РЕШЕНИЕ № 565/2014/EС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за въвеждане на опростен режим за контрола на лица на външните граници, който се основава на едностранното призн аване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи за равностойни на националните им визи за транзитно преминаване или планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, и за отмяна на Решения № 895/2006/EО и № 582/2008/EО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви а) и б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2011 г., от Хърватия, която се присъедини към Съюза на 1 юли 2013 г., се изисква от тази дата да наложи задължение за притежаване на виза на гражданите на третите държави, които са изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета (2).
(2)
Съгласно член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2011 г. разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно условията и критериите за издаване на единни визи, както и разпоредбите за взаимно признаване на визи и за равностойността между разрешенията за пребиваване, визите за дългосрочно пребиваване и визите за краткосрочно пребиваване, се прилагат в Хърватия единствено след приемането на решение на Съвета за тази цел. Те обаче са задължителни за Хърватия от датата на присъединяване.
(3)
Поради това от Хърватия се изисква да издава национални входни визи или национални визи за транзитно преминаване през нейна територия на граждани на трети държави, притежаващи единна виза или виза за дългосрочно пребиваване или разрешение за пребиваване, издадена/издадено от държава-членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, или подобни документи, издадени от България, Кипър и Румъния, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.
(4)
Притежателите на документи, издадени от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на документи, издадени от България, Кипър и Румъния, не представляват риск за Хърватия, тъй като те са били подложени на всички необходими проверки от тези държави-членки. С цел да се избегне налагането на неоправдана допълнителна административна тежест за Хърватия, следва да се приемат общи правила, с които на Хърватия се разрешава едностранно да признава определени документи, издадени от тези държави-членки, за равностойни на националните си визи и да въведе опростен режим за контрола на лица на външните граници въз основа на тази едностранна равностойност.
(5)
Общите правила, въведени с Решение № 895/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3) и с Решение № 582/2008/ЕО Европейския парламент и на Съвета (4), следва да бъдат отменени. По отношение на Кипър, който прилага общия режим, установен с Решение № 895/2006/ЕО, от 10 юли 2006 г. насам, както и на България и на Румъния, които прилагат общия режим, установен с Решение № 582/2008/ЕО, от 18 юли 2008 г. насам, следва да се приемат общи правила, с които на България, Кипър и Румъния се разрешава, подобно на Хърватия, едностранно да признават определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и подобни документи, издадени от Хърватия, за равностойни на националните си визи и да въведат опростен режим за контрола на лица на външните граници въз основа на тази едностранна равностойност. Настоящото решение не засяга целта на България и Румъния да станат незабавно държави-членки от Шенгенското пространство.
(6)
Опростеният режим, определен в настоящото решение, следва да се прилага през преходен период до датата, която следва да бъде определена с решение на Съвета, както е посочено в член 3, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2003 г. по отношение на Кипър, в член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2005 г. по отношение на България и Румъния и в член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2011 г. по отношение на Хърватия, при спазване на евентуалните преходни разпоредби относно документи, издадени преди тази дата.
(7)
Участието в опростения режим следва да бъде незадължително, без на държавите-членки да се налагат задължения в допълнение към предвидените в Акта за присъединяване от 2003 г., в Акта за присъединяване от 2005 г. или в Акта за присъединяване от 2011 г.
(8)
Общите правила следва да се прилагат за краткосрочните единни визи, визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, визите с ограничена териториална валидност, издадени на кандидат, който притежава документ за задгранично пътуване, който не е признат в една или повече, но не във всички държави-членки в съответствие с Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5) (Визов кодекс), както и от държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, а така също и за визите за краткосрочно пребиваване, визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издадени от България, Хърватия, Кипър и Румъния. Признаването на даден документ следва да бъде ограничено до срока на валидност на документа.
(9)
Условията за влизане на граждани на трети страни за престой на територията на държавите-членки, който не надвишава 90 дни за период от 180 дни, както е посочено в Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (6), трябва да бъдат изпълнени, с изключение на условието да притежават валидна виза, ако такава се изисква съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001, доколкото с настоящото решение се създава режим на едностранно признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на подобни документи, издадени от България, Хърватия, Кипър и Румъния за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни.
(10)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно въвеждането на режим на едностранно признаване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи, издадени от други държави-членки, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в посочения член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(11)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на тези две държави в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (7), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (8).
(12)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (9), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (10).
(13)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола, подписан между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (11), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (12).
(14)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(15)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета, (13) и следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(16)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (14), и следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
С настоящото решение се въвежда опростен режим за контрола на лица на външните граници, съгласно който България, Хърватия, Кипър и Румъния могат едностранно да признават за равностойни на националните си визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, документите, посочени в член 2, параграф 1 и член 3 от настоящото решение, които са издадени на граждани на трети държави, задължени да притежават виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001.
Изпълнението на настоящото решение не засяга проверките на лица на външните граници в съответствие с членове 5 - 13 и 18 - 19 от Регламент (ЕО) № 562/2006.
Член 2
1. България, Хърватия, Кипър и Румъния могат да считат за равностойни на своите национални визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, следните документи, издавани от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от гражданството на техните притежатели:
а)
„единна виза“ по смисъла на член 2, точка 3 от Визовия кодекс, валидна за две или многократни влизания;
б)
„виза за дългосрочно пребиваване“, посочена в член 18 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген (15);
в)
„разрешение за пребиваване“ по смисъла на член 2, точка 15 от Регламент (ЕО) № 562/2006.
2. България, Хърватия, Кипър и Румъния могат също да считат за равностойни на своите национални визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, визите с ограничена териториална валидност, издадени в съответствие с член 25, параграф 3, първо изречение от Визовия кодекс.
3. Ако България, Хърватия, Кипър или Румъния решат да прилагат настоящото решение, те признават всички документи, посочени в параграфи 1 и 2, независимо коя държава-членка е издала документа, освен когато тези документи са поставени върху документи за пътуване, които те не признават, или върху документи за пътуване, издадени от трета държава, с която те не поддържат дипломатически отношения.
Член 3
1. Ако България, Хърватия, Кипър или Румъния решат да прилагат член 2, те могат, в допълнение към документите, посочени в настоящия член, да признават за равностойни на националните си визи за транзитно преминаване или за планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни:
а)
националните визи за краткосрочен престой и националните визи за дългосрочен престой, издадени от България, Хърватия, Кипър или Румъния в единния формат, определен с Регламент (ЕО) № 1683/95 на Съвета (16);
б)
разрешенията за пребиваване, издадени от България, Хърватия, Кипър или Румъния в съответствие с единния формат, установен с Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета (17),
освен когато визите и разрешенията за пребиваване са поставени върху документи за пътуване, които тези държави-членки не признават, или върху документи за пътуване, издадени от трета държава, с която те не поддържат дипломатически отношения.
2. Документите, издавани от България, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение I.
Документите, издавани от Хърватия, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение II.
Документите, издавани от Кипър, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение III.
Документите, издавани от Румъния, които могат да бъдат признати, са изброени в приложение IV.
Член 4
Срокът на валидност на документите, посочени в членове 2 и 3, обхваща времетраенето на транзитното преминаване или престоя.
Член 5
България, Хърватия, Кипър и Румъния нотифицират Комисията в срок от 20 работни дни от влизането в сила на настоящото решение, ако решат да прилагат настоящото решение. Комисията публикува съобщената ѝ от тези държави-членки информация в Официален вестник на Европейския съюз.
В тези нотификации, когато е приложимо, се посочват третите държави, по отношение на които България, Хърватия, Кипър и Румъния, поради липсата на дипломатически отношения, не прилагат настоящото решение в съответствие с член 2, параграф 3 и член 3, параграф 1.
Член 6
Решения № 895/2006/ЕО и № 582/2008/ЕО се отменят.
Член 7
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
То се прилага до датата, определена с решение на Съвета, прието съгласно член 3, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2003 г. - по отношение на Кипър, съгласно член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2005 г. - по отношение на България и Румъния, и съгласно член 4, параграф 2, първа алинея от Акта за присъединяване от 2011 г. - по отношение на Хърватия, на която дата всички разпоредби на достиженията на правото от Шенген в областта на общата визова политика и движението на граждани на трети държави, законно пребиваващи на територията на държавите-членки, се прилагат за съответната държава-членка.
Член 8
Адресати на настоящото решение са Република България, Република Хърватия, Република Кипър и Румъния.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 565/2014/EU
af 15. maj 2014
om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a) og b),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 4, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2011 skal Kroatien, der tiltrådte Unionen den 1. juli 2013, fra denne dato indføre visumpligt for statsborgere fra tredjelande opført i bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2).
(2)
I henhold til artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011 gælder bestemmelserne i Schengenreglerne om betingelser og kriterier for udstedelse af ensartede visa såvel som bestemmelserne om gensidig anerkendelse af visa og om ligestilling mellem opholdstilladelser/visa til længerevarende ophold og visa til kortvarigt ophold først for Kroatien efter vedtagelse af en rådsafgørelse herom. De er dog bindende for Kroatien fra tiltrædelsesdatoen.
(3)
Kroatien skal derfor udstede nationale visa til indrejse i eller transit gennem sit område til tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af et ensartet visum, et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse udstedt af en medlemsstat, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, eller tilsvarende dokumenter udstedt af Bulgarien, Cypern og Rumænien, som endnu ikke fuldt ud anvender disse regler.
(4)
Indehavere af dokumenter, der er udstedt af medlemsstater, som anvender Schengenreglerne fuldt ud, og dokumenter, der er udstedt af Bulgarien, Cypern og Rumænien, udgør ingen risiko for Kroatien, da de har været underkastet den fornødne kontrol i de pågældende medlemsstater. For at undgå, at Kroatien pålægges en urimelig administrativ byrde, bør der vedtages fælles regler, der tillader Kroatien ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af de pågældende medlemsstater som ligestillede med sine nationale visa, og der bør indføres en forenklet ordning for personkontrol ved dets ydre grænser på grundlag af denne ensidige anerkendelse.
(5)
De fælles regler, som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 582/2008/EF (4), bør ophæves. Med hensyn til Cypern, som anvender den fælles ordning, der blev indført ved beslutning nr. 895/2006/EF den 10. juli 2006, og til Bulgarien og Rumænien, som anvender den fælles ordning, der blev indført den 18. juli 2008 ved beslutning nr. 582/2008/EF, bør der fastsættes fælles regler, der på samme måde som Kroatien giver Bulgarien, Cypern og Rumænien ret til ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, samt lignende dokumenter udstedt af Kroatien som ligestillede med nationale visa og til at indføre en forenklet ordning for personkontrol ved deres ydre grænser, som bygger på denne ensidige anerkendelse. Denne afgørelse berører ikke Bulgariens og Rumæniens mål om snarest at blive Schengenmedlemsstater.
(6)
Den forenklede ordning i denne afgørelse bør anvendes i en overgangsperiode indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse, jf. artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for Cyperns vedkommende, i artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2005 for Bulgariens og Rumæniens vedkommende og i artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2011 for Kroatiens vedkommende, med forbehold af eventuelle overgangsbestemmelser vedrørende dokumenter udstedt før denne dato.
(7)
Deltagelsen i den forenklede ordning bør være frivillig og ikke pålægge medlemsstaterne forpligtelser ud over dem, der er fastsat i tiltrædelsesakten af 2003, tiltrædelsesakten af 2005 eller tiltrædelsesakten af 2011.
(8)
De fælles regler bør gælde for ensartede visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, for visa med begrænset territorial gyldighed udstedt til en ansøger, som har et rejsedokument, der ikke er anerkendt af en eller flere, men ikke alle medlemsstater, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 810/2009 (5) (»visumkodeksen«) og af lande, der er associerede i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, samt visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien. Anerkendelsen af et dokument bør begrænses til dets gyldighedsperiode.
(9)
Indrejsebetingelserne for tredjelandsstatsborgere, hvis påtænke ophold på medlemsstaternes område har en varighed på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, som fastsat i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 (6), skal være opfyldt med undtagelse af kravet om at være i besiddelse af gyldigt visum, hvis krævet i henhold til forordning (EF) nr. 539/2006, for så vidt som denne afgørelse indfører en ordning for Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens ensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af medlemsstater, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, samt tilsvarende dokumenter udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien i forbindelse med transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.
(10)
Målet med denne afgørelse, nemlig indførelse af en ordning for Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens gensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af andre medlemsstater, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(11)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (8).
(12)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (9), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF, sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (10).
(13)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (11), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF, sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EF (12).
(14)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(15)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (13), og Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(16)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (14), og Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Ved denne afgørelse indføres en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som betyder, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt kan anerkende dokumenter omhandlet i nærværende afgørelses artikel 2, stk. 1, og artikel 3 udstedt til tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af visumpligt, jf. forordning (EF) nr. 539/2001, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.
Gennemførelsen af denne afgørelse berører ikke personkontrollen ved de ydre grænser i henhold til artikel 5-13 samt 18 og 19 i forordning (EF) nr. 562/2006.
Artikel 2
1. Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien kan anerkende følgende dokumenter udstedt af medlemsstater, der fuldt ud anvender Schengenreglerne, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage uanset indehaverens nationalitet:
a)
et »ensartet visum« som defineret i artikel 2, nr. 3), i visumkodeksen, der er gyldigt til to eller flere indrejser
b)
et »visum til længerevarende ophold« som omhandlet i artikel 18 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen (15)
c)
en »opholdstilladelse« som defineret i artikel 2, nr. 15), i forordning (EF) nr. 562/2006.
2. Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien kan også anerkende visa med begrænset territorial gyldighed udstedt i henhold til artikel 25, stk. 3, første punktum, i visumkodeksen som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.
3. Hvis Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien beslutter at anvende denne afgørelse, anerkender de alle de i stk. 1 og 2 omhandlede dokumenter, uanset hvilken medlemsstat der har udstedt dokumentet, medmindre de er indsat i rejsedokumenter, som de ikke anerkender, eller i rejsedokumenter udstedt af et tredjeland, som de ikke har diplomatiske forbindelser med.
Artikel 3
1. Hvis Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien beslutter at anvende artikel 2, kan de ud over de i nævnte artikel omhandlede dokumenter anerkende følgende som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage:
a)
nationale visa til kortvarigt ophold og nationale visa til længerevarende ophold udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien i den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 (16)
b)
opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien i overensstemmelse med den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 (17)
medmindre sådanne visa og opholdstilladelser er indsat i rejsedokumenter, som disse medlemsstater ikke anerkender, eller i rejsedokumenter udstedt af et tredjeland, som de ikke har diplomatiske relationer med.
2. Dokumenter udstedt af Bulgarien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag I.
Dokumenter udstedt af Kroatien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag II.
Dokumenter udstedt af Cypern, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag III.
Dokumenter udstedt af Rumænien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag IV.
Artikel 4
De i artikel 2 og 3 omhandlede dokumenters gyldighedsperiode skal dække transittens eller opholdets varighed.
Artikel 5
Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien giver inden 20 arbejdsdage fra denne afgørelses ikrafttræden Kommissionen meddelelse herom, hvis de beslutter at anvende denne afgørelse. Kommissionen offentliggør disse medlemsstaters meddelelser i Den Europæiske Unions Tidende.
Disse meddelelser skal i givet fald angive de tredjelande, på hvilke Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ikke lader denne afgørelse finde anvendelse, fordi de ikke har diplomatiske relationer med dem, jf. artikel 2, stk. 3, og artikel 3, stk. 1.
Artikel 6
Beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF ophæves.
Artikel 7
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse vedtaget i henhold til artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for så vidt angår Cypern, i henhold til artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2005 for så vidt angår Bulgarien og Rumænien og i henhold til artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2011 for så vidt angår Kroatien, hvorpå alle bestemmelser i Schengenreglerne vedrørende den fælles visumpolitik og bevægelighed for tredjelandsstatsborgere, som lovligt opholder sig på medlemsstaternes område, finder anvendelse for den pågældende medlemsstat.
Artikel 8
Denne afgørelse er rettet til Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.