ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 148/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции във връзка с регулаторните технически стандарти относно минималните данни, отчитани пред регистри на трансакции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (2), и по-специално член 9, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на осигуряването на по-голяма гъвкавост контрагентите следва да могат да делегират отчитането за договор на другия контрагент или на трета страна. Контрагентите следва също така да могат да се договарят да делегират докладването на общо трето лице, включително на централен контрагент (ЦК), като последното подава пред регистъра на трансакции отчет, включващ таблица с необходимите полета. При тези обстоятелства и с цел да се гарантира качеството на данните, в отчета следва да се посочи, че той е от името на двамата контрагенти и че съдържа пълния набор от данни, които биха били посочени, ако те отчетат договора поотделно.
(2)
За да се избегнат несъответствия в таблиците с общи данни, всеки от контрагентите по договор за дериват следва да гарантира, че за отчитаните общи данни двете страни по трансакцията са постигнали споразумение. Единен идентификационен код на трансакцията ще помогне за съгласуване на данните, в случай че контрагентите се отчитат пред различни регистри на трансакции.
(3)
За да се избегне двойното отчитане и за да се намали тежестта по отчитането, когато един контрагент или ЦК отчита трансакция от името на двамата контрагенти, контрагентът или ЦК следва да може да изпраща един отчет пред регистъра на трансакции, съдържащ съответната информация.
(4)
Остойностяването на договорите за деривати е от съществено значение, за да се даде възможност на регулаторните органи да изпълняват своите задължения, по-специално когато става въпрос за финансовата стабилност. Оценката на договора по пазарна стойност или оценката на базата на модел показва вида и размера на експозициите, свързани с този договор, и допълва информацията за първоначалната стойност, посочена в договора.
(5)
Събирането на информация относно обезпечението, свързано с конкретен договор, е от голямо значение за подсигуряването на подходящо проследяване на експозициите. За тази цел контрагентите, които обезпечават своите трансакции, следва да отчитат подробностите за тези обезпечения на ниво трансакция. Когато обезпечението се изчислява на базата на нетните позиции, произтичащи от пакет от договори, и следователно не се предоставя на база трансакция, а на база портфейл, контрагентите следва да са в състояние да отчитат портфейла с помощта на единен код или система на номериране, определена от контрагента. Този единен код следва да обозначава конкретния портфейл, за който се разменят обезпечения, когато контрагентът има повече от един портфейл, а също така следва да гарантира, че договор за дериват може да бъде обвързан с даден портфейл, за който има обезпечение.
(6)
Настоящият регламент се основава на проектите на регулаторни технически стандарти, представени от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) на Комисията, и отразява значението на ролята на регистрите на трансакции за подобряване прозрачността на пазарите за гражданите и регулаторните органи, за данните, които трябва да бъдат предавани и предоставяни от регистрите на трансакции в зависимост от класа деривати и естеството на трансакцията.
(7)
ЕОЦКП се консултира със съответните органи и членовете на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), преди да представи проектите на регулаторни технически стандарти, на които се основава настоящият регламент. Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (3) ЕОЦКП също така проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира потенциалните свързани с тях разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от посочения регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Подробни данни, които трябва да бъдат посочени при отчитането по член 9, параграф 1 и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012
1. Отчетите за регистрите на трансакции включват:
а)
данните, посочени в таблица 1 от приложението, която съдържа информация, отнасяща се за контрагентите по договор;
б)
информацията, посочена в таблица 2 от приложението, в която се съдържат подробни данни, отнасящи се до договор за дериват, сключен между двама контрагенти.
2. За целите на параграф 1 сключването на договор означава „изпълнение на сделка“, както е посочено в член 25, параграф 3 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4).
3. Когато даден отчет е изготвен от името на двамата контрагенти, той съдържа информацията, посочена в таблица 1 от приложението, във връзка с всеки от контрагентите. Информацията, посочена в таблица 2 от приложението, се подава само веднъж.
4. Когато даден отчет е изготвен от името на двама контрагенти, в него се посочва този факт, както е указано в поле 9 от таблица 1 от приложението.
5. Когато единият от контрагентите отчита подробни данни за договор пред регистъра на трансакции от името на другия контрагент или когато трето лице отчита договора пред регистъра на трансакции от името на единия или на двамата контрагенти, отчитаните подробности включват пълния набор от данни, който би бил предаден, ако договорите се отчитат пред регистъра на трансакции от всеки контрагент поотделно.
6. Когато договор за дериват включва характеристики, типични за повече от един базов актив, както е посочено в таблица 2 от приложението, в отчета се посочва класът активи, на който в най-голяма степен прилича договорът и за който контрагентите са постигнали съгласие преди изпращането на отчета.
Член 2
Трансакции, преминали през клиринг
1. Когато на съществуващ договор впоследствие е направен клиринг от централен контрагент, клирингът се отчита като промяна на съществуващия договор.
2. В случаите, когато договорът е сключен на място за търговия и е преминал през клиринг от ЦК по такъв начин, че контрагентът не знае кой е другият контрагент, отчитащият се контрагент определя ЦК като свой контрагент.
Член 3
Отчитане на експозиции
1. Данните за изискваното обезпечение съгласно таблица 1 от приложението включват цялото предоставено обезпечение.
2. Когато контрагентът не прави обезпечение на ниво трансакции, контрагентите отчитат пред регистъра на трансакции обезпечението, предоставено на база портфейл.
3. Когато обезпечението, свързано с договор, се отчита на база портфейл, отчитащият се контрагент посочва пред регистъра на трансакции кода, идентифициращ портфейла от предоставени обезпечения за другия контрагент, свързан с отчитания договор.
4. От нефинансови контрагенти, различни от посочените в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, не се изисква докладване на обезпечение, пазарна оценка или оценка на база модел за договорите, посочени в таблица 1 от приложението.
5. За договори, преминали през клиринг от ЦК, пазарната оценка се осигурява само от ЦК.
Член 4
Дневник за отчетите
Промените на данни, вписани в регистрите на трансакции, се отбелязват в дневник, като се посочват лицето или лицата, които са поискали промяната, включително, ако е приложимо, самият регистър на трансакции, причината или причините за такава промяна, датата и часа и ясно описание на промените, включително старото и новото съдържание на съответните данни, както е указано в полета 58 и 59 от таблица 2 от приложението.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 148/2013
af 19. december 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for de minimumsoplysninger, der skal indberettes til transaktionsregistre
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre (2), særlig artikel 9, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Af fleksibilitetshensyn bør en modpart kunne delegere indberetning af en aftale til den anden modpart eller til en tredjepart. Modparter bør også kunne aftale at delegere indberetning til en fælles tredjepartsenhed, herunder en central modpart (CCP), således at denne indgiver en enkelt indberetning indeholdende den relevante tabel til transaktionsregistret. I så fald og for at sikre datakvaliteten bør det i indberetningen angives, at den foretages på vegne af begge modparter og indeholder det fuldstændige sæt oplysninger, der ville være blevet indberettet, hvis aftalen var blevet indberettet særskilt.
(2)
For at undgå uoverensstemmelser i de fælles datatabeller bør hver modpart i en derivataftale sikre, at der er enighed om de fælles data, der indberettes, mellem begge parter i handelen. Hvis modparterne indberetter til forskellige transaktionsregistre, vil en entydig handelsidentifikator gøre det lettere at sammenholde oplysningerne.
(3)
For at undgå dobbeltindberetning og for at begrænse indberetningsbyrden, når en modpart eller CCP indberetter på vegne af begge modparter, bør modparten eller CCP'en kunne sende en enkelt indberetning til transaktionsregistret indeholdende de relevante oplysninger.
(4)
Værdiansættelse af derivataftaler er en forudsætning for, at reguleringsmyndighederne kan udføre deres opgaver, særlig når det drejer sig om finansiel stabilitet. Værdien af en aftale efter marking-to-market-princippet eller efter marking-to-model-princippet giver oplysning om fortegnet for og størrelsen af de med aftalen forbundne eksponeringer og supplerer oplysningerne om den oprindelige i aftalen angivne værdi.
(5)
For at sikre behørig overvågning af eksponeringerne er det vigtigt at have oplysninger om sikkerhedsstillelsen i forbindelse med en bestemt aftale. Med henblik herpå bør modparter, der anvender sikkerhedsstillelse for deres transaktioner, indberette sådanne oplysninger om sikkerhedsstillelsen på transaktionsbasis. Hvis sikkerhedsstillelsen beregnes på grundlag af nettopositioner opgjort ud fra et sæt aftaler og derfor ikke stilles på transaktionsbasis men på porteføljebasis, bør modparterne kunne indberette porteføljen under anvendelse af en entydig kode eller et entydigt nummereringssystem fastsat af modparten. Denne entydige kode bør angive den specifikke portefølje, vedrørende hvilken der udveksles sikkerhedsstillelse, hvis modparten har mere end én portefølje, og bør også sikre, at en derivataftale kan sammenknyttes med en bestemt portefølje, vedrørende hvilken der er stillet sikkerhed.
(6)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) har fremsendt til Kommissionen, og den afspejler den vigtige rolle, som transaktionsregistre spiller for at forbedre markedsgennemsigtigheden over for offentligheden og reguleringsmyndighederne, idet de oplysninger, der skal indberettes til, indsamles af og stilles til rådighed af transaktionsregistre, afhænger af derivatklassen og handelens art.
(7)
ESMA har hørt de relevante myndigheder og medlemmerne af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) før forelæggelsen af dette udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som denne forordning er baseret på. I overensstemmelse med artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (3) har ESMA også afholdt åbne offentlige høringer om udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, analyseret de potentielle omkostninger og fordele samt indhentet en udtalelse fra interessentgruppen for værdipapirer og markeder, der er nedsat i henhold artikel 37 i nævnte forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Oplysninger, der skal være indeholdt i indberetninger i henhold til artikel 9, stk. 1 og 3, i forordning (EU) nr. 648/2012
1. Indberetninger til transaktionsregistre skal indeholde:
a)
de oplysninger, der er fastsat i tabel 1 i bilaget, vedrørende modparterne i en aftale
b)
de oplysninger, der er fastsat i tabel 2 i bilaget, vedrørende den derivataftale, der er indgået mellem de to modparter.
2. I stk. 1 forstås ved »indgå en aftale« at »foretage transaktioner«, jf. artikel 25, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (4).
3. Hvis der foretages en samlet indberetning på vegne af begge modparter, skal den indeholde de oplysninger, der er fastsat i tabel 1 i bilaget vedrørende begge modparter. De i tabel 2 i bilaget fastsatte oplysninger skal kun indberettes én gang.
4. Hvis der foretages en samlet indberetning på vegne af begge modparter, skal dette anføres i indberetningen, jf. felt 9 i tabel 1 i bilaget.
5. Hvis en modpart indberetter oplysninger om en aftale til et transaktionsregister på vegne af den anden modpart, eller hvis en tredjepartsenhed indberetter en aftale til et transaktionsregister på vegne af en eller begge modparter, skal de indberettede oplysninger være lige så fuldstændige, som hvis aftalerne var blevet indberettet til transaktionsregistret af hver modpart særskilt.
6. Hvis en derivataftale har kendetegn, der er karakteristiske for mere end ét underliggende aktiv, jf. tabel 2 i bilaget, skal det i indberetningen angives, hvilken aktivklasse modparterne er enige om ligner aftalen mest, før der foretages indberetning til et transaktionsregister.
Artikel 2
Clearede handler
1. Hvis en indgået aftale efterfølgende cleares af en CCP, skal clearingen indberettes som en ændring af den indgåede aftale.
2. Hvis en aftale indgås på en markedsplads og cleares af en CCP, således at en modpart ikke er klar over den anden modparts identitet, skal den indberettende modpart angive den pågældende CCP som sin modpart.
Artikel 3
Indberetning af eksponeringer
1. Oplysningerne om sikkerhedsstillelse i tabel 1 i bilaget skal omfatte al sikkerhedsstillelse, der er stillet.
2. Hvis en modpart ikke stiller sikkerhed på transaktionsbasis, skal modparterne til et transaktionsregister indberette sikkerhedsstillelse, der er stillet, på porteføljebasis.
3. Hvis sikkerhedsstillelsen i tilknytning til en aftale indberettes på porteføljebasis, skal den indberettende modpart til transaktionsregistret indberette en identifikationskode for den portefølje af sikkerhedsstillelse, der er stillet til den anden modpart i tilknytning til den indberettede aftale.
4. Ikke-finansielle modparter, undtagen dem, der er omhandlet i artikel 10 i forordning (EU) nr. 648/2012, skal ikke indberette sikkerhedsstillelse og værdiansættelse efter marking-to-market-princippet eller efter marking-to-model-princippet vedrørende de aftaler, der er omhandlet i tabel 1 i bilaget.
5. For aftaler, der cleares af en CCP, skal værdiansættelser efter marking-to-market-princippet kun indgives af CCP'en.
Artikel 4
Indberetningslog
Ændringer til de oplysninger, der er registreret i transaktionsregistre, skal gemmes i en log, der identificerer den eller de personer, der anmodede om ændringen, herunder i givet fald transaktionsregistret selv, årsagen eller årsagerne til ændringerne, en dato og et tidsstempel samt en klar beskrivelse af ændringerne, herunder det gamle og nye indhold af de relevante oplysninger, jf. felt 58 og 59 i tabel 2 i bilaget.
Artikel 5
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2012.