ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 481/2014 НА КОМИСИЯТА
от 4 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на специалните разпоредби за допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество
ЕВРОПЕЙСКАТA КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно специални разпоредби за подкрепа от Европейския фонд за регионално развитие по цел „Европейско териториално сътрудничество“ (1), и по-специално член 18, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1299/2013 е необходимо да се установят специални разпоредби относно допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество във връзка с разходите за персонала, разходите за офиси и административните разходи, пътните и квартирните разходи, разходите за външни експертни оценки и разходите за услуги и оборудване (наричани по-долу „категории разходи“).
(2)
За да се осигури гъвкавост при прилагането на разпоредбите за допустимостта по програмите за сътрудничество, на държавите членки, участващи в дадена програма за сътрудничество, следва да се позволи да решават, че дадена категория разходи не се прилага за определена приоритетна ос на дадена програма за сътрудничество.
(3)
Следва да се уточни как специалните разпоредби за допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество, установени с настоящия регламент, се вписват в общата нормативна уредба за правилата за допустимост, приложими за всички европейски структурни и инвестиционни фондове (ЕСИФ) по реда на членове 65 - 71 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2).
(4)
За всяка категория разходи следва да се установи списък на различните елементи на разходите.
(5)
Следва да се разясни, че по правило даренията не представляват допустими разходи. Въпреки това разходите, свързани с раздаването на малки предмети в рамките на дейности по популяризиране, комуникация, реклама или осведомяване, следва да бъдат допустими.
(6)
Следва да бъдат определени различните елементи на разходите за персонала заедно с правилата за изчисляването, счетоводното отчитане и възстановяването на разходите за персонала като цяло, както и по-специално на разходите за персонала по договори на непълно работно време или по договори за услуги на почасова основа.
(7)
Следва да се посочат различните елементи на разходите за офиси и административните разходи, както и правилата за изчисляването, счетоводното отчитане и възстановяването им като преки или непреки разходи, по-специално когато са съчетани с единните ставки по Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(8)
Следва да се посочат различните елементи на пътните и квартирните разходи, както и правилата за изчисляването, счетоводното отчитане и възстановяването им, независимо дали тези разходи се плащат от бенефициера или пряко от неговия персонал. Също така следва да се разяснят условията за отчитане на пътните и квартирните разходи, когато са извършени извън частта на програмния район в Съюза по смисъла на член 20 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
(9)
Следва да се посочат различните елементи на разходите за външни експертни оценки и за услуги.
(10)
Следва да се посочат различните елементи на разходите за оборудване, както и разпоредбите за допустимостта на разходите за оборудване втора употреба.
(11)
За да се създадат условия за своевременното прилагане на предвидените в настоящия регламент мерки, той следва да влезе в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. Без да се засягат разпоредбите за допустимостта, съдържащи се в членове 65 - 71 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 или установени на основание на тези членове, с настоящия регламент се установяват специални разпоредби за допустимостта на разходите по програмите за сътрудничество по отношение на следните категории разходи:
а)
разходи за персонала;
б)
разходи за офиси и административни разходи;
в)
пътни и квартирни разходи;
г)
разходи за външни експертни оценки и услуги; както и
д)
разходи за оборудване.
2. Участващите държави членки в мониторинговия комитет на дадена програма за сътрудничество могат да се споразумеят, че разходите от една или няколко от категориите по параграф 1 не са допустими по една или няколко приоритетни оси.
Член 2
Общи разпоредби
1. Всички допустими по силата на настоящия регламент разходи, платени от бенефициера или за негова сметка, са разходи за започване или за започване и изпълнение на операция или част от операция.
2. Не са допустими следните разходи:
а)
глоби, финансови санкции и разходи за правни спорове и съдебни дела;
б)
разходи за дарения, с изключение на даренията с единична стойност до 50 евро, които са свързани с дейности по популяризиране, комуникация, реклама или осведомяване;
в)
разходи, свързани с колебанията на валутния курс.
Член 3
Разходи за персонала
1. Разходите за персонала представляват брутните разходи за труд за персонала, нает от бенефициера по един от следните начини:
а)
на пълно работно време;
б)
на непълно работно време с постоянен процент работни часове на месец;
в)
на непълно работно време с променлив брой работни часове на месец; или
г)
почасово.
2. Разходите за персонала се ограничават до:
а)
определените в трудов договор, решение за назначение (двете заедно наричани по-нататък „акт за наемане на работа“) или закон трудови възнаграждения, отнасящи се за дейностите, които организацията не би извършила, ако съответната операция не бе предприета, и свързани с отговорностите, посочени в длъжностната характеристика на съответния член на персонала;
б)
други разходи, пряко свързани с трудовите възнаграждения, възникнали за сметка на работодателя и платени от него, например данъците върху труда и разходите за социалноосигурителни вноски, включително за пенсии, по смисъла на Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета (3), при условие че тези разходи:
i)
са установени в акта за наемане на работа или закон;
ii)
съответстват на законодателните актове, посочени в акта за наемане на работа, и на обичайната практика в държавата и/или организацията, където съответният член на персонала действително работи; и
iii)
не се възстановяват от работодателя.
Във връзка с буква а) плащанията в полза на физически лица, работещи за бенефициера по договор, който не е трудов договор, може да бъдат приравнени към трудовите възнаграждения и такъв договор да се смята за трудов договор.
3. Разходите за персонала може да бъдат възстановени по един от следните начини:
i)
въз основа на действителните разходи (удостоверени с акта за наемане на работа и фишовете за заплатата); или
ii)
по вариантите за опростени разходи съгласно член 67, параграф 1, букви б) - г) от Регламент (ЕС) № 1303/2013; или
iii)
по единна ставка по силата на член 19 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
4. Разходите за персонала, свързани с лица, които работят на непълно работно време по операцията, се изчисляват по един от следните начини:
а)
като постоянен процент от брутните разходи за труд в съответствие с определен постоянен процент часове работа по операцията, без задължение за създаване на отделна система за отчитане на работното време; или
б)
като променлив процент от брутните разходи за труд в съответствие с броя на отработените часове по операцията, който е различен за различните месеци, въз основа на система за отчитане на работното време, обхващаща 100 % от работното време на служителя.
5. За служителите на непълно работно време по параграф 4, буква а) работодателят издава документ за всеки служител, в който се посочва процентът от времето за отработване по операцията.
6. За служителите на непълно работно време по параграф 4, буква б) възстановяването на разходите за персонала се изчислява по почасова ставка, която се определя по един от следните начини:
i)
чрез разделяне на брутните месечни разходи за труд на месечното време за отработване, определено в акта за наемане на работа; или
ii)
чрез разделяне на последните документирани годишни брутни разходи за труд на 1 720 часа по реда на член 68, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Почасовата ставка се умножава по броя на действително отработените часове по операцията.
7. Що се отнася до разходите за персонала, свързани с лица, които по силата на акта за наемане на работа се трудят почасово, тези разходи са допустими, като броят на действително отработените часове по операцията се приложи към предвидената в акта за наемане на работа почасова ставка въз основа на система за регистриране на работното време.
Член 4
Разходи за офиси и административни разходи
Разходите за офиси и административните разходи се ограничават до следните елементи:
а)
наеми за офиси;
б)
застраховки и данъци, свързани със сградите, в които се помещава персоналът, и с офисното оборудване (напр. застраховки срещу пожар и кражба);
в)
комунални услуги (напр. за електроенергия, отопление, вода);
г)
канцеларски материали;
д)
общо счетоводство в рамките на организацията бенефициер;
е)
архиви;
ж)
поддръжка, чистене и ремонти;
з)
сигурност;
и)
информационнотехнологични системи;
й)
комуникации (напр. телефон, факс, интернет, пощенски услуги, визитни картички);
к)
банкови такси за откриване и поддържане на сметката или сметките, когато изпълнението на дадена операция изисква откриването на отделна сметка;
л)
такси за транснационални финансови трансакции.
Член 5
Пътни и квартирни разходи
1. Пътните и квартирните разходи се ограничават до следните елементи:
а)
пътни разходи (напр. за билети, застраховки на пътници и автомобили, гориво, разходи за изминато разстояние, такси за изминато разстояние, такси за паркиране);
б)
разходи за храна;
в)
квартирни разходи;
г)
разходи за визи;
д)
дневни разходи.
2. Разходите по параграф 1, букви а) - г), които са покрити чрез дневни пари, не се възстановяват като допълнение към тези дневни пари.
3. Пътните и квартирните разходи за външни експерти и доставчици на услуги попадат в категорията разходи за външни експертни оценки и услуги по член 6.
4. Прякото плащане на разходи съгласно настоящия член, направени от служител на бенефициера, се потвърждава с доказателства за тяхното възстановяване на служителя от бенефициера.
5. За операциите, свързани с техническа помощ или дейности за популяризиране и изграждане на капацитет, разходите, извършени извън частта на програмния район в Съюза, са допустими, ако са извършени в съответствие с член 20, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
6. Управляващият орган може да приеме за допустими квартирните разходи и разходите за храна, които са извършени в заведения, разположени извън частта на програмния район в Съюза, ако са извършени в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1299/2013. Това важи също за местните пътни разходи на мястото на събитие или операция извън частта на програмния район в Съюза.
7. За персонала на бенефициерите, намиращ се извън частта на програмния район в Съюза, управляващият орган може да приеме за допустими разходите по параграф 1, в т.ч. разходите за пътя до и от мястото на дадено събитие или операция във или извън частта на програмния район в Съюза, ако са извършени в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
8. За персонала на бенефициерите, намиращ се в частта на програмния район в Съюза, разходите по параграф 1, в т.ч. разходите за пътя до и от мястото на дадено събитие или операция във или извън частта на програмния район в Съюза, се смятат за допустими по силата на член 20, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
Член 6
Разходи за външни експертни оценки и услуги
Разходите за външни експертни оценки и услуги се ограничават до разходи за следните професионални услуги и експертни оценки, предоставени от публичноправна или частноправна организация или от физическо лице, различно от бенефициера по операцията:
а)
изследвания или проучвания (например оценки, стратегии, концептуални бележки, проектни планове, наръчници);
б)
обучение;
в)
писмени преводи;
г)
разработване на информационнотехнологични системи и интернет сайтове и тяхното изменение и актуализиране;
д)
дейности за популяризиране, комуникация, реклама или осведомяване, свързани с дадена операция или със самата програма за сътрудничество;
е)
финансово управление;
ж)
услуги, свързани с организирането и провеждането на събития или срещи (включително за наеми, кетъринг или устен превод);
з)
участие в събития (т.е. регистрационни такси);
и)
правни консултации и нотариални услуги, технически и финансови експертни оценки, други консултантски услуги, счетоводни услуги;
й)
права върху интелектуална собственост;
к)
проверки по член 125, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 1303/2013 и член 23, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1299/2013;
л)
сертифициране и одитиране на равнище програма по членове 126 и 127 от Регламент (ЕС) № 1303/2013;
м)
гаранции, предоставени от банка или друга финансова институция, когато това се изисква от законодателството на Съюза или националното законодателство, или в програмен документ, приет от мониторинговия комитет;
н)
пътни и квартирни разходи за външни експерти, лектори, председатели на заседания и доставчици на услуги;
о)
други специални експертни оценки и услуги, необходими за операциите.
Член 7
Разходи за оборудване
1. Разходите за закупуване, наемане или вземане на лизинг на оборудване от бенефициера по операцията, различни от разходите по член 4, се ограничават до следното:
а)
офисно оборудване;
б)
хардуер и софтуер за информационнотехнологични системи;
в)
мебели и обзавеждане;
г)
лабораторно оборудване;
д)
машини и инструменти;
е)
прибори или уреди;
ж)
превозни средства;
з)
друго специално оборудване, необходимо за операциите.
2. Разходите за закупуване на употребявано оборудване са допустими при следните условия:
а)
за него не е получена друга подкрепа от ЕСИФ;
б)
цената му не превишава общоприетата цена на съответния пазар;
в)
то притежава техническите характеристики, които са необходими за операцията, и отговаря на приложимите норми и стандарти.
Член 8
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 март 2014 година.
KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 481/2014
af 4. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 for så vidt angår specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1299/2013 af 17. december 2013 om særlige bestemmelser for støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling til målet om europæisk territorialt samarbejde (1), særlig artikel 18, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1299/2013 er det nødvendigt at fastsætte specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer for så vidt angår personaleomkostninger, kontor- og administrationsudgifter, rejse- og opholdsudgifter, udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser samt udgifter til udstyr (i det følgende benævnt »udgiftskategorier«).
(2)
For at give mulighed for fleksibilitet i anvendelsen af støtteberettigelsesbestemmelserne på samarbejdsprogrammer bør medlemsstater, der deltager i et bestemt samarbejdsprogram, have mulighed for at beslutte, at en bestemt udgiftskategori ikke gælder for et bestemt samarbejdsprograms specifikke prioritetsakse.
(3)
Det bør præciseres, hvordan de specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer, der er fastsat i denne forordning, indgår i den generelle retlige ramme for regler om støtteberettigelse, der gælder for alle ESI-fondene som fastsat i artikel 65-71 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (2).
(4)
For hver udgiftskategori bør der fastsættes en liste over forskellige udgiftselementer.
(5)
Det bør præciseres, at gaver som hovedregel er ikke støtteberettigede. Dog bør uddeling af mindre artikler vedrørende PR, kommunikation, reklame eller oplysninger være støtteberettiget.
(6)
De forskellige elementer i personaleomkostningerne bør fastsættes sammen med regler om beregning, bogføring og godtgørelse af personaleomkostninger i almindelighed og af deltidsarbejde og tjenesteydelseskontrakter på timebasis i særdeleshed
(7)
De forskellige elementer i kontor- og administrationsudgifter bør angives sammen med regler om beregning, bogføring og godtgørelse af sådanne udgiftsposter enten som direkte eller indirekte omkostninger, især når de kombineres med faste takster i henhold til forordning (EU) nr. 1303/2013.
(8)
De forskellige elementer i rejse- og opholdsudgifter bør angives sammen med regler om beregning, bogføring og godtgørelse, uanset om udgifterne betales af støttemodtageren eller direkte af dennes personale. Betingelserne for bogføring af rejse- og opholdsudgifter, hvis de afholdes uden for Unionens del af programområdet, jf. artikel 20 i forordning (EU) nr. 1299/2013, bør også præciseres.
(9)
De forskellige elementer i udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser bør angives.
(10)
De forskellige elementer i udgifter til udstyr bør angives sammen med regler om støtteberettigelse vedrørende brugt udstyr.
(11)
For at muliggøre en øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Uden at de støtteberettigelsesbestemmelser, der er fastsat i eller på grundlag af artikel 65-71 i forordning (EU) nr. 1303/2013 derved tilsidesættes, fastsættes ved denne forordning specifikke bestemmelser vedrørende udgifters støtteberettigelse i forbindelse med samarbejdsprogrammer med hensyn til følgende udgiftskategorier:
a)
personaleomkostninger
b)
kontor- og administrationsudgifter
c)
rejse- og opholdsudgifter
d)
udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser
e)
udgifter til udstyr.
2. De deltagende medlemsstater i overvågningsudvalget for et samarbejdsprogram kan aftale, at udgifter henhørende under en eller flere af kategorierne i stk. 1 ikke er støtteberettigede under en eller flere prioritetsakser.
Artikel 2
Generelle bestemmelser
1. Alle udgifter, der er støtteberettigede i overensstemmelse med denne forordning, og som betales af eller på vegne af modtageren, vedrører omkostningerne ved at iværksætte eller iværksætte og gennemføre en operation eller en del af en operation.
2. Følgende udgifter er ikke støtteberettigede:
a)
bøder, morarenter og udgifter til retstvister og retssager
b)
udgifter til gaver, undtagen dem, der ikke overstiger 50 EUR pr. gave, hvis de vedrører PR, kommunikation, reklame eller oplysninger.
c)
omkostninger i forbindelse med udsving i valutakurser.
Artikel 3
Personaleomkostninger
1. Udgifter til personaleomkostninger udgøres af bruttopersonaleudgifter for personale, der er ansat af støttemodtageren på en af følgende måder:
a)
på fuld tid
b)
på deltid med en fast procentdel af arbejdstimer om måneden
c)
på deltid med et varierende antal arbejdstimer om måneden
d)
på timebasis.
2. Udgifter til personaleomkostninger er begrænset til følgende:
a)
lønudbetalinger i forbindelse med aktiviteter, som enheden ikke ville gennemføre, hvis den pågældende operation ikke blev foretaget, og som er fastsat i en ansættelses- eller arbejdskontrakt, en beslutning om udnævnelse (begge i det følgende benævnt »ansættelsesdokument«) eller ved lov, og som vedrører ansvarsområderne i den pågældende ansattes stillingsbeskrivelse
b)
alle andre omkostninger med direkte tilknytning til lønudbetalinger, der afholdes af arbejdsgiveren, f.eks. beskæftigelsesskatter og social sikring, herunder pension, som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (3), forudsat at:
i)
de er fastsat i et ansættelsesdokument eller ved lov
ii)
de er i overensstemmelse med den i ansættelsesdokumentet anførte lovgivning og med standardpraksis i det land og/eller den organisation, hvor medarbejderen faktisk arbejder
iii)
arbejdsgiveren ikke kan få dem dækket fra anden side.
For så vidt angår litra a) kan betalinger til fysiske personer, der arbejder for støttemodtageren i henhold til en anden kontrakttype end en ansættelses- eller arbejdskontrakt, sidestilles med lønudbetalinger, og sådan en kontrakt kan anses for at være et ansættelsesdokument.
3. Personaleomkostningerne kan godtgøres enten:
i)
på grundlag af de faktiske omkostninger (dokumenteret af ansættelsesdokumentet og lønsedler)
ii)
ved muligheden for forenklede omkostninger som fastsat i artikel 67, stk. 1, litra b)-d), i forordning (EU) nr. 1303/2013
iii)
som et fast beløb i overensstemmelse med artikel 19 i forordning (EU) nr. 1299/2013.
4. Personaleomkostninger vedrørende personer, der arbejder på deltid på operationen, beregnes som enten:
a)
en fast procentdel af bruttopersonaleudgifterne, i overensstemmelse med en fast procentdel af de forbrugte arbejdstimer på operationen, uden pligt til at oprette et særskilt arbejdstidsregistreringssystem
b)
en fleksibel andel af bruttopersonaleudgifterne, der står i forhold til et antal timer, der varierer fra måned til måned, der er forbrugt på operationen, baseret på et tidsregistreringssystem, der dækker 100 % af den ansattes arbejdstid.
5. For deltidsbeskæftigelse i henhold til stk. 4, litra a), udsteder arbejdsgiveren et dokument for hver medarbejder med angivelse af den procentdel af tid, der skal arbejdes på operationen.
6. For deltidsbeskæftigelse i henhold til stk. 4, litra b), beregnes godtgørelsen af personaleomkostningerne på grundlag af en timesats, der bestemmes ved enten:
i)
at dividere de månedlige bruttopersonaleudgifter med den månedlige arbejdstid, der er fastsat i ansættelsesdokumentet, udtrykt i timer
ii)
at dividere de seneste dokumenterede årlige bruttopersonaleudgifter med 1 720 timer i overensstemmelse med artikel 68, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
Timetaksten multipliceres med det antal timer, der faktisk er arbejdet på operationen.
7. Med hensyn til personaleomkostninger vedrørende personer, der ifølge ansættelsesdokumentet arbejder på timebasis, er sådanne omkostninger støtteberettigede ved anvendelse af de timer, der faktisk er arbejdet på operationen, på den timetakst, der er aftalt i ansættelsesdokumentet, baseret på et system til registrering af arbejdstid.
Artikel 4
Kontor- og administrationsudgifter
Kontor- og administrationsudgifter er begrænset til følgende elementer:
a)
kontorleje
b)
forsikring og afgifter i forbindelse med de bygninger, hvor personalet befinder sig, og kontorudstyr (f.eks. brand- og tyveriforsikringer)
c)
forsyning (f.eks. elektricitet, opvarmning, vand)
d)
kontorartikler
e)
almindelig regnskabsførelse hos støttemodtageren
f)
arkiver
g)
vedligeholdelse, rengøring og reparationer
h)
sikkerhed
i)
IT-systemer
j)
kommunikation (f.eks. telefon, fax, internet, posttjenester, visitkort)
k)
bankgebyrer for åbning og forvaltning af en konto/konti, hvis gennemførelsen af en operation kræver, at der åbnes en særskilt konto
l)
gebyrer til finanstransaktioner på tværs af grænserne.
Artikel 5
Rejse- og opholdsudgifter
1. Rejse- og opholdsudgifter er begrænset til følgende elementer:
a)
rejseudgifter (f.eks. billetter, rejse- og bilforsikring, brændstof, kilometertal, bompenge og parkeringsafgifter)
b)
udgifter til forplejning
c)
udgifter til logi
d)
visumudgifter
e)
dagpenge.
2. Ethvert element anført i stk. 1, litra a)-d), der dækkes af dagpenge, godtgøres ikke ud over dagpengene.
3. Rejse- og opholdsudgifter til eksterne eksperter og tjenesteudbydere falder ind under udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser som anført i artikel 6.
4. Direkte betaling af udgifter i henhold til denne artikel af en ansat hos støttemodtageren skal dokumenteres af et bevis for modtagerens tilbagebetaling til den pågældende ansatte.
5. For operationer vedrørende teknisk bistand eller PR-aktiviteter og kapacitetsopbygning er udgifter afholdt uden for Unionens del af programområdet støtteberettigede, hvis de er afholdt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
6. Forvaltningsmyndigheden kan acceptere udgifter til logi og forplejning, der indtages hos virksomheder beliggende uden for Unionens del af programområdet, som støtteberettigede, hvis de er afholdt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1299/2013. Dette gælder også lokale rejseudgifter på stedet for et arrangement eller en foranstaltning uden for Unions del af programområdet.
7. For så vidt angår personale hos støttemodtagere, der befinder sig uden for Unionens del af programområdet, kan forvaltningsmyndigheden acceptere udgifter omhandlet i stk. 1, herunder udgifter til transport til og fra stedet for et arrangement eller en foranstaltning inden for eller uden for Unionens del af programområdet, som støtteberettigede, hvis de er afholdt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
8. For så vidt angår personale hos støttemodtagere, der befinder sig inden for Unionens del af programområdet, anses udgifter omhandlet i stk. 1, herunder til transport til og fra stedet for et arrangement eller en foranstaltning inden for eller uden for Unionens del af programområdet, som støtteberettigede i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
Artikel 6
Udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser
Udgifter til ekstern ekspertbistand og tjenesteydelser er begrænset til følgende tjenesteydelser og ekspertbistand, der ydes af et offentligretligt eller et privatretligt organ eller en fysisk person bortset fra operationens støttemodtager:
a)
undersøgelser (f.eks. vurderinger, strategier, konceptnoter, konstruktionstegninger, håndbøger)
b)
uddannelse
c)
oversættelser
d)
IT-systemer og udvikling, ændring og ajourføring af websteder
e)
PR-aktiviteter, kommunikation, reklame eller oplysninger vedrørende en operation eller et samarbejdsprogram som sådan
f)
finansiel forvaltning
g)
tjenester i forbindelse med tilrettelæggelse og gennemførelse af arrangementer eller møder (herunder leje, catering og tolkning)
h)
deltagelse i arrangementer (f.eks. registreringsgebyrer)
i)
juridisk rådgivning og notarialtjenester, teknisk og finansiel ekspertbistand, andre konsulent- og regnskabstjenester
j)
intellektuelle ejendomsrettigheder
k)
verificering i henhold til artikel 125, stk. 4, litra a), i forordning (EU) nr. 1303/2013 og artikel 23, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1299/2013.
l)
attesterings- og revisionsudgifter på programniveau i henhold til artikel 126 og 127 i forordning (EU) nr. 1303/2013
m)
garantistillelse fra en bank eller en anden finansiel institution, hvis det kræves i henhold til EU-lovgivningen eller den nationale lovgivning, eller i et programmeringsdokument vedtaget af overvågningsudvalget.
n)
rejse- og opholdsudgifter til eksterne eksperter, talere, mødeformænd og tjenesteudbydere
o)
anden specifik ekspertbistand og andre specifikke tjenesteydelser, der er nødvendige for operationerne.
Artikel 7
Udgifter til udstyr
1. Udgifter til finansiering af andet udstyr, der købes, lejes eller leases af støttemodtageren for operationen, end det, der er omhandlet i artikel 4, er begrænset til følgende:
a)
kontorudstyr
b)
IT-hardware og -software
c)
møbler og udstyr
d)
laboratorieudstyr
e)
maskiner og instrumenter
f)
værktøj eller redskaber
g)
køretøjer
h)
andet specifikt udstyr, der er nødvendigt til operationerne.
2. Udgifter til køb af brugt udstyr kan være støtteberettiget på følgende betingelser:
a)
Der er ikke modtaget nogen anden støtte til det fra ESI-fondene.
b)
Prisen overstiger ikke den almindeligt accepterede pris på det pågældende marked.
c)
Det har de tekniske karakteristika, der kræves til operationen, og er i overensstemmelse med gældende normer og standarder.
Artikel 8
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. marts 2014.