РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1081/2012 НА КОМИСИЯТА
от 9 ноември 2012 година
за целите на Регламент (ЕО) № 116/2009 на Съвета относно износа на паметници на културата
(кодифициран текст)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 116/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно износа на паметници на културата (1), и по-специално член 7 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 752/93 на Комисията от 30 март 1993 г. за установяване на разпоредби за прилагането на Регламент (ЕИО) № 3911/92 на Съвета относно износа на паметници на културата (2) е бил неколкократно и съществено изменян (3). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Необходими са разпоредби за прилагането на Регламент (ЕО) № 116/2009, който предвижда, inter alia, установяването на система за разрешаване на износа на определени категории паметници на културата, изброени в приложение I към въпросния регламент.
(3)
За да се гарантира, че разрешенията за износ, предвидени в посочения регламент, са уеднаквени, са необходими правила относно попълването, издаването и използването на формуляр. За тази цел следва да се установи образец на разрешението.
(4)
С цел да се премахне ненужната административна работа, е необходима концепция за отворени разрешения за временен износ на паметници на културата от отговорни лица или организации за използване и/или за изложби в трети страни.
(5)
Държавите-членки, които желаят да се възползват от тези облекчения, следва да могат да осъществяват това във връзка със своите собствени паметници на културата, лица и организации. Условията, които следва да бъдат изпълнени, ще се различават в рамките на различните държави-членки. Държавите-членки следва да могат да преценяват небходимостта от използването на отворени разрешения и да определят условията по издаването им.
(6)
Разрешенията за износ следва да бъдат на един от официалните езици на Съюза.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 8 от Регламент (ЕО) № 116/2009,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
РАЗДЕЛ I
ФОРМУЛЯР НА РАЗРЕШЕНИЕТО
Член 1
1. Въвеждат се три вида разрешения за износ на паметници на културата, които се издават и използват в съответствие с Регламент (ЕО) № 116/2009, както и с настоящия регламент:
а)
стандартно разрешение;
б)
специфично отворено разрешение;
в)
общо отворено разрешение.
2. Използването на разрешения за износ по никакъв начин не засяга задълженията, свързани с формалностите по износа или свързаните с тях документи.
3. Формулярите на разрешенията за износ се предоставят при поискване от компетентния орган или органи, посочени в член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 116/2009.
Член 2
1. Стандартно разрешение обикновено се използва за всеки износ, който е предмет на Регламент (ЕО) № 116/2009.
Въпреки това всяка отделна държава членка може да реши дали да издава или не специфични или общи отворени разрешения, които могат да се използват, когато са изпълнени специфичните условия, свързани с тях, определени в членове 10 и 13.
2. Специфично отворено разрешение се издава за повтарящ се временен износ на определен паметник на културата от конкретно лице или организация съгласно член 10.
3. Общо отворено разрешение се издава за временен износ на паметници на културата, които са част от постоянна колекция на музей или на друга институция съгласно член 13.
4. Държава членка може да отмени по всяко време специфично или общо отворено разрешение, ако не са изпълнени условията, при които то е издадено. Тя незабавно информира Комисията, ако въпросното разрешение не е получено обратно и би могло да се използва неправомерно. Комисията информира незабавно останалите държави-членки.
5. Държавите-членки могат да въведат разумни мерки, които считат за необходими на своя територия, за осъществяването на наблюдение върху използването на издадените от тях отворени разрешения.
РАЗДЕЛ II
СТАНДАРТНО РАЗРЕШЕНИЕ
Член 3
1. Стандартните разрешения се издават върху формуляр, чийто образец се съдържа в приложение I. Използваната за формуляра хартия е бяла, без механични примеси, обработена за писане и не по-лека от 55 g/m2.
2. Форматът на формуляра е 210 × 297 mm.
3. Формулярите се изготвят в печатен или електронен вид и се попълват на официалния език на Съюза, определен от компетентните органи на издаващата държава членка.
Компетентните органи на държавата членка, в която се представя формулярът, могат да поискат той да бъде преведен на езика или на един от официалните езици на тази държава членка. В този случай разходите, свързани с превода, са за сметка на титуляря на разрешението.
4. Държавите-членки са отговорни:
а)
да отпечатат формулярите, на които трябва да са отбелязани името и адресът на печатницата или идентификационен знак;
б)
да вземат всички необходими мерки с цел да се избегне подправянето на формулярите. Средствата за идентификация, въведени с тази цел от държавите-членки, се изпращат на Комисията, за да бъдат информирани за тях компетентните органи на останалите държави-членки.
5. За предпочитане е формулярът да се попълва по механичен или електронен път. Въпреки това той може да се попълни четливо на ръка; в последния случай той се попълва с печатни главни букви и с химикал.
Какъвто и да е използваният начин, формулярът не трябва да съдържа изтривания, задрасквания или други промени.
Член 4
1. Без да се засяга параграф 3, отделно разрешение за износ се издава за всяка пратка паметници на културата.
2. За целите на параграф 1 пратка може да означава един паметник на културата или няколко паметника на културата.
3. Когато пратката се състои от няколко паметника на културата, компетентните органи са тези, които решават дали трябва да се издаде едно или няколко разрешения за износ във връзка с тази пратка.
Член 5
Формулярът съдържа три екземпляра:
а)
един екземпляр, отбелязан с № 1, който представлява заявлението;
б)
един екземпляр, отбелязан с № 2, предназначен за титуляря;
в)
един екземпляр, отбелязан с № 3, предназначен за връщане на издаващия орган.
Член 6
1. Заявителят попълва клетки 1, 3, 6 - 21, 24, и ако е необходимо, 25 от заявлението и другите екземпляри, с изключение на клетката или клетките, чието предварително отпечатване е разрешено.
Въпреки това държавите-членки могат да предвидят да се попълва само заявлението.
2. Към заявлението трябва да бъдат приложени:
а)
документация, предоставяща всички необходими сведения за паметника/паметниците на културата и неговия/техния законен статус към момента на подаване на заявлението, когато е подходящо - чрез всякакви доказателствени документи (фактури, експертизи и др.);
б)
автентична снимка или, когато е подходящо и по преценка на компетентните органи, черно-бели или цветни снимки (най-малко с размери 8 × 12 cm) на въпросните паметници на културата.
Това изискване може да се замени, когато е подходящо и по преценка на компетентните органи, с подробен списък на паметниците на културата.
3. Компетентните органи могат, с оглед на издаването на разрешението за износ, да поискат физическото представяне на изнасяните паметници на културата.
4. Разходите, възникнали от прилагането на параграфи 2 и 3, са за сметка на заявителя на разрешението за износ.
5. За да може да бъде издадено разрешение за износ, надлежно попълненият формуляр се представя на компетентните органи, определени от държавите членки съгласно член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 116/2009. Когато органът издаде разрешението за износ, екземпляр № 1 от формуляра се запазва от него, а останалите екземпляри се връщат на титуляря на разрешението за износ или на негов упълномощен представител.
Член 7
Към декларацията за износ се прилагат следните документи:
а)
екземплярът, предназначен за титуляря;
б)
екземплярът, предназначен за връщане на издаващия орган.
Член 8
1. Митническото учреждение, отговорно за обработката на декларацията за износ, се уверява, че вписванията в декларацията за износ или, ако се използва, АТА карнета съответстват на вписванията в разрешението за износ и позоваването на разрешението за износ е вписано в клетка 44 от декларацията за износ или във волета на АТА карнета.
То предприема необходимите мерки за целите на идентификацията. Те могат да се състоят в поставянето на пломба или печат на митническото учреждение. Екземплярът на разрешението за износ, който трябва да се върне на издаващия орган, се прилага към екземпляр № 3 на единния административен документ.
2. След попълване на клетка 23 в екземпляри № 2 и 3 митническото учреждение, оправомощено да приеме декларацията за износ, връща на декларатора или на негов упълномощен представител екземпляра, предназначен за титуляря.
3. Екземплярът на разрешението, който трябва да се върне на издаващия орган, трябва да придружава пратката до митническото учреждение, където пратката напуска митническата територия на Съюза.
Митническото учреждение поставя своя печат в клетка 26 от формуляра и го връща на издаващия орган.
Член 9
1. Срокът на валидност на разрешенията за износ не може да надхвърля дванадесет месеца, считано от датата на издаване.
2. В случай на заявление за временно изнасяне компетентните органи могат да определят срока, в рамките на който паметниците на културата трябва да бъдат реимпортирани в издаващата държава членка.
3. Когато срокът на валидност на дадено разрешение за износ изтече, без то да е било използвано, титулярят незабавно връща екземплярите, които се намират в негово притежание, на издаващия орган.
РАЗДЕЛ III
СПЕЦИФИЧНИ ОТВОРЕНИ РАЗРЕШЕНИЯ
Член 10
1. Специфично отворено разрешение може да се издава за определен паметник на културата, за който съществува вероятност да бъде предмет на повтарящ се временен износ от Съюза за използване и/или за изложба в трета страна. Паметникът на културата трябва да е притежание или в законово владение от лицето или организацията, които го използват и/или излагат.
2. Разрешението може да се издава само когато органите са убедени, че въпросното лице или организация предоставят всички гаранции, счетени за необходими, за да се върне паметникът в Съюза в добро състояние, както и че паметникът може да бъде описан или маркиран по такъв начин, че да няма никакво съмнение към момента на временния износ, че паметникът, който се изнася, е същият, описан в специфичното отворено разрешение.
3. Разрешението не може да е валидно за период, по-дълъг от пет години.
Член 11
Разрешението се представя заедно с писмената декларация за износ или при поискване в други случаи на проверка при износа на придружаваните от него паметници на културата.
Компетентните органи на държавата членка, където се представя разрешението, могат да изискат превода му на езика или на един от официалните езици на тази държава членка. В този случай разходите, свързани с превода, се поемат от титуляря на разрешението.
Член 12
1. Митническото учреждение, оправомощено да приеме декларацията за износ, се уверява, че представените паметници са описаните в разрешението за износ и че това разрешение е вписано в клетка 44 от декларацията за износ, ако се изисква писмена декларация.
2. Когато се изисква писмена декларация за износ, разрешението трябва да е прикрепено към екземпляр № 3 на единния административен документ и да придружава паметника до митническото учреждение, където паметникът напуска митническата територия на Съюза. Когато на износителя или на неговия представител се връчи екземпляр № 3 на единния административен документ, разрешението също му се предоставя за използване впоследствие при необходимост.
РАЗДЕЛ IV
ОБЩИ ОТВОРЕНИ РАЗРЕШЕНИЯ
Член 13
1. Общите отворени разрешения могат да се издават на музеи или други институции за временен износ на паметници, включени в постоянната им колекция, за които съществува верояност да бъдат предмет на повтарящ се временен износ от Съюза за излагане в трета страна.
2. Разрешение може да се издава само когато компетентните органи са убедени, че институцията предоставя всички гаранции, счетени за необходими, за да се върне паметникът в Съюза в добро състояние. Разрешението може да се използва за всякаква комбинация от паметници, част от постоянната колекция, всеки път когато се осъществява временен износ. Допуска се използването му за групи от различни комбинации паметници, било последователно или едновременно.
3. Разрешението не може да е валидно за период, по-дълъг от пет години.
Член 14
Разрешението се представя заедно с декларацията за износ.
Компетентните органи на държавата членка, където се представя разрешението, могат да изискат превода му на езика или на един от официалните езици на тази държава членка. В този случай разходите, свързани с превода, се поемат от титуляря на разрешението.
Член 15
1. Митническото учреждение, оправомощено да приеме декларацията за износ, се уверява, че разрешението за износ се представя заедно със списък на паметниците, които се изнасят, и че същите са описани в декларацията за износ. Списъкът се представя на бланка на въпросната институция и всяка страница се подписва от едно от лицата от институцията, посочени в разрешението. Освен това всяка страница се подпечатва с печата на институцията, така както е поставен върху разрешението. Разрешението се вписва в клетка 44 от декларацията за износ.
2. Разрешението се прикрепя към екземпляр № 3 на единния административен документ и трябва да придружава пратката до митническото учреждение, където пратката напуска митническата територия на Съюза. Когато на износителя или на неговия представител се предостави екземпляр № 3 на единния административен документ, разрешението също му се предоставя за използване впоследствие при необходимост.
РАЗДЕЛ V
ОБРАЗЦИ НА ОТВОРЕНИТЕ РАЗРЕШЕНИЯ
Член 16
1. Специфичните отворени разрешения се издават върху формуляр, чийто образец е посочен в приложение II.
2. Общите отворени разрешения се издават върху формуляр, чийто образец е посочен в приложение III.
3. Формулярът на разрешението се изготвя в печатен или електронен вид на един или повече от официалните езици на Съюза.
4. Форматът на разрешението е 210 × 297 mm. Допустимо е отклонение до минус 5 mm или плюс 8 mm по дължината на листа.
Използваната хартия е бяла, без механични примеси, обработена за писане и не по-лека от 55 g/m2. Фонът ѝ се състои от светлосиня плетеница, която разкрива подправяне, извършено по механичен или химически път.
5. Вторият екземпляр на разрешението, който е без плетеница, е предназначен единствено за използване от износителя или за неговия архив.
Формулярът на заявлението, който трябва да се използва, се определя от съответната държава членка.
6. Държавите-членки могат да си запазят правото да отпечатват сами формулярите на разрешението или да възложат отпечатването им на одобрени печатници. В последния случай всеки формуляр трябва да съдържа препратка към това одобрение. Всеки формуляр трябва да съдържа името и адреса на печатницата или знак, с който печатницата може да бъде идентифицирана. Освен това той трябва да съдържа и сериен номер, отпечатан или поставен с печат, с който може да бъде идентифициран.
7. Държавите-членки са отговорни за предприемането на всички мерки, необходими за предотвратяване на подправянето на разрешенията.
Средствата за идентификация, въведени с тази цел от държавите-членки, се изпращат на Комисията, за да бъдат информирани за тях компетентните органи на останалите държави членки.
8. Разрешенията се попълват по механичен или електронен начин. При изключителни обстоятелства могат да се попълват с черен химикал с главни печатни букви.
Те не могат да съдържат изтривания, задрасквания или други промени.
РАЗДЕЛ VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Регламент (ЕИО) № 752/93 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 18
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 ноември 2012 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1081/2012
af 9. november 2012
til Rådets forordning (EF) nr. 116/2009 om udførsel af kulturgoder
(kodifikation)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 116/2009 af 18. december 2008 om udførsel af kulturgoder (1), særlig artikel 7, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 752/93 af 30. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 om udførsel af kulturgoder (2) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (3). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Det er påkrævet at have gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 116/2009, der bl.a. vedrører indførelsen af en ordning for udførselstilladelser, som finder anvendelse på visse kategorier af kulturgoder, der er nærmere angivet i bilag I til forordningen.
(3)
For at sikre ensartetheden af den formular, der anvendes ved udstedelsen af den i nævnte forordning omhandlede udførselstilladelse, er det nødvendigt at have regler for udfærdigelse, udstedelse og anvendelse af formularen. Der bør derfor være en model for ovennævnte tilladelse til rådighed.
(4)
For at undgå unødvendigt administrativt arbejde er der behov for begrebet åbne tilladelser for ansvarlige personers eller organisationers midlertidige udførsel af kulturgoder til anvendelse og/eller udstilling i tredjelande.
(5)
De medlemsstater, der ønsker at drage fordel af disse faciliteter, bør kunne gøre dette, for så vidt angår deres egne kulturgoder, personer og organisationer. De betingelser, der skal opfyldes, er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat. Medlemsstaterne bør kunne vælge at anvende åbne tilladelser eller lade være og fastlægge de betingelser, der skal opfyldes for udstedelse af dem.
(6)
Udførselstilladelsen bør udfærdiges på et af EU's officielle sprog.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 8 i forordning (EF) nr. 116/2009 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
FORMULAREN
Artikel 1
1. Der findes tre typer tilladelser til udførsel af kulturgoder, som udstedes og anvendes i henhold til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 116/2009 og nærværende forordning:
a)
standardtilladelsen
b)
den specifikke åbne tilladelse
c)
den generelle åbne tilladelse.
2. Anvendelsen af udførselstilladelserne berører på ingen måde de forpligtelser, der er forbundet med udførselsformaliteterne eller de dertil knyttede dokumenter.
3. Formularen, der anvendes til ansøgning om udførselstilladelse, udleveres, efter anmodning, af de(n) i artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 116/2009 omhandlede kompetente myndighed(er).
Artikel 2
1. Standardtilladelsen skal normalt anvendes for enhver udførsel, der er omfattet af forordning (EF) nr. 116/2009.
Imidlertid kan medlemsstaterne hver især beslutte, om de ønsker at udstede specifikke eller generelle åbne tilladelser, som kan anvendes i stedet for standardtilladelsen, hvis de særlige betingelser, der gælder for dem, er opfyldt, jf. artikel 10 og 13.
2. En specifik åben tilladelse dækker en bestemt persons eller organisations gentagne midlertidige udførsel af et bestemt kulturgode, jf. artikel 10.
3. En generel åben tilladelse dækker enhver midlertidig udførsel af et hvilket som helst af de kulturgoder, der indgår som led i et museums eller anden institutions faste udstilling, jf. artikel 13.
4. En medlemsstat kan når som helst tilbagekalde enhver specifik eller generel åben tilladelse, hvis de betingelser, hvorpå den er udstedt, ikke længere er til stede. Den underretter straks Kommissionen, hvis den udstedte tilladelse ikke leveres tilbage og vil kunne anvendes uregelmæssigt. Kommissionen underretter straks de øvrige medlemsstater herom.
5. Medlemsstaterne kan indføre enhver rimelig foranstaltning på deres nationale territorium, som de finder nødvendig for at kontrollere anvendelsen af deres egne åbne tilladelser.
AFSNIT II
STANDARDTILLADELSEN
Artikel 3
1. Standardtilladelser udstedes på den formular, der findes som model i bilag I. Til formularen anvendes hvidt, træfrit, skrivefast papir, der vejer mindst 55 g/m2.
2. Formularernes format er 210 × 297 mm.
3. Formularerne trykkes eller udfærdiges elektronisk og udfyldes på et af EU's officielle sprog, der vælges af den udstedende medlemsstats kompetente myndigheder.
De kompetente myndigheder i en anden medlemsstat, hvor formularen skal forelægges, kan anmode om, at det oversættes til det officielle sprog eller til et af de officielle sprog i denne medlemsstat. I sådanne tilfælde betaler indehaveren af tilladelsen omkostningerne forbundet med oversættelsen.
4. Det tilkommer de enkelte medlemsstater:
a)
at udføre, eller lade udføre, trykningen af formularen, der skal være forsynet med en påtegning, der angiver navn og adresse på trykkeriet, eller et tegn, der gør det muligt at identificere dette trykkeri
b)
at træffe alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at undgå forfalskning af formularen. De muligheder for identifikation, der er iværksat med henblik herpå af medlemsstaterne, sendes til Kommissionens tjenestegrene, der videresender disse til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
5. Formularen skal fortrinsvis udfyldes ved en mekanisk eller elektronisk fremgangsmåde, men den kan dog også udfyldes enten på skrivemaskine eller med læselig håndskrift; i sidstnævnte tilfælde skal den udfyldes med blæk og blokbogstaver.
Hvilken fremgangsmåde der end anvendes, må der ikke forefindes raderinger eller andre rettelser.
Artikel 4
1. Med forbehold af stk. 3 udstedes der en særskilt udførselstilladelse for hver forsendelse af kulturgoder.
2. I stk. 1 forstås ved »forsendelse«: et enkelt kulturgode eller flere kulturgoder.
3. Når en forsendelse består af flere kulturgoder, skal de kompetente myndigheder afgøre, om det er nødvendigt med en eller flere udførselstilladelser for forsendelsen.
Artikel 5
Formularen består af tre eksemplarer:
a)
et eksemplar, der udgør ansøgningen, og som er forsynet med tallet 1
b)
et eksemplar, der er beregnet for indehaveren af tilladelsen, og som er forsynet med tallet 2
c)
et eksemplar, der er beregnet til at blive sendt til den udstedende myndighed, og som er forsynet med tallet 3.
Artikel 6
1. Ansøgeren udfylder rubrikkerne 1, 3, 6 til 21, 24 og i givet fald 25 i ansøgningen og i de andre eksemplarer, bortset fra den eller de rubrikker, der er givet tilladelse til at fortrykke.
Medlemsstaterne kan dog bestemme, at kun ansøgningen skal udfyldes.
2. Ansøgningen skal være vedlagt:
a)
dokumentation med alle relevante oplysninger om kulturgodet (-goderne) og dettes (disses) retlige status på tidspunktet for ansøgningen, i givet fald ved hjælp af bilag (regninger, ekspertudtalelser osv.)
b)
et fotografi, eller i givet fald og på forlangende af den kompetente myndighed flere behørigt attesterede farvefotografier, af de(t) relevante kulturgode(r) (mindste format: 8 cm × 12 cm).
I stedet for dette krav kan der i givet fald og på forlangende af den kompetente myndighed stilles krav om forelæggelse af en detaljeret fortegnelse over kulturgodet (kulturgoderne).
3. Den kompetente myndighed kan med henblik på udstedelse af udførselstilladelsen forlange forevisning af de(t) kulturgode(r), der skal udføres.
4. Omkostninger forbundet med anvendelsen af stk. 2 og 3 pålægges ansøgeren af udførselstilladelsen.
5. Med henblik på bevilling af udførselstilladelsen forelægges den behørigt udfyldte formular for den myndighed, som medlemsstaterne har udpeget i henhold til artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 116/2009. Når denne myndighed bevilliger udførslen, opbevarer den eksemplar nr. 1 af formularen.
Artikel 7
De eksemplarer af udførselstilladelsen, der forelægges som støtte for udførselsangivelsen, er:
a)
det eksemplar, der er beregnet for indehaveren af tilladelsen
b)
det eksemplar, der skal sendes til den udstedende myndighed.
Artikel 8
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at modtage udførselsangivelsen, sikrer sig, at de oplysninger, der er anført på angivelsen eller i givet fald på ATA-carnetet, svarer til dem, der er anført på udførselstilladelsen, og at en reference til sidstnævnte er anført i rubrik 44 på udførselsangivelsen eller på talonen i ATA-carnetet.
Toldstedet træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på identifikation. Disse foranstaltninger kan bestå af påsættelse af et segl eller toldstedets stempel. Det eksemplar af udførselstilladelsen, der skal sendes til den udstedende myndighed, vedlægges eksemplar nr. 3 i enhedsdokumentet.
2. Efter at have udfyldt rubrik 23 i eksemplar 2 og 3 leverer det toldsted, der er bemyndiget til at modtage udførselsangivelsen, det eksemplar, der er beregnet for indehaveren af tilladelsen, tilbage til eksportøren eller dennes befuldmægtigede repræsentant.
3. Det eksemplar af tilladelsen, der skal sendes til den udstedende myndighed, skal ledsage forsendelsen til udgangstoldstedet i EU's toldområde.
Toldstedet sætter sit stempel i rubrik 26 i eksemplaret og returnerer det til den udstedende myndighed.
Artikel 9
1. En udførselstilladelse er højst gyldig i tolv måneder regnet fra udstedelsesdatoen.
2. I tilfælde af anmodning om midlertidig udførsel kan de kompetente myndigheder fastsætte en frist, inden for hvilken kulturgodet (-goderne) skal være genindført i den udstedende medlemsstat.
3. Når en udførselstilladelse er udløbet uden at være blevet benyttet, skal indehaveren heraf straks sende samtlige eksemplarer tilbage til den udstedende myndighed.
AFSNIT III
SPECIFIKKE ÅBNE TILLADELSER
Artikel 10
1. Specifikke åbne tilladelser kan udstedes for et specifikt kulturgode, som eventuelt udføres midlertidigt fra Unionen på regelmæssigt grundlag med henblik på anvendelse og/eller udstilling i et tredjeland. Kulturgodet skal være ejet af den særlige person eller organisation, der anvender og/eller udstiller godet, eller være i vedkommendes lovlige besiddelse.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis myndighederne finder det godtgjort, at den pågældende person eller organisation kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet tilbagesendes til EU i god stand, og at godet kan beskrives eller mærkes på en sådan måde, at der ikke ved den midlertidige udførsel kan være nogen tvivl om, at det udførte gode er det, der er beskrevet i den specifikke åbne tilladelse.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 11
Tilladelsen forelægges til støtte for en skriftlig udførselsangivelse eller skal i andre tilfælde efter anmodning kunne forelægges sammen med kulturgoderne med henblik på kontrol. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 12
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at de forelagte goder er dem, der er beskrevet i udførselstilladelsen, og at der henvises til denne tilladelse i rubrik 44 i udførselsangivelsen, hvis en skriftlig angivelse er påkrævet.
2. Hvis en skriftlig angivelse er påkrævet, skal tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og ledsage goderne til udgangstoldstedet i EU's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
AFSNIT IV
GENERELLE ÅBNE TILLADELSER
Artikel 13
1. Generelle åbne tilladelser kan udstedes til museer eller andre institutioner til at dække midlertidig udførsel af ethvert af de goder, der hører til den faste samling, som eventuelt udføres midlertidigt fra EU på regelmæssigt grundlag med henblik på udstilling i et tredjeland.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis de kompetente myndigheder finder det godtgjort, at institutionen kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet kan sendes tilbage til EU i god stand. Tilladelsen kan anvendes til at dække en hvilken som helst kombination af goder i den faste samling ved enhver tænkelig midlertidig udførselstransaktion. Den kan anvendes til en række forskellige kombinationer af goder enten efter hinanden eller samtidig.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 14
Tilladelsen forelægges til støtte for udførselsangivelsen.
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 15
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at tilladelsen forelægges sammen med en fortegnelse over de goder, der udføres, og som også er beskrevet i udførselsangivelsen. Fortegnelsen forelægges på papir med institutionens brevhoved, og hver side skal underskrives af en af personerne fra institutionen og med angivelse af dennes navn i tilladelsen. Hver side stemples med institutionens stempel, som ligeledes er påført tilladelsen. Der henvises til tilladelsen i rubrik 44 i udførselsangivelsen.
2. Tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og skal ledsage forsendelsen til udgangstoldstedet i EU's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
AFSNIT V
FORMULARER TIL ÅBNE TILLADELSER
Artikel 16
1. Specifikke åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag II.
2. Generelle åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag III.
3. Formularen til tilladelsen trykkes eller udfærdiges elektronisk på et af EU's officielle sprog.
4. Tilladelsens format er 210 × 297 mm, idet der tillades en maksimumstolerance på minus 5 mm og plus 8 mm for længden.
Der anvendes hvidt, træfrit, skrivefast papir med en vægt på mindst 55 g/m2. Forsiden af originalen skal være forsynet med et lyseblåt gulliocheret bundtryk, som gør enhver forfalskning med mekaniske eller kemiske midler synlig.
5. Det andet eksemplar af tilladelsen, som ikke skal være forsynet med gulliocheret bundtryk, er udelukkende til eksportørens eget brug eller til dennes bogholderi.
Den pågældende medlemsstat foreskriver, hvilken ansøgningsformular der skal anvendes.
6. Medlemsstaterne kan forbeholde sig ret til selv at trykke formularerne til tilladelserne eller lade dem trykke af godkendte trykkerier. I sidstnævnte tilfælde skal godkendelsen fremgå af hver enkelt formular.
Hver formular skal være påtrykt trykkeriets navn og adresse eller et kendetegn, som gør det muligt at identificere dette. Det skal ydermere være påtrykt eller påstemplet et løbenummer i identifikationsøjemed.
7. Medlemsstaterne er ansvarlige for at træffe enhver foranstaltning, der er nødvendig for at undgå forfalskning af tilladelserne.
De muligheder for identifikation, medlemsstaterne har valgt at benytte sig af, meddeles Kommissionens tjenestegrene, der videresender disse til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
8. Tilladelserne skal udfyldes ad mekanisk eller elektronisk vej. I særlige tilfælde kan de udfyldes med blokbogstaver skrevet med sort kuglepen.
I tilladelserne må der ikke findes raderinger, overskrevne ord eller andre rettelser.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Forordning (EØF) nr. 752/93 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel18
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. november 2012.