РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1367/2014 НА СЪВЕТА
от 15 декември 2014 година
за определяне на възможностите за риболов за 2015 и 2016 г. на някои запаси от дълбоководна риба за риболовните кораби на Съюза
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
В член 43, параграф 3 от Договора се предвижда Съветът, по предложение на Комисията, да приема мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов.
(2)
В Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета (1) се изисква приемането на мерки за опазване, като се вземат предвид наличните научни, технически и икономически становища, включително, когато е целесъобразно, докладите, изготвени от Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР).
(3)
Съветът е натоварен с приемането на мерки за определяне и разпределяне на възможностите за риболов, включително някои функционално свързани с това условия, когато това е целесъобразно. Възможностите за риболов следва да се разпределят между държавите членки по такъв начин, че да осигуряват на всяка държава членка относителна стабилност на риболовните дейности за всеки запас или риболовна дейност, като се отчитат надлежно целите на общата политика в областта на рибарството, определени с Регламент (ЕС) № 1380/2013.
(4)
Общият допустим улов (ОДУ) следва да се определя въз основа на наличните научни становища, като се отчитат биологичните и социално-икономическите аспекти, и същевременно се гарантира справедливо третиране на различните сектори на рибарството, както и предвид становищата, изразени по време на консултацията със заинтересованите страни, и най-вече със съответните регионални консултативни съвети.
(5)
Възможностите за риболов следва да съответстват на международните споразумения и принципи, като например Споразумението на Организацията на обединените нации от 1995 г. относно опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси (2) и на подробните принципи на управление, изложени в Международните насоки за управление на дълбоководния риболов в открито море на Организацията на ООН за прехрана и земеделие от 2008 г., съгласно които, по-специално, регулаторът трябва да предприеме още повече предпазни мерки, когато данните са несигурни, малко надеждни или не са подходящи. Липсата на подходящи научни данни не следва да се използва като основание за отказ от вземане на мерки за опазване и управление или за отлагане на приемането им.
(6)
Най-новите научни становища на Международния съвет за изследване на морето (ICES) и на НТИКР показват, че уловът на по-голямата част от дълбоководните запаси все още се извършва по неустойчив начин и че за да се осигури тяхната устойчивост възможностите за риболов на тези запаси следва да бъдат още намалени до появата на положителна тенденция в развитието на запасите. Освен това ICES препоръча да не се разрешава целеви риболов на атлантически големоглав във всички зони, както и на някои запаси на северен пагел и гренадир.
(7)
Що се отнася до четирите запаса на гренадир, научни становища и неотдавнашните дискусии в рамките на Комисията за риболова в североизточните части на Атлантическия океан показват, че улов на този вид може да е невярно докладван като улов на дългоопашата риба. Поради това е уместно да бъде определен ОДУ, който обхваща и двата вида, но същевременно дава възможност за отделно докладване за всеки от тях.
(8)
По отношение на дълбоководните акули основните търговски видове се смятат за крайно намалели и поради това следва да не се извършва целеви риболов. Освен това, с оглед на миграционния характер на дълбоководните акули и тяхното широко разпространение в цялата североизточна част на Атлантическия океан НТИКР препоръча мерките за управление на тези видове да бъдат разширени, за да обхванат водите на Съюза от Комитета по риболова в централната източна част на Атлантическия океан (CECAF) около Мадейра.
(9)
Възможностите за риболов на дълбоководните видове, определени в член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 2347/2002 на Съвета (3), се установяват на всеки две години. Допуска се обаче изключение за запасите на атлантическа аргентина и тези на синя молва. Основният риболов на синя молва е предмет на ежегодните преговори с Норвегия; в интерес на опростяването всички ОДУ за синя молва следва да бъдат установени въз основа на него и в един и същ правен акт. Поради това възможностите за риболов за запасите на атлантическа аргентина и синя молва следва да бъдат установени в друг съответен годишен регламент за определяне на възможностите за риболов.
(10)
Съгласно Регламент (ЕО) № 847/96 на Съвета (4) следва да бъдат определени запасите, за които се прилагат различните посочени в него мерки. За запасите, за които не съществува конкретна научна оценка по отношение възможностите за риболов за годината, за която трябва да бъдат определени ОДУ, следва да се прилагат предпазни ОДУ; в останалите случаи следва да се прилагат аналитични ОДУ. С оглед на становищата на ICES и НТИКР относно дълбоководните морски запаси, по отношение на онези от тях, за които няма научнообоснована оценка на съответните възможности за риболов, в настоящия регламент следва да се предвиждат предпазни ОДУ.
(11)
С цел да се избегне прекъсване на риболовните дейности и за да се осигури поминъкът на рибарите от Съюза, настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2015 г. Поради съображения за спешност настоящият регламент следва да влезе в сила веднага след публикуването му,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят годишните възможности за риболов за 2015 и 2016 г. на рибни запаси от някои дълбоководни видове за риболовните кораби на Съюза във водите на Съюза и в определени води извън Съюза, които подлежат на ограничения на улова.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„риболовен кораб на Съюза“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава членка и регистриран в Съюза;
б)
„води на Съюза“ са водите под суверенитета или юрисдикцията на държавите членки с изключение на водите, граничещи с териториите, посочени в приложение II към Договора,
в)
„общ допустим улов“ (ОДУ) означава количеството от всеки рибен запас, което може да се улови и разтовари на суша всяка година;
г)
„квота“ означава дял от ОДУ, разпределен на Съюза или на държава членка;
д)
„международни води“ означава водите извън суверенитета или юрисдикцията на която и да е държава.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения на зони:
а)
зони на ICES (Международен съвет за изследване на морето) са географските зони, определени в приложение III към Регламент (ЕО) № 218/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5);
б)
Зоните на CECAF (Комитет по риболова в централната източна част на Атлантическия океан) са географските зони, определени в приложение II към Регламент (ЕО) № 216/2009 на Европейския парламент и на Съвета (6).
Член 3
ОДУ и разпределения
ОДУ за дълбоководните видове, които се ловят от риболовните кораби на Съюза във водите на Съюза или в определени води извън Съюза, разпределението на тези ОДУ между държавите членки и функционално свързаните с тях условия, когато е целесъобразно, са определени в приложението към настоящия регламент.
Член 4
Специални разпоредби относно разпределението на възможностите за риболов
1. Разпределението на възможностите за риболов между държавите членки се определя в настоящия регламент, без да се засяга следното:
а)
размените съгласно член 16, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1380/2013;
б)
приспаданията и преразпределенията, извършени съгласно член 37 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета (7) или съгласно член 10, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1006/2008 на Съвета (8);
в)
допълнителните разтоварвания на сушата, разрешени съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 847/96;
г)
приспаданията, извършени съгласно членове 105, 106 и 107 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
2. Член 3 от Регламент (ЕО) № 847/96 се прилага за запасите, по отношение на които се прилага предпазен ОДУ, докато член 3, параграфи 2 и 3 и член 4 от посочения регламент се прилага за запасите, по отношение на които се прилага аналитичен ОДУ, освен ако в приложението към настоящия регламент не е посочено друго.
Член 5
Условия за разтоварване на улов и прилов на сушата
Риба от запаси, за които са установени ОДУ, се задържа на борда или се разтоварва на сушата само ако уловът е извършен от риболовни кораби, плаващи под знамето на държава членка, която има квота, като тази квота не е изчерпана.
Член 6
Предаване на данни
Когато държавите членки изпращат на Комисията данни относно разтоварванията на суша на уловените запаси съгласно членове 33 и 34 от Регламент (ЕО) № 1224/2009, те използват кодовете на запасите, посочени в приложението към настоящия регламент.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2014 година.
RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1367/2014
af 15. december 2014
om fastsættelse af EU-fiskerfartøjers fiskerimuligheder for visse dybhavsbestande for 2015 og 2016
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Traktatens artikel 43, stk. 3, fastsætter, at Rådet på forslag af Kommissionen vedtager foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder.
(2)
Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (1) skal der vedtages bevarelsesforanstaltninger under hensyntagen til den foreliggende videnskabelige, tekniske og økonomiske rådgivning, herunder, hvor relevant, rapporter fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF).
(3)
Det påhviler Rådet at vedtage foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder, herunder visse funktionelt tilknyttede betingelser, hvor det er relevant. Fiskerimulighederne bør fordeles mellem medlemsstaterne på en sådan måde, at hver medlemsstat sikres en relativ stabilitet i fiskeriet for hver bestand eller for hvert fiskeri, og med behørig hensyntagen til den fælles fiskeripolitiks mål som fastsat i forordning (EU) nr. 1380/2013.
(4)
De samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) bør fastsættes på grundlag af foreliggende videnskabelig rådgivning og under hensyntagen til biologiske og samfundsøkonomiske aspekter, samtidig med at der sikres en retfærdig behandling af de forskellige fiskerisektorer, og på baggrund af de holdninger, som er kommet til udtryk under høringen af interesseparter, herunder navnlig på møder med de berørte regionale rådgivende råd.
(5)
Fiskerimulighederne bør være i overensstemmelse med internationale aftaler og principper, f.eks. FN-aftalen om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande (1995) (2) og de detaljerede forvaltningsprincipper, som er fastlagt i FAO's internationale retningslinjer for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav (2008), i henhold til hvilke navnlig lovgiver bør være mere forsigtig, hvis oplysningerne er usikre, upålidelige eller utilstrækkelige. At der ikke foreligger tilstrækkelige videnskabelige oplysninger, bør ikke bruges som begrundelse for at udskyde eller undlade at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.
(6)
Den seneste videnskabelige rådgivning fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) og fra STECF konkluderer, at de fleste dybhavsbestande stadig ikke udnyttes på et bæredygtigt grundlag, og at fiskerimulighederne for at sikre en bæredygtig udnyttelse af disse bestande bør reduceres yderligere, indtil der ses en positiv udvikling af bestandene. ICES har desuden anbefalet, at direkte fiskeri efter orange savbug i alle områder og efter visse bestande af spidstandet blankesten og skolæst ikke bør tillades.
(7)
For så vidt angår fire bestande af skolæst, tyder videnskabelig rådgivning og nylige drøftelser i Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav på, at fangster af disse arter fejlagtig kan være blevet indberettet som fangster af nordlig skolæst. Derfor bør der fastsættes en TAC, der omfatter begge arter og muliggør separat indberetning af arterne.
(8)
Hvad angår dybhavshajer anses de vigtigste kommercielle arter for at være nedfisket, og derfor bør direkte fiskeri efter dem ikke være tilladt. Desuden og i betragtning af at dybhavshajer er vandrende og er spredt ud over et stort område i det nordøstlige Atlanterhav, har STECF anbefalet, at forvaltningsforanstaltninger for disse arter udvides til at omfatte EU-farvande i Komitéen for Fiskeriet i det Østlige Centrale Atlanterhav (CECAF) omkring Madeira.
(9)
Fiskerimulighederne for dybhavsarter, jf. artikel 2, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 (3), fastsættes hvert andet år. Bestandene af guldlaks og byrkelange er dog undtaget herfra. For så vidt angår det vigtigste fiskeri efter byrkelange, afhænger dette af de årlige forhandlinger med Norge; af forenklingshensyn bør alle TAC'er for byrkelange rettes ind efter disse og fastsættes i samme retsakt. Derfor bør fiskerimulighederne for de ovennævnte bestande af guldlaks og byrkelange fastsættes i en anden relevant årlig forordning om fiskerimuligheder.
(10)
I overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 847/96 (4) skal det fastsættes, hvilke bestande de deri fastsatte foranstaltninger skal gælde for. Der bør anvendes præventive TAC'er for bestande, hvor der ikke foreligger nogen videnskabelig vurdering af fiskerimulighederne vedrørende det år, for hvilket der skal fastsættes TAC'er; der bør anvendes analytiske TAC'er i alle andre tilfælde. I betragtning af rådgivningen fra ICES og STECF om dybhavsbestande bør de bestande, for hvilke der ikke foreligger en videnskabelig vurdering af de relevante fiskerimuligheder, omfattes af præventive TAC'er i denne forordning.
(11)
For at undgå afbrydelser i fiskeriet og for at sikre EU-fiskernes udkomme bør denne forordning anvendes fra den 1. januar 2015. Denne forordning bør på grund af sin hastende karakter træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter for 2015 og 2016 de årlige fiskerimuligheder for EU-fartøjer efter fiskebestande af visse dybhavsarter i EU-farvande og i visse farvande uden for EU, hvor der er behov for fangstbegrænsninger.
Artikel 2
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a) »EU-fiskerfartøj«: fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag og er registreret i Unionen
b) »EU-farvande«: farvande, der henhører under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion med undtagelse af farvandene omkring de territorier, der er nævnt i bilag II til traktaten
c) »samlet tilladt fangstmængde« (TAC): den mængde, der hvert år kan fanges og landes af hver fiskebestand
d) »kvote«: en andel af den TAC, som er tildelt Unionen eller en medlemsstat
e) »internationale farvande«: farvande, der ikke er omfattet af nogen stats højhedsområde eller jurisdiktion.
2. I denne forordning forstås ved:
a) »ICES-områder« (ICES: Det Internationale Havundersøgelsesråd): de geografiske områder, der er specificeret i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 218/2009 (5)
b) »CECAF-områder« (CECAF: Komitéen for Fiskeriet i Det Østlige Centrale Atlanterhav): de geografiske områder, der er specificeret i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2009 (6).
Artikel 3
TAC'er og fordeling heraf
TAC'erne for dybhavsarter fanget af EU-fartøjer i EU-farvande eller i visse farvande uden for EU og fordelingen af sådanne TAC'er mellem medlemsstaterne samt de betingelser, som er funktionelt knyttet til udnyttelsen af fiskerimulighederne, hvor det er relevant, er anført i bilaget til denne forordning.
Artikel 4
Særlige bestemmelser om fordelingen af fiskerimuligheder
1. Den fordeling af fiskerimuligheder mellem medlemsstaterne, der er fastsat ved denne forordning, er ikke til hinder for:
a)
udvekslinger, jf. artikel 16, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1380/2013
b)
nedsættelser og omfordelinger efter artikel 37 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (7) eller artikel 10, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1006/2008 (8)
c)
supplerende landinger, der er tilladt efter artikel 4 i forordning (EF) nr. 847/96
d)
nedsættelser, jf. artikel 105, 106 og 107 i forordning (EF) nr. 1224/2009.
2. Artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96 finder anvendelse på bestande, der er underlagt en præventiv TAC, og artikel 3, stk. 2 og 3, samt artikel 4 i den pågældende forordning finder anvendelse på bestande, der er underlagt en analytisk TAC, medmindre andet er anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 5
Betingelser for landing af fangster og bifangster
Fisk fra bestande, som der er fastsat TAC'er for, må kun opbevares om bord eller landes, hvis fangsterne er taget af fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, og hvis den pågældende medlemsstat har en kvote, og denne kvote ikke er opbrugt.
Artikel 6
Dataindberetning
Når medlemsstaterne i henhold til artikel 33 og 34 i forordning (EF) nr. 1224/2009 sender Kommissionen data om de landede fangstmængder af de enkelte bestande, skal de anvende de bestandskoder, som er fastsat i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 2014.