РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1257/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 118, първа алинея от него,
като взеха предвид Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 г. за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (1),
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Създаването на правни условия, даващи възможност на предприятията да приспособят дейностите си по производството и дистрибуцията на продукти отвъд националните граници и осигуряващи им по-голям избор и възможности, допринася за постигането на целите, установени в член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз. Единната патентна закрила в рамките на вътрешния пазар или поне в значителна част от него следва да бъде част от правните инструменти, с които разполагат предприятията.
(2)
Съгласно член 118, първа алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) мерките, които се приемат в рамките на създаването и функционирането на вътрешния пазар, следва да включват осигуряването на единна патентна закрила в целия Съюз и въвеждането на централизирани режими за издаване на разрешения, координация и контрол на равнището на Съюза.
(3)
На 10 март 2011 г. Съветът прие Решение 2011/167/ЕС за разрешаване на засилено сътрудничество между Белгия, България, Чешката република, Дания, Германия, Естония, Ирландия, Гърция, Франция, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Унгария, Малта, Нидерландия, Австрия, Полша, Португалия, Румъния, Словения, Словакия, Финландия, Швеция и Обединеното кралство (наричани по-нататък „участващите държави-членки“) в областта на създаването на единна патентна закрила.
(4)
Единната патентна закрила ще насърчи научния и технически прогрес и функционирането на вътрешния пазар, като направи достъпа до патентната система по-лесен, по-евтин и сигурен от правна гледна точка. Тя също така ще подобри равнището на патентна закрила, като даде възможност за получаване на единна патентна закрила на териториите на участващите държави-членки и премахне разходите и усложненията, с които се сблъскват предприятията в целия Съюз. Единната патентна закрила следва да се предоставя на притежателите на европейски патент както от участващите държави-членки, така и от други държави, независимо от тяхното гражданство, място на пребиваване или място на установяване.
(5)
С Конвенцията за издаване на Европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. (наричана по-нататък „Европейската патентна конвенция“), бе създадена Европейската патентна организация, която бе натоварена със задачата да издава европейски патенти. Тази задача се изпълнява от Европейското патентно ведомство (наричано по-нататък „ЕПВ“). Издаваните от ЕПВ европейски патенти следва, при искане от страна на патентопритежателя, да се ползват с единно действие съгласно настоящия регламент в участващите държави-членки. Такива патенти по-нататък се означават като „европейски патенти с единно действие“.
(6)
В съответствие с част девета от Европейската патентна конвенция група от договарящи страни по Европейската патентна конвенция могат да предвидят издадените за тези държави европейски патенти да имат единно действие. Настоящият регламент представлява специално споразумение по смисъла на член 142 от Европейската патентна конвенция, договор за регионални патенти по смисъла на член 45, алинея 1 от Договора за патентно коопериране от 19 юни 1970 г., последно изменен на 3 февруари 2001 г., и специално споразумение по смисъла на член 19 от Конвенцията за закрила на индустриалната собственост, подписана в Париж на 20 март 1883 г. и последно изменена на 28 септември 1979 г.
(7)
Единната патентна закрила следва да бъде постигната, като се осигури единно действие на европейските патенти на етапа след издаването им съгласно настоящия регламент и по отношение на участващите държави-членки. Основната характеристика на европейските патенти с единно действие следва да бъде техният единен характер, т.е. да осигуряват единна закрила и да имат едно и също действие в участващите държави-членки. Следователно всеки европейски патент с единно действие следва да бъде ограничаван, прехвърлян или обявяван за недействителен, или действието му да се прекратява само по отношение на всички участващи държави-членки. Европейски патент с единно действие следва да може да бъде лицензиран за цялата или за част от територията на участващите държави-членки. С цел да се гарантира еднакъв материалноправен обхват на закрилата, която се предоставя чрез единната патентна закрила, единствено европейските патенти, които са издадени за участващите държави-членки с еднакъв набор от претенции, следва да се ползват от единно действие. На последно място, единното действие, предоставено на европейски патент, следва да има акцесорен характер и следва да се счита, че не се е породило, доколкото основният европейски патент е бил обявен за недействителен или ограничен.
(8)
В съответствие с общите принципи на патентното право и с член 64, параграф 1 от Европейската патентна конвенция единната патентна закрила следва да има обратно действие в участващите държави-членки, считано от датата на публикуване на съобщението за издаване на европейския патент в Европейския патентен бюлетин. При пораждане на действието на единната патентна закрила участващите държави-членки следва да гарантират, че европейският патент се счита за непородил действие като национален патент на тяхната територия, за да се избегне двойната патентна закрила.
(9)
Европейският патент с единно действие следва да предоставя на своя притежател правото да забрани на всяко трето лице да извършва действия, срещу които патентът осигурява закрила. Това следва да се постигне чрез създаването на Единен патентен съд. По въпросите, които не попадат в приложното поле на настоящия регламент или на Регламент (ЕС) № 1260/2012 на Съвета от 17 декември 2012 г. за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила по отношение на приложимите правила за превод (3), следва да се прилагат разпоредбите на Европейската патентна конвенция, Споразумението за Единен патентен съд, включително разпоредбите от него, с които се определя обхватът на правото и неговите ограничения, както и националното право, включително разпоредбите на международното частно право.
(10)
Задължителните лицензии за европейските патенти с единно действие следва да се уреждат от правото на участващите държави-членки по отношение на съответните им територии.
(11)
В доклада си относно действието на настоящия регламент Комисията следва да направи оценка на действието на приложимите ограничения и при необходимост, да направи подходящи предложения, като отчита приноса на патентната система за иновациите и техническия прогрес, законните интереси на трети лица и първостепенните обществени интереси. Споразумението за Единен патентен съд не е пречка Европейският съюз да упражнява правомощията си в тази област.
(12)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз принципът на изчерпване на правата следва да се прилага и по отношение на европейските патентни с единно действие. Следователно правата, които се предоставят с европейския патент с единно действие, не следва да се разпростират и върху действия, отнасящи се до закриляния с патента продукт, които се извършват в рамките на териториите на участващите държави-членки, след като този продукт е пуснат на пазара в Съюза от патентопритежателя.
(13)
Приложимият режим за вреди следва да се урежда от правото на участващите държави-членки, по-специално от разпоредбите за изпълнение на член 13 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (4).
(14)
Като обект на собственост даден европейски патент с единно действие следва да бъде разглеждан в своята цялост и във всички участващи държави-членки като национален патент на участващата държава-членка, определена въз основа на конкретни критерии като мястото на пребиваване, основното място на стопанска дейност или мястото на стопанска дейност на заявителя.
(15)
С цел да се насърчи и улесни използването за стопански цели на изобретенията, които са закриляни с европейски патенти с единно действие, притежателят на съответния патент следва да може да предлага лицензирането му срещу подходяща насрещна престация. За тази цел патентопритежателят следва да може да подаде до ЕПВ декларация, че е готов да предостави лиценз срещу подходяща насрещна престация. В този случай патентопритежателят следва да се ползва от намаление на таксите за поддържане, считано от момента получаване на декларацията от страна на ЕПВ.
(16)
Групата държави-членки, които прилагат разпоредбите от част девета от Европейската патентна конвенция, може да възлага на ЕПВ задачи и да създаде специален комитет към Административния съвет на Европейската патентна организация („специалният комитет“).
(17)
Участващите държави-членки следва да възложат на ЕПВ определени административни задачи, свързани с европейските патенти с единно действие, по-специално по отношение на разглеждането на исканията за единно действие, вписването на единно действие и на всяко ограничаване, лицензия, прехвърляне, обявяване на недействителност или прекратяване на действието на европейски патенти с единно действие, събирането и разпределението на таксите за поддържане, публикуването на преводите с информационна цел по време на преходен период и управлението на компенсаторната схема за възстановяване на разходите за превод, направени от заявителите, подали заявки за европейски патент, на език, различен от един от официалните езици на ЕПВ.
(18)
В рамките на специалния комитет участващите държави-членки следва да осигурят управлението и надзора на дейностите по изпълнение на задачите, възложени на ЕПВ от участващите държави-членки, да гарантират подаването на искания за единно действие в ЕПВ в срок от един месец от датата на публикуване на съобщението за издаване в Европейския патентен бюлетин, както и да гарантират, че тези искания се подават на езика на производството пред ЕПВ, придружени от превода, предписан през определен преходен период от Регламент (ЕС) № 1260/2012. Участващите държави-членки следва също така да осигурят определянето, в съответствие с правилата за гласуване, предвидени в член 35, алинея 2 от Европейската патентна конвенция, на размера на таксите за поддържане и дела от разпределението на таксите за поддържане съгласно критериите, установени в настоящия регламент.
(19)
Патентопритежателите следва да заплащат еднократна годишна такса за поддържане на европейските патенти с единно действие. Таксите за поддържане следва да се увеличават прогресивно през целия срок на патентната закрила и, заедно с таксите, дължими на Европейската патентна организация на етапа преди издаване на патента, следва да покриват всички разходи, свързани с издаването на европейския патент и с администрирането на единната патентна закрила. Размерът на таксите за поддържане следва да бъде определен с оглед на целта да се улеснят иновациите и да се насърчи конкурентоспособността на европейските предприятия, като се отчита положението на специфични образувания като малките и средните предприятия, например под формата на по-ниски такси. Той следва да отразява също така големината на пазара, обхванат от патента, и да бъде съпоставим с размера на националните такси за поддържане на средностатистически европейски патент с действие в участващите държави-членки към момента на първоначалното определяне на размера на таксите за поддържане.
(20)
Следва да се определят подходящият размер и разпределението на таксите за поддържане, за да се гарантира във връзка с единната патентна закрила, че всички разходи за изпълнението на задачите, възложени на ЕПВ, ще бъдат изцяло покрити със средства, получени от европейски патенти с единно действие, както и че приходите от таксите за поддържане, заедно с таксите, дължими на Европейската патентна организация по време на етапа преди издаването на патента, осигуряват балансиран бюджет на Европейската патентна организация.
(21)
Таксите за поддържане следва да се заплащат на Европейската патентна организация. ЕПВ следва да задържа определена част от сумата, за да покрие разходите, възникнали за ЕПВ при изпълнението на задачите във връзка с единната патентна закрила в съответствие с член 146 от Европейската патентна конвенция. Останалата част следва да се разпределя между участващите държави-членки и да се използва за цели, свързани с патентите. Делът от разпределението следва да се определя въз основа на справедливи, обективни и относими критерии, а именно равнището на патентна активност и големината на пазара, като следва да се гарантира минимална сума, която да бъде разпределена на всяка участваща държава-членка, за да се запази балансирано и устойчиво функциониране на системата. Разпределението следва да осигури компенсация за това, че нейният официален език е различен от един от официалните езици на ЕПВ, че има непропорционално ниско равнище на патентна активност, установено въз основа на Сравнителния доклад за иновациите в Европа, и/или че относително отскоро е член на Европейската патентна организация.
(22)
Засиленото партньорство между ЕПВ и централните ведомства по индустриална собственост на държавите-членки следва да позволи на ЕПВ редовно да използва, когато е целесъобразно, резултатите от всяко проучване, извършено от централните ведомства по индустриална собственост по заявка за национален патент, посочена като приоритетна в последваща заявка за европейски патент. Всички централни ведомства по индустриална собственост, в това число онези, които не извършват проучвания в хода на националната процедура по издаване на патенти, могат да имат важна роля в рамките на засиленото партньорство, като, наред с другото, предоставят консултации и помощ на възможни заявители на патенти, по-специално на малки и средни предприятия, като приемат заявки, като препращат заявките към ЕПВ и като разпространяват патентна информация.
(23)
Настоящият регламент се допълва от Регламент (ЕС) № 1260/2012, приет от Съвета в съответствие с член 118, втора алинея ДФЕС.
(24)
Компетентността по отношение на европейските патенти с единно действие следва да се установи и уреди чрез инструмент за създаване единна система за разглеждане на патентни спорове във връзка с европейските патенти и европейските патенти с единно действие.
(25)
Създаването на Единен патентен съд, който да разглежда дела относно европейския патент с единно действие, е от решаващо значение за осигуряване на нормалното действие на патента, последователността на съдебната практика и, съответно - правната сигурност, както и икономическата ефективност за патентопритежателите. Следователно от първостепенно значение е участващите държави-членки да ратифицират Споразумението за Единния патентен съд в съответствие с националните си конституционни и парламентарни процедури и да предприемат необходимите стъпки, така че този съд да започне работа в най-кратки срокове.
(26)
Настоящият регламент не следва да засяга правата на участващите държави-членки да издават национални патенти и не следва да заменя законодателството на участващите държави-членки в областта на патентите. Следва да се запази правото на заявителите на патент да избират национален патент, европейски патент с единно действие, европейски патент с действие в една или повече договарящи страни по Европейската патентна конвенция или европейски патент с единно действие, който освен това е валиден в една или повече договарящи страни по Европейската патентна конвенция, които не са сред участващите държави-членки.
(27)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно създаването на единна патентна закрила, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на настоящия регламент, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки, когато е целесъобразно - чрез засилено сътрудничество, в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. С настоящият регламент се осъществява засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила, разрешено с Решение 2011/167/ЕС.
2. Настоящият регламент представлява специално споразумение по смисъла на член 142 от Конвенцията за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. („Европейска патентна конвенция“).
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„участваща държава-членка“ означава държава-членка, която към момента на подаване на искане за единно действие съгласно член 9 участва в засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила съгласно Решение 2011/167/ЕС или съгласно решение, прието в съответствие с член 331, параграф 1, втора или трета алинея ДФЕС;
б)
„европейски патент“ означава патент, издаден от Европейското патентно ведомство (ЕПВ) съгласно правилата и процедурите, установени в Европейската патентна конвенция;
в)
„европейски патент с единно действие“ означава европейски патент, който се ползва с единно действие в участващите държави-членки съгласно настоящия регламент;
г)
„Регистър на европейските патенти“ означава регистърът, който се води от ЕПВ съгласно член 127 от Европейската патентна конвенция;
д)
„Регистър за единна патентна закрила“ означава регистърът, който е част от Регистъра на европейските патенти и в който се вписва единното действие, както и всяко ограничаване, лицензия, прехвърляне, обявяване на недействителност или прекратяване на действието на европейски патент с единно действие;
е)
„Европейски патентен бюлетин“ означава периодичното издание, предвидено в член 129 от Европейската патентна конвенция.
Член 3
Европейски патент с единно действие
1. Европейски патент с еднакъв набор от претенции по отношение на всички участващи държави-членки, се ползва от единно действие в участващите държави-членки, при условие че неговото единно действие е било вписано в Регистъра за единна патентна закрила.
Европейски патент с различни претенции за различните участващи държави-членки, не се ползва с единно действие.
2. Европейският патент с единно действие има единен характер. Той осигурява единна закрила и има едно и също действие във всички участващи държави-членки.
Той може да бъде ограничаван, прехвърлян, обявяван за недействителен или действието му да бъде прекратявано само по отношение на всички участващи държави-членки.
Той може да бъде лицензиран по отношение на цялата или на част от територията на участващите държави-членки.
3. Счита се, че единното действие на европейския патент не се е породило, в степента, в която европейският патент е бил обявен за недействителен или ограничен.
Член 4
Дата на пораждане на действие
1. Европейският патент с единно действие поражда действие в участващите държави-членки на датата на публикуване от ЕПВ на съобщението за издаването на европейския патент в Европейския патентен бюлетин.
2. Участващите държави-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато единното действие на даден европейски патент е било вписано и се разпростира на тяхната територия, същият европейски патент не поражда действие като национален патент на тяхната територия към датата на публикуване на съобщението за издаването в Европейския патентен бюлетин.
ГЛАВА II
ПОСЛЕДИЦИ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАТЕНТ С ЕДИННО ДЕЙСТВИЕ
Член 5
Единна закрила
1. Европейският патент с единно действие дава на своя притежател правото да забрани на трети лица да извършват действия, срещу които патентът осигурява закрила, на цялата територия на участващите държави-членки, в които патентът има единно действие, при спазване на приложимите ограничения.
2. Обхватът на това право и неговите ограничения са еднакви във всички участващи държави-членки, в които патентът има единно действие.
3. Действията, срещу които патентът осигурява закрила, посочени в параграф 1, и приложимите ограничения се определят от правото, приложимо към европейските патенти с единно действие в участващата държава-членка, чието национално право е приложимо към европейския патент с единно действие като обект на собственост съгласно член 7.
4. В доклада си по член 16, параграф 1 Комисията прави оценка на действието на приложимите ограничения и, при необходимост, прави подходящи предложения.
Член 6
Изчерпване на правата, предоставени от европейски патент с единно действие
Правата, предоставени от европейския патент с единно действие, не се разпростират върху действия, които се отнасят до закриляния с патента продукт, извършени в участващите държави-членки, в които съответният патент има единно действие, след пускането на продукта на пазара в Съюза от патентопритежателя или с неговото съгласие, освен ако патентопритежателят има основателни причини да се противопостави на последващата търговия с продукта.
ГЛАВА III
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАТЕНТ С ЕДИННО ДЕЙСТВИЕ КАТО ОБЕКТ НА СОБСТВЕНОСТ
Член 7
Третиране на европейския патент с единно действие като национален патент
1. Европейският патент с единно действие, като обект на собственост, се счита в своята цялост и във всички участващи държави-членки за национален патент на участващата държава-членка, в която съответният патент има единно действие и в която съгласно Регистъра на европейските патенти:
а)
се намира мястото на пребиваване или основното място на стопанска дейност на заявителя към датата на подаване на заявката за европейски патент; или
б)
когато буква а) не се прилага - заявителят е имал място на стопанска дейност към датата на подаване на заявката за европейски патент.
2. Когато две или повече лица са вписани в Регистъра на европейските патенти като съзаявители, параграф 1, буква а) се прилага за съзаявителя, който е вписан първи. Когато това не е възможно, параграф 1, буква а) се прилага за следващия посочен съзаявител по реда на вписване. Когато параграф 1, буква а) не се прилага за нито един от съзаявителите, се прилага съответно параграф 1, буква б).
3. Когато мястото на пребиваване, основното място на стопанска дейност или мястото на стопанска дейност на нито един от съзаявителите не се намира в участваща държава-членка, в която съответният патент има единно действие, за целите на параграф 1 или 2 европейският патент с единно действие, като обект на собственост, се третира в своята цялост и във всички участващи държави-членки като национален патент на държавата, в която се намира седалището на Европейската патентна организация в съответствие с член 6, параграф 1 от Европейската патентна конвенция.
4. Придобиването на право не може да зависи от вписване в национален патентен регистър.
Член 8
Лицензионна готовност
1. Притежателят на европейски патент с единно действие може да подаде до ЕПВ декларация, че е готов да разреши на всяко лице да използва изобретението като лицензополучател срещу подходяща насрещна престация.
2. Лицензията, получена съгласно настоящия регламент, се счита за договорна лицензия.
ГЛАВА IV
ИНСТИТУЦИОНАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 9
Административни задачи в рамките на Европейската патентна организация
1. Участващите държави-членки възлагат, по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, на ЕПВ следните задачи, които се изпълняват в съответствие с вътрешния правилник на ЕПВ:
а)
административно обслужване на исканията за единно действие на притежатели на европейски патенти;
б)
включване на Регистъра за единна патентна закрила в Регистъра на европейските патенти и административно обслужване на Регистъра за единна патентна закрила;
в)
приемане и вписване на декларации за лицензиране по член 8, тяхното оттегляне и лицензионни ангажименти, поети от притежателя на европейския патент с единно действие в международни органи по стандартизация;
г)
публикуване на преводите, посочени в член 6 от Регламент (ЕС) № 1260/2012, през посочения в същия член преходен период;
д)
събиране и управление на таксите за поддържане на европейски патенти с единно действие за годините след годината, в която съобщението за издаването му е публикувано в Европейския патентен бюлетин; събиране и управление на допълнителни такси за забавено плащане на такси за поддържане, когато забавеното плащане е направено в рамките на шест месеца от падежа, както и разпределение на част от събраните такси за поддържане в полза на участващите държави-членки;
е)
управление на компенсаторната схема за възстановяване на разходите за превод, посочена в член 5 от Регламент (ЕС) № 1260/2012;
ж)
гарантиране, че исканията за единно действие се подават от притежателя на европейски патент на езика на производството по смисъла на член 14, алинея 3 от Европейската патентна конвенция най-късно един месец след публикуване на съобщението за издаването в Европейския патентен бюлетин; както и
з)
гарантиране, че единното действие се отбелязва в Регистъра за единна патентна закрила, когато е било подадено искане за единно действие и по време на преходния период, предвиден в член 6 от Регламент (ЕС) № 1260/2012, че искането е било представено заедно с преводите, посочени в същия член, както и че ЕПВ бива уведомено за всякакви ограничавания, лицензии, прехвърляния и случаи на обявяване на недействителност на европейски патенти с единно действие.
2. Участващите държави-членки гарантират спазването на настоящия регламент при изпълнението на международните задължения, които са поели с Европейската патентна конвенция, и си сътрудничат за тази цел. В качеството си на договарящи страни по Европейската патентна конвенция участващите държави-членки гарантират управлението и надзора на дейностите по изпълнение на задачите по параграф 1 от настоящия член и осигуряват определянето на размера на таксите за поддържане съгласно член 12 от настоящия регламент и определянето на дела от разпределението на таксите за поддържане съгласно член 13 от настоящия регламент.
За тази цел те създават специален комитет към Административния съвет на Европейската патентна организация (наричан по-нататък „специалният комитет“) по смисъла на член 145 от Европейската патентна конвенция.
Специалният комитет се състои от представителите на участващите държави-членки и един представител на Комисията в качеството му на наблюдател, както и от техните заместници, които ги представляват в тяхно отсъствие. Членовете на специалния комитет могат да бъдат подпомагани от съветници или експерти.
Специалният комитет взема решения, като отчита надлежно позицията на Комисията и като спазва правилата, установени в член 35, алинея 2 от Европейската патентна конвенция.
3. Участващите държави-членки осигуряват ефективна правна защита пред компетентен съд на една или няколко участващи държави-членки срещу решения, взети от ЕПВ при изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
ГЛАВА V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 10
Принцип относно разходите
Разходите, направени от ЕПВ при изпълнение на допълнителните задачи, възложени му по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, от участващите държави-членки, се покриват от таксите, събрани от европейските патенти с единно действие.
Член 11
Такси за поддържане
1. Патентопритежателите заплащат на Европейската патентна организация такси за поддържане на европейските патенти с единно действие и допълнителни такси за забавено плащане. Тези такси са дължими за годините след годината, в която в Регистъра на европейските патенти е публикувано съобщението за издаването на европейски патент, който се ползва с единно действие.
2. Действието на европейския патент с единно действие се прекратява, ако таксата за поддържане и, когато е приложимо, някоя от допълнителните такси не е платена навреме.
3. Таксите за поддържане, дължими след получаване на декларацията, посочена в член 8, параграф 1, се намаляват.
Член 12
Размер на таксите за поддържане
1. Таксите за поддържане на европейски патенти с единно действие са:
а)
прогресивно нарастващи през целия срок на единната патентна закрила;
б)
достатъчни за покриване на всички разходи, свързани с издаването на европейския патент и администрирането на единната патентна закрила; и
в)
достатъчни, заедно с таксите, които се заплащат на Европейската патентна организация на етапа преди издаването, за да се гарантира балансиран бюджет на Европейската патентна организация.
2. Размерът на таксите за поддържане се определя при отчитане, наред с останалото, на положението на специфични образувания като малките и средните предприятия с цел:
а)
да се улеснят иновациите и да се насърчи конкурентоспособността на европейските предприятия;
б)
да се отчете големината на пазара, обхванат от патента; както и
в)
да е съпоставим с размера на националните такси за поддържане на средностатистически европейски патент, който поражда действие в участващите държави-членки към момента на първоначално определяне на размера на таксите за поддържане.
3. С оглед постигане на целите, установени в настоящата глава, се определя размер на таксите за поддържане, който:
а)
е равностоен на размера на таксите за поддържане, заплащани за средното географско покритие на действащи европейски патенти;
б)
отразява степента на поддържане на действащи европейски патенти;
в)
отразява броя на исканията за единно действие.
Член 13
Разпределение
1. ЕПВ задържа 50 процента от таксите за поддържане по член 11, платени за европейски патенти с единно действие. Останалата част от сумата се разпределя на участващите държави-членки в съответствие с дела от разпределението на таксите за поддържане, определен съгласно член 9, параграф 2.
2. За да се постигнат целите, установени в настоящата глава, делът от разпределението на таксите за поддържане между участващите държави-членки се определя въз основа на следните справедливи, обективни и относими критерии:
а)
брой на заявките за патенти;
б)
големината на пазара, като при това се гарантира минимална сума, която да бъде разпределена на всяка участваща държава-членка,
в)
компенсация за участващите държави-членки с:
i)
официален език, различен от един от официалните езици на ЕПВ,
ii)
непропорционално ниско равнище на патентна активност, и/или
iii)
относително скорошно членство в Европейската патентна организация.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 14
Сътрудничество между Комисията и ЕПВ
Комисията установява посредством работно споразумение тясно сътрудничество с ЕПВ в областите на приложение на настоящия регламент. Това сътрудничество включва редовен обмен на мнения относно действието на работното споразумение и по-специално по въпроса за таксите за поддържане и въздействието им върху бюджета на Европейската патентна организация.
Член 15
Прилагане на правото в областта на конкуренцията и на нелоялната конкуренция
Настоящият регламент не засяга прилагането на правото в областта на конкуренцията и на нелоялната конкуренция.
Член 16
Доклад за действието на настоящия регламент
1. Най-късно три години след датата на пораждане на действие на първия европейски патент с единно действие и на всеки пет години след това Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за действието на настоящия регламент и при необходимост прави подходящи предложения за изменението му.
2. Комисията редовно представя на Европейския парламент и на Съвета доклади за действието на таксите за поддържане, посочени в член 11, като отделя особено внимание на спазването на член 12.
Член 17
Уведомления от страна на участващите държави-членки
1. До началната дата на прилагане на настоящия регламент участващите държави-членки уведомяват Комисията относно мерките, приети в съответствие с член 9.
2. Всяка участваща държава-членка уведомява Комисията за мерките, приети в съответствие с член 4, параграф 2, до началната дата на прилагане на настоящия регламент или в случай на участваща държава-членка, в която Единният патентен съд няма изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към началната дата на прилагане на настоящия регламент, до датата, от която Единният патентен съд получи такава изключителна компетентност в тази участваща държава-членка.
Член 18
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от по-късната от следните дати: 1 януари 2014 г. или датата на влизане в сила на Споразумението за Единен патентен съд („Споразумението“).
Чрез дерогация от член 3, параграфи 1 и 2 и член 4, параграф 1 европейски патент, за който е вписано единно действие в Регистъра за единна патентна закрила, има единно действие единствено в тези участващи държави-членки, в които Единният патентен съд има изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към датата на вписването.
3. Всяка участваща държава-членка уведомява Комисията за ратифицирането на споразумението в момента на депозиране на своя документ за ратификация. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз датата на влизане в сила на споразумението и списък на държавите-членки, ратифицирали споразумението към датата на влизането му в сила. Впоследствие Комисията актуализира редовно списъка на участващите държави-членки, ратифицирали споразумението, и публикува актуализирания списък в Официален вестник на Европейския съюз.
4. Участващите държави-членки осигуряват въвеждането на мерките, предвидени в член 9, до началната дата на прилагане на настоящия регламент.
5. Всяка участваща държава-членка гарантира, че мерките, посочени в член 4, параграф 2, са въведени до началната дата на прилагане на настоящия регламент или, в случай на участваща държава-членка, в която Единният патентен съд няма изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към началната дата на прилагане на настоящия регламент, до датата, от която Единният патентен съд получи такава изключителна компетентност в тази участваща държава-членка.
6. Единна патентна закрила може да бъде поискана за всеки европейски патент, издаден на началната дата на прилагане на настоящия регламент или след това.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в участващите държави-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1257/2012
af 17. december 2012
om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 118, stk. 1,
under henvisning til Rådets afgørelse 2011/167/EU af 10. marts 2011 om bemyndigelse til et forstærket samarbejde om indførelse af beskyttelse af et enhedspatent (1),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Indførelse af de retlige betingelser, der gør det muligt for virksomheder at tilpasse deres produktion og distribution af varer på tværs af landegrænserne, og som giver dem flere valg og muligheder, bidrager til at nå Unionens mål, jf. artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. En ensartet patentbeskyttelse i det indre marked eller i det mindste en betydelig del heraf bør være et af de retlige instrumenter, som virksomhederne har til rådighed.
(2)
I henhold til artikel 118, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) fastsættes der som led i det indre markeds oprettelse og funktion bl.a. foranstaltninger for at sikre en ensartet patentbeskyttelse i Unionen samt indførelse af centraliserede tilladelses-, koordinations- og kontrolordninger på EU-niveau.
(3)
Den 10. marts 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/167/EU om bemyndigelse til et forstærket samarbejde mellem Belgien, Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Danmark, Tyskland, Estland, Irland, Grækenland, Frankrig, Cypern, Letland, Litauen, Luxembourg, Ungarn, Malta, Nederlandene, Østrig, Polen, Portugal, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige (herefter benævnt »deltagende medlemsstater«) om indførelse af enhedspatentbeskyttelse.
(4)
Enhedspatentbeskyttelse vil fremme videnskabelige og teknologiske fremskridt og det indre markeds funktion ved at gøre adgangen til patentsystemet nemmere, billigere og retssikkert. Den vil også forbedre patentbeskyttelsen ved at gøre det muligt at opnå en ensartet patentbeskyttelse i de deltagende medlemsstater og spare penge og besvær for virksomheder i Unionen. Systemet bør være tilgængeligt for indehavere af et europæisk patent, både fra de deltagende medlemsstater og fra andre stater uanset deres nationalitet, bopæl eller hjemsted.
(5)
Den Europæiske Patentorganisation er oprettet ved konventionen om meddelelse af europæiske patenter af 5. oktober 1973, som ændret den 17. december 1991 og den 29. november 2000 (herefter benævnt »EPK«), hvorved den fik til opgave at meddele europæiske patenter. Denne opgave udføres af Den Europæiske Patentmyndighed (herefter benævnt »EPO«). Et europæisk patent, der meddeles af EPO, bør efter anmodning fra patenthaveren have ensartet retsvirkning i henhold til denne forordning i de deltagende medlemsstater. Et sådant patent betegnes i det følgende som et »europæisk patent med ensartet retsvirkning«.
(6)
I henhold til afdeling IX i EPK kan en gruppe kontraherende stater i EPK beslutte, at europæiske patenter, der meddeles for disse stater, har enhedskarakter. Denne forordning udgør en særlig overenskomst, jf. artikel 142 i EPK, en traktat om regionale patenter, jf. artikel 45, stk. 1, i patentsamarbejdstraktaten af 19. juni 1970, senest ændret den 3. februar 2001, og en særlig aftale, jf. artikel 19 i konventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret, undertegnet i Paris den 20. marts 1883 og senest ændret den 28. september 1979.
(7)
Enhedspatentbeskyttelse bør opnås ved at give ensartet retsvirkning til europæiske patenter i eftermeddelelsesfasen i henhold til denne forordning og i forhold til alle de deltagende medlemsstater. Den vigtigste egenskab ved et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør være dets enhedskarakter, dvs. at det giver en ensartet beskyttelse og har ens retsvirkning i alle de deltagende medlemsstater. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør derfor kun begrænses, overføres eller kendes ugyldigt eller ophøre med virkning for alle deltagende medlemsstater. Det bør være muligt, at et europæisk patent med ensartet retsvirkning gøres til genstand for en licensaftale med virkning for hele eller dele af de deltagende medlemsstaters områder. For at sikre en ensartet materiel beskyttelse på grundlag af enhedspatentbeskyttelse bør ensartet retsvirkning kun gælde for europæiske patenter, som er blevet meddelt for alle de deltagende medlemsstater med de samme patentkrav, der er omfattet af ensartet retsvirkning. Endelig bør den ensartede retsvirkning, der tillægges et europæisk patent, være af accessorisk karakter og anses for ikke at være opstået i det omfang, det grundlæggende europæiske patent er blevet kendt ugyldigt eller begrænset.
(8)
Enhedspatentbeskyttelsen bør i henhold til de almindelige patentretlige grundsætninger og artikel 64, stk. 1, i EPK have tilbagevirkende kraft i de deltagende medlemsstater fra datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen af et europæisk patent i Den Europæiske Patenttidende. Når enhedspatentbeskyttelsen træder i kraft, bør de deltagende medlemsstater sikre, at det europæiske patent ikke anses for at have fået retsvirkning på deres område som et nationalt patent, for at undgå enhver overlapning af patentbeskyttelse.
(9)
Det europæiske patent med ensartet retsvirkning bør give patenthaveren ret til at forhindre enhver tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod. Dette bør sikres ved oprettelse af en fælles patentdomstol. Bestemmelserne i EPK, i aftalen om en fælles patentdomstol, herunder de bestemmelser, der definerer omfanget af retten til at forhindre tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod, og denne rets begrænsninger, og i national ret, herunder internationale privatretlige regler, bør finde anvendelse i sager, der ikke er omfattet af denne forordning eller af Rådets forordning (EU) nr. 1260/2012 af 17. december 2012 om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse for så vidt angår gældende oversættelsesordninger (3).
(10)
Tvangslicens i forbindelse med europæiske patenter med ensartet retsvirkning bør reguleres af lovgivningen i de deltagende medlemsstater for så vidt angår deres respektive områder.
(11)
I sin rapport om, hvorledes denne forordning fungerer, bør Kommissionen evaluere, hvordan de gældende begrænsninger fungerer, og om nødvendigt fremsætte passende forslag under hensyntagen til patentsystemets bidrag til innovation og teknologiske fremskridt, tredjeparters legitime interesser og væsentlige samfundsinteresser. Aftalen om en fælles patentdomstol er ikke til hinder for, at Den Europæiske Union udøver sine beføjelser på dette område.
(12)
I overensstemmelse med Den Europæiske Unions Domstols praksis bør princippet om konsumption af rettigheder også finde anvendelse på europæiske patenter med ensartet retsvirkning. De rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, bør derfor ikke udvides til at omfatte handlinger vedrørende det produkt, der er omfattet af patentet, og som udføres i de deltagende medlemsstater, efter at patenthaveren har bragt produktet i omsætning i Unionen.
(13)
Den ordning, der finder anvendelse på erstatning, bør være underlagt de deltagende medlemsstaters lovgivning, især bestemmelserne til gennemførelse af artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (4).
(14)
Et europæisk patent med ensartet retsvirkning bør som genstand for ejendomsret behandles i sin helhed og i samtlige deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den deltagende medlemsstat, der fastlægges i overensstemmelse med specifikke kriterier, som f.eks. ansøgerens bopæl, hovedforretningssted eller forretningssted.
(15)
For at fremme og lette den økonomiske udnyttelse af en opfindelse, der er beskyttet af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, bør patenthaveren være i stand til mod passende vederlag at tilbyde licens til sit patent. Patenthaveren bør til dette formål kunne indgive en erklæring til EPO om, at den pågældende er villig til at meddele en licens mod passende vederlag. Patenthaveren bør i så fald kunne opnå en reduktion af fornyelsesgebyrerne efter EPO's modtagelse af en sådan erklæring.
(16)
Gruppen af medlemsstater, der gør brug af bestemmelserne i afdeling IX i EPK, kan tildele EPO opgaver og oprette en særlig komité inden for Administrationsrådet for Den Europæiske Patentorganisation (herefter benævnt »den særlige komité«).
(17)
De deltagende medlemsstater bør tildele EPO visse administrative opgaver vedrørende europæiske patenter med ensartet retsvirkning, særlig med hensyn til administrationen af anmodninger om ensartet retsvirkning, registreringen af ensartet retsvirkning og af enhver begrænsning, licens, overførelse, ugyldigkendelse eller ophør af europæiske patenter med ensartet retsvirkning, opkrævningen og fordelingen af fornyelsesgebyrer, offentliggørelsen af vejledende oversættelser i en overgangsperiode og administrationen af en godtgørelsesordning for refusion af oversættelsesomkostninger for ansøgere, der indgiver europæiske patentansøgninger på et andet sprog end et af EPO's officielle sprog.
(18)
Inden for rammerne af den særlige komité bør de deltagende medlemsstater sikre ledelse af og tilsyn med de aktiviteter, der er knyttet til de opgaver, som de deltagende medlemsstater har tildelt EPO, sikre, at anmodninger om ensartet retsvirkning indgives til EPO senest en måned efter datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen i Den Europæiske Patenttidende, og sikre, at disse anmodninger indgives på EPO's behandlingssprog sammen med den oversættelse, der i en overgangsperiode foreskrives i forordning (EU) nr. 1260/2012. De deltagende medlemsstater bør desuden, i overensstemmelse med afstemningsreglerne i artikel 35, stk. 2, i EPK, sikre fastsættelsen af fornyelsesgebyrernes størrelse og af nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne i overensstemmelse med kriterierne i nærværende forordning.
(19)
Patenthavere bør betale et enkelt årligt fornyelsesgebyr for et europæisk patent med ensartet retsvirkning. Fornyelsesgebyrerne bør være progressive i patentbeskyttelsesperioden, og de bør sammen med de gebyrer, der betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, dække alle omkostninger i forbindelse med meddelelsen af det europæiske patent og administrationen af enhedspatentbeskyttelsen. Fornyelsesgebyrernes størrelse bør fastsættes med henblik på at fremme innovation og øge konkurrenceevnen for europæiske virksomheder under hensyntagen til situationen for særlige enheder, såsom små og mellemstore virksomheder, f.eks. i form af lavere gebyrer. De bør også afspejle størrelsen af det marked, der er omfattet af patentet, og være af samme størrelsesorden som de nationale fornyelsesgebyrer for et gennemsnitligt europæisk patent, der får virkning i de deltagende medlemsstater på det tidspunkt, hvor fornyelsesgebyrernes størrelse første gang fastsættes.
(20)
Den passende størrelse og fordeling af fornyelsesgebyrer bør fastsættes med henblik på at sikre, at alle omkostninger i forbindelse med de opgaver, der er tildelt EPO i tilknytning til enhedspatentbeskyttelsen, fuldt ud dækkes af de ressourcer, der genereres af de europæiske patenter med ensartet retsvirkning, og at indtægterne fra fornyelsesgebyrerne, sammen med de gebyrer, der skal betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, sikrer et balanceret budget hos Den Europæiske Patentorganisation.
(21)
Fornyelsesgebyrer bør betales til Den Europæiske Patentorganisation. EPO bør tilbageholde et beløb til dækning af de omkostninger, der genereres hos EPO i forbindelse med udførelse af opgaver i tilknytning til enhedspatentbeskyttelsen, jf. artikel 146 i EPK. Det resterende beløb bør fordeles blandt de deltagende medlemsstater og anvendes til patentrelaterede formål. Fordelingsnøglen bør sammensættes på grundlag af retfærdige, rimelige og relevante kriterier, dvs. patentaktiviteternes omfang og markedets størrelse, og bør sikre, at der fordeles et vist minimumsbeløb til hver af de deltagende medlemsstater, for at systemet fortsat kan fungere på en afbalanceret og bæredygtig måde. Fordelingen bør give kompensation for at have et andet officielt sprog end et af EPO's officielle sprog, for at have en uforholdsmæssigt lav patentaktivitet, hvilket fastslås på grundlag af den europæiske resultattavle for innovation, og/eller for kun i relativt kort tid at have været medlem af Den Europæiske Patentorganisation.
(22)
Et styrket partnerskab mellem EPO og medlemsstaternes centrale myndigheder for industriel ejendomsret bør gøre det muligt for EPO, når det er relevant, regelmæssigt at gøre brug af resultaterne af alle søgninger foretaget af centrale myndigheder for industriel ejendomsret vedrørende en national patentansøgning, for hvilken der er begæret prioritet i en efterfølgende europæisk patentansøgning. Alle centrale myndigheder for industriel ejendomsret, herunder dem, der ikke foretager søgninger i løbet af en procedure for meddelelse af et nationalt patent, kan spille en vigtig rolle under det styrkede partnerskab, bl.a. ved at yde rådgivning og støtte til potentielle patentansøgere, især små og mellemstore virksomheder, ved at modtage ansøgninger, ved at fremsende ansøgninger til EPO samt ved at formidle patentinformation.
(23)
Denne forordning suppleres af forordning (EU) nr. 1260/2012, vedtaget af Rådet i medfør af artikel 118, stk. 2, i TEUF.
(24)
Domstolskompetencen for europæiske patenter med ensartet retsvirkning bør fastlægges og reguleres i henhold til et instrument, hvorved der indføres et fælles patentdomstolssystem for europæiske patenter og europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
(25)
For at sikre et velfungerende europæisk patent med ensartet retsvirkning, sammenhæng i retspraksis og dermed retssikkerhed, og omkostningseffektivitet for patenthavere, er det afgørende, at der etableres en fælles patentdomstol til behandling af sager om sådanne patenter. Det er derfor yderst vigtigt, at de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med deres nationale forfatningsmæssige og parlamentariske procedurer ratificerer aftalen om en fælles patentdomstol og tager de nødvendige skridt for, at denne domstol kan påbegynde sit arbejde så snart som muligt.
(26)
Denne forordning bør ikke berøre de deltagende medlemsstaters ret til at meddele nationale patenter og bør ikke erstatte de deltagende medlemsstaters patentlovgivning. Patentansøgere bør fortsat frit kunne vælge at ansøge om et nationalt patent, et europæisk patent med ensartet retsvirkning, et europæisk patent, der gælder i en eller flere kontraherende stater i EPK, eller et europæisk patent med ensartet retsvirkning, der desuden er valideret i en eller flere kontraherende stater i EPK, der ikke er blandt de deltagende medlemsstater.
(27)
Målet for denne forordning, nemlig indførelse af enhedspatentbeskyttelse, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af denne forordnings omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger, hvor det er relevant gennem forstærket samarbejde, i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
1. Ved denne forordning gennemføres et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse i henhold til bemyndigelsen i afgørelse 2011/167/EU.
2. Denne forordning udgør en særlig overenskomst, jf. artikel 142 i konventionen om meddelelse af europæiske patenter af 5. oktober 1973, som ændret den 17. december 1991 og den 29. november 2000 (i det følgende benævnt »EPK«).
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »deltagende medlemsstat«: en medlemsstat, der på tidspunktet for anmodningen om ensartet retsvirkning, jf. artikel 9, deltager i et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse i henhold til Rådets afgørelse 2011/167/EU, eller i henhold til en afgørelse, der er vedtaget i henhold til artikel 331, stk. 1, andet eller tredje afsnit, i TEUF
b) »europæisk patent«: et patent, der meddeles af Den Europæiske Patentmyndighed (herefter benævnt »EPO«) i henhold til reglerne og procedurerne i EPK
c) »europæisk patent med ensartet retsvirkning«: et europæisk patent, som i henhold til denne forordning har ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater
d) »europæisk patentregister«: det register, der føres af EPO i henhold til artikel 127 i EPK
e) »register for enhedspatentbeskyttelse«: register, der udgør en del af det europæiske patentregister, hvor den ensartede retsvirkning og enhver begrænsning, licens, overførelse, ugyldigkendelse eller ethvert ophør af et europæisk patent med ensartet retsvirkning registreres
f) »Den Europæiske Patenttidende«: den regelmæssigt udkommende publikation i henhold til artikel 129 i EPK.
Artikel 3
Europæisk patent med ensartet retsvirkning
1. Et europæisk patent, der meddeles med de samme patentkrav i alle de deltagende medlemsstater, har ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater, hvis dets ensartede retsvirkning er blevet registreret i registret for enhedspatentbeskyttelse.
Et europæisk patent, der er blevet meddelt med forskellige patentkrav for forskellige deltagende medlemsstater, har ikke ensartet retsvirkning.
2. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning har en enhedskarakter. Det giver ensartet beskyttelse og har ens retsvirkning i alle de deltagende medlemsstater.
Det kan kun begrænses, overføres eller kendes ugyldigt eller ophøre med virkning for alle de deltagende medlemsstater.
Det kan gøres til genstand for en licensaftale med virkning for hele eller dele af de deltagende medlemsstaters områder.
3. Et europæisk patents ensartede retsvirkning anses for ikke at være opstået, i det omfang det europæiske patent er blevet kendt ugyldigt eller begrænset.
Artikel 4
Dato for retsvirkning
1. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning får retsvirkning i de deltagende medlemsstater på datoen for EPO's offentliggørelse af bekendtgørelsen om meddelelsen af det europæiske patent i Den Europæiske Patenttidende.
2. De deltagende medlemsstater træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at et europæisk patent, når den ensartede retsvirkning af det pågældende patent er blevet registreret og er gældende for deres område, ikke anses for at have fået retsvirkning som et nationalt patent på deres område på datoen for offentliggørelsen af bekendtgørelsen om meddelelsen i Den Europæiske Patenttidende.
KAPITEL II
VIRKNINGER AF ET EUROPÆISK PATENT MED ENSARTET RETSVIRKNING
Artikel 5
Ensartet beskyttelse
1. Med forbehold af gældende begrænsninger giver det europæiske patent med ensartet retsvirkning patenthaveren ret til at forhindre enhver tredjemand i at foretage handlinger, som patentet beskytter mod, overalt på områderne i de deltagende medlemsstater, hvor det har ensartet retsvirkning.
2. Omfanget af denne ret og dens begrænsninger er det samme i samtlige deltagende medlemsstater, hvor patentet har ensartet retsvirkning.
3. De i stk. 1 omhandlede handlinger, som patentet beskytter mod, og de gældende begrænsninger er dem, som er defineret i den lovgivning, der finder anvendelse på europæiske patenter med ensartet retsvirkning i den deltagende medlemsstat, hvis nationale lovgivning finder anvendelse på det europæiske patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret i henhold til artikel 7.
4. Kommissionen evaluerer i sin rapport, jf. artikel 16, stk. 1, hvordan de gældende begrænsninger fungerer, og fremsætter om nødvendigt passende forslag.
Artikel 6
Konsumption af rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning
De rettigheder, der følger af et europæisk patent med ensartet retsvirkning, omfatter ikke handlinger, der angår et af patentet dækket produkt, og som udføres i de deltagende medlemsstater, hvor patentet har ensartet retsvirkning, efter at produktet er bragt i omsætning i Unionen af patenthaveren eller med dennes samtykke, medmindre patenthaveren har rimelig grund til at modsætte sig yderligere erhvervsmæssig udnyttelse af produktet.
KAPITEL III
ET EUROPÆISK PATENT MED ENSARTET RETSVIRKNING SOM GENSTAND FOR EJENDOMSRET
Artikel 7
Behandling af et europæisk patent med ensartet retsvirkning som et nationalt patent
1. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret behandles i sin helhed og i alle deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den deltagende medlemsstat, hvor patentet har ensartet retsvirkning, og hvor ansøgeren i henhold til det europæiske patentregister:
a)
havde sin bopæl eller sit hovedforretningssted på indleveringsdagen for ansøgningen om det europæiske patent, eller
b)
hvis litra a) ikke finder anvendelse, havde et forretningssted på indleveringsdagen for ansøgningen om det europæiske patent.
2. Er to eller flere personer indført i det europæiske patentregister som fælles ansøgere, gælder stk. 1, litra a), for den af de fælles ansøgere, der er nævnt først. Er dette ikke muligt, gælder stk. 1, litra a), for den næste i registret indførte fælles ansøger. Kan stk. 1, litra a), ikke anvendes på nogen af de fælles ansøgere, finder stk. 1, litra b), anvendelse.
3. Hvis ingen ansøger i henhold til stk. 1 eller 2 havde sin bopæl, sit hovedforretningssted eller et forretningssted i en deltagende medlemsstat, hvor patentet har ensartet retsvirkning, behandles det europæiske patent med ensartet retsvirkning som genstand for ejendomsret i sin helhed og i alle de deltagende medlemsstater som et nationalt patent fra den medlemsstat, hvor Den Europæiske Patentorganisation har sit hovedkvarter i henhold til artikel 6, stk. 1, i EPK.
4. Erhvervelsen af en rettighed må ikke være betinget af en eventuel indførelse i et nationalt patentregister.
Artikel 8
Licensrettigheder
1. Indehaveren af et europæisk patent med ensartet retsvirkning kan indlevere en skriftlig erklæring til EPO om, at vedkommende er villig til at tillade enhver at udnytte opfindelsen som licenshaver mod passende vederlag.
2. En licens, der opnås i henhold til denne forordning, behandles som en aftalt licens.
KAPITEL IV
INSTITUTIONELLE BESTEMMELSER
Artikel 9
Administrative opgaver inden for rammerne af Den Europæiske Patentorganisation
1. De deltagende medlemsstater tildeler, som omhandlet i artikel 143 i EPK, EPO følgende opgaver, som skal udføres i overensstemmelse med EPO's interne regler:
a)
at administrere anmodninger om ensartet retsvirkning fra indehavere af europæiske patenter
b)
at oprette registret for enhedspatentbeskyttelse inden for det europæiske patentregister og administrere registret for enhedspatentbeskyttelse
c)
at modtage og registrere erklæringer om licenser, jf. artikel 8, deres tilbagetrækning og licensforpligtelser, som indehaveren af det europæiske patent med ensartet retsvirkning har påtaget sig i internationale standardiseringsorganer
d)
at offentliggøre oversættelser, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1260/2012, i den i nævnte artikel anførte overgangsperiode
e)
at opkræve og administrere fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning for årene efter det år, i hvilket bekendtgørelsen af meddelelsen offentliggøres i Den Europæiske Patenttidende, at opkræve og administrere tillægsgebyrer i forbindelse med forsinket betaling af fornyelsesgebyrer, hvor sådan forsinket betaling sker inden for seks måneder efter forfaldsdatoen, samt at fordele en del af de opkrævede fornyelsesgebyrer til de deltagende medlemsstater
f)
at administrere godtgørelsesordningen for refusion af oversættelsesomkostninger for ansøgere, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1260/2012
g)
at sikre, at en anmodning om ensartet retsvirkning fra en indehaver af et europæisk patent indgives på behandlingssproget som defineret i artikel 14, stk. 3, i EPK senest en måned efter bekendtgørelsen om meddelelsen er offentliggjort i Den Europæiske Patenttidende, og
h)
at sikre, at den ensartede retsvirkning angives i registret for enhedspatentbeskyttelse, når der indgives en anmodning om ensartet retsvirkning, og i overgangsperioden, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1260/2012, er blevet indgivet sammen med oversættelserne som anført i den nævnte artikel, og at EPO underrettes om eventuelle begrænsninger, licenser, overførelser eller ugyldigkendelser af europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
2. De deltagende medlemsstater sikrer, at denne forordning overholdes, når de opfylder deres internationale forpligtelser i henhold til EPK, og samarbejder herom. Som kontraherende stater i EPK sikrer de deltagende medlemsstater ledelse af og tilsyn med de aktiviteter, der er knyttet til de opgaver, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, og de sikrer fastlæggelsen af størrelsen af fornyelsesgebyrerne, jf. denne forordnings artikel 12, og fastlæggelsen af nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne, jf. denne forordnings artikel 13.
De opretter til dette formål en særlig komité inden for Administrationsrådet for Den Europæiske Patentorganisation (i det følgende benævnt »den særlige komité«), jf. artikel 145 i EPK.
Den særlige komité består af repræsentanter for de deltagende medlemsstater og en repræsentant for Kommissionen som observatør, samt af suppleanter, der repræsenterer dem i deres fravær. Den særlige komités medlemmer kan søge bistand hos rådgivere eller eksperter.
Den særlige komités afgørelser træffes under behørig hensyntagen til Kommissionens holdning og i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 35, stk. 2, i EPK.
3. De deltagende medlemsstater sikrer en effektiv retlig beskyttelse ved en eller flere deltagende medlemsstaters kompetente domstol mod de afgørelser, som EPO træffer i forbindelse med udøvelsen af sine opgaver i henhold til stk. 1.
KAPITEL V
FINANSIELLE BESTEMMELSER
Artikel 10
Princip vedrørende omkostninger
EPO's omkostninger i forbindelse med de supplerende opgaver, som den tildeles af de deltagende medlemsstater, jf. artikel 143 i EPK, dækkes af gebyrindtægterne fra de europæiske patenter med ensartet retsvirkning.
Artikel 11
Fornyelsesgebyrer
1. Patenthaveren betaler fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning og tillægsgebyrer for deres forsinkede betaling til Den Europæiske Patentorganisation. Disse gebyrer betales for de år, der følger efter det år, i hvilket bekendtgørelsen om meddelelsen af det europæiske patent med ensartet retsvirkning offentliggøres i Den Europæiske Patenttidende.
2. Et europæisk patent med ensartet retsvirkning ophører, hvis et fornyelsesgebyr og i givet fald et tillægsgebyr ikke betales til tiden.
3. Fornyelsesgebyrer, der forfalder efter modtagelsen af den i artikel 8, stk. 1, omhandlede erklæring, nedsættes.
Artikel 12
Fornyelsesgebyrernes størrelse
1. Fornyelsesgebyrer for europæiske patenter med ensartet retsvirkning er:
a)
progressive i hele perioden for enhedspatentbeskyttelsen
b)
tilstrækkelige til at dække de omkostninger, der er knyttet til meddelelsen af det europæiske patent og administrationen af enhedspatentbeskyttelsen, og
c)
tilstrækkelige til sammen med de gebyrer, der skal betales til Den Europæiske Patentorganisation i førmeddelelsesfasen, at sikre Den Europæiske Patentorganisation et balanceret budget.
2. Fornyelsesgebyrernes størrelse skal bl.a. fastsættes under hensyntagen til situationen for særlige enheder, som f.eks. små og mellemstore virksomheder, med henblik på:
a)
at fremme innovation og styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne
b)
at afspejle størrelsen af det marked, der er omfattet af patentet, og
c)
at svare til størrelsen af de nationale fornyelsesgebyrer for et gennemsnitligt europæisk patent, der får virkning i de deltagende medlemsstater på det tidspunkt, hvor fornyelsesgebyrernes størrelse første gang fastsættes.
3. For at nå målene i dette kapitel fastsættes fornyelsesgebyrernes størrelse således, at de:
a)
svarer til størrelsen af de fornyelsesgebyrer, der skal betales for den gennemsnitlige geografiske dækning af eksisterende europæiske patenter
b)
afspejler den regelmæssighed, hvormed de eksisterende europæiske patenter fornyes, og
c)
afspejler antallet af anmodninger om ensartet retsvirkning.
Artikel 13
Fordeling
1. EPO tilbageholder 50 % af de i artikel 11 omhandlede fornyelsesgebyrer, der betales for europæiske patenter med ensartet retsvirkning. Det resterende beløb fordeles til de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med den nøgle for fordeling af fornyelsesgebyrerne, der er fastsat i henhold til artikel 9, stk. 2.
2. For at nå målene i dette kapitel skal nøglen for fordeling af fornyelsesgebyrerne blandt de deltagende medlemsstater være baseret på følgende retfærdige, rimelige og relevante kriterier:
a)
antallet af patentansøgninger
b)
markedets størrelse, samtidig med at det sikres, at der fordeles et vist minimumsbeløb til hver af de deltagende medlemsstater
c)
godtgørelse til de deltagende medlemsstater, der:
i)
har et andet officielt sprog end et af EPO's officielle sprog
ii)
har en uforholdsmæssigt lav patentaktivitet, og/eller
iii)
kun i relativt kort tid har været medlem af Den Europæiske Patentorganisation.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 14
Samarbejde mellem Kommissionen og EPO
Kommissionen indgår på grundlag af en samarbejdsaftale et tæt samarbejde med EPO på de områder, der er omfattet af denne forordning. Dette samarbejde skal omfatte en regelmæssig udveksling af synspunkter om, hvorledes samarbejdsaftalen fungerer, og især om fornyelsesgebyrer og deres indvirkning på Den Europæiske Patentorganisations budget.
Artikel 15
Anvendelse af konkurrencelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence
Denne forordning berører ikke anvendelsen af konkurrencelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence.
Artikel 16
Rapport om hvorledes denne forordning fungerer
1. Senest tre år efter den dato, hvor det første europæiske patent med ensartet retsvirkning får virkning, og herefter hvert femte år, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorledes denne forordning fungerer, og fremsætter om nødvendigt passende forslag til ændring heraf.
2. Kommissionen fremsender regelmæssigt rapporter til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes de i artikel 11 omhandlede fornyelsesgebyrer fungerer, med særlig vægt på overholdelse af artikel 12.
Artikel 17
De deltagende medlemsstaters underretningspligt
1. De deltagende medlemsstater underretter senest på datoen for anvendelsen af denne forordning Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 9.
2. Hver deltagende medlemsstat underretter Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel 4, stk. 2, senest på datoen for denne forordnings anvendelse eller, hvis der er tale om en deltagende medlemsstat, hvor den fælles patentdomstol ikke har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på datoen for denne forordnings anvendelse, senest på den dato, hvor den fælles patentdomstol har en sådan enekompetence i den pågældende deltagende medlemsstat.
Artikel 18
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2014 eller den dato, hvor aftalen om en fælles patentdomstol (»aftalen«) træder i kraft, alt efter hvilken dato der er den seneste.
Uanset artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 4, stk. 1, har et europæisk patent, for hvilket ensartet retsvirkning er registreret i registret for enhedspatentbeskyttelse, kun ensartet retsvirkning i de deltagende medlemsstater, hvor den fælles patentdomstol har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på registreringsdatoen.
3. Hver deltagende medlemsstat underretter Kommissionen om sin ratifikation af aftalen på det tidspunkt, hvor den har deponeret sit ratifikationsinstrument. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende datoen for aftalens ikrafttræden og en liste over de medlemsstater, der har ratificeret aftalen på datoen for dens ikrafttræden. Kommissionen ajourfører derefter regelmæssigt listen over de deltagende medlemsstater, der har ratificeret aftalen, og offentliggør den ajourførte liste i Den Europæiske Unions Tidende.
4. De deltagende medlemsstater sikrer, at de i artikel 9 nævnte foranstaltninger er indført senest på datoen for anvendelsen af denne forordning.
5. Hver deltagende medlemsstat sikrer, at de i artikel 4, stk. 2, nævnte foranstaltninger er indført senest på datoen for denne forordnings anvendelse eller, hvis der er tale om en deltagende medlemsstat, hvor den fælles patentdomstol ikke har enekompetence hvad angår europæiske patenter med ensartet retsvirkning på datoen for denne forordnings anvendelse, senest på den dato, hvor den fælles patentdomstol har en sådan enekompetence i den pågældende deltagende medlemsstat.
6. Der kan anmodes om enhedspatentbeskyttelse for ethvert europæisk patent, der er meddelt på datoen for denne forordnings anvendelse eller senere.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2012.