninger for EGFL og ELFUL, og der skal kunne fremlægges separate finansielle oplysninger for hver af dem.
2. Betalingsorganerne i de medlemsstater, der ikke har indført euroen, fører et regnskab, hvor beløbene er udtrykt i den valuta, som udgifter er afholdt i og indtægter oppebåret i. For at alle deres udgifter og indtægter kan blive konsolideret, skal de dog kunne udlevere de tilsvarende beløb i national valuta og i euro.
3. For så vidt angår ELFUL, fører hvert betalingsorgan, der er udpeget til et program for udvikling af landdistrikterne, et regnskab, så alle posteringer kan identificeres for hvert program og hver foranstaltning. Regnskabet skal især indeholde følgende:
a)
de offentlige udgifter og EU's bidrag til hver foranstaltning
b)
de beløb, der skal inddrives hos modtagerne på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelighed
c)
de beløb, der er inddrevet med angivelse af den oprindelige postering.
AFDELING 2
EGFL-regnskaber
Artikel 9
Oplysninger, som medlemsstaterne skal stille til rådighed
Medlemsstaterne indsamler oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret hver uge, og stiller dem til rådighed for Kommissionen på følgende betingelser:
a)
senest den tredje arbejdsdag i hver uge oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret siden månedens begyndelse til slutningen af den foregående uge
b)
senest den tredje arbejdsdag i måneden, når ugen strækker sig over to måneder, oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret i den foregående måned.
Artikel 10
Oplysninger, som medlemsstaterne skal indsende
1. I henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. i) og ii), i forordning (EU) nr. 1306/2013 sender medlemsstaterne Kommissionen følgende oplysninger og dokumenter elektronisk på betingelserne i artikel 11 og 12 i nærværende forordning:
a)
senest den tredje arbejdsdag i hver måned oplysninger om de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret i den foregående måned, på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, og alle oplysninger, der kan forklare mærkbare afvigelser mellem de overslag, der er udarbejdet i henhold til stk. 2, litra a), nr. iii), i denne artikel, og de udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret
b)
senest den 12. i hver måned den udgiftsanmeldelse, der er nævnt i artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013. Meddelelsen om udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret fra den 1. til den 15. oktober, indsendes dog senest den 27. oktober.
2. Den i stk. 1, litra b), nævnte udgiftsanmeldelse består af:
a)
en opgørelse, som hvert betalingsorgan har udarbejdet på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, over data opdelt efter kontoplanen for EU's budget efter udgifts- og indtægtstype og en mere detaljeret kontoplan, der stilles til rådighed for medlemsstaterne, og som omfatter:
i)
de udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret i løbet af den foregående måned
ii)
de samlede udgifter og formålsbestemte indtægter, der er afholdt eller oppebåret fra regnskabsårets begyndelse til udgangen af den foregående måned
iii)
overslagene over udgifter og formålsbestemte indtægter, som afhængigt af det enkelte tilfælde:
-
alene vedrører den igangværende måned og de to følgende måneder
-
vedrører den igangværende måned, de to følgende måneder og perioden indtil udgangen af regnskabsåret
iv)
yderligere data om nødvendigt
b)
en sammenfattende oversigt, som medlemsstaten har udarbejdet på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, over de data, der omhandles i litra a), for alle dens betalingsorganer
c)
regnskaber over udgifterne til og indtægterne fra offentlig intervention, jf. artikel 19, stk. 2.
3. Alle finansielle oplysninger, der kræves i henhold til denne artikel, meddeles i euro.
Artikel 11
Almindelige bestemmelser for anmeldelse af udgifter og formålsbestemte indtægter
1. De udgifter og formålsbestemte indtægter, som betalingsorganerne anmelder for en måned, skal svare til de betalinger og inkasseringer, der reelt har fundet sted i den måned, jf. dog de særlige bestemmelser for anmeldelser af udgifter og indtægter i forbindelse med offentlig oplagring i artikel 12.
Disse udgifter og indtægter bogføres på EGFL-budgettet for et regnskabsår N.
Dog gælder følgende:
a)
Udgifter, der kan betales, før bestemmelsen om, at de skal afholdes helt eller delvis af EGFL, tages i anvendelse, kan kun anmeldes:
-
for den måned, hvor nævnte bestemmelse blev taget i anvendelse
eller
-
for måneden, efter at nævnte bestemmelse blev taget i anvendelse.
b)
De formålsbestemte indtægter, som medlemsstaten skylder Kommissionen, skal anmeldes for den måned, hvor fristen for betaling af de tilsvarende beløb ifølge EU's retsforskrifter udløber.
c)
De korrektioner, som Kommissionen træffer beslutning om i forbindelse med regnskabsafslutningen og den efterprøvende regnskabsafslutning, bliver af Kommissionen direkte fratrukket eller lagt til de månedlige betalinger, jf. artikel 33, stk. 2, eller artikel 34, stk. 8. Medlemsstaterne anfører dog korrektionerne i anmeldelsen for den måned, som korrektionerne foretages for.
2. Udgifterne og de formålsbestemte indtægter tages i betragtning den dato, hvor betalingsorganets konto er blevet debiteret eller krediteret. For betalinger kan den dato, hvor det pågældende organ har udstedt og sendt betalingsanvisningen til et pengeinstitut eller modtageren, dog tages i betragtning. Hvert enkelt betalingsorgan skal anvende den samme metode i hele regnskabsåret.
3. De udgifter og formålsbestemte indtægter, der anmeldes i henhold til stk. 1, kan indbefatte korrektioner af beløb, der er anmeldt for tidligere måneder i det samme regnskabsår.
Hvis korrektionerne af de formålsbestemte indtægter hos et betalingsorgan fører til, at der anmeldes negative formålsbestemte indtægter for en budgetpost, overføres de overskydende korrektioner til den følgende måned. De reguleres eventuelt ved regnskabsafslutningen for det pågældende år.
4. Betalingsordrer, der ikke er blevet udført, og betalinger, der er debiteret kontoen og derefter atter krediteret, fratrækkes udgifterne for den måned, hvor betalingsorganet får meddelelse om, at betalingen ikke er blevet foretaget eller er blevet annulleret.
5. Er betalinger, som skal erlægges af EGFL, belastet af fordringer, anses de med henblik på anvendelsen af stk. 1 for at være fuldt ud foretaget:
a)
på datoen for udbetalingen af det beløb, der endnu skyldes til støttemodtageren, hvis fordringen er mindre end den fastsatte udgift
b)
på modregningsdatoen, hvis udgiften er mindre end eller lig med fordringen.
6. De samlede data om udgifter og formålsbestemte indtægter, der kan konteres et bestemt regnskabsår, og som skal sendes til Kommissionen senest den 27. oktober, kan kun korrigeres i forbindelse med det årsregnskab, der skal forelægges Kommissionen i henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 12
Særlige bestemmelser for anmeldelse af udgifter til offentlig oplagring
1. Til udarbejdelse af anmeldelsen af udgifter til offentlig oplagring tages de foranstaltninger i betragtning, som er bogført ved udgangen af en given måned i betalingsorganets regnskab, og som har fundet sted fra begyndelsen af det bogføringsår, der er defineret i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, til udgangen af den nævnte måned.
2. Denne udgiftsanmeldelse omfatter de værdier og beløb, som er fastsat i henhold til artikel 17 og 18 i nærværende forordning og artikel 4 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 906/2014 (11), og som betalingsorganerne har bogført i løbet af den måned, der følger efter den måned, som foranstaltningerne vedrører.
Dog gælder følgende:
a)
Værdier og beløb vedrørende foranstaltninger, der er gennemført i september, bogfører betalingsorganerne senest den 15. oktober.
b)
De samlede nedskrivninger, jf. artikel 3, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, bogføres på den dato, som er fastsat i beslutningen herom.
Artikel 13
Kommissionens betalingsbeslutning
1. På grundlag af de data, der indsendes i henhold til artikel 10, stk. 1, litra b), i nærværende forordning, træffer Kommissionen beslutning om og foretager de månedlige betalinger i henhold til artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, idet der dog kan foretages korrektioner ved senere beslutninger, jf. artikel 51 og 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og under hensyntagen til nedsættelser og suspensioner i henhold til artikel 41 i nævnte forordning.
2. Hvis de samlede udgifter, som medlemsstaterne har anmeldt for det følgende regnskabsår, overstiger tre fjerdedele af det løbende regnskabsårs samlede bevillinger, indgås de forudgående forpligtelser, der omhandles i artikel 170, stk. 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og de tilsvarende månedlige betalinger erlægges, proportionalt med udgiftsanmeldelserne indtil 75 % af det løbende regnskabsårs bevillinger. Kommissionen genfordeler det restbeløb, medlemsstaterne ikke har fået godtgjort, ved beslutningerne om senere godtgørelser.
Artikel 14
Tilrådighedsstillelse af midler for medlemsstaterne
1. Når Kommissionen har truffet beslutning om de månedlige betalinger, stiller den inden for rammerne af budgetbevillingerne de finansielle midler til rådighed for medlemsstaterne, der skal til for at dække de udgifter, som skal finansieres af EGFL, med fradrag af det beløb, som svarer til de formålsbestemte indtægter, på den konto, som hver medlemsstat har åbnet.
Hvis fratrækningen af de formålsbestemte indtægter i de udbetalinger, som Kommissionen skal foretage, resulterer i et negativt beløb for en medlemsstat, overføres de overskydende negative beløb til de følgende måneder.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen betegnelse og nummer på den konto, som er nævnt i stk. 1, i det format, som Kommissionen har stillet til deres rådighed.
Artikel 15
Fremsendelse af oplysninger i forbindelse med offentlig intervention
1. Betalingsorganerne fremsender til Kommissionen:
a)
efter anmodning fra Kommissionen de dokumenter og oplysninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 7, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 og de supplerende nationale administrative bestemmelser, der er vedtaget med henblik på anvendelse og forvaltning af interventionsforanstaltningerne
b)
på den dag, som er bestemt i artikel 10, stk. 1, litra b), i nærværende forordning, oplysningerne om offentlig oplagring på grundlag af det forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne.
2. De relevante informationssystemer, der er nævnt i artikel 24, anvendes til at foretage anmeldelser og informationsudveksling og udarbejde dokumenter vedrørende udgifter til offentlig intervention.
Artikel 16
Indholdet i de regnskaber over offentlig oplagring, som betalingsorganerne skal føre
1. Lagerregnskaberne, der omhandles i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, indeholder følgende kategorier af elementer vist særskilt:
a)
konstaterede produktmængder ved indlagring og udlagring med eller uden fysisk flytning
b)
mængder, der er anvendt til gratis uddeling i henhold til Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede og bogført i henhold til artikel 4, stk. 3, i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, med særskilt angivelse af mængder, der overføres til en anden medlemsstat
c)
mængder, der er gjort til genstand for prøveudtagning, med særskilt angivelse af prøveudtagninger foretaget af køberne
d)
mængder, der efter besigtigelse som led i den årlige beholdningsopgørelse eller i forbindelse med kontrol efter interventionsovertagelsen ikke længere kan ompakkes, og som gøres til genstand for underhåndssalg
e)
mængder, der mangler af identificerbare eller ikke-identificerbare årsager, herunder mankoer svarende til lovlige tolerancer
f)
forringede mængder
g)
overskudsmængder
h)
mankoer, der overskrider tolerancerne
i)
indlagrede mængder, som viser sig ikke at opfylde betingelserne, og hvis overtagelse derfor afvises
j)
oplagrede nettomængder ved udgangen af hver måned eller ved bogføringsårets udgang, som overføres til den følgende måned eller det følgende bogføringsår.
2. Regnskaberne, der omhandles i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, indeholder følgende:
a)
værdien af de mængder, der er omhandlet i stk. 1, litra a), i denne artikel, med særskilt angivelse af værdien af de købte mængder og de solgte mængder
b)
den regnskabsmæssige værdi af de mængder, der er anvendt eller overtaget i henhold til den ordning for gratis uddeling, der er omhandlet i stk. 1, litra b), i denne artikel
c)
de finansieringsomkostninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014
d)
de udgifter til fysiske foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014
e)
beløb som følge af nedskrivninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014
f)
beløb, der er opkrævet eller inddrevet hos sælgere, købere og oplagringsvirksomheder, med undtagelse af de beløb, der er omhandlet i artikel 20, stk. 2, i nærværende forordning
g)
beløb hidrørende fra underhåndssalg foretaget efter den årlige beholdningsopgørelse eller efter kontrollen, når produkterne er overtaget på interventionslagrene
h)
tab og gevinster i forbindelse med udlagring af produkter under hensyn til de i litra e) i dette stykke omhandlede nedskrivninger
i)
andre debet- og kreditelementer, bl.a. svarende til de mængder, der er omhandlet i stk. 1, litra c)-g), i denne artikel
j)
den gennemsnitlige regnskabsmæssige værdi, alt efter omstændighederne udtrykt i ton eller hektoliter.
Artikel 17
Bogføring af offentlig intervention
1. De elementer, der er omhandlet i artikel 16, bogføres med de mængder, værdier, beløb og gennemsnit, som betalingsorganerne rent faktisk har konstateret, eller med værdier og beløb beregnet på grundlag af de faste beløb, som Kommissionen har fastsat.
2. De konstateringer og beregninger, der er omhandlet i stk. 1, foretages med forbehold af, at følgende regler efterleves:
a)
Udlagringsomkostninger for mængder, hvor der er konstateret mangler eller forringelser i henhold til reglerne i bilag VI og VII til delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, medregnes kun med de mængder, der rent faktisk er solgt og udlagret.
b)
Mængder, der er registreret som mankoer ved en overførsel mellem medlemsstater, betragtes ikke som indlagrede i bestemmelsesmedlemsstaten, og der indrømmes ingen faste indlagringsomkostninger.
c)
Ved transport eller overførsel medregnes de ind- og udlagringsomkostninger, der fastsættes som et fast beløb med henblik herpå, medmindre de pågældende omkostninger ifølge EU-reglerne anses for at udgøre en integrerende del af transportomkostningerne.
d)
Medmindre EU-reglerne indeholder særlige bestemmelser, medregnes beløb hidrørende fra salg af forringede produkter og eventuelle andre beløb, som er modtaget i den sammenhæng, ikke i EGFL's regnskab.
e)
Eventuelt fastlagte overskudsmængder bogføres med et negativt beløb under mankoerne i lageropgørelsen og -bevægelserne. Disse mængder medregnes ved fastlæggelsen af de mængder, der overstiger tolerancen.
f)
Andre stikprøver end dem, der tages af køberne, bogføres i overensstemmelse med punkt 2, litra a), i bilag VII til delegeret forordning (EU) nr. 906/2014.
3. Korrektioner, som Kommissionen foretager vedrørende de elementer, der er omhandlet i artikel 16, for det igangværende bogføringsår, meddeles Komitéen for Landbrugsfondene. De kan meddeles medlemsstaterne i forbindelse med en beslutning om månedlig betaling eller, dersom en sådan ikke træffes, beslutningen om regnskabsafslutning. Betalingsorganerne bogfører dem på de betingelser, der er fastsat i nævnte beslutning.
Artikel 18
Datoer for bogføring af indtægter og udgifter og varebevægelser vedrørende offentlig intervention
1. De forskellige udgifts- og indtægtsposter bogføres den dato, hvorpå den fysiske foranstaltning i henhold til den offentlige intervention finder sted, og ved anvendelse af den valutakurs, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014.
Dog anvendes følgende datoer i nedenstående tilfælde:
a)
datoen for modtagelsen af modtagne eller inddrevne beløb, jf. artikel 16, stk. 2, litra f) og g), i nærværende forordning
b)
datoen for den faktiske betaling af omkostningerne ved materielle operationer, når disse omkostninger ikke er dækket af faste beløb.
2. De forskellige elementer, der vedrører fysisk flytning af produkterne og forvaltning af lagrene, bogføres på den dato, hvor den materielle operation som følge af interventionsforanstaltningen finder sted.
Dog anvendes følgende datoer i nedenstående tilfælde:
a)
datoen for betalingsorganets overtagelse af varer i overensstemmelse med artikel 31, stk. 2, og artikel 33 i Kommissionens forordning (EU) nr. 1272/2009 (12) vedrørende mængder, der overtages til offentlig oplagring uden ændring af oplagringssted
b)
datoen for konstateringen af de faktiske omstændigheder, for så vidt angår mankoer eller forringede mængder og overskudsmængder
c)
datoen for den faktiske udlagring af produkterne, for så vidt angår underhåndssalg af produkter, som det ikke længere er muligt at ompakke efter besigtigelse som led i den årlige beholdningsopgørelse eller i forbindelse med kontrol efter interventionsovertagelsen, og som forbliver på lageret
d)
den sidste dag i regnskabsåret for eventuelle tab, der overstiger den tolerance, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014.
Artikel 19
Beløb finansieret i henhold til offentlig intervention
1. Det beløb, der skal finansieres i henhold til interventionsforanstaltningerne, der er nævnt i artikel 2 i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, bestemmes på grundlag af de regnskaber, der er udarbejdet og ført af betalingsorganerne i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014, og hvor de forskellige indtægts- og udgiftsposter, som er nævnt i artikel 16 i nærværende forordning, er henholdsvis krediteret og debiteret, idet der tages hensyn i nødvendigt omfang til de udgiftsbeløb, der er fastsat i sektorlovgivningen for landbrug.
2. Betalingsorganerne, og hvis nødvendigt koordineringsorganerne, sørger for hver måned og hvert år til Kommissionen på grundlag af de forlæg, som Kommissionen stiller til rådighed for medlemsstaterne gennem informationssystemerne, elektronisk at overføre de oplysninger, der er nødvendige i forbindelse med finansieringen af offentlige oplagringsudgifter, og de regnskaber, der viser udgifter og indtægter vedrørende offentlig oplagring i form af tabeller (P-STO-tabeller), inden den dag, der er fastsat i artikel 10, stk. 1, litra b), og inden den dato, der er fastsat i artikel 30, stk. 2.
Artikel 20
Anmeldelser af udgifter og indtægter vedrørende offentlig intervention
1. EGFL-finansieringen i henhold til de interventionsforanstaltninger, der er nævnt i artikel 2 i delegeret forordning (EU) nr. 906/2014, skal være lig med udgiften, som er beregnet på grundlag af oplysninger fra betalingsorganet, efter fradrag af eventuelle indtægter, der er genereret af interventionsforanstaltningerne, valideret af det informationssystem, som Kommissionen har oprettet, og medtaget af betalingsorganet i dettes udgiftsanmeldelse, som er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 12 i denne forordning.
2. Beløb, der er inddrevet i henhold til artikel 54 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og beløb modtaget eller inddrevet fra sælgere, købere og oplagringsvirksomheder, som opfylder de kriterier, der er fastlagt i artikel 43 i samme forordning, skal anmeldes til EGFL-budgettet i henhold til de betingelser, som er fastlagt i artikel 10, stk. 2, litra a), i nærværende forordning.
AFDELING 3
ELFUL-regnskaber
Artikel 21
Prognose for finansieringsbehov
For hvert program for udvikling af landdistrikterne som nævnt i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (13) og i overensstemmelse med artikel 102, stk. 1), første afsnit, litra c), nr. ii), i forordning (EU) nr. 1306/2013 sender medlemsstaterne to gange årligt, dvs. senest den 31. januar og den 31. august, Kommissionen deres overslag over de beløb, der skal finansieres af ELFUL for det igangværende regnskabsår. Desuden sender medlemsstaterne et ajourført overslag over deres finansieringsbehov for det følgende regnskabsår.
Disse overslag og de ajourførte overslag sendes ved hjælp af strukturerede data gennem informationssystemet SFC2014 som fastsat i kapitel I i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 184/2014 (14).
Artikel 22
Udgiftsanmeldelser
1. Betalingsorganerne anmelder udgifter for hvert program for udvikling af landdistrikterne som nævnt i artikel 6 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
For hver foranstaltning til udvikling af landdistrikterne specificerer betalingsorganerne i en udgiftsanmeldelse følgende:
a)
de refusionsberettigede offentlige udgifter, hvortil betalingsorganet reelt har betalt den tilsvarende støtte fra ELFUL i hver af den referenceperiode, der er angivet i stk. 2 i denne artikel
b)
de yderligere oplysninger om finansielle instrumenter, der omhandles i del II, afsnit IV, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (15)
c)
de yderligere oplysninger om forskud udbetalt til støttemodtagere som omhandlet i artikel 75, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013
d)
det inddrevne beløb i den igangværende periode jf. stk. 2 i denne artikel.
2. Når Kommissionen har godkendt programmerne for udvikling af landdistrikterne, sender medlemsstaterne i henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. i), i forordning (EU) nr. 1306/2013 Kommissionen deres udgiftsanmeldelser inden følgende frister:
a)
senest den 30. april for udgifter for perioden fra den 1. januar til den 31. marts
b)
senest den 31. juli for udgifter for perioden fra den 1. april til den 30. juni
c)
senest den 10. november for udgifter for perioden fra den 1. juli til den 15. oktober
d)
senest den 31. januar for udgifter for perioden fra den 16. oktober til den 31. december.
Alle udgifter betalt af betalingsorganerne til støttemodtagerne i overensstemmelse med artikel 65, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013 forud for godkendelsen af et program for udvikling af landdistrikterne jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1305/2013 afholdes dog på medlemsstaternes ansvar og anmeldes til Kommissionen i den første udgiftsanmeldelse efter vedtagelsen af dette program. Samme regel finder tilsvarende anvendelse, hvis der er foretaget en ændring af et program for udvikling af landdistrikterne jf. artikel 11 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
3. Betalingsorganerne skal foretage udgiftsanmeldelserne i form af strukturerede data for programmerne for udvikling af landdistrikterne i informationssystemet SFC2014 som fastsat i kapitel I i gennemførelsesforordning (EU) nr. 184/2014.
4. I tilfælde, hvor Kommissionen kræver yderligere overvågning pga. manglende eller uklare oplysninger eller som følge af en uenighed, divergerende fortolkninger eller uoverensstemmelser om en udgiftsanmeldelse for en referenceperiode, som bl.a. skyldes manglende indsendelse af de oplysninger, der kræves i henhold til forordning (EU) nr. 1305/2013 og de retsakter fra Kommissionen, der er vedtaget i medfør af nævnte forordning, eller som følge af alvorlige tegn på, at udgifterne i en udgiftsanmeldelse kan være påvirket af uregelmæssigheder, eller at forvaltnings- og kontrolsystemet for udvikling af landdistrikter kan fungere mangelfuldt, skal medlemsstaten, efter anmodning fra Kommissionen, indgive yderligere oplysninger inden for en frist, som fastsættes i nævnte anmodning, alt efter hvor alvorligt problemet er.
Den betalingsfrist, der er fastsat for mellemliggende betalinger i artikel 36, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan afbrydes for hele eller en del af det beløb, som der anmodes om betaling af, fra det tidspunkt, anmodningen om oplysninger sendes, indtil de ønskede oplysninger modtages, dog ikke senere end den maksimale periode, der er fastlagt i artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Hvis den pågældende medlemsstat undlader at besvare anmodningen om yderligere oplysninger inden for den frist, som blev fastsat i anmodningen, eller hvis svaret anses for utilfredsstillende eller antyder, at der er tale om manglende overholdelse af de gældende regler eller om misbrug af EU-midler, kan Kommissionen suspendere eller nedsætte betalinger i overensstemmelse med artikel 41 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
5. De udgifter, der anmeldes for en periode, kan indbefatte korrektioner af beløb, der er anmeldt for tidligere anmeldelsesperioder i det samme regnskabsår for landbruget.
Korrektion af udgifter og formålsbestemte indtægter, der kan konteres det regnskabsår, som ikke er anført i udgiftsanmeldelserne nævnt i stk. 2, litra a), b) og c), og som skal sendes til Kommissionen, kan kun foretages i forbindelse med det årsregnskab, der skal forelægges Kommissionen i henhold til artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 23
Beregning af det beløb, der skal betales
1. EU's bidrag, der skal betales til dækning af de refusionsberettigede offentlige udgifter, beregnes for hver foranstaltning og hver referenceperiode på grundlag af finansieringsplanen, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1305/2013, som var i kraft den første dag af den pågældende periode. Beregningen omfatter de korrektioner af EU's bidrag, som er anmeldt i udgiftsanmeldelsen for den pågældende periode.
2. Overstiger de samlede EU-bidrag, der er udbetalt til programmet for udvikling af landdistrikter, det samlede beløb, der er programmeret til en foranstaltning til udvikling af landdistrikter, begrænses det beløb, der skal betales, til det beløb, som er programmeret for den pågældende foranstaltning, jf. dog loftet i artikel 34, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013. Ethvert EU-bidrag, der udelukkes som følge heraf, kan udbetales senere på betingelse af, at medlemsstaten har forelagt en tilpasset finansieringsplan, som Kommissionen har godkendt.
3. Kommissionen indbetaler EU-bidraget på den konto eller de konti, som hver medlemsstat har åbnet, hvis der er budgetmidler til rådighed.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen kontobetegnelse og -nummer i det format, som Kommissionen har stillet til deres rådighed.
AFDELING 4
Fælles bestemmelser for EGFL og ELFUL
Artikel 24
Elektronisk udveksling af oplysninger og dokumenter
1. Kommissionen definerer informationssystemer, så der elektronisk kan udveksles dokumenter og oplysninger mellem den og medlemsstaterne som led i den fremsendelse og indhentning af oplysninger, som skal finde sted i henhold til artikel 102 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og de fornødne gennemførelsesbestemmelser hertil. Den underretter medlemsstaterne om de almindelige betingelser for indførelsen af disse systemer i Komitéen for Landbrugsfondene.
2. Informationssystemerne nævnt i stk. 1 kan især bruges til at behandle følgende:
a)
de data, der er nødvendige for de finansielle transaktioner, navnlig dem, der vedrører betalingsorganernes måneds- og årsregnskaber, udgifts- og indtægtsanmeldelser og fremsendelsen af de oplysninger og dokumenter, som er nævnt i artikel 3 i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 og artikel 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 og 29 i nærværende forordning
b)
dokumenter af fælles interesse, som gør det muligt at overvåge måneds- og årsregnskaber og få indblik i de oplysninger og dokumenter, som betalingsorganerne skal stille til rådighed for Kommissionen
c)
EU-bestemmelser og retningslinjer fra Kommissionen til de myndigheder, der i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013 er godkendt og udpeget til at forestå finansieringen af den fælles landbrugspolitik, og retningslinjer for harmoniseret anvendelse af de pågældende retsforskrifter.
3. Formen og indholdet af de dokumenter, der omhandles i artikel 10, 19, 20 og 23 samt artikel 30, stk. 1, litra a), b) og d), fastlægges ved hjælp af forlæg, som stilles til rådighed af Kommissionen for medlemsstaterne gennem informationssystemer.
Kommissionen tilpasser og ajourfører forlæggene efter at have informeret Komitéen for Landbrugsfondene herom.
4. De informationssystemer, der er nævnt i stk. 1, kan indeholde de værktøjer, der er nødvendige for, at Kommissionen kan registrere data og forvalte regnskaberne for fondene, og de værktøjer, der er nødvendige for beregning af de faste udgifter eller de udgifter, som kræver anvendelse af ensartede metoder, navnlig i forbindelse med finansielle omkostninger og nedskrivninger.
5. Dataene om de finansielle transaktioner meddeles, indlæses og ajourføres i de informationssystemer, der er omhandlet i stk. 1, under betalingsorganernes ansvar af betalingsorganerne selv eller af organer, som får denne opgave overdraget, eventuelt via de godkendte koordineringsorganer, jf. artikel 7, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
6. Hvis der i forbindelse med et dokument eller en procedure, der er omhandlet i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller i de retsakter, som Kommissionen har vedtaget i medfør heraf, kræves en underskrift fra en bemyndiget person eller godkendelse fra en person i et eller flere af procedurens led, skal de informationssystemer, der bruges til at sende sådanne dokumenter, gøre det muligt entydigt at identificere hver enkelt person og frembyde rimelige garantier for, at dokumenternes indhold ikke kan ændres, også for procedurens forskellige led, i overensstemmelse med EU-retsforskrifterne. Hvad angår de udgiftsanmeldelser og den forvaltningserklæring, der vedlægges årsregnskaberne, jf. artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. i) og iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013, skal de dokumenter, som sendes elektronisk, også opbevares i deres originale form af betalingsorganerne eller også de koordineringsorganer, som er godkendt i henhold til artikel 7, stk. 2 og 4, i samme forordning.
7. Elektroniske og digitale dokumenter skal opbevares i hele den periode, som er fastsat i artikel 32 i nærværende forordning.
8. I tilfælde af eventuelle funktionsfejl i et informationssystem eller en ustabil forbindelse kan medlemsstaten med Kommissionens forudgående godkendelse sende dokumenterne i en anden form, som Kommissionen fastsætter betingelserne for.
Artikel 25
Suspendering af betalingen i tilfælde af sen indsendelse
I de gennemførelsesretsakter, hvori der fastlægges månedlige udbetalinger jf. artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller mellemliggende betalinger jf. artikel 36 i samme forordning, tages der hensyn til den suspendering af betalinger, der er fastsat i henhold til artikel 42 i samme forordning.
Artikel 26
Erhvervelse af satellitbilleder
1. Med henblik på artikel 21 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal hver medlemsstat informere Kommissionen inden 1. november hvert år:
a)
om den ønsker, at Kommissionen erhverver de satellitbilleder, der er nødvendige for dens kontrolprogram og/eller dens kvalitetskontrol af systemet til identifikation af parceller
b)
om det område, der skal kontrolleres, og antallet af planlagte kontrolområder.
2. Medlemsstater, der anmoder Kommissionen om at optage satellitbillederne, skal i samarbejde med Kommissionen og inden 15. januar efter meddelelsen af de i stk. 1 nævnte oplysninger færdiggøre de områder, der skal dækkes, og tidsplanen for optagelse af disse billeder.
3. Kommissionen skal gratis stille de satellitbilleder, den har erhvervet, til rådighed for medlemsstaternes befuldmægtigede repræsentanter. Disse repræsentanter skal overholde de ophavsretlige regler, der er fastsat i kontrakterne med leverandørerne, og returnere billederne efter endt arbejde.
4. Hvis det samlede antal anmodninger, som medlemsstaterne modtager, overstiger det budget, som er til rådighed for anvendelse af artikel 21 i forordning (EU) nr. 1306/2013, træffer Kommissionen afgørelse om at begrænse det antal satellitbilleder, der skal leveres, idet den bestræber sig på at udnytte de tilgængelige ressourcer så effektivt som muligt.
KAPITEL III
REGNSKABSAFSLUTNING
AFDELING 1
Inddrivelse af gæld
Artikel 27
Renter på inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb
1. Medmindre andet er angivet i sektorlovgivningen om landbruget, beregnes renten på de uretmæssigt udbetalte beløb, der skal inddrives som følge af uregelmæssigheder eller forsømmeligheder, for perioden mellem udløbet af den betalingsfrist, der er oplyst til støttemodtageren i opkrævningen, og datoen for tilbagebetalingen eller fradraget. Betalingsfristen må ikke være mere end 60 dage efter opkrævningen.
2. Den rentesats, der anvendes, må under ingen omstændigheder være lavere end den rentesats, der er fastsat ved national lov i forbindelse med inddrivelse af sammenlignelige uretmæssigt udbetalte beløb eller fordringer.
Artikel 28
Inddrivelse ved modregning
Uanset eventuelle andre nationale håndhævelsesforanstaltninger modregner medlemsstaterne en eventuel udestående gæld for en modtager, der er fastslået i overensstemmelse med den nationale lovgivning, i en eventuel fremtidig betaling, som skal foretages af det betalingsorgan, der er ansvarlig for inddrivelsen af gæld fra den samme modtager.
AFDELING 2
Afslutning
Artikel 29
Årsregnskabernes indhold
De årsregnskaber, der er omhandlet i artikel 102, stk. 1, første afsnit, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1306/2013, omfatter:
a)
de formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i artikel 43 i samme forordning
b)
udgifterne for EGFL efter fradrag af eventuelle uretmæssigt udbetalte beløb, der endnu ikke er inddrevet ved udgangen af regnskabsåret, bortset fra de beløb, der er omhandlet i litra f) i denne artikel, herunder eventuelle påløbne renter, opdelt på konti og underkonti på EU-budgettet
c)
udgifterne for ELFUL angivet i program, foranstaltning og specifik bidragssats. Den årlige udgiftsoversigt skal også indeholde oplysninger om de inddrevne beløb. Når et program er afsluttet, vil eventuelle uretmæssigt udbetalte beløb, der endnu ikke er inddrevet, bortset fra de beløb, der er omhandlet i litra f) i denne artikel, herunder eventuelle påløbne renter, blive fratrukket udgifterne for det pågældende regnskabsår
d)
en tabel over forskelle, fordelt på konti og underkonti eller for ELFUL's vedkommende på program, foranstaltning, specifik bidragssats og fokusområde, mellem de udgifter og de formålsbestemte indtægter, der er anmeldt i årsregnskabet, og dem, der er anført for samme periode i de dokumenter, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra b), i denne forordning hvad angår EGFL, og forordningens artikel 22, stk. 2, for ELFUL's vedkommende, ledsaget af en redegørelse for hver forskel
e)
særskilt de finansielle byrder, der påhviler henholdsvis den berørte medlemsstat og EU i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, første afsnit, og artikel 54, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013
f)
tabellen over uretmæssigt udbetalte beløb, der stadig skal inddrives ved regnskabsårets udgang, og som skyldes uregelmæssigheder som defineret i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (16), herunder eventuelle sanktioner, som er fastsat i unionsreglerne for de enkelte sektorer, og påløbne renter, efter det forlæg, der er fastsat i bilag II til denne forordning
g)
et uddrag fra debitorbogholderiet af de beløb, der skal inddrives og krediteres enten EGFL eller ELFUL, bortset fra de beløb, der er omhandlet i litra b), c) og f) i denne artikel, herunder eventuelle sanktioner og påløbne renter, efter det forlæg, der er fastsat i bilag III til denne forordning
h)
en oversigt over interventionerne og en liste over lagerbeholdninger og oplagringssteder ved regnskabsårets afslutning
i)
bekræftelse af, at udgifter, formålsbestemte indtægter og oplysninger om alle lagerbevægelser på interventionslagre opbevares i betalingsorganets registre og regnskaber
j)
ultimosaldoen ved regnskabsårets afslutning for uudnyttede/uafsluttede kumulerede forskud udbetalt af medlemsstaterne til støttemodtagerne, fordelt for EGFL's vedkommende på foranstaltning og for ELFUL's vedkommende på program med angivelse af de finansielle instrumenter for hvert program. Angående de finansielle instrumenter vedrører ultimosaldoen beløb, som Kommissionen har udbetalt, og som hverken er blevet anvendt af medlemsstaterne til udbetaling til de endelige modtagere eller forpligtet til garantikontrakter i overensstemmelse med artikel 42, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Artikel 30
Videregivelse af oplysninger
1. Med henblik på den regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013, tilsender medlemsstaterne Kommissionen:
a)
de konti, der indgår i årsregnskabet, og som er omhandlet i artikel 29 i denne forordning
b)
udtalelsen og rapporterne, som er udarbejdet af det eller de certificeringsorganer, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3 og 4, i nærværende forordning
c)
en komplet registrering af alle de regnskabsoplysninger, der er nødvendige til statistik- og kontrolformål
d)
forvaltningserklæringen, jf. denne forordnings artikel 3.
2. De dokumenter og regnskabsoplysninger, der er omhandlet i stk. 1, fremsendes til Kommissionen senest den 15. februar i året efter udgangen af det regnskabsår, som de vedrører. De dokumenter, der er omhandlet i stk. 1, litra a), b) og d), fremsendes i ét eksemplar sammen med en elektronisk kopi i den form og på de betingelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 24.
3. Efter anmodning fra Kommissionen eller på en medlemsstats initiativ kan der fremsendes yderligere oplysninger til Kommissionen om regnskabsafslutning inden for en frist, der fastsættes af Kommissionen under hensyn til omfanget af det arbejde, det kræver at fremskaffe de pågældende oplysninger. Hvis sådanne oplysninger ikke foreligger, kan Kommissionen foretage regnskabsafslutningen på grundlag af de foreliggende oplysninger.
4. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen godtage en anmodning om senere fremlæggelse af oplysninger, hvis den pågældende anmodning fremsættes før udløbet af fremlæggelsesfristen.
Artikel 31
Regnskabsoplysningernes form og indhold
1. Formen og indholdet af de regnskabsoplysninger, der er omhandlet i artikel 30, stk. 1, litra c), og den måde, hvorpå de skal fremsendes til Kommissionen, fastlægges i overensstemmelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 991/2013 (17).
2. Kommissionen anvender udelukkende regnskabsoplysningerne til følgende formål:
a)
udførelse af dens opgaver i sammenhæng med regnskabsafslutningen i henhold til forordning (EU) nr. 1306/2013
b)
overvågning af udviklingen og udarbejdelse af prognoser i landbrugssektoren.
Der sikres Revisionsretten og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) adgang til disse oplysninger med henblik på udførelsen af deres opgaver.
3. Personoplysninger, der indgår i de indsamlede regnskabsoplysninger, behandles kun med henblik på formålene i stk. 2. Særlig hvis Kommissionen anvender regnskabsoplysninger til det i stk. 2, første afsnit, litra b), omhandlede formål, skal den gøre disse data anonyme og udelukkende behandle dem i sammenfattet form.
4. Alle spørgsmål om behandling af personoplysninger rettes til Kommissionen som omhandlet i bilag IV.
5. Kommissionen påser, at regnskabsoplysningerne holdes fortrolige og sikre.
Artikel 32
Opbevaring af regnskabsoplysninger
1. De bilag, der tjener som dokumentation for de finansierede udgifter og de formålsbestemte indtægter, der skal oppebæres af EGFL, skal holdes til rådighed for Kommissionen i mindst tre år efter det år, hvor Kommissionen afslutter regnskaberne for det pågældende regnskabsår i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. De bilag, der tjener som dokumentation for de finansierede udgifter og de formålsbestemte indtægter, der skal oppebæres af ELFUL, skal holdes til rådighed for Kommissionen i mindst tre år efter det år, hvor betalingsorganets endelige betaling har fundet sted.
3. I tilfælde af uregelmæssigheder eller forsømmelighed skal de i stk. 1 og 2 omhandlede bilag holdes til rådighed for Kommissionen i mindst tre år efter det år, hvor beløbene er inddrevet fuldt ud hos modtageren og krediteret fondene, eller hvor de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse er fastlagt i henhold til artikel 54, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
4. I tilfælde af en efterprøvende regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal de i stk. 1 og 2 omhandlede bilag holdes til rådighed for Kommissionen i mindst et år efter det år, hvor den pågældende procedure er afsluttet, eller, dersom en overensstemmelsesbeslutning er genstand for en retslig procedure ved EU-Domstolen, i mindst et år efter det år, hvor den pågældende procedure er afsluttet.
5. De i stk. 1-4 omhandlede bilag holdes til rådighed for Kommissionen i papirudgave, i elektronisk form og/eller i begge former.
Bilag må kun opbevares udelukkende i elektronisk form, hvis det i henhold til den berørte medlemsstats lovgivning er tilladt at anvende elektroniske dokumenter som dokumentation for underliggende transaktioner i forbindelse med domstolsprøvelser.
Hvis dokumenterne kun opbevares i elektronisk form, skal det pågældende system overholde afdeling 3.B) i bilag I til delegeret forordning (EU) nr. 907/2014.
Artikel 33
Finansiel regnskabsafslutning
1. I Kommissionens beslutning om regnskabsafslutning, der er omhandlet i artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013, fastsættes de udgifter, der er afholdt i hver enkelt medlemsstat i det pågældende regnskabsår, og som skal anerkendes som berettigede til at blive debiteret fondene, på grundlag af de regnskaber, der er omhandlet i artikel 29 i denne forordning, og eventuelle nedsættelser og suspensioner i henhold til artikel 41 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
I beslutningen fastsættes også de beløb, der skal debiteres EU og den berørte medlemsstat i henhold til artikel 54, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
For ELFUL omfatter det beløb, der fastsættes i beslutningen om regnskabsafslutning, de midler, der er genanvendelige ved omfordeling af den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 56, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. For EGFL fastsættes det beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, ved, at de månedlige betalinger, der er foretaget for det pågældende regnskabsår, fratrækkes de udgifter, der er anerkendt for samme år i henhold til stk. 1. Kommissionen trækker dette beløb fra eller lægger det til den månedlige betaling vedrørende de udgifter, der er afholdt i den anden måned efter beslutningen om regnskabsafslutning.
For ELFUL fastsættes det beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, ved, at de mellemliggende betalinger, der er foretaget for det pågældende regnskabsår, fratrækkes de udgifter, der er anerkendt for samme år i henhold til stk. 1.
Kommissionen trækker dette beløb fra eller lægger det til den første betaling, som medlemsstaten har indgivet udgiftsanmeldelsen for, efter at beslutningen i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er truffet.
3. Senest den 30. april i året efter regnskabsårets afslutning giver Kommissionen den pågældende medlemsstat meddelelse om resultaterne af sin kontrol af de indsendte oplysninger sammen med eventuelle forslag til ændringer.
4. Hvis Kommissionen af årsager, der må tilskrives den pågældende medlemsstat, ikke er i stand til at afslutte medlemsstatens regnskab inden den 31. maj i det følgende år, underretter Kommissionen denne medlemsstat om de supplerende undersøgelser, som den har til hensigt at foretage i henhold til artikel 47 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
5. Bestemmelserne i stk. 1-4 finder tilsvarende anvendelse på formålsbestemte indtægter i henhold til artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 34
Efterprøvende regnskabsafslutning
1. For at kunne fastslå, hvilke beløb der skal udelukkes fra EU-finansieringen, når det konstateres, at udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, anvender Kommissionen sine egne resultater og tager hensyn til de oplysninger, som medlemsstaterne stiller til rådighed for den, forudsat at disse oplysninger fremsendes inden de frister, som Kommissionen fastsætter for den efterprøvende regnskabsafslutningsprocedure, der gennemføres i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og i overensstemmelse med denne artikel.
2. Når Kommissionen som følge af en undersøgelse finder, at udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med EU-reglerne, meddeler den den pågældende medlemsstat sine resultater og angiver de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes for at sikre, at reglerne fremover overholdes, sammen med den foreløbige grad af finansiel korrektion, som den i den fase af proceduren finder passende i forhold til sine resultater. Kommissionen meddeler også et tidspunkt for et bilateralt møde inden fire måneder efter udløbet af den svarfrist, som medlemsstaten får. Meddelelsen skal indeholde en henvisning til denne artikel.
Medlemsstaten afgiver svar inden for to måneder efter modtagelsen af meddelelsen. I sit svar har medlemsstaten navnlig lejlighed til:
a)
at dokumentere over for Kommissionen, at det reelle omfang af den manglende overholdelse eller risikoen for fondene er mindre end angivet af Kommissionen
b)
at oplyse Kommissionen om, hvilke korrigerende foranstaltninger den har truffet for at efterleve EU-reglerne, og datoen for den konkrete iværksættelse af disse.
I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen efter en begrundet anmodning fra medlemsstaten give tilladelse til en forlængelse på højst to måneder. Anmodningen rettes til Kommissionen inden udløbet af denne periode.
Hvis medlemsstaten mener, at et bilateralt møde ikke er påkrævet, informerer den Kommissionen herom i sit svar på ovennævnte meddelelse.
3. På det bilaterale møde søger de to parter at nå til enighed om de foranstaltninger, der skal træffes, og vurderingen af overtrædelsens omfang og den økonomiske skade, der er påført EU-budgettet.
Kommissionen udarbejder referatet inden 30 arbejdsdage efter det bilaterale møde og sender det til medlemsstaten. Medlemsstaten kan inden 15 arbejdsdage efter modtagelse af referatet sende sine bemærkninger til Kommissionen.
Kommissionen meddeler inden seks måneder efter at have sendt referatet af det bilaterale møde formelt medlemsstaten sine konklusioner på grundlag af de oplysninger, som den har modtaget som led i proceduren for efterprøvende regnskabsafslutning. Denne meddelelse skal indeholde en evaluering af de udgifter, der skal udelukkes fra EU-finansiering i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 og artikel 12 i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014. Meddelelsen skal indeholde en henvisning til artikel 40, stk. 1, i nærværende forordning.
4. Hvis medlemsstaten har anvendt den forligsprocedure, der er omhandlet i artikel 40, meddeler Kommissionen den sine konklusioner senest seks måneder efter:
a)
modtagelsen af rapporten fra forligsorganet eller
b)
modtagelsen af yderligere information fra medlemsstaten inden fristen nævnt i artikel 40, stk. 3, andet afsnit, såfremt betingelserne i stk. 6 i denne artikel er opfyldt.
5. For at kunne anvende proceduren i stk. 3 og 4 inden de respektive frister skal Kommissionen have adgang til alle de oplysninger, der er relevante på det pågældende stadium af proceduren. Når Kommissionen finder, at den mangler oplysninger, kan den når som helst inden for fristerne jf. stk. 3 og 4:
a)
udbede sig yderligere oplysninger fra medlemsstaten i en meddelelse, som medlemsstaten skal besvare inden to måneder efter modtagelsen heraf, og/eller
b)
informere medlemsstaten om, at den har til hensigt at foretage et ekstra kontrolbesøg for at gennemføre de nødvendige kontroller.
De i stk. 3 og 4 angivne frister beregnes i så fald på ny enten fra Kommissionens modtagelse af de yderligere oplysninger, den har anmodet om, eller fra den sidste dag af det ekstra kontrolbesøg.
6. Ved vurderingen af, hvilke udgifter der skal udelukkes fra EU-finansiering, kan der kun tages hensyn til de oplysninger, som medlemsstaten har afgivet efter Kommissionens formelle meddelelse som omhandlet i stk. 3, andet afsnit:
a)
når det er nødvendigt for at undgå grov overvurdering af den økonomiske skade, der er påført EU-budgettet, og
b)
hvis den forsinkede afgivelse af oplysninger er behørigt begrundet i eksterne faktorer og ikke hindrer Kommissionen i rettidigt at vedtage sin beslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
7. Kommissionen træffer om fornødent efter at have meddelt medlemsstaten sine konklusioner i henhold til artikel 34, stk. 3 eller 4, i nærværende forordning en eller flere beslutninger i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 med henblik på at udelukke de udgifter, der er afholdt, uden at EU-reglerne er overholdt, fra EU-finansiering. Kommissionen kan iværksætte flere på hinanden følgende efterprøvende regnskabsafslutningsprocedurer, indtil medlemsstaten faktisk har iværksat de korrigerende foranstaltninger.
8. For EGFL foretager Kommissionen fradragene i EU-finansieringen i de månedlige betalinger vedrørende de udgifter, der er afholdt i den anden måned efter den måned, hvor beslutningen i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 blev truffet.
For ELFUL foretager Kommissionen fradragene i EU-finansieringen i den første betaling, som medlemsstaten har indgivet udgiftsanmeldelsen for, efter at beslutningen i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er truffet.
Kommissionen kan dog efter anmodning fra medlemsstaten og efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene fastsætte en anden dato for fradragene eller tillade godtgørelse heraf i trancher, når dette er begrundet i væsentligheden af de fradrag, der er omfattet af en gennemførelsesretsakt, som er vedtaget på grundlag af artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
9. I behørigt begrundede tilfælde, der skal meddeles den pågældende medlemsstat, kan Kommissionen forlænge de i stk. 3 og 4 fastsatte frister.
10. Stk. 1-9 finder tilsvarende anvendelse på formålsbestemte indtægter i henhold til artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 35
Beslutning om ikke at iværksætte en efterprøvende regnskabsafslutning
1. Kommissionen kan beslutte ikke at iværksætte en efterprøvende regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvis den forventer, at den eventuelle finansielle korrektion på grund af den manglende overholdelse, der er konstateret efter en undersøgelse som nævnt i artikel 34, stk. 2, ikke overstiger 50 000 EUR og 2 % af de relevante udgifter eller de beløb, der skal inddrives.
2. Hvis Kommissionen nedsætter de månedlige betalinger i overensstemmelse med artikel 41, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan den beslutte ikke at iværksætte en regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013, såfremt den berørte medlemsstat ikke har gjort indsigelse mod anvendelsen af dette stykke i forbindelse med den procedure, der er fastlagt i artikel 41, stk. 1, i samme forordning.
Artikel 36
Forligsorgan
I forbindelse med den efterprøvende regnskabsafslutning i henhold til artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal der etableres et forligsorgan, som har følgende opgaver:
a)
at behandle sager, der forelægges det af en medlemsstat, som har modtaget en formel meddelelse fra Kommissionen i henhold til artikel 34, stk. 3, andet afsnit, i denne forordning, herunder en vurdering af de udgifter, som Kommissionen har til hensigt at udelukke fra EU-finansiering
b)
at søge at forlige Kommissionens og den pågældende medlemsstats divergerende opfattelser
c)
ved afslutningen af sin undersøgelse at udfærdige en rapport om resultatet af forligsbestræbelserne ledsaget af enhver bemærkning, som organet anser for hensigtsmæssig, såfremt tvisten består helt eller delvis.
Artikel 37
Forligsorganets sammensætning
1. Forligsorganet skal have mindst fem medlemmer, der udvælges blandt fremtrædende personer, hvis uafhængighed er uomtvistelig, og som er højt kvalificerede inden for de områder, der henhører under finansiering af den fælles landbrugspolitik, herunder udvikling af landdistrikter, eller finansiel revision.
Medlemmerne skal være statsborgere fra forskellige medlemsstater.
2. Kommissionen udpeger efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene formanden, medlemmerne og suppleanterne for et indledende mandat på tre år.
Mandatet kan kun fornyes med et år ad gangen, idet Komitéen for Landbrugsfondene underrettes herom. Hvis den formand, der skal udpeges, i forvejen er medlem af forligsorganet, fastsættes hans/hendes indledende mandat dog til tre år.
Navnene på organets formand, medlemmer og suppleanter offentliggøres i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.
3. Forligsorganets medlemmer modtager et vederlag, hvis størrelse afhænger af, hvor lang tid de må bruge på opgaven. Udgifter godtgøres efter gældende regler for Kommissionens personale.
4. Efter mandatets udløb fortsætter formanden og medlemmerne i deres funktion, indtil de erstattes, eller deres mandat fornyes.
5. Mandatet for medlemmer, der ikke længere opfylder betingelserne for at udøve deres hverv i forligsorganet, eller som af en eller anden grund er indisponible på ubestemt tid, kan afsluttes af Kommissionen efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene.
I så fald erstattes det pågældende medlem i resten af den periode, for hvilken han/hun er udpeget, af en suppleant, idet Komitéen for Landbrugsfondene underrettes herom.
Hvis formandens mandat afsluttes, udpeges det medlem, der skal udøve formandens hverv i resten af den periode, for hvilken formanden var udpeget, af Kommissionen efter høring af Udvalget for Landbrugsfondene.
Artikel 38
Forligsorganets uafhængighed
1. Forligsorganets medlemmer udøver deres hverv i fuldkommen uafhængighed og må hverken søge eller modtage instrukser fra Kommissionen, nogen regering eller noget andet organ.
Intet medlem må deltage i forligsorganets arbejde eller undertegne en rapport, hvis han/hun i sine foregående funktioner har været personligt involveret i den pågældende sag.
2. Medlemmerne må ikke videregive oplysninger, de har fået kendskab til gennem deres arbejde i forligsorganet, jf. i øvrigt bestemmelserne i traktatens artikel 287. Oplysningerne er fortrolige og omfattet af tavshedspligt.
Artikel 39
Arbejdets tilrettelæggelse
1. Forligsorganets møder finder sted på Kommissionens hjemsted. Formanden forbereder og tilrettelægger arbejdet. I hans fravær varetages formandskabet af det medlem, der har den højeste anciennitet, jf. dog artikel 37, stk. 5, første afsnit.
Forligsorganets sekretariatsfunktioner varetages af Kommissionen.
2. Rapporterne vedtages med et absolut flertal af de tilstedeværende medlemmer, og der skal tre medlemmer til, for at forligsorganet er beslutningsdygtigt, jf. dog artikel 38, stk. 1, andet afsnit.
Rapporterne underskrives af formanden og de øvrige medlemmer, der har deltaget i drøftelserne. De medunderskrives af sekretariatet.
Artikel 40
Forligsprocedure
1. Hvis en medlemsstat ønsker at forelægge forligsorganet en sag, skal det ske senest 30 arbejdsdage efter modtagelsen af den formelle meddelelse fra Kommissionen, der er omhandlet i artikel 34, stk. 3, andet afsnit, ved en begrundet forligsanmodning, der rettes til forligsorganets sekretariat.
Den procedure, der skal følges, og sekretariatets adresse meddeles medlemsstaterne via Komitéen for Landbrugsfondene.
2. Forligsanmodningen efterkommes kun, hvis det beløb, der påtænkes udelukket fra EU-finansiering, ifølge meddelelsen fra Kommissionen enten:
a)
overstiger 1 mio. EUR
eller
b)
mindst udgør 25 % af medlemsstatens samlede årlige udgifter under den pågældende budgetpost.
Hvis den pågældende medlemsstat under de forudgående drøftelser med en behørig begrundelse har påberåbt sig, at det drejer sig om et principielt spørgsmål vedrørende EU-bestemmelsernes gennemførelse, kan forligsorganets formand dog erklære, at en forligsanmodning skal efterkommes. En sådan anmodning skal dog ikke efterkommes, hvis den udelukkende vedrører et retligt fortolkningsspørgsmål.
3. Forligsorganet udfører sit arbejde så uformelt og hurtigt som muligt, idet det udelukkende baserer sig på de sagsakter, der er tilgængelige for Kommissionen på tidspunktet for meddelelsen af de formelle konklusioner i overensstemmelse med artikel 34, stk. 3, og på en upartisk høring af Kommissionen og de berørte nationale myndigheder.
Hvis medlemsstaten finder det nødvendigt at medtage oplysninger i sin forligsanmodning, som endnu ikke er blevet fremsendt til Kommissionen, kan forligsorganet imidlertid alene opfordre Kommissionen til at vurdere disse nye oplysninger, hvis betingelserne i artikel 34, stk. 6, er opfyldt. Oplysningerne fremsendes til Kommissionen senest to måneder efter fremsendelsen af den rapport, der er nævnt i artikel 36, litra c).
4. Hvis det ikke er lykkedes forligsorganet senest fire måneder efter, at det har fået forelagt sagen, at tilnærme Kommissionens og den berørte medlemsstats opfattelser, anses forligsproceduren for at være slået fejl.
I den rapport, der er omhandlet i artikel 36, litra c), angives årsagerne til, at opfattelserne ikke har kunnet tilnærmes. Det skal fremgå, hvorvidt man nåede til delvis enighed i løbet af forligsforhandlingerne, og om forligsorganet opfordrer Kommissionen til at vurdere de nye oplysninger i overensstemmelse med stk. 3, andet afsnit.
Rapporten sendes til:
a)
den berørte medlemsstat
b)
Kommissionen, der foretager en undersøgelse, inden den meddeler medlemsstaterne sine konklusioner
c)
de øvrige medlemsstater i Komitéen for Landbrugsfondenes regi.
KAPITEL IV
REGLER OM KONTROL
AFDELING 1
Generelle regler
Artikel 41
Nedsættelse af antal kontroller på stedet
1. Medlemsstaterne kan beslutte at nedsætte minimumsantallet af kontroller på stedet i overensstemmelse med artikel 59, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvis samtlige følgende betingelser er opfyldt:
a)
certificeringsorganet har i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013 afgivet en udtalelse til bekræftelse af, at såvel det interne kontrolsystem fungerer korrekt, som at fejlprocenten for den pågældende befolkning lå under væsentlighedstærsklen på 2,0 % i mindst de to på hinanden følgende regnskabsår, som gik forud for det år, hvor det nedsatte antal kontroller skulle træde i kraft
b)
Kommissionen har ikke oplyst den pågældende medlemsstat om, at den ikke kan godtage certificeringsorganets udtalelse jf. litra a) i dette stykke, som er afgivet i forbindelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 1306/2013, og
c)
Kommissionen
i)
har ikke oplyst den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 om svaghederne i kontrolsystemet i den enkelte omhandlede støtteordning eller foranstaltning, eller
ii)
ved anvendelse af artikel 34 i nærværende forordning på de korrigerende foranstaltninger, som medlemsstaten har truffet, er tilfreds, når medlemsstaten har været oplyst i overensstemmelse med artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 om svaghederne i kontrolsystemet i den enkelte omhandlede støtteordning eller foranstaltning, og har oplyst medlemsstaten herom.
2. Medlemsstaterne bestemmer, om minimumsniveauet af kontroller på stedet, i overensstemmelse med niveauerne, skal nedsættes, hvilket også gælder eventuelle yderligere betingelser, som er fastsat i sektorlovgivningen. Medlemsstaterne oplyser Kommissionen om deres beslutning om at nedsætte minimumsantallet af kontroller på stedet, umiddelbart efter at de har truffet den. Oplysningerne skal omfatte:
a)
den omhandlede støtteordning eller foranstaltning
b)
den periode, hvor der foretages et nedsat minimumsantal kontroller på stedet
c)
det nedsatte minimumsantal af kontroller på stedet, der skal være gældende.
3. Hvis nogen af de kumulative betingelser i stk. 1 eller eventuelle yderligere betingelser, der er indarbejdet i den sektorspecifikke lovgivning, ikke længere er opfyldt, trækker medlemsstaterne straks deres beslutning om at nedsætte minimumsantallet af kontroller på stedet tilbage og efterlever fra det følgende ansøgningsår det minimumsantal af kontroller på stedet, som er fastlagt i sektorlovgivning for landbruget.
AFDELING 2
Kontrol af transaktioner
Artikel 42
Medlemsstaternes kontrol
1. Den systematiske kontrol med virksomhedernes forretningspapirer, der er omhandlet i artikel 80, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013, gennemføres i hver kontrolperiode som nævnt i stk. 4 i denne artikel i mindst halvdelen af de virksomheder, hvis indtægter eller udgifter eller summen heraf inden for finansieringsordningen under EGFL var på over 150 000 EUR i det regnskabsår for EGFL, som gik forud for begyndelsen af den periode, hvor den omhandlede kontrol gennemføres.
2. Til hver kontrolperiode udvælger medlemsstaterne de virksomheder, der skal kontrolleres, ud fra en risikoanalyse af alle foranstaltninger, når det er praktisk muligt, jf. dog medlemsstaternes forpligtelser som fastsat i artikel 80, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013. Medlemsstaterne skal sende Kommissionen deres forslag til anvendelse af risikoanalysen mindst seks måneder før indledningen af kontrolperioden. Forslagene skal indeholde alle relevante oplysninger om fremgangsmåde, teknikker og data, der er anvendt til analysen, og kriterier og forventede gennemførelsesmetoder for de kontroller, der skal udføres. Forslaget skal udarbejdes i overensstemmelse med bilag V til denne forordning. Hver medlemsstat tager hensyn til Kommissionens bemærkninger om forslaget om risikoanalyse, som skal afgives inden otte uger fra modtagelsen.
3. Med hensyn til foranstaltninger, hvor medlemsstaten ikke mener, at en risikoanalyse er anvendelig, er kontrol obligatorisk for virksomheder, hvis indtægter eller udgifter eller summen heraf inden for finansieringsordningen under EGFL har været på over 350 000 EUR, og som ikke er kontrolleret efter denne forordning og efter afsnit V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1306/2013 i nogen af de to forudgående kontrolperioder.
4. Kontrolperioden løber fra den 1. juli til den 30. juni året efter. Kontrollen skal omfatte en periode på mindst 12 måneder, som slutter i den tidligere kontrolperiode. Den kan forlænges i perioder, der fastsættes af medlemsstaten, forud for eller efter den 12 måneder lange periode.
Artikel 43
Adgang til forretningspapirer
Virksomhederne skal opbevare forretningspapirer i mindst tre år fra slutningen af det år, hvor de er blevet udfærdiget. Medlemsstaterne kan bestemme, at forretningspapirerne skal opbevares endnu længere.
Artikel 44
Fælles aktioner
Kommissionen kan på eget initiativ eller efter forslag fra en medlemsstat og med den pågældende medlemsstats samtykke beslutte at samordne fælles aktioner vedrørende gensidig bistand mellem to eller flere medlemsstater i henhold til artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 45
Gensidig bistand
1. I løbet af de første tre måneder efter det EGFL-regnskabsår, hvor udbetaling og/eller indbetaling har fundet sted, sender medlemsstaterne en liste over de i artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 nævnte virksomheder til hver medlemsstat, hvor sådanne virksomheder er etableret. Listen skal indeholde alle de oplysninger, som de medlemsstater, der modtager den, har behov for, for at kunne identificere de pågældende virksomheder og opfylde deres kontrolforpligtelser. De medlemsstater, der modtager listen, er ansvarlige for kontrollen af sådanne virksomheder efter artikel 80 i forordning (EU) nr. 1306/2013. Der sendes et eksemplar af hver liste til Kommissionen.
Den medlemsstat, i hvilken udbetaling eller indbetaling har fundet sted, kan anmode den medlemsstat, i hvilken virksomheden er etableret, om at foretage kontrol af nogle af virksomhederne på denne liste i overensstemmelse med artikel 80 i forordning (EU) nr. 1306/2013, idet nødvendigheden af anmodningen og især de risici, der er tale om, skal anføres.
Den medlemsstat, der modtager anmodningen, skal tage behørigt hensyn til de risici, der er forbundet med virksomheden, og som den medlemsstat, der fremsætter anmodningen, skal oplyse om.
Den medlemsstat, der modtager anmodningen, underretter den anmodende medlemsstat om, hvorledes anmodningen følges op. Hvis der foretages kontrol af en virksomhed, der figurerer på denne liste, underretter den medlemsstat, der har udført kontrollen, den anmodende medlemsstat om resultaterne af kontrollen senest tre måneder efter udløbet af kontrolperioden.
Der skal fremsendes en kvartalsoversigt til Kommissionen over disse anmodninger senest en måned efter udgangen af hvert kvartal. Kommissionen kan anmode om en kopi af individuelle anmodninger.
Listen over virksomheder som nævnt i første afsnit opstilles i overensstemmelse med forlægget i bilag VI.
2. Listen over virksomheder der er omhandlet i artikel 83, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, opstilles som vist i forlægget i bilag VII til denne forordning.
3. En anmodning fra en medlemsstat om kontrol af en virksomhed i en anden medlemsstat som nævnt i stk. 1, andet afsnit, og i artikel 83, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal udarbejdes i overensstemmelse med forlægget i bilag VIII til denne forordning.
4. Oplysningerne om resultaterne af kontrollerne, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, og i artikel 83, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, opstilles som vist i forlægget i bilag IX til denne forordning.
5. Oversigten over anmodningerne nævnt i stk. 1, femte afsnit, og i artikel 83, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, herunder kontrollernes resultater, opstilles som vist i forlægget i bilag X til denne forordning.
6. Oplysningerne, der er fastsat i stk. 1, meddeles i elektronisk form i det format, der er fastsat i punkt 2 i bilag II til gennemførelsesforordning (EU) nr. 991/2013.
Artikel 46
Årlige programmer og rapporter
1. Det årlige kontrolprogram, der er omhandlet i artikel 84 i forordning (EU) nr. 1306/2013, opstilles som vist i forlægget i bilag XI til denne forordning.
2. Den årlige rapport nævnt artikel 86, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 skal indeholde en beskrivelse af eventuelle vanskeligheder, man er stødt på, og de foranstaltninger, der er truffet for at overvinde dem, og i relevant omfang forslag til forbedringer.
Den skal indeholde detaljerede oplysninger om hvert af de aspekter af anvendelsen af afsnit V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1306/2013, der er opregnet i bilag XII til denne forordning, opstillet i klart identificerede afdelinger under de overskrifter, der henvises til bilaget.
3. De oplysninger, der skal gives ifølge denne artikel og artikel 45, fremsendes på papir eller i elektronisk form i et format, som aftales mellem afsender og modtager.
4. Kommissionen vurderer hvert år i sin årlige finansberetning vedrørende forvaltningen af fondene, jf. artikel 109 i forordning (EU) nr. 1306/2013, hvilke fremskridt der er gjort.
Artikel 47
Særlige tjenester
1. De særlige tjenester nævnt i artikel 85 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er ud over de opgaver, der pålægges dem i den artikel, ansvarlige for:
a)
at uddanne nationalt personale til udøvelse af kontrol som omhandlet i denne afdeling, således at personalet tilegner sig de kundskaber, der er nødvendige for, at det kan udføre opgaverne
b)
at administrere kontrolrapporterne og enhver anden dokumentation vedrørende de udførte kontroller, som er fastlagt i afsnit V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1306/2013
c)
at udarbejde og fremsende rapporterne, der er omhandlet i artikel 86, stk. 1, og programmer, der er omhandlet i artikel 84 i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Særlige tjenester overlades af medlemsstaterne alle de beføjelser, der er nødvendige for at udføre de i stk. 1 nævnte opgaver.
De skal bestå af et personale, som skal have den rette størrelse og uddannelse til at kunne udføre ovennævnte opgaver.
3. Medlemsstater, hvor minimumsantallet af virksomheder, der skal kontrolleres, er under 10, er ikke pligtig at oprette en særlig tjeneste.
KAPITEL V
SIKKERHEDSSTILLELSE
AFDELING 1
Anvendelsesområde, informationsteknologi, force majeure
Artikel 48
Anvendelsesområde
Dette kapitel finder anvendelse i alle de tilfælde, hvor sektorlovgivningen for landbrug indeholder bestemmelser om en sikkerhedsstillelse, uanset om udtrykket »sikkerhed« anvendes.
Denne forordning finder ikke anvendelse på sikkerhedsstillelse, som gives med det formål at garantere import- og eksportafgifter, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (18).
Artikel 49
E-forvaltning
Meddelelser, dokumenter og sikkerhedsstillelser kan udarbejdes, behandles og forvaltes ved brug af informationsteknologi (IT) på den betingelse, at de relevante systemer forvaltes i henhold til de officielt godkendte kvalitets- og sikkerhedsprotokoller, der passer til sådanne systemer.
Hvis de kompetente myndigheder ikke har adgang til de krævede dokumenter pga. forskelle i IT-systemerne, skal disse dokumenter udskrives, og udskriftens rigtighed attesteres af den kompetente myndighed for forvaltningen af disse IT-systemer (»den udstedende myndighed«) eller af en myndighed, der er kompetent til at bekræfte genparter.
Sådanne udskrifter kan erstattes af en elektronisk meddelelse mellem den udstedende myndighed og støttemodtageren eller den kompetente myndighed på den betingelse, at den udstedende myndighed sender den i en officielt godkendt certificeringsprotokol, der sikrer meddelelsens ægthed.
Artikel 50
Force majeure-frister
1. Denne artikel finder anvendelse, når der i en bestemt forordning henvises til den.
2. En anmodning om anerkendelse af en sag som force majeure accepteres ikke, hvis den kompetente myndighed modtager den senere end 30 kalenderdage:
a)
efter den dato, hvor den kompetente myndighed underretter den erhvervsdrivende om manglende opfyldelse af de relevante forpligtelser, jf. artikel 23, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014; hvor tidsfristen for opfyldelsen af den forpligtelse, der er fastsat i artikel 23, stk. 3, i nævnte forordning er udløbet, eller hvor fremlæggelsen af beviset for opfyldelse af den relevante forpligtelse er udløbet, jf. nævnte forordnings artikel 23, stk. 4
b)
efter fristen for afgivelse af bud i et tredjeland, hvor licitationen er knyttet til en forudfastsættelsesattest med henblik på eksportrestitutioner.
3. De erhvervsdrivende godtgør til den kompetente myndigheds tilfredshed de omstændigheder, som de mener, udgør force majeure-forhold, inden 181 kalenderdage efter udløbet af fristen for den fuldstændige opfyldelse af forpligtelsen. De erhvervsdrivende kan få indrømmet en forlængelse af fristen, hvis de ikke er i stand til at fremlægge beviset inden den nævnte frist, selv om de har handlet med behørig omhu for at finde det og fremsende det.
4. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de tilfælde af force majeure, de har anerkendt, med angivelse af de relevante oplysninger om hvert tilfælde.
AFDELING 2
Sikkerhedsstillelsens form
Artikel 51
Form
1. En sikkerhedsstillelse kan ske i form af:
a)
midler deponeret i et pengeinstitut jf. artikel 19, stk. 2 og 3, i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014 og/eller
b)
en kautionist som defineret i overensstemmelse med artikel 21 i delegeret forordning (EU) nr. 907/2014.
2. Den kompetente myndighed kan tillade sikkerhedsstillelse i form af
a)
pant i kontante indlån i en bank
b)
anerkendte fordringer på et offentligt organ eller på offentlige midler, der er forfaldne til betaling, og som ikke kan fortrænges af andre krav, og/eller
c)
pant i kaution, der er omsættelig i den pågældende medlemsstat, forudsat at den er udstedt eller garanteret af den pågældende medlemsstat.
3. Den kompetente myndighed kan fastsætte yderligere betingelser for sikkerhedsstillelse i en form som anført i stk. 2.
Artikel 52
Omsættelig kaution
1. Kaution, der stilles i overensstemmelse med artikel 51, stk. 2, litra c), skal på tidspunktet for sikkerhedsstillelsen have en salgsværdi af mindst 115 % af det krævede sikkerhedsbeløb.
2. En kompetent myndighed må kun acceptere sikkerhedsstillelse i den form, som er anført i artikel 51, stk. 2, litra c), hvis den, der stiller sikkerheden, skriftligt forpligter sig til enten at stille yderligere sikkerhed eller udskifte den først stillede sikkerhed, såfremt det pågældende aktivs salgsværdi i et tidsrum på tre måneder er under 105 % af det krævede sikkerhedsbeløb. Denne skriftlige forpligtelse er ikke nødvendig, hvis nævnte forpligtelser allerede er foreskrevet i national lov. Den kompetente myndighed kontrollerer jævnligt værdien af denne sikkerhedsstillelse.
3. Salgsværdien af en sikkerhed som omhandlet i artikel 51, stk. 2, litra c), vurderes af den kompetente myndighed, idet eventuelle forventede salgsomkostninger tages i betragtning.
4. Salgsværdien af sikkerhedsstillelser fastsættes efter den sidst foreliggende notering.
5. Såfremt den kompetente myndighed forlanger det, skal den, der stiller sikkerheden, fremlægge bevis for sikkerhedens salgsværdi.
Artikel 53
Udskiftning og afsættelse
1. Enhver form for sikkerhedsstillelse kan udskiftes med en anden.
Dog er udskiftningen betinget af den kompetente myndigheds godkendelse i tilfælde hvor:
a)
en fortabt sikkerhed endnu ikke er indkasseret, eller
b)
en sikkerhed er udskiftet med en anden sikkerhed i en form som omhandlet i artikel 51, stk. 2.
2. En maksimumsgaranti kan udskiftes med en anden maksimumsgaranti, hvis den nye maksimumsgaranti dækker den del af den oprindelige maksimumsgaranti, der på udskiftningstidspunktet skulle sikre opfyldelsen af en eller flere endnu ikke afviklede forpligtelser.
3. Så snart en del af en maksimumsgaranti afsættes til en bestemt forpligtelse, ajourføres restbeløbet.
AFDELING 3
Frigivelse og fortabelse
Artikel 54
Delvis frigivelse
Såfremt der i de specifikke EU-regler, der foreskriver sikkerhedsstillelsen, ikke er angivet nogen minimumsmængde, kan den ansvarlige myndighed selv begrænse antallet af delvise frigivelser af et sikret beløb og fastsætte et minimumsbeløb for sådanne frigivelser.
Inden den kompetente myndighed foretager fuldstændig eller delvis frigivelse af et sikret beløb, kan den forlange, at der først indsendes en skriftlig anmodning herom.
I tilfælde, hvor der er tale om sikkerhedsstillelse på over 100 % af det beløb, der kræves sikret, frigives den del af sikkerheden, som overstiger 100 %, når der sker endelig frigivelse eller fortabelse af resten af det sikrede beløb.
Artikel 55
Fortabelse
1. Når den kompetente myndighed har kendskab til, hvad der fører til hel eller delvis fortabelse af sikkerheden, anmoder den kompetente myndighed straks den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at indbetale det fortabte beløb, idet der indrømmes en betalingsfrist på 30 dage fra datoen for modtagelsen af påkravet.
Finder betaling ikke sted inden for denne frist,
a)
inddrager den kompetente myndighed straks sikkerhedsstillelsen i den i artikel 51, stk. 1, litra a), omhandlede form
b)
forelægger den kompetente myndighed straks den i artikel 51, stk. 1, litra b), nævnte kautionist krav om betaling, idet der indrømmes en betalingsfrist på indtil 30 dage fra datoen for modtagelsen af påkravet
c)
tager den kompetente myndighed straks skridt til at:
i)
realisere de i artikel 51, stk. 2, litra b) og c), omhandlede former for sikkerhedsstillelse i det omfang, det er nødvendigt for at dække det skyldige beløb
ii)
skaffe sig rådighed over midler deponeret i et pengeinstitut, jf. artikel 51, stk. 2, litra a).
Den kompetente myndighed kan straks inddrage en sikkerhedsstillelse i den i artikel 51, stk. 1, litra a), omhandlede form uden først at anmode den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at betale.
2. Med forbehold af stk. 1 gælder følgende:
a)
Når beslutningen om at inddrage en sikkerhed er truffet, men ved appel efterfølgende er udskudt i overensstemmelse med national lov, betaler den berørte part renter af det beløb, der faktisk er fortabt, i en periode, der løber fra 30 dage før modtagelsen af det i stk. 1 nævnte påkrav til dagen før betalingen af det faktisk fortabte beløb.
b)
Når den pågældende som følge af udfaldet af klagen anmodes om inden for 30 dage at betale det fortabte beløb, kan medlemsstaten ved beregning af renter gå ud fra, at betalingen foretages den 20. dag efter datoen for denne anmodning.
c)
Rentesatsen beregnes i henhold til national ret, men må dog i intet tilfælde være lavere end den rentesats, der anvendes ved inddrivelse af nationale beløb.
d)
Betalingsorganerne trækker den betalte rente fra EGFL- eller ELFUL-udgifterne i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1306/2013.
e)
Medlemsstaterne kan periodevis forlange en forhøjelse af sikkerhedsstillelsen i forhold til den involverede rente.
3. Hvis en sikkerhed er blevet inddraget, og beløbet allerede er krediteret EGFL eller ELFUL, og det inddragne beløb som følge af en indgiven klage helt eller delvist skal tilbagebetales med rente i henhold til den efter den nationale ret gældende rentesats, bæres tilbagebetalingsbeløbet af fondene, medmindre medlemsstaternes myndigheder eller organer kan gøres ansvarlige for tilbagebetalingen af sikkerhedsstillelsen som følge af forsømmelse eller en alvorlig fejl.
AFDELING 4
Information
Artikel 56
Information om fortabelse af sikkerhedsstillelser, typer af sikkerhedsstillelser, kautionister
1. Medlemsstaterne udarbejder for hvert regnskabsår en oversigt, som holdes til rådighed for Kommissionen, og som indeholder oplysninger om det samlede antal fortabte sikkerhedsstillelser med angivelse af det samlede beløb, uanset hvilket stadium sagerne er på efter proceduren i artikel 55, og opdelt efter, om de er godskrevet medlemsstaternes budget eller EU-budgettet. Oplysningerne skal opbevares om alle fortabte sikkerhedsstillelser, der overstiger 1 000 EUR, og hver EU-bestemmelse om, at der skal stilles sikkerhed. Oplysningerne omfatter både de beløb, der er betalt direkte af den pågældende, og de beløb, der er indkommet ved inddragelsen af sikkerhedsstillelsen.
2. Medlemsstaterne skal føre en liste, som holdes til rådighed for Kommissionen, over:
a)
hvilke institutter der godkendes som kautionister og kravene til disse
b)
hvilke former for sikkerhedsstillelse der accepteres i henhold til artikel 51, stk. 2, samt betingelserne i forbindelse hermed.
KAPITEL VI
ÅBENHED
Artikel 57
Indholdet af offentliggørelsen
1. De oplysninger, der er omhandlet i artikel 111, stk. 1, litra c) og d), i forordning (EU) nr. 1306/2013, omfatter:
a)
udspecificering af beløbene for de betalinger, der er omhandlet i litra c) i nævnte artikel, for hver enkelt foranstaltning på listen i bilag XIII til nærværende forordning sammen med summen af de beløb, som hver støttemodtager har modtaget i det omhandlede regnskabsår
b)
en beskrivelse af de foranstaltninger, der finansieres af fondene, som omhandlet i litra d) i nævnte artikel og opført på listen i bilag XIII til nærværende forordning, herunder arten af og formålet med hver foranstaltning.
2. De i stk. 1 nævnte beløb udtrykkes i euro i medlemsstater, som har indført euroen, og i den nationale valuta i øvrige medlemsstater.
3. Medlemsstaterne kan offentliggøre mere detaljerede oplysninger end dem, der er fastsat i stk. 1 og 2, med forbehold for den nødvendige beskyttelse af privatlivets fred.
Artikel 58
Offentliggørelse af kommune
Når de oplysninger, der offentliggøres i henhold til artikel 112, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013, på grund af det begrænsede antal støttemodtagere, der har hjemsted eller er registreret i en given kommune, ville gøre det muligt at identificere en fysisk person som støttemodtager, offentliggør den pågældende medlemsstat i stedet den næste større forvaltningsmæssige enhed, som den pågældende kommune er en del af, for at overholde artikel 111, stk. 1, første afsnit, litra b) i nævnte forordning.
Artikel 59
Offentliggørelsens form og dato
1. De oplysninger, som offentliggøres på et enkelt netsted, jf. artikel 111, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1306/2013, gøres tilgængelige gennem et søgeværktøj, der giver brugerne mulighed for at søge efter modtagerne på navn, kommune jf. artikel 58 i nærværende forordning, modtaget beløb, foranstaltning eller en kombination heraf og at uddrage alle tilsvarende oplysninger som et enkelt datasæt. Oplysningerne affattes på medlemsstatens sprog og/eller på et af Kommissionens tre arbejdssprog.
2. Oplysningerne i stk. 1 skal offentliggøres inden den 31. maj hvert år for det foregående regnskabsår.
3. I overensstemmelse med nævnte artikel skal oplysningerne forblive tilgængelige på netstedet i to år fra datoen for den første offentliggørelse.
Artikel 60
Oplysninger om støttemodtagerne
Støttemodtagerne underrettes om oplysningerne om dem jf. artikel 113 i forordning (EU) nr. 1306/2013, ved at oplysningerne angives i støtteansøgningsformularerne fra fondene, eller på anden vis, når der indsamles data.
Uanset stk. 1 skal støttemodtagernes oplysninger om dataene vedrørende betalinger modtaget i regnskabsårene 2014 og 2015 meddeles mindst to måneder inden datoen for offentliggørelsen.
Artikel 61
Offentliggørelse af tærskler vedrørende ordningen for mindre landbrugere
De beløb, som medlemsstaterne har meddelt i henhold til artikel 112, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, offentliggøres på EU's netsted, jf. artikel 62, stk. 1, i nærværende forordning.
Artikel 62
Samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne
1. Kommissionen etablerer og vedligeholder et EU-netsted under sit hovednetsted med links til medlemsstaternes netsteder. Kommissionen ajourfører internetlinkene efter de oplysninger, som medlemsstaterne fremsender.
2. Medlemsstaterne sender internetadressen på deres netsted til Kommissionen, så snart det er oprettet, samt alle senere ændringer deraf, som måtte have indvirkning på adgangen fra EU-netstedet til disse netsteder.
3. Medlemsstaterne udpeger en instans, der skal varetage etableringen og vedligeholdelsen af det i artikel 59, stk. 1, omhandlede netsted. De giver Kommissionen meddelelse om instansens navn og adresse.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 63
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 601/94, (EF) nr. 4/2004 og (EF) nr. 259/2008 ophæves.
Forordning (EF) nr. 259/2008 finder dog fortsat anvendelse på betalinger vedrørende regnskabsåret 2013. Uanset artikel 3, stk. 3, i nævnte forordning skal de i samme artikel nævnte oplysninger forblive tilgængelige på netstedet i et år fra datoen for den første offentliggørelse.
Artikel 64
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Dog gælder følgende:
a)
Artikel 10 finder anvendelse på udgifter afholdt og formålsbestemte indtægter modtaget af medlemsstaterne fra den 16. oktober 2014.
b)
Artikel 34-40 finder anvendelse fra og med den 1. januar 2015. Fristerne i henhold til artikel 34, stk. 3 og 4, finder imidlertid ikke anvendelse på regnskabsafslutninger, om hvilke meddelelsen som omhandlet i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 885/2006 er fremsendt inden den 1. januar 2015.
c)
Kapitel VI finder anvendelse på betalinger vedrørende regnskabsåret 2014 og fremefter.
d)
Oplysningerne fra medlemsstaterne forelægges i overensstemmelse med kolonne V1 og V2 i bilag II fra regnskabsåret 2016.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. august 2014.