ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1125/2014 НА КОМИСИЯТА
от 19 септември 2014 година
за допълнение на Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за минималната застрахователна сума по застраховката „Професионална отговорност“ или минималния паричен размер на сходната гаранция, която трябва да притежават кредитните посредници
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 г. относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 (1), и по-специално член 29, параграф 2, буква а), втората алинея от нея,
като има предвид, че:
(1)
С член 29, параграф 2, буква а) от Директива 2014/17/ЕС към кредитните посредници се поставя изискването да притежават застраховка „Професионална отговорност“ (ЗПО), която да обхваща териториите, на които те предлагат услуги, или друга сходна гаранция за отговорността за нанесени вреди вследствие на професионална небрежност.
(2)
Макар че изискването кредитните посредници, работещи с ипотечни кредити, да притежават ЗПО или сходна гаранция представлява ново регулаторно изискване на равнището на Съюза, в някои държави членки това изискване вече съществува на национално равнище. Наистина, юрисдикциите с опит в изискванията за ЗПО са и с най-голям дял на продажбите на ипотечни кредити, извършвани чрез посредници, в рамките на Съюза. Кредитните посредници имат сериозно присъствие на тези пазари и следователно също прилагат по-специфични подходи към регулирането на тази сфера. Ето защо правилата на Съюза относно минималната застрахователна сума на ЗПО или минималния паричен размер на сходната гаранция следва да се основават на опита на тези юрисдикции, когато става дума за определяне на най-подходящия подход за изчисляване на тази минимална сума или този минимален размер.
(3)
Този подход би бил подходящ за Съюза като цяло, включително за юрисдикциите с по-малки пазари на ипотечни кредити. Причината е, че исковете спрямо кредитните посредници не са свързани с размерите на базисните ипотечни кредити, които може да се различават значително в отделните държави от Съюза, а се основават на проявената професионална небрежност. Произтичащите от нея вреди варират в много по-малка степен.
(4)
В член 29, параграф 2, буква а), трета алинея от Директива 2014/17/ЕС се изисква редовно преразглеждане на минималната застрахователна сума по застраховката „Професионална отговорност“ или минималния паричен размер на сходната гаранция. Следователно в бъдеще може да се окаже, че други варианти или методологии са станали по-подходящи за определяне на нивото на тези задължения за кредитните посредници, особено с наличието на допълнителни данни за минали периоди и натрупания надзорен опит, свързан с функционирането на застраховката „Професионална отговорност“.
(5)
С цел ясно определяне на минималната застрахователна сума по застраховката „Професионална отговорност“ или минималния паричен размер на сходната гаранция, както и за да се осигури по-хармонизиран подход в целия Съюз, би било целесъобразно да се уточни прилагането на тази минимална сума за една застрахователна претенция и годишно. Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) определя изискването за минимален размер на сумата за ЗПО или за сходна гаранция като годишна сума и за отделна застрахователна претенция. Вследствие на това повечето посредници, извършващи застрахователно посредничество, и техните застрахователи са запознати с този подход и следователно е уместно да се установи подобна система за кредитните посредници. Освен това по-голямата част от държавите членки, чиито национални законодателства изискват застраховка „Професионална отговорност“ от страна на кредитните посредници, също използват подобен подход. Ето защо правилата относно ЗПО за кредитните посредници следва също така да предложат подобно разграничение - като годишна сума и за отделна застрахователна претенция.
(6)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(7)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Минималната застрахователна сума по застраховката „Професионална отговорност“ или минималният паричен размер на сходната гаранция, която трябва да притежават кредитните посредници, както е посочено в член 29, параграф 2, буква а), първа алинея от Директива 2014/17/ЕС, възлиза на:
а)
460 000 EUR за всяка отделна застрахователна претенция;
б)
общо 750 000 EUR за календарна година за всички застрахователни претенции.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 септември 2014 година.
KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1125/2014
af 19. september 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/17/EU for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder vedrørende minimumsbeløbet for den erhvervsansvarsforsikring eller tilsvarende garanti, som kreditformidlere skal have
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/17/ЕU af 4. februar 2014 om forbrugerkreditaftaler i forbindelse med fast ejendom til beboelse og om ændring af direktiv 2008/48/EF og 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 1093/2010 (1), særlig artikel 29, stk. 2, litra a), andet afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 29, stk. 2, litra a), i direktiv 2014/17/EU skal kreditformidlere have en erhvervsansvarsforsikring, som dækker de geografiske områder, hvor de tilbyder deres tjenesteydelser, eller en tilsvarende garanti mod erstatningskrav som følge af faglig forsømmelighed.
(2)
Kravet om, at kreditformidlere i realkreditsektoren skal have en erhvervsansvarsforsikring eller en tilsvarende garanti er et nyt lovgivningskrav på EU-plan, men findes allerede på nationalt plan i nogle medlemsstater. De medlemsstater, der har erfaringer med krav vedrørende sådanne erhvervsansvarsforsikringer, har den største andel af realkreditlångivning gennem kreditformidlere i EU, en mangeårig høj grad af markedsindtrængning fra kreditformidleres side og følgelig også en mere specifik tilgang til regulering af sektoren. EU-bestemmelser om minimumsbeløbet for erhvervsansvarsforsikringen eller den tilsvarende garanti bør derfor være baseret på erfaringerne i disse medlemsstater, når det skal fastsættes, hvilken metode det er mest hensigtsmæssigt at anvende til beregning af dette minimumsbeløb.
(3)
Denne metode vil være egnet for Unionen som helhed, herunder for medlemsstater med mindre realkreditmarkeder. Det skyldes, at krav mod kreditformidlere ikke hænger sammen med den underliggende realkreditgæld, som kan variere betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat, men er baseret på faglig forsømmelighed, og at den deraf følgende skade varierer langt mindre.
(4)
I henhold til artikel 29, stk. 2, litra a), tredje afsnit, i direktiv 2014/17/EU skal bestemmelserne om minimumsbeløbet for erhvervsansvarsforsikringen eller den tilsvarende garanti gennemgås med regelmæssige mellemrum. Det kan derfor tænkes, at der i fremtiden vil være andre muligheder eller metodologier, der er mere hensigtsmæssige til at fastslå størrelsen af disse forpligtelser for kreditformidlere, navnlig efterhånden som der bliver flere historiske data til rådighed, og der indhøstes flere erfaringer med tilsynspraksis i tilknytning erhvervsansvarsforsikringsordningerne, og hvordan de fungerer.
(5)
For at minimumsbeløbet for erhvervsansvarsforsikringen eller den tilsvarende garanti kan fastsættes klart, og for at sikre en mere harmoniseret tilgang i hele Unionen bør anvendelsen af dette minimumsbeløb fastsættes pr. krav og pr. år. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/92/EF (2) indeholder et krav om et minimumsbeløb for erhvervsansvarsforsikringen eller den tilsvarende garanti gældende pr. år og pr. krav. De fleste forsikringsformidlere, og deres forsikrere, er således bekendt med denne tilgang, og det er derfor hensigtsmæssigt at indføre en lignende ordning for kreditformidlere. De fleste medlemsstater, i hvis nationale lovgivning det kræves, at kreditformidlere har en erhvervsansvarsforsikring, anvender desuden en sådan tilgang. Der bør derfor i bestemmelserne om erhvervsansvarsforsikring for kreditformidlere være en sådan sondring pr. år og pr. krav.
(6)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har forelagt Kommissionen.
(7)
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed har afholdt åbne offentlige høringer om de udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (3) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Minimumsbeløbet for den erhvervsansvarsforsikring eller tilsvarende garanti, som kreditformidlere skal have, jf. artikel 29, stk. 2, litra a), første afsnit, i direktiv 2014/17/EU, er:
a)
460 000 EUR pr. krav
b)
sammenlagt 750 000 EUR for alle krav i løbet af et kalenderår.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. september 2014.