РЕШЕНИЕ 2012/700/ОВППС НА СЪВЕТА
от 13 ноември 2012 година
в рамките на Европейската стратегия за сигурност в подкрепа на изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г., приет от държавите - страни по Конвенцията от 1997 г. за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът следва да се стреми към постигане на тясно сътрудничество във всички области на международните отношения с оглед, наред с другото, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на международната сигурност, в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации (ООН).
(2)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Европейска стратегия за сигурност, в която се определят глобалните предизвикателства и заплахи и се призовава за основан на правила международен ред с ефективно многостранно сътрудничество и добре функциониращи международни институции.
(3)
Европейската стратегия за сигурност приема Устава на ООН за основополагаща рамка на международните отношения и пледира за укрепване на ролята на Организацията на обединените нации („ООН“) и за предоставяне на инструментите, които са ѝ необходими, за да изпълнява своите отговорности и да действа ефективно.
(4)
Резолюция 51/45 на Общото събрание на ООН от 10 декември 1996 г. призова всички държави да се стремят активно към ефективно правнообвързващо международно споразумение за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини.
(5)
Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) беше открита за подписване на 3 декември 1997 г. влезе в сила на 1 март 1999 г. Тя представлява единственият цялостен международен инструмент за разрешаване на всички въпроси, свързани с противопехотните мини, включително тяхното използване, складиране и производство, търговията с тях, операциите за разминиране и помощта за жертвите.
(6)
На 23 юни 2008 г. Съветът прие Съвместно действие 2008/487/ОВППС (1) в подкрепа на всеобщото приемане и прилагане на Конвенцията. От 1 октомври 2012 г. 160 държави са изразили съгласието си да бъдат обвързани от Конвенцията.
(7)
На 3 декември 2009 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“) за всеобщото приемане и прилагане на всички аспекти на Конвенцията. По този начин те отчетоха и насърчиха по-нататък цялостното участие и приноса към прилагането на Конвенцията от страна на Международната кампания за забрана на противопехотните мини, Международния комитет на Червения кръст („МКЧК“), националните организации на Червения кръст и Червения полумесец, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН, Женевския международен център за хуманитарно разминиране, международните и регионалните организации, оцелелите жертви на мини и техните сдружения и други организации на гражданското общество, съгласно предвиденото в действие № 62 от Плана за действие от Картахена.
(8)
На 3 декември 2010 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха „Директива на държавите - страни по Конвенцията за звеното за подпомагане на изпълнението“, в която страните по Конвенцията изразяват съгласието си звеното за подпомагане на изпълнението да предоставя консултации и техническа подкрепа на държавите - страни по Конвенцията, по въпросите на прилагането и всеобщото приемане на Конвенцията, да улесняват комуникацията между държавите - страни по Конвенцията и да насърчават комуникацията и информацията относно Конвенцията, насочени както към държавите, които не са страни по нея, така и към обществеността. На звеното за подпомагане на изпълнението беше възложено да поддържа връзка и да осъществява координация, когато е уместно, със съответните международни организации, участващи в работата на Конвенцията, в т.ч. с Международната кампания за забрана на противопехотните мини, МКЧК, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН и Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
(9)
На 2 декември 2011 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 66/29 относно изпълнението на Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване. Общото събрание припомни, че по време на Втората конференция за преглед на Конвенцията международната общност направи преглед на прилагането на Конвенцията и че държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена, като подчертаха значението на пълното и ефективно прилагане и спазване на Конвенцията, в т.ч. чрез изпълнението на Плана за действие от Картахена. Държавите - страни по Конвенцията, приканиха всички държави, които още не са направили това, да ратифицират или да се присъединят към Конвенцията и призоваха всички държави да останат ангажирани с въпроса на най-високо политическо равнище и да насърчават зачитането на Конвенцията чрез контакти на двустранно, подрегионално, регионално и многостранно равнище, както и чрез осведомяване, семинари и други средства.
(10)
През 2012 и 2013 г. ще бъдат проведени срещи на държавите - страни по Конвенцията. След това през 2014 г. международната общност ще се събере на Третата конференция за преглед на Конвенцията, за да направи оценка на напредъка в изпълнението на Плана за действие от Картахена. До това време има очаквания, че изпълнението на Плана за действие ще е допринесло значително за постигането на напредък с цел поставяне на край на страданията и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да подкрепи изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“), приет от държавите - страни по Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) от 1997 г., в рамките на Европейската стратегия за сигурност и в съответствие с релевантните решения на международната общност, Съюзът преследва следните цели:
а)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с помощта за жертвите;
б)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с операциите за разминиране;
в)
насърчава всеобщото приемане на Конвенцията;
г)
демонстрира постоянната ангажираност на Съюза и неговите държави-членки с Конвенцията и решимостта им за сътрудничество и оказване на помощ на онези държави, които се нуждаят от подкрепа за изпълнение на ангажиментите си по Конвенцията, и да засилва ръководната роля на Съюза за осъществяване на виждането на Конвенцията за окончателно поставяне на край на страданието и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини.
2. Всички цели, посочени в параграф 1, се следват по такъв начин, че да засилят исторически създалата се култура на Конвенцията на партньорство и сътрудничество между държавите, неправителствените и други организации и местните партньори, особено чрез работа в тясна връзка със съответните участници за увеличаване на конкретните прояви на това сътрудничество.
3. За постигане на посочените в параграф 1 цели Съюзът осъществява следните проекти:
а)
Помощ за жертвите: предоставяне на техническа подкрепа (до осем случая), провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой).
б)
Операции за разминиране: провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой);
в)
Всеобщо приемане на Конвенцията: подкрепа за специална група на високо равнище, която да изготви проучване по въпроса за граничната сигурност без противопехотни мини, и организация на работни срещи по въпросите на всеобщото приемане (до три на брой); и
г)
Демонстриране на ангажираността на Съюза: организиране на начални и заключителни прояви, осигуряване на достъпността на уебсайта на Конвенцията, предоставяне на широки възможности за ползване на помощта за жертвите, предоставяна от държавите - страни по Конвенцията, организиране на посещение от пресата и изготвяне на комуникационни материали и публикации.
В приложението към настоящия документ е изложено подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 3, се възлага на звеното за подпомагане на изпълнението, представлявано от Женевския международен център за хуманитарно разминиране. Звеното за подпомагане на изпълнението изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености с Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
Член 3
1. Референтната финансова сума за изпълнението на мерките, посочени в член 1, параграф 3, е 1 030 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез сумата, посочена в параграф 1, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Европейския съюз.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За целта тя сключва споразумение за финансиране с Женевския международен център за хуманитарно разминиране, в което се предвижда звеното за подпомагане на изпълнението да осигурява публичност на приноса на Съюза, съответстваща на неговия размер.
4. Комисията се стреми да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за трудностите, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение на базата на редовни доклади, изготвяни от звеното за подпомагане на изпълнението. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът на действието му изтича 24 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на влизането му в сила, ако през този период не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 13 ноември 2012 година.
RÅDETS AFGØRELSE 2012/700/FUSP
af 13. november 2012
inden for rammerne af den europæiske sikkerhedsstrategi til støtte for gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen for 2010-2014, der er vedtaget af de stater, der er part i 1997-konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 26, stk. 2, og artikel 31, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen bør sigte mod en høj grad af samarbejde på alle områder i tilknytning til internationale forbindelser med henblik på bl.a. at bevare freden, forebygge konflikter og styrke international sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
(2)
Det Europæiske Råd vedtog den 12. december 2003 den europæiske sikkerhedsstrategi, der identificerer globale udfordringer og trusler og opfordrer til en regelbaseret international orden, der er baseret på effektiv multilateralisme og velfungerende internationale institutioner.
(3)
Den europæiske sikkerhedsstrategi anerkender De Forenede Nationers pagt som grundlaget for forholdet mellem nationer og går ind for at styrke De Forenede Nationer (»FN«) og sætte organisationen i stand til at opfylde sine forpligtelser og handle effektivt.
(4)
I FN's Generalforsamlings resolution 51/45 af 10. december 1996 opfordres alle stater indtrængende til energisk at arbejde for en effektiv, juridisk bindende international aftale om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer.
(5)
Konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion (»konventionen«) blev åbnet for undertegnelse den 3. december 1997 og trådte i kraft den 1. marts 1999. Den udgør det eneste omfattende internationale instrument, som beskæftiger sig med alle aspekter af personelminer, herunder brug, oplagring, produktion, handel og rydning heraf og bistand til ofre.
(6)
Den 23. juni 2008 vedtog Rådet fælles aktion 2008/487/FUSP (1) til støtte for universaliseringen og gennemførelsen af konventionen. Pr. 1. oktober 2012 har 160 stater givet deres tilsagn om at være bundet af konventionen.
(7)
Den 3. december 2009 vedtog de stater, der er part i konventionen, Cartagenahandlingsplanen for 2010-2014 (»Cartagenahandlingsplanen«) om universalisering og gennemførelse af alle aspekter af konventionen. Derved anerkendte og tilskyndede de til fuld deltagelse i og bidrag til gennemførelsen af konventionen i Den Internationale Kampagne mod Landminer (»ICBL«), Den Internationale Røde Kors Komité (»ICRC«), de nationale Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber, Det Internationale Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber (»IFRC«), FN, Det Internationale Center for Humanitær Minerydning i Genève (»GICHD«), internationale og regionale organisationer, mineoverlevere og deres organisationer og andre civilsamfundsorganisationer i henhold til aktion nr. 62 i Cartagenahandlingsplanen.
(8)
Den 3. december 2010 vedtog de stater, der er part i konventionen, »direktivet fra de stater, der er part i støtteenheden til gennemførelse« (»ISU«), hvori parterne fastsatte, at ISU bør yde rådgivning og teknisk støtte til parterne vedrørende gennemførelsen og universaliseringen af konventionen, lette kommunikation mellem parterne i konventionen, og fremme kommunikation og information vedrørende konventionen, både til stater, der ikke er part i konventionen, og til offentligheden. ISU fik mandat til i relevant omfang at samarbejde og koordinere med relevante internationale organisationer, der deltager i konventionens arbejde, bl.a. ICBL, ICRC, IFRC, FN og GICHD.
(9)
Den 2. december 2011 vedtog De Forenede Nationers Generalforsamling resolution 66/29 om gennemførelse af konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion. Generalforsamlingen mindede om, at det internationale samfund på den anden gennemgangskonference om konventionen havde gennemgået konventionens gennemførelse, og at stater, der er part i konventionen, havde vedtaget Cartagenahandlingsplanen og understreget betydningen af en fuld og effektiv gennemførelse og overholdelse af konventionen, bl.a. ved gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen. Stater der er part i konventionen opfordrede alle stater, der endnu ikke havde ratificeret eller tiltrådt konventionen, til at gøre dette og tilskyndede alle stater til at fastholde fokus på spørgsmålet på højeste politiske niveau og til at fremme overholdelsen af konventionen via bilaterale, subregionale, regionale og multilaterale kontakter, opsøgende aktiviteter, seminarer og andre midler.
(10)
I 2012 og 2013 vil de stater, der er part i konventionen, holde møder. Det internationale samfund vil derefter samles i 2014 til den tredje gennemgangskonference om konventionen for at vurdere fremskridtene med gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen. På dette tidspunkt forventes det, at gennemførelsen af handlingsplanen har ydet et væsentligt bidrag til fremskridtene med at bringe lidelserne og dødsfaldene som følge af personelminer til ophør -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Med henblik på at støtte gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen for 2010-2014 (»Cartagenahandlingsplanen«), der er vedtaget af de stater, der er part i 1997 konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion (»konventionen«), som led i den europæiske sikkerhedsstrategi og i overensstemmelse med de relevante afgørelser truffet af det internationale samfund forfølger Unionen følgende mål:
a)
Støtte til den indsats, som de stater, der er part i konventionen, gør for at gennemføre de aspekter af Cartagenahandlingsplanen, der vedrører bistand til ofre.
b)
Støtte til den indsats, som de stater, der er part i konventionen, gør for at gennemføre de aspekter af Cartagenahandlingsplanen, der vedrører minerydning.
c)
Fremme af universaliseringen af konventionen.
d)
Tydeliggørelse af Unionens og dens medlemsstaters fortsatte engagement i konventionen og deres tilsagn om at samarbejde med og yde bistand til de stater, der har brug for støtte til at opfylde deres forpligtelser i henhold til konventionen, og styrke Unionens ledende rolle i forfølgelsen af konventionens målsætning om endegyldigt at bringe lidelserne og dødsfaldene som følge af personelminer til ophør.
2. Alle målene, der henvises til i stk. 1, forfølges på en sådan måde, at de styrker konventionens historiske partnerskabs- og samarbejdskultur mellem stater, ikkestatslige og andre organisationer og lokale partnere, navnlig gennem et tæt samarbejde med de relevante aktører for at styrke specifikke former for sådan et samarbejde.
3. For at nå de i stk. 1 omhandlede mål iværksætter Unionen følgende projekter:
a)
Bistand til ofre: teknisk støtte i op til otte tilfælde, gennemførelse af op til fem midtvejsbedømmelser og gennemførelse af op til fem opfølgningstiltag.
b)
Minerydning: gennemførelse af op til fem midtvejsbedømmelser og gennemførelse af op til fem opfølgningstiltag.
c)
Universalisering af konventionen: støtte til en taskforce på højt plan, gennemførelse af en undersøgelse vedrørende grænsesikkerhed uden personelminer og tilrettelæggelse af op til tre universaliseringsworkshops.
d)
Tydeliggørelse af Unionens engagement: afholdelse af opstart- og afslutningsarrangementer, sikring af adgang til konventionens websted, således at tilsagn om bistand til ofre fra parterne i konventionen bliver almindeligt kendt, tilrettelæggelse af et pressebesøg og udarbejdelse af kommunikationsmateriale og publikationer.
En detaljeret beskrivelse af projekterne er fastlagt i bilaget.
Artikel 2
1. Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) er ansvarlig for gennemførelsen af denne afgørelse.
2. Den tekniske implementering af de i artikel 1, stk. 3, omhandlede projekter udføres af støtteenheden til gennemførelse (»ISU«), repræsenteret ved Det Internationale Center for Humanitær Minerydning (»GICHD«) i Genève. ISU udfører disse opgaver under kontrol af den højtstående repræsentant. Med henblik herpå aftaler den højtstående repræsentant de nødvendige arrangementer med GICHD.
Artikel 3
1. Det finansielle referencegrundlag for gennemførelsen af de i artikel 1, stk. 3, omhandlede projekter er på 1 030 000 EUR.
2. De udgifter, der finansieres af det i stk. 1 angivne beløb, forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget.
3. Kommissionen overvåger den korrekte forvaltning af de i stk. 1 omhandlede udgifter. Med henblik herpå indgår den en finansieringsaftale med GICHD, hvoraf det fremgår, at ISU sørger for, at Unionens bidrag bliver synligt i en grad, der svarer til dets størrelse.
4. Kommissionen bestræber sig på at indgå finansieringsaftalen, der er omhandlet i stk. 3, snarest muligt efter denne afgørelses ikrafttræden. Den underretter Rådet om eventuelle vanskeligheder i forbindelse med denne proces og om datoen for indgåelsen af finansieringsaftalen.
Artikel 4
Den højtstående repræsentant aflægger rapport til Rådet om gennemførelsen af denne afgørelse på grundlag af regelmæssige rapporter, som udarbejdes af ISU. Disse rapporter danner udgangspunkt for Rådets evaluering. Kommissionen forelægger oplysninger om de finansielle aspekter af gennemførelsen af denne afgørelse.
Artikel 5
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Den udløber 24 måneder efter datoen for indgåelsen af den i artikel 3, stk. 3, nævnte finansieringsaftale eller seks måneder efter datoen for ikrafttræden, hvis der ikke er indgået nogen finansieringsaftale inden for denne periode.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. november 2012.