РЕГЛАМЕНТ (EC) № 1067/2013 НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества на замърсители диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в черния дроб на сухоземни животни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни полихлорирани бифенили (PCB) в редица храни, в т.ч. в черния дроб на сухоземни животни.
(2)
На 5 юли 2011 г., по искане на Комисията, Научната група за замърсителите в хранителната верига (наричана по-долу „експертната група“) на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) прие становище по отношение на рисковете за общественото здраве, свързани с наличието на високи нива на диоксини и диоксиноподобни PCB в черния дроб от овце и елени (3).
(3)
По искане на Комисията в становището следва да се посочи дали има потенциално увеличаване на риска за здравето на потребителите в подгрупи от населението, употребяващи такива продукти (напр. лица, ползващи продукта често и/или в големи количества, лица със специфични начини на хранене и т.н.). В становището следва също така да се проучат възможните причини за констатираните високи нива на диоксини и PCB в черния дроб от овце и елени и да се предоставят научни елементи относно целесъобразността от установяване в бъдеще на регулаторни нива в черния дроб по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините.
(4)
Експертната група достигна до заключението, че редовната консумация на черен дроб от овце би довела до увеличение от около 20 % на фоновата експозиция на диоксини и диоксиноподобни РСВ. В индивидуални случаи, консумацията на черен дроб от овце може да доведе до високи дози на тези замърсители, надвишаващи допустимия седмичен прием (ДСП). Експертната група достигна до заключението, че честата консумация на черен дроб от овце може да доведе до потенциален здравен проблем, особено при жени в детеродна възраст и деца.
(5)
Също така експертната група заключи, че почвата и седиментите са естествени резервоари на диоксини и PCB. Преминаването на диоксини и РСВ от почвата в растенията посредством корените обикновено е от второстепенно значение. През последните няколко години беше установено, че редица проби от черен дроб от овце от различни европейски държави съдържат висока концентрация на диоксини и РСВ, въпреки че не са свързани с конкретни източници на замърсяване. Главният фактор за експозицията при овцете е пашата. По време на паша почва може да бъде погълната посредством части от нея, полепнали върху зеленчуците, или пък директно при поглъщане на трева в близост до земната повърхност. Поглъщането на почва е особено променливо явление, силно повлияно от сезоните: според докладите, средната стойност на погълната почва е от порядъка на 8 % от погълнатото сухо вещество. Като цяло поглъщането на почва може значително да допринесе за експозицията на овцете на диоксини и PCB. Достъпни са само ограничени данни относно преминаването на диоксини и/или на PCB в черния дроб на овцете посредством храната. В зависимост от това дали става въпрос за полихлориран дибензо-р-диоксин (PCDD), полихлориран дибензофуран (PCDF) или сродните на PCB химични съединения, съобщената степен на преминаване варира от 5 до 175 и е около 4 пъти по-висока за черния дроб, отколкото за месото или бъбреците.
(6)
ЕОБХ заключи също така, че черният дроб на овцете е орган, в който се задържат в значителна степен диоксини и PCB. Разликите в метаболизма може отчасти да обяснят относително високото задържане на диоксини и диоксиноподобни съединения в черния дроб на овцете в сравнение с говедата.
(7)
ЕОБХ заключи, че дори и при наличие на евентуално чернодробно задържане и в случай, че диоксините и PCB не са изцяло свързани с мастната фракция на черния дроб, това не би оказало влияние на резултата, независимо дали е изразен в липиди или в живо тегло, тъй като всички диоксини и РСВ са извлечени при аналитична процедура, независимо в кои чернодробни клетки са се намирали.
(8)
Комисията поиска от референтната лаборатория на Европейския съюз (РЛЕС) за диоксини и РСВ във фуражите и храните да проучи как влияят различните методи за извличане върху съдържанието на диоксини и PCB в черния дроб от овце по отношение на представянето на аналитичните резултати въз основа на мазнини или на мокро тегло. РЛЕС заключи, че промените в концентрацията на диоксини и РСВ е значително по-висока въз основа на мазнини, отколкото въз основа на мокро тегло. Концентрацията на диоксини и РСВ въз основа на мазнини при черен дроб от овце зависи от прилагания метод за екстракция или разтворителите и следователно върху полученото съдържание на мазнини. При сравнение на резултатите при мокро тегло, съдържанието на диоксини и РСВ е доста сходно.
(9)
Поради това, за да се гарантира постигането на сравними резултати и единен подход по отношение на диоксините и РСВ в целия Съюз, е целесъобразно да се установят максимални нива въз основа на мокрото тегло, както такива вече са установени по отношение на черен дроб от риба и производните му продукти.
(10)
Целесъобразно е да се предвиди, че максимално допустимите количества не се прилагат за храни, които са били законно пуснати на пазара преди датата на прилагане.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Разпоредби за изменение
В приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 точка 5.2 се заменя със следното:
„5.2
Черен дроб от сухоземни животни, посочени в точка 5.1, и негови производни продукти, с изключение на черен дроб от овце;
0,30 pg/g мокро тегло
0,50 pg/g мокро тегло
3,0 ng/g мокро тегло
Черен дроб от овце и негови производни продукти;
1,25 pg/g мокро тегло
2,00 pg/g мокро тегло
3,0 ng/g мокро тегло“
Член 2
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не се прилага за продукти, които са били пуснати на пазара преди 1 януари 2014 г. в съответствие с приложимите към посочената дата разпоредби.
2. Тежестта, свързана с доказване кога продуктите са били пуснати на пазара, се поема от съответното предприятие от хранително-вкусовата промишленост.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2013 година.
KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1067/2013
af 30. oktober 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for de forurenende stoffer dioxiner, dioxinlignende PCB'er og ikke-dioxinlignende PCB'er i lever af landdyr
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (2) er der fastsat maksimalgrænseværdier for indholdet af dioxiner og dioxinlignende polychlorerede biphenyler (PCB'er) i en række fødevarer, herunder i lever af visse landdyr.
(2)
Ekspertpanelet for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (i det følgende benævnt »panelet«) under Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) vedtog den 5. juli 2011 efter anmodning fra Kommissionen en udtalelse om risikoen for folkesundheden i tilknytning til forekomst af store mængder dioxiner og dioxinlignende PCB'er i lever af får og hjorte (3).
(3)
Kommissionen anmodede om, at det i udtalelsen blev angivet, hvorvidt befolkningsgrupper, der indtager sådanne produkter (som f.eks. storforbrugere af produkterne og folk på særlige diæter), potentielt er udsat for en højere sundhedsrisiko. Der skulle i udtalelsen ligeledes redegøres for mulige årsager til de konstaterede høje dioxin- og PCB-niveauer i fåre- og hjortelever samt tilvejebringes videnskabelige argumenter vedrørende det hensigtsmæssige i i fremtidig lovgivning at fastsætte produktbaserede frem for fedtbaserede grænseværdier.
(4)
Panelet konkluderede, at regelmæssig indtagelse af fårelever ville resultere i en gennemsnitlig stigning på omkring 20 % i baggrundseksponeringen for dioxiner og dioxinlignende PCB'er. I enkelttilfælde vil indtagelse af fårelever kunne resultere i høje indtag, der ligger over det tolerable ugentlige indtag (TWI) af disse forurenende stoffer. Panelet konkluderede, at hyppig indtagelse af fårelever, navnlig blandt kvinder i den fødedygtige alder og børn, potentielt vil kunne være sundhedsmæssigt problematisk.
(5)
Panelet konkluderede endvidere, at jord og sedimenter naturligt indeholder lagre af dioxiner og PCB'er. Overførsel af dioxiner og PCB'er fra jordbund til planter via rodnettet er generelt af mindre betydning. I de seneste år er der i en række prøver af fårelever fra forskellige europæiske lande fundet høje koncentrationer af dioxiner og PCB'er, uden at disse har kunnet sættes i forbindelse med specifikke kontamineringskilder. For får er græsningsaktiviteten en primær eksponeringsfaktor. Under græsning kan dyrene komme til at indtage jord via partikler afsat på grøntsager, eller de kan indtage jorden direkte, når de bider foderplanter over tæt ved jordoverfladen. Indtagelsen af jord varierer i bemærkelsesværdig grad og er yderst sæsonbetinget: Der foreligger oplysninger om en middelindtagelse af jord på omkring 8 % af tørstofindtagelsen. Samlet set vil indtagelsen af jord kunne bidrage væsentligt til fårs eksponering for dioxiner og PCB'er. Der foreligger kun begrænsede data om overførsel af dioxiner og/eller PCB'er til fårelever via foderet. Ifølge de modtagne oplysninger varierede overførselsforholdet fra 5 til 175, afhængigt af hvilke polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD)-, polychlorerede dibenzofuraner (PCDF)- eller PCB-kongenere der er tale om, og tallet var ca. fire gange højere for lever end for kød eller nyre.
(6)
EFSA konkluderede desuden, at leveren hos får er et organ, hvor der i betydelig grad lagres dioxiner og PCB'er. Stofskifteforskellene ville delvis kunne forklare, hvorfor der lagres forholdsvis store mængder dioxiner og beslægtede forbindelser i leveren hos får i forhold til hos kvæg.
(7)
EFSA konkluderede, at selv om der muligvis ville finde sekvestrering sted i leveren, og dioxinerne og PCB'erne ikke ville blive fuldstændig associeret til leverens fedtfraktion, ville dette ikke have nogen indflydelse på resultatet, hvad enten dette udtrykkes på fedtbasis eller på grundlag af den ferske vares vægt, idet alle dioxiner og PCB'er ekstraheres i analyseprocessen, uanset hvilken del af leveren de er til stede i.
(8)
EU-referencelaboratoriet (EURL) for dioxiner og PCB'er i foderstoffer og fødevarer blev af Kommissionen anmodet om at undersøge, hvordan forskellige ekstraktionsmetoder påvirker indholdet af dioxiner og PCB'er i fårelever med hensyn til rapportering af analyseresultatet på basis af henholdsvis fedt og vådvægt. EU-referencelaboratoriet konkluderede, at udsvingene i koncentrationerne af dioxiner og PCB'er var betydeligt større for fedtbaserede analyseresultater end for resultater baseret på vådvægt. Koncentrationerne af dioxiner og PCB'er i fårelever på fedtbasis afhang af de(n) anvendte ekstraktionsmetode/opløsningsmidler og derved af det deraf følgende fedtindhold. Ved sammenholdelse af vådvægtsbaserede resultater var dioxin- og PCB-niveauerne nogenlunde sammenlignelige.
(9)
For at sikre sammenlignelige resultater og en ensartet håndhævelse i hele Unionen for så vidt angår dioxiner og PCB'er i lever af landdyr bør grænseværdierne derfor fastsættes på basis af vådvægt, sådan som det allerede er tilfældet for fiskelever og produkter heraf.
(10)
Det bør fastsættes, at grænseværdierne ikke gælder for fødevarer, der lovligt er markedsført inden anvendelsesdatoen.
(11)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringsbestemmelser
I bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 affattes punkt 5.2 således:
»5.2
Lever af de i punkt 5.1 angivne landdyr, undtagen får og produkter heraf
0,30 pg/g vådvægt
0,50 pg/g vådvægt
3,0 ng/g vådvægt
Lever af får og produkter heraf
1,25 pg/g vådvægt
2,00 pg/g vådvægt
3,0 ng/g vådvægt«
Artikel 2
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning finder ikke anvendelse på produkter, der er markedsført inden den 1. januar 2014 i overensstemmelse med de regler, der var gældende på det tidspunkt.
2. Fødevarevirksomhedslederen skal kunne dokumentere, hvornår produkterne blev markedsført.
Artikel 3
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. oktober 2013.