ДИРЕКТИВА (ЕС) 2015/2193 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 ноември 2015 година
за ограничаване на емисиите във въздуха на определени замърсители, изпускани от средни горивни инсталации
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В Решение № 1386/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4) (Програмата за действие) се отчита, че емисиите на замърсители във въздуха бяха значително намалени през последните десетилетия, но в същото време нивата на замърсяване на въздуха все още са обезпокоителни в много части на Европа, а гражданите на Съюза продължават да бъдат изложени на действието на замърсяващи въздуха вещества с потенциал да застрашат тяхното здраве и благополучие. Съгласно Програмата за действие екосистемите продължават да страдат от прекомерни азотни и серни отлагания, дължащи се на емисии от транспорта, неустойчиви земеделски практики и производството на електроенергия. Нивото на замърсяване на въздуха в много области на Съюза продължава да надхвърля установените от Съюза граници и стандартите за качество на въздуха на Съюза все още не отговарят на целевите показатели, определени от Световната здравна организация.
(2)
С цел да се гарантира здравословна околна среда за всички в Програмата за действие се призовава мерките на местно равнище да бъдат допълнени от адекватна политика както на национално, така и на съюзно равнище. Това налага по-специално да се увеличат усилията за осигуряване пълното спазване на законодателството на Съюза в областта на качеството на въздуха и да се определят стратегически цели и действия за периода след 2020 г.
(3)
Научни оценки показват, че замърсяването на въздуха причинява намаляване със средно осем месеца на продължителността на живота на гражданите на Съюза.
(4)
Емисиите на замърсители от изгарянето на гориво в средни горивни инсталации като цяло не са регулирани на равнището на Съюза, въпреки че все повече допринасят за замърсяването на въздуха - по-специално поради увеличеното използване на биомаса като гориво под влияние на политиката за климата и енергетиката.
(5)
Изгарянето на гориво в някои малки горивни инсталации и съоръжения е обхванато от мерки по прилагането, посочени в Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5). Необходими са допълнителни спешни мерки в рамките на Директива 2009/125/ЕО, за да се покрият оставащите регулаторни пропуски. Изгарянето на гориво в големи горивни инсталации попада в обхвата на Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (6), считано от 7 януари 2013 г., докато Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) продължава да се прилага до 31 декември 2015 г. спрямо големите горивни инсталации, посочени в член 30, параграф 2 от Директива 2010/75/ЕС.
(6)
В своя доклад до Европейския парламент и Съвета от 17 май 2013 г. относно прегледите, предприети съгласно член 30, параграф 9 и член 73 от Директива 2010/75/ЕС, относно емисиите от промишлеността, отнасящи се до емисиите от интензивното отглеждане на селскостопански животни и от горивни инсталации, Комисията стигна до заключението, че е доказано наличието на ясен потенциал за икономически ефективно намаляване на емисиите във въздуха от изгарянето на гориво в средни горивни инсталации.
(7)
Международните задължения на Съюза относно замърсяването на въздуха за намаляване на подкиселяването, еутрофикацията и тропосферния озон, както и на емисиите на прахови частици, са договорени в рамките на Протокола от Гьотеборг към Конвенцията за трансграничното замърсяване на въздуха на далечни разстояния, която беше изменена през 2012 г., за да се укрепят съществуващите ангажименти за намаляване на емисиите на серен диоксид, азотни оксиди, амоняк и летливи органични съединения, и да се въведат нови ангажименти за намаляване на фините прахови частици (PM 2.5), които трябва да бъдат изпълнени от 2020 г. нататък.
(8)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет, Комитета на регионите от 18 декември 2013 г., озаглавено „Програма за чист въздух за Европа“, се призовава за действия с цел ограничаване на емисиите на замърсяващи въздуха вещества, изпускани от средни горивни инсталации, като по този начин се завърши регулаторната рамка за сектора на горивните инсталации. Програмата за чист въздух допълва Програмата за намаляване на замърсяването за периода до 2020 г., предвидена в съобщението на Комисията до Съвета и Европейския парламент от 21 септември 2005 г., озаглавено „Тематична стратегия относно замърсяването на въздуха“, и определя цели за намаляване на въздействието за периода до 2030 г. За постигане на всички тези стратегически цели следва да се установи регулаторна програма, включително мерки за намаляване на емисиите от средни горивни инсталации.
(9)
Средните горивни инсталации следва да се разработват и експлоатират по начин, който да стимулира енергийната ефективност. Подобни съображения, както и съображенията от икономическо естество, техническите възможности и жизненият цикъл на съществуващите средни горивни инсталации следва по-специално да бъдат взети предвид при модернизирането на средни горивни инсталации и при вземане на решения във връзка със сериозни инвестиции.
(10)
За да се гарантира, че експлоатацията на дадена средна горивна инсталация не води до влошаване на качеството на въздуха, мерките, предприети за ограничаване на емисиите на серен диоксид, азотни оксиди и прах във въздуха, не следва да водят до увеличаване на емисиите на други замърсители, като например въглероден оксид.
(11)
Средните горивни инсталации, които вече са предмет на минимални изисквания, приложими в целия ЕС, като инсталации, за които се прилагат правила за обединяване съгласно глава III от Директива 2010/75/ЕС, или инсталации, които изгарят самостоятелно или съвместно твърди или течни отпадъци и следователно са обхванати от глава IV от посочената директива, следва да се изключат от обхвата на настоящата директива.
(12)
Някои други средни горивни инсталации също следва да бъдат изключени от обхвата на настоящата директива въз основа на техните технически характеристики или използването им в специални дейности.
(13)
Тъй като средните горивни инсталации, които изгарят рафинерийни горива самостоятелно или съвместно с други горива за производство на енергия в нефтени и газови рафинерии, и регенерационните котли в рамките на инсталации за производство на целулозна каша са предмет на свързаните с най-добрите налични техники (НДНТ) нива на емисии, посочени в заключенията за НДНТ, които вече са установени по силата на Директива 2010/75/ЕС, настоящата директива не следва да се прилага за подобни инсталации.
(14)
Настоящата директива следва да се прилага спрямо горивните инсталации, включително съвкупността от две или повече нови средни горивни инсталации, чиято обща номинална входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 1 MW и по-малка от 50 MW. Отделни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-малка от 1 MW, не следва да се вземат предвид за целите на изчисляване на общата номинална входяща топлинна мощност на съвкупността от горивни инсталации. С цел да се избегнат регулаторни пропуски настоящата директива следва да се прилага и към съвкупността от нови средни горивни инсталации в случаите, в които общата номинална входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 50 MW, без да се засяга глава III от Директива 2010/75/ЕС.
(15)
За да се осигури контрол върху емисиите на серен диоксид, азотни оксиди и прах във въздуха, всяка средна горивна инсталация следва да е в експлоатация само ако за нея е издадено разрешително или е регистрирана от компетентния орган въз основа на информация, подадена от оператора.
(16)
За целите на контрола върху емисиите във въздуха от средни горивни инсталации в настоящата директива следва да бъдат определени норми за допустимите емисии и изисквания за мониторинг.
(17)
Нормите за допустими емисии, определени в приложение II, следва да не се прилагат за средни горивни инсталации, разположени на Канарските острови, френските отвъдморски департаменти и архипелазите Азорски острови и Мадейра, поради технически и логистични проблеми, свързани с изолираното местоположение на тези инсталации. Засегнатите държави членки следва да определят нормите за допустими емисии за тези инсталации с цел намаляване на емисиите от тях във въздуха и на потенциалните рискове за човешкото здраве и околната среда.
(18)
За да се предостави достатъчно време за техническо адаптиране на съществуващите средни горивни инсталации към изискванията на настоящата директива, нормите за допустими емисии следва да започнат да се прилагат за тези инсталации след определен срок, считано от датата на прилагане на настоящата директива.
(19)
С оглед отчитането на някои конкретни обстоятелства, при които прилагането на норми за допустими емисии би довело да непропорционално високи разходи в сравнение с ползите за околната среда, държавите членки следва да бъдат в състояние да освободят средните горивни инсталации, използвани в неотложни ситуации и действащи в продължение на ограничен период от време, от задължението да спазват тези норми за допустими стойности, определени с настоящата директива.
(20)
Поради инфраструктурни ограничения, пред които са изправени съществуващите средни горивни инсталации, които са част от малки изолирани системи (МИС) или изолирани микросистеми (ИМС), и необходимостта да се улесни изграждането на междусистемни връзки между тях, на тези инсталации следва да бъде дадено повече време, за да се адаптират към нормите за допустими емисии, установени в настоящата директива.
(21)
Предвид общите ползи от централното отопление, що се отнася до приноса за намаляване на потреблението за битови цели на гориво, предизвикващо силно замърсяване на въздуха, и що се отнася до подобряването на енергийната ефективност и намаляването на емисиите от CO2, следва да бъде възможно за държавите членки да предоставят повече време на съществуващите средни горивни инсталации, които предоставят съществена част от своето производство на полезна топлина на обществената мрежа за централно отопление, за да се приведат към нормите за допустими емисии, установени в настоящата директива.
(22)
Предвид неотдавна извършените инвестиции в инсталации с биомаса, с които се цели увеличаване на използването на възобновяеми енергийни източници и които вече са довели до по-ниски емисии на замърсители, и с цел да се вземат предвид свързаните с това инвестиционни цикли, следва да бъде възможно за държавите членки да дадат повече време на тези инсталации, за да приведат своите емисии към нормите за допустими емисии, установени в настоящата директива.
(23)
Предвид съществената роля на компресорните газови станции за надеждността и безопасното функциониране на националните газопреносни мрежи, както и конкретните ограничения, свързани с тяхното осъвременяване, следва да бъде възможно за държавите членки да дадат повече време на средните горивни инсталации, като стимулират тези станции да се приведат към нормите за допустими емисии на азотни оксиди, установени в настоящата директива.
(24)
В съответствие с член 193 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) настоящата директива не е пречка за държавите членки да запазят в сила или да въведат по-строги защитни мерки. Такива мерки може да са необходими в зоните, в които не са спазени пределно допустимите стойности за качеството на въздуха. В тези случаи държавите членки следва да извършат оценка на необходимостта от прилагането на по-стриктни норми за допустими емисии, отколкото изискванията, посочени в настоящата директива като част от развитието на плановете за качество на въздуха, съгласно Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8). Подобни оценки следва да вземат предвид резултата от обмена на информация относно най-доброто възможно постижение на намаляване на емисиите при използване на най-добрите налични и нововъзникващи технологии. Комисията следва да организира подобен обмен на информация с държавите членки, съответните промишлени отрасли, в това число операторите и доставчиците на технологии, и неправителствените организации, включително тези, които насърчават опазването на околната среда.
(25)
Държавите членки следва да гарантират, че операторът на дадена средна горивна инсталация взема необходимите мерки в случай на несъответствие с разпоредбите на настоящата директива. Държавите членки следва да изградят система за проверка на съответствието на средните горивни инсталации с изискванията на настоящата директива.
(26)
За да се гарантира ефективното прилагане и изпълнение на настоящата директива, инспекциите следва, когато това е възможно, да бъдат координирани с тези, които се изискват съгласно законодателството на Съюза, според случая.
(27)
Разпоредбите на настоящата директива относно достъпа до информацията, свързана с нейното изпълнение, следва да се прилагат така, че да гарантират оптимален ефект на Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9).
(28)
За да се ограничи тежестта за малките и средните предприятия, които експлоатират средни горивни инсталации, административните задължения на операторите относно предоставяне на информация, мониторинг и докладване следва да бъдат пропорционални и да избягват дублиране, като същевременно позволяват ефективна проверка на съответствието от страна на компетентния орган.
(29)
С цел да се осигурят последователността и съгласуваността на информацията, предоставена от държавите членки относно изпълнението на настоящата директива, и да се насърчи обменът на информация между държавите членки и Комисията, Комисията, подпомагана от Европейската агенция за околната среда, следва да разработи инструмент за докладване по електронен път, който да е също на разположение за вътрешно ползване от държавите членки за целите на докладването и управлението на данните в национален мащаб.
(30)
Комисията следва да извърши оценка на необходимостта от изменение на определените в приложение II норми за допустими емисии за нови средни горивни инсталации въз основа на технологиите от последно поколение. В тази връзка Комисията следва също така да разгледа необходимостта за определяне на конкретни норми за допустими емисии на други замърсители, като например въглероден оксид и евентуално на минимални стандарти за енергийна ефективност.
(31)
С цел адаптирането към научния и техническия прогрес на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС за адаптиране на разпоредбите относно оценката на съответствието, посочени в приложение III, част 2, точка 2. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящата директива и да се опростят и рационализират задълженията за докладване на държавите членки, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с уточняването на техническия формат на докладването. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
(33)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно подобряването на качеството на околната среда и на здравето на човека, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради техния мащаб и последици могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(34)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“). По-специално настоящата директива е насочена към гарантиране на прилагането на член 37 от Хартата, отнасящ се за опазването на околната среда.
(35)
Съгласно Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (11) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
С настоящата директива се установяват правила за контрол на емисиите на серен диоксид (SO2), азотни оксиди (NOx) и прах, изпускани във въздуха от средни горивни инсталации, като по този начин се цели да се намалят емисиите във въздуха и възможните рискове за здравето на човека и околната среда от такива емисии.
С настоящата директива се установяват и правила за мониторинг на емисиите на въглероден оксид (CO).
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага спрямо горивните инсталации, чиято номинална входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 1 MW и по-малка от 50 MW („средни горивни инсталации“), независимо от използвания вид гориво.
2. Настоящата директива се прилага и към съвкупността от нови средни горивни инсталации съгласно член 4, включително съвкупности, в които номиналната входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 50 MW, освен ако тази съвкупност не е горивна инсталация, попадаща в обхвата на глава III от Директива 2010/75/ЕС.
3. Настоящата директива не се прилага спрямо:
a)
горивни инсталации, които попадат в обхвата на глава III или глава IV от Директива 2010/75/ЕС;
б)
горивни инсталации, които попадат в обхвата на Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12);
в)
горивни инсталации, разположени в селски стопанства, с номинална входяща топлинна мощност, по-малка или равна на 5 MW, които използват като гориво само непреработен оборски тор от домашни птици, както е посочено в член 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета (13);
г)
горивни инсталации, в които газообразните продукти на горенето се използват за пряко нагряване, сушене или друг вид обработка на предмети или материали;
д)
горивни инсталации, в които газообразните продукти на горенето се използват за пряко газово отопление, използвано за вътрешни пространства с цел подобряване на условията на работното място;
е)
инсталации за доизгаряне, които са предназначени за очистването на отпадъчните газове от промишлени процеси чрез горене и които не се експлоатират като самостоятелни горивни инсталации;
ж)
технически съоръжения, използвани в задвижването на превозно средство, кораб или въздухоплавателно средство;
з)
газовите турбини и газовите и дизеловите двигатели, използвани на офшорните платформи;
и)
съоръжения за регенерация на катализатори за каталитичен крекинг;
й)
съоръжения за превръщане на сероводород в сяра;
к)
реактори, използвани в химическата промишленост;
л)
коксови пещи;
м)
каупери;
н)
крематориуми;
о)
горивни инсталации, които изгарят рафинерийни горива самостоятелно или съвместно с други горива за производство на енергия на територията на нефтени и газови рафинерии;
п)
регенерационни котли в рамките на инсталации за производство на целулозна каша.
4. Настоящата директива не се прилага за научноизследователски и развойни дейности или за дейности, свързани с изпитване на средни горивни инсталации. Държавите членки могат да определят специфични условия за прилагането на настоящия параграф.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„емисия“ е изпускането от горивната инсталация на вещества във въздуха;
2)
„норма за допустими емисии“ е допустимото количество на дадено вещество, съдържащо се в отпадъчните газове от горивна инсталация, които могат да бъдат изпуснати във въздуха за определен период;
3)
„азотни оксиди“ (NOx) са азотен оксид и азотен диоксид, изразени като азотен диоксид (NO2);
4)
„прах“ означава частици с всякаква форма, структура или плътност, диспергирани в газовата фаза при условията на мястото на вземането на пробата, които могат да бъдат събрани посредством филтриране при определени условия след вземане на представителни проби от подлежащия на анализ газ и които остават преди филтъра и върху филтъра след изсушаване при определени условия;
5)
„горивна инсталация“ е всяко техническо съоръжение, в което се извършва окисление на горива с цел да се използва получената по този начин топлина;
6)
„съществуваща горивна инсталация“ е горивна инсталация, въведена в експлоатация преди 20 декември 2018 г. или за която е издадено разрешително преди 19 декември 2017 г. в съответствие с националното законодателство, при условие че инсталацията е въведена в експлоатация не по-късно от 20 декември 2018 г.;
7)
„нова горивна инсталация“ е горивна инсталация, различна от съществуваща горивна инсталация;
8)
„двигател“ е газов двигател, дизелов двигател или двигател, работещ с два вида гориво;
9)
„газов двигател“ е двигател с вътрешно горене, който работи в съответствие с цикъла на Ото и използва искрово запалване, за да изгаря горивото;
10)
„дизелов двигател“ е двигател с вътрешно горене, който работи в съответствие с цикъла на Дизел и използва запалване чрез сгъстяване, за да изгаря горивото;
11)
„двигател, работещ с два вида гориво“ е двигател с вътрешно горене, който използва запалване чрез сгъстяване и работи в съответствие с цикъла на Дизел, когато изгаря течни горива, и в съответствие с цикъла на Ото, когато изгаря газообразни горива;
12)
„газова турбина“ е всяка ротационна машина, която превръща термичната енергия в механична работа и се състои главно от компресор, термичен агрегат, в който се окислява горивото, така че да се подгрява работният флуид, и турбина; тук се включват газови турбини с отворен цикъл и с комбиниран цикъл, както и газови турбини, работещи в когенерационен режим, като всички те са със или без допълнително горене;
13)
„малка изолирана система“ (МИС) означава малка изолирана система по смисъла на член 2, точка 26 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14);
14)
„изолирана микросистема“ (ИМС) означава „изолирана микросистема“ по смисъла на член 2, точка 27 от Директива 2009/72/ЕО;
15)
„гориво“ е всяко твърдо, течно или газообразно горивно вещество;
16)
„рафинерийно гориво“ е всяко твърдо, течно или газообразно горивно вещество от етапите на дестилация или конверсия при рафинирането на суров нефт, включително нефтозаводски газ, синтетичен газ, нефтозаводското течно гориво и нефтен кокс;
17)
„отпадъци“ означава отпадъци съгласно определението в член 3, точка 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15);
18)
„биомаса“ е който и да е от следните продукти или отпадъци:
a)
продуктите, състоящи се от растителни материали от селското и горското стопанство, които могат да бъдат използвани като гориво с цел да се оползотвори тяхното енергийно съдържание;
б)
следните отпадъци:
i)
селскостопански или горски растителни отпадъци;
ii)
растителни отпадъци от хранителната промишленост, при условие че получената топлина се оползотворява;
iii)
влакнести растителни отпадъци от производството на първична целулозна каша и от производството на хартия от целулоза, при условие че се изгарят съвместно на мястото на производството им и получената топлина се оползотворява;
iv)
коркови отпадъци;
v)
дървесни отпадъци с изключение на тези, които вследствие обработката им с консерванти за дървесина или нанасянето на покрития могат да съдържат халогенирани органични съединения или тежки метали, включително по-специално дървесни отпадъци, произхождащи от строителство и събаряне;
19)
„газьол“ е:
а)
всякакво течно гориво, получено от нефт, с кодове по КН 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 или 2710 20 19; или
б)
всякакво течно гориво, получено от нефт, от което по-малко от 65 % об. (включително загубите) дестилират при температура 250 °С и поне 85 % об. (включително загубите) дестилират при температура 350 °С по метода ASTM D86;
20)
„природен газ“ е естествено образувал се метан, който има максимално съдържание на инертни и други елементи от 20 % об.;
21)
„тежко гориво“ е:
а)
всякакво течно гориво, получено от нефт, с код по КН 2710 19 51 до 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 или 2710 20 39; или
б)
всякакво течно гориво, получено от нефт и различно от газьола, определен в точка 19, което поради максималните допустими стойности за неговата дестилация попада в категорията на тежките течни горива, предназначени за употреба като гориво, и от което по-малко от 65 % об.(включително загубите) дестилират при температура 250 °С по метода ASTM D86. Ако дестилацията не може да бъде определена съгласно метода ASTM D86, нефтопродуктът също се категоризира като тежко течно гориво;
22)
„експлоатационни часове“е времето, изразено в часове, през което дадена горивна инсталация функционира и изпуска емисии във въздуха, с изключение на периодите на пускане и спиране;
23)
„оператор“ е всяко физическо или юридическо лице, което експлоатира или контролира горивната инсталация, или, ако това е предвидено в националното право, всяко лице, на което са били делегирани икономически правомощия от определящо значение за техническото функциониране на инсталацията;
24)
„зона“ е част от територията на държава членка, обособена от последната за целите на оценката и управлението на качеството на въздуха, както е определена в Директива 2008/50/ЕО.
Член 4
Обединяване
Съвкупност от две или повече нови средни горивни инсталации се счита за една-единствена средна горивна инсталация за целите на настоящата директива и тяхната номинална входяща топлинна мощност се сумира за целите на изчисляване на общата номинална входяща топлинна мощност на инсталацията, когато:
-
отпадъчните газове от такива средни горивни инсталации се изпускат през общ комин, или
-
като се отчитат техническите и икономическите фактори, отпадъчните газове от такива средни горивни инсталации биха могли, по преценка на компетентния орган, да се изпускат през един общ комин.
Член 5
Разрешителни и регистрация
1. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че няма нови средни горивни инсталации, които да се експлоатират без съответното разрешително или регистрация.
2. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се гарантира, че считано от 1 януари 2024 г. никоя съществуваща средна горивна инсталация с номинална входяща мощност, по-голяма от 5 MW, не се експлоатира без съответното разрешително или регистрация.
Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се гарантира, че считано от 1 януари 2029 г. никоя съществуваща средна горивна инсталация с номинална входяща мощност, по-малка или равна на 5 MW, не се експлоатира без съответното разрешително или регистрация.
3. Държавите членки определят процедурата по издаване на разрешително или регистрация за средни горивни инсталации. Тези процедури включват най-малко задължение операторът да информира компетентния орган за това, че експлоатира или възнамерява да експлоатира средна горивна инсталация, и да предостави най-малкото информацията, посочена в приложение I.
4. Компетентният орган регистрира или започва процедура за издаване на разрешително на средната горивна инсталация в срок от един месец след подаване на информацията, посочена в параграф 3, от оператора. Компетентният орган информира оператора за регистрацията и започването на процедурата за издаване на разрешително.
5. Компетентният орган поддържа регистър с информация за всяка средна горивна инсталация, който да включва информацията, посочена в приложение I, и информацията, получена съгласно член 9. Съществуващите средни горивни инсталации се включват в регистъра от датата на регистрация или от датата, на която е издадено разрешителното, в съответствие с настоящата директива. Компетентните органи предоставят на обществеността достъп до информацията, съдържаща се в регистъра, в съответствие с Директива 2003/4/ЕО, включително по интернет.
6. Без да се засяга задължението за притежаване на разрешително или регистрация, държавите членки могат да включват изисквания за определени категории средни горивни инсталации в общи правила със задължителен характер. В случай че са приети общи правила със задължителна сила, в разрешителното или регистрацията може само да се направи позоваване на тези правила.
7. За средни горивни инсталации, които са част от инсталация, попадаща в обхвата на глава II от Директива 2010/75/ЕС, изискванията по настоящия член се считат за изпълнени посредством съответствие с посочената директива.
8. Всяко издадено разрешително или извършена регистрация съгласно друго национално законодателство или законодателство на Съюза може да бъде комбинирано(а) с разрешителното или регистрацията, изисквано(а) съгласно параграф 1, за да се получи единно разрешително или единна регистрация, при условие че то/тя съдържа информацията, която се изисква по настоящия член.
Член 6
Норми за допустими емисии
1. Без да се засяга глава II от Директива 2010/75/ЕС, когато е приложимо, нормите за допустими емисии, определени в приложение II към настоящата директива, се прилагат за средни горивни инсталации.
Нормите за допустими емисии, определени в приложение II, не се прилагат за средни горивни инсталации, разположени на Канарските острови, френските отвъдморски департаменти и Азорските острови и Мадейра. Съответните държави членки определят нормите за допустими емисии за тези инсталации с цел намаляване на емисиите от тях във въздуха и на потенциалните рискове за човешкото здраве и околната среда.
2. От 1 януари 2025 г. емисиите във въздуха на SO2, NOx и прах от съществуващи средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-голяма от 5 MW, не трябва да превишават нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 2 и 3 от приложение II.
От 1 януари 2030 г. емисиите във въздуха на SO2, NOx и прах от съществуващи средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, равна на или по-малка от 5 MW, не трябва да превишават нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 1 и 3 от приложение II.
3. Държавите членки могат да освободят съществуващи средни горивни инсталации, които работят не повече от 500 експлоатационни часа годишно, определени като плаваща средна стойност, изчислена за период от пет години, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 1, 2 и 3 от приложение II.
Държавите членки могат да увеличат посочения в първа алинея лимит на 1 000 експлоатационни часа в следните спешни случаи или при следните извънредни обстоятелства:
-
за подпомагане на производството на електроенергия в свързани острови, в случай на прекъсване на основната доставка на електроенергия към даден остров,
-
средни горивни инсталации, използвани за производство на топлоенергия, в случай на изключително студени метеорологични условия.
Във всички случаи, посочени в настоящия параграф, за инсталациите, използващи твърди горива, се прилага норма за допустимите емисии на прах от 200 mg/Nm3.
4. Съществуващите средни горивни инсталации, които са част от МИС и ИМС, спазват нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 1, 2 и 3 от приложение II, считано от 1 януари 2030 г.
5. До 1 януари 2030 г. държавите членки могат да освобождават съществуващите средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-голяма от 5 MW, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, посочени в приложение II, при условие че най-малко 50 % от производството на полезна топлоенергия на инсталацията, определено като плаваща средна стойност за период от пет години, се предоставя под формата на пара или топла вода на обществена мрежа за централно отопление. В случай на такова освобождаване нормите за допустими емисии, определени от компетентните органи, не могат да надвишават 1 100 mg/Nm3 за SO2 и 150 mg/Nm3 за прах.
До 1 януари 2030 г. държавите членки могат да освобождават от задължението за спазване на нормите за допустими емисии на прах, посочени в приложение II към настоящата директива, средни горивни инсталации, работещи с твърда биомаса като основно гориво и намиращи се в зони, в които съгласно оценките, извършени в съответствие с Директива 2008/50/ЕО, е осигурено съответствието с нормите за допустими емисии от същата директива. В случай на такова освобождаване нормите за допустими емисии, определени от компетентните органи, не трябва да надвишават 150 mg/Nm3 за прах.
Компетентният орган във всички случаи гарантира, че не се причинява значително замърсяване и че се постига висока степен на опазване на околната среда като цяло.
6. До 1 януари 2030 г. държавите членки могат да освободят съществуващите средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-голяма от 5 MW, които се използват за задвижване на компресорни газови станции, за да гарантират безопасността и сигурността на националната газоразпределителна система, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии на NOx, определени в част 1, таблица 3 от приложение II.
7. От 20 декември 2018 г. емисиите във въздуха на SO2, NOx и прах от нови средни горивни инсталации не трябва да превишават нормите за допустими емисии, определени в част 2 от приложение II.
8. Държавите членки могат да освободят нови средни горивни инсталации, които работят не повече от 500 експлоатационни часа годишно като плаваща средна стойност, изчислена за период от три години, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, определени в част 2 от приложение II. В случай на такова освобождаване за инсталациите, използващи твърди горива, се прилага норма за допустимите емисии на прах от 100 mg/Nm3.
9. В зоните или в части от зоните, в които не са спазени пределно допустимите стойности за качество на въздуха, определени в Директива 2008/50/ЕО, държавите членки оценяват необходимостта от прилагането спрямо отделни средни горивни инсталации в тези зони или части от зони на по-строги норми за допустими емисии, отколкото тези, посочени в настоящата директива, като част от изготвянето на плановете за качество на въздуха, посочени в член 23 от Директива 2008/50/ЕО, като се отчитат резултатите от обмена на информация, посочен в параграф 10 от настоящия член, при условие че прилагането на такива норми за допустими емисии ще допринесе ефективно за значителното подобрение на качеството на въздуха.
10. Комисията организира обмен на информация с държавите членки, съответните промишлени отрасли и неправителствени организации относно нивата на емисии, които биха били постижими при използването на най-добрите налични и нововъзникващи технологии и свързаните с тях разходи.
Комисията публикува резултатите от обмена на информация.
11. Компетентният орган може да предостави дерогация за максимален срок от шест месеца от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, предвидено в параграфи 2 и 7, за SO2 по отношение на средни горивни инсталации, които обикновено използват гориво с ниско съдържание на сяра, когато операторът не е в състояние да спазва тези норми за допустими емисии поради прекъсване на снабдяването с гориво с ниско съдържание на сяра в резултат на сериозен недостиг.
В едномесечен срок държавите членки информират Комисията за всяка дерогация, предоставена съгласно първа алинея.
12. Компетентният орган може да предостави дерогация от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, предвидено в параграфи 2 и 7, когато дадена средна горивна инсталация, използваща само газообразно гориво, по изключение трябва да използва други горива вследствие на внезапно прекъсване на снабдяването с газ и поради тази причина би трябвало да бъде оборудвана с вторично пречиствателно съоръжение. Срокът, за който се предоставя тази дерогация, не може да надхвърля десет дни, освен ако операторът докаже пред компетентния орган необходимостта от по-дълъг срок.
В едномесечен срок държавите членки информират Комисията за всяка дерогация, предоставена съгласно първа алинея.
13. Когато дадена средна горивна инсталация използва едновременно два или повече вида гориво, нормата за допустими емисии за всеки замърсител се изчислява по следния начин:
a)
от приложение II се взема нормата за допустими емисии, отнасяща се за всеки вид гориво;
б)
изчислява се среднопретеглената норма за допустими емисии за всеки вид гориво: тази норма се получава, като се умножи индивидуалната норма за допустими емисии, посочена в буква а), по входящата топлинна мощност, отдавана от съответното гориво, и резултатът от умножението се раздели на сумата от входящите топлинни мощности, отдавани от всички горива; и
в)
сумират се среднопретеглените по видове гориво норми за допустими емисии.
Член 7
Задължения на оператора
1. Държавите членки гарантират, че операторите осъществяват мониторинг на емисиите най-малко в съответствие с част 1 от приложение III.
2. За средни горивни инсталации, които използват няколко вида гориво, мониторингът на емисиите се осъществява при изгарянето на гориво или на горивен микс, което вероятно би довело до най-високото равнище на емисии, в продължение на представителен период при нормални експлоатационни условия.
3. Операторът съхранява и обработва всички резултати от мониторинга по такъв начин, че да се даде възможност за извършване на проверка на спазването на нормите за допустими емисии в съответствие с правилата, определени в приложение III, част 2.
4. По отношение на средните горивни инсталации, използващи вторично пречиствателно съоръжение с цел спазване на нормите за допустими емисии, операторът съхранява данните или информацията, доказваща ефективното и непрекъснато функциониране на това съоръжение.
5. Операторът на дадена средна горивна инсталация съхранява следните данни:
a)
разрешителното или доказателството за регистрация от компетентния орган и, ако е необходимо, актуализираната му версия и свързаната с това информация;
б)
резултатите от мониторинга и информацията, посочена в параграфи 3 и 4;
в)
където е приложимо, данни за експлоатационните часове, посочени в член 6, параграфи 3 и 8;
г)
данни за вида и количеството на горивата, използвани в инсталацията, както и за всякакви неизправности или повреди на вторичното пречиствателно съоръжение;
д)
данни за случаите на несъответствие и предприетите мерки, както е посочено в параграф 7.
Данните и информацията, посочени в първа алинея, букви б)-д), се съхраняват за срок от най-малко шест години.
6. При поискване операторът предоставя незабавно на компетентния орган данните и информацията, посочени в параграф 5. Компетентният орган може да отправи такова искане с оглед извършване на проверка на съответствието с изискванията на настоящата директива. Компетентният орган отправя такова искане, ако представител на обществеността направи искане за достъп до данните или информацията, посочени(а) в параграф 5.
7. В случай на неспазване на нормите за допустими емисии, определени в приложение II, операторът предприема необходимите мерки, за да се гарантира възстановяване на спазването им в най-кратък срок, без да се засягат мерките, изисквани съгласно член 8. Държавите членки определят правила относно вида, честотата и формата на съобщаване от страна на операторите до компетентните органи на информация относно случаите на несъответствие.
8. Операторите оказват на компетентния орган цялото необходимо съдействие за провеждането на всякакви проверки и посещения на място, вземане на проби и събиране на информация, необходима за изпълнението на задълженията му за целите на настоящата директива.
9. Операторите трябва да осигурят възможно най-кратки периоди за пускане и спиране на средните горивни инсталации.
Член 8
Проверка за съответствие
1. Държавите членки гарантират, че валидните стойности на емисиите, които са обект на мониторинг в съответствие с приложение III, не превишават нормите за допустими емисии, посочени в приложение II.
2. Държавите членки изграждат ефективна система, която се основава на екологични проверки или на други мерки, за проверка на съответствието с изискванията на настоящата директива.
3. В случай на несъответствие, в допълнение към мерките, предприети от оператора съгласно член 7 параграф 7, държавите членки гарантират, че компетентният орган изисква от оператора да предприеме всички мерки, необходими за осигуряване на незабавното възстановяване на съответствието.
Когато несъответствието причинява значително влошаване на качеството на въздуха на съответното място, експлоатацията на средната горивна инсталация се спира- до възстановяване на съответствието.
Член 9
Промяна в средни горивни инсталации
Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се гарантира, че операторът уведомява незабавно компетентния орган за всяка планирана промяна в средната горивна инсталация, която би довела до промяна в приложимите норми за допустими емисии.
Компетентният орган съответно актуализира разрешителното или регистрацията, според случая.
Член 10
Компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, отговорни за изпълнението на задълженията, произтичащи от настоящата директива.
Член 11
Докладване
1. До 1 октомври 2026 г. и до 1 октомври 2031 г. държавите членки представят на Комисията доклад с качествена и количествена информация относно изпълнението на настоящата директива, относно всяко действие, предприето за извършване на проверка на съответствието на средните горивни инсталации с разпоредбите на настоящата директива, и относно всяко действие за изпълнение на целите, посочени в нея.
Първият доклад, посочен в първа алинея, включва приблизителна оценка на общите годишни емисии на SO2, NOx и прах от средните горивни инсталации, групирани по вид инсталация, вид гориво и капацитет.
2. До 1 януари 2021 г. държавите членки докладват също така на Комисията каква е приблизителната оценка на общите годишни емисии на СО, както и наличната информация относно концентрацията на емисии на СО от средните горивни инсталации, групирани по вид гориво и по капацитет.
3. За целите на докладването, посочено в параграфи 1 и 2, Комисията предоставя на разположение на държавите членки инструмент за докладване по електронен път.
Чрез актове за изпълнение Комисията определя техническите формати за докладване с оглед на опростяване и оптимизиране на задълженията за докладване на държавите членки във връзка с информацията,посочена в параграфи 1 и 2 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 15.
4. В срок от дванадесет месеца след получаването на докладите на държавите членки в съответствие с параграф 1 от настоящия член и като взема предвид информацията, предоставена на разположение в съответствие с член 6, параграфи 11 и 12, Комисията представя обобщен доклад до Европейския парламент и до Съвета.
5. При изпълнението на своите задължения съгласно параграфи 3 и 4 Комисията се подпомага от Европейската агенция за околната среда.
Член 12
Преразглеждане
1. До 1 януари 2020 г. Комисията преразглежда постигнатия напредък по отношение на енергийната ефективност на средните горивни инсталации и оценява какви са ползите от определянето на минимални стандарти за енергийна ефективност, в съответствие с най-добрите налични техники.
2. До 1 януари 2023 г. Комисията оценява необходимостта от преразглеждане на разпоредбите по отношение на инсталации, които са част от МИС или ИМС, както и част 2 от приложение II, въз основа на най-новите технологии.
Като част от това преразглеждане Комисията оценява също така дали за някои или всички видове средни горивни инсталации е необходимо да се регулират емисиите на СО.
След това се извършва преразглеждане на всеки десет години, като то включва оценка на това, дали е уместно да се определят по-строги норми за допустими емисии, по-специално за новите средни горивни инсталации.
3. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно резултатите от преразглеждането, посочено в параграфи 1 и 2, като по целесъобразност докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 13
Изменение на приложенията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 14, за да адаптира приложение III, част 2, точка 2 към техническия и научния прогрес.
Член 14
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегираните актове, посочено в член 13, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 18 декември 2015 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 13, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 13, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 15
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден по член 75, параграф 1 от Директива 2010/75/ЕС. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 16
Санкции
Държавите членки определят правилата относно санкциите, приложими в случай на нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното изпълнение. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки уведомяват Комисията за тези правила и мерки най-късно до 19 декември 2017 г., като я уведомяват във възможно най-кратък срок за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 17
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 19 декември 2017 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 25 ноември 2015 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2015/2193
af 25. november 2015
om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra mellemstore fyringsanlæg
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Europa-Parlamentet og Rådets afgørelse nr. 1386/2013/EU (4) (»handlingsprogrammet«) anerkendes det, at emissioner af forurenende stoffer til luft er reduceret betydeligt i løbet af de sidste årtier, men at luftforureningen samtidig stadig er et problem i mange dele af Europa, og at unionsborgere stadig udsættes for luftforurenende stoffer, som kan bringe deres sundhed og trivsel i fare. Ifølge handlingsprogrammet lider økosystemerne fortsat under for stor deposition af kvælstof og svovl i forbindelse med emissioner fra transport, ikkebæredygtige landbrugsmetoder og elproduktion. I mange dele af Unionen er luftforureningen stadig over de grænser, som Unionen har fastsat, og EU-luftkvalitetsstandarder overholder stadig ikke de mål, som Verdenssundhedsorganisationen har opstillet.
(2)
For at sikre et sundt miljø for alle opfordres der i handlingsprogrammet til at supplere lokale foranstaltninger med en egnet politik på både nationalt plan og EU-plan. Der kræves navnlig en styrkelse af bestræbelserne på at opnå fuld overensstemmelse med Unionens luftkvalitetslovgivning og fastlæggelse af strategiske mål og tiltag, som rækker ud over 2020.
(3)
Af videnskabelige vurderinger fremgår det, at luftforureningen afkorter unionsborgeres levealder med 8 måneder i gennemsnit.
(4)
Emissioner af forurenende stoffer fra forbrænding af brændsel i mellemstore fyringsanlæg reguleres generelt ikke på EU-plan, selv om de i stigende grad bidrager til luftforureningen, hvilket især skyldes en øget anvendelse af biomasse som brændsel som følge af klima- og energipolitik.
(5)
Forbrænding af brændsel i visse små fyringsanlæg og -anordninger er omfattet af gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF (5). Der er presserende behov for yderligere foranstaltninger i henhold til direktiv 2009/125/EF for at dække det resterende lovgivningsmæssige tomrum. Forbrænding af brændsel i store fyringsanlæg er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (6) fra den 7. januar 2013, mens Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF (7) indtil den 31. december 2015 fortsat finder anvendelse på store fyringsanlæg, der er omfattet af artikel 30, stk. 2, i direktiv 2010/75/EU.
(6)
Kommissionen konkluderede i sin rapport til Europa-Parlamentet og Rådet af 17. maj 2013 om revisionen i henhold til artikel 30, stk. 9, og artikel 73 i direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner vedrørende emissioner fra intensivt husdyropdræt og fyringsanlæg, at der er blevet påvist et klart potentiale for omkostningseffektiv begrænsning af luftemissioner i forbindelse med forbrænding af brændsel i mellemstore fyringsanlæg.
(7)
Unionens internationale forpligtelser angående luftforurening, som har til formål at bekæmpe forsuring, eutrofiering, troposfærisk ozon og emissioner af partikler, er aftalt inden for rammerne af Göteborgprotokollen til konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande, som blev ændret i 2012 for at stramme op på de nuværende reduktionsforpligtelser for svovldioxid, nitrogenoxider, flygtige organiske forbindelser og ammoniak og for at indføre nye reduktionsforpligtelser for fine partikler (PM2,5), som skal opfyldes fra 2020 og fremefter.
(8)
I meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 18. december 2013 med titlen »Programmet ren luft i Europa« efterlyses en indsats med henblik på at føre kontrol med emissioner af luftforurenende stoffer fra mellemstore fyringsanlæg, og derigennem færdiggøre den lovgivningsmæssige ramme for forbrændingssektoren. Med programmet ren luft færdiggøres forureningsbekæmpelsesindsatsen frem til 2020, der er fastsat i meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet af 21. september 2005 med titlen »Temastrategi for luftforurening«, og der opstilles mål om nedbringelse af virkningerne for perioden frem til 2030. Med opfyldelsen af alle disse strategiske målsætninger for øje bør der fastsættes en dagsorden for reguleringen og herunder foranstaltninger, hvormed der føres kontrol med emissionerne fra mellemstore fyringsanlæg.
(9)
Mellemstore fyringsanlæg bør udvikles og drives på en måde, der fremmer energieffektivitet. Sådanne hensyn samt økonomiske hensyn, tekniske muligheder og livscyklussen for bestående mellemstore fyringsanlæg bør især tages i betragtning, når mellemstore fyringsanlæg opgraderes, eller der træffes afgørelse om store investeringer.
(10)
For at sikre, at driften af mellemstore fyringsanlæg ikke fører til en forringelse af luftkvaliteten, bør foranstaltninger truffet med henblik på at begrænse emissionerne af svovldioxid, nitrogenoxider og støv til luften ikke medføre en forøgelse af emissionerne af andre forurenende stoffer såsom carbonmonoxid.
(11)
Mellemstore fyringsanlæg, der allerede er omfattet af minimumskrav på EU-plan, såsom anlæg, på hvilke en regel om sammenlægning finder anvendelse i henhold til kapitel III i direktiv 2010/75/EU, eller anlæg, der forbrænder eller medforbrænder fast eller flydende affald, og som dermed er omfattet af kapitel IV i det nævnte direktiv, bør undtages fra nærværende direktivs anvendelsesområde.
(12)
Visse andre mellemstore fyringsanlæg bør også undtages fra dette direktivs anvendelsesområde på grundlag af deres tekniske egenskaber eller anvendelse i bestemte aktiviteter.
(13)
Eftersom mellemstore fyringsanlæg, der fyrer med raffinaderibrændsel alene eller sammen med andet brændsel til produktion af energi i mineralolie- og gasraffinaderier, og sodakedler i anlæg til fremstilling af pulp er underlagt emissionsniveauer, der er forbundet med den bedste tilgængelige teknik (BAT) som fastlagt i de BAT-konklusioner, der allerede er fastsat i henhold til direktiv 2010/75/EU, bør nærværende direktiv ikke finde anvendelse på sådanne anlæg.
(14)
Dette direktiv bør finde anvendelse på mellemstore fyringsanlæg, herunder en kombination af to eller flere nye mellemstore fyringsanlæg, med en samlet nominel indfyret termisk effekt på mindst 1 MW og mindre end 50 MW. Enkelte fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mindre end 1 MW bør ikke tages i betragtning ved beregningen af den samlede nominelle indfyrede termiske effekt fra en kombination af fyringsanlæg. For at undgå et lovgivningsmæssigt tomrum bør dette direktiv også finde anvendelse på en kombination af nye mellemstore fyringsanlæg, hvor den samlede nominelle indfyrede termiske effekt er 50 MW eller derover, uden at dette berører kapitel III i direktiv 2010/75/EU.
(15)
For at sikre, at der føres kontrol med emissioner af svovldioxid, nitrogenoxider og støv i luften, bør hvert mellemstort fyringsanlæg kun drives, hvis det er registreret af den kompetente myndighed, eller hvis den pågældende myndighed har udstedt en godkendelse, på grundlag af forelagte oplysninger fra driftslederen.
(16)
I dette direktiv bør der fastsættes emissionsgrænseværdier og krav til overvågning med henblik på at føre kontrol med emissioner til luften fra mellemstore fyringsanlæg.
(17)
De emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, bør ikke finde anvendelse på mellemstore fyringsanlæg på De Kanariske Øer, i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira på grund af de tekniske og logistiske problemer, der er knyttet til den isolerede placering af sådanne anlæg. De berørte medlemsstater bør fastsætte emissionsgrænseværdier for sådanne anlæg for at mindske deres emissioner til luft og de potentielle risici for menneskers sundhed og miljøet.
(18)
For at give bestående mellemstore fyringsanlæg den fornødne tid til rent teknisk at tilpasse sig til kravene i dette direktiv, bør emissionsgrænseværdierne først finde anvendelse på disse anlæg efter en fastsat periode efter den dato, fra hvilken dette direktiv finder anvendelse.
(19)
For at tage højde for visse konkrete omstændigheder, hvor anvendelsen af emissionsgrænseværdier ville føre til uforholdsmæssigt høje omkostninger i forhold til miljøfordelene, bør medlemsstaterne have mulighed for at undtage mellemstore fyringsanlæg, der anvendes i nødstilfælde, og som drives i begrænsede tidsperioder, fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(20)
På grund af de infrastrukturelle begrænsninger for bestående mellemstore fyringsanlæg, der indgår i små isolerede systemer (SIS) eller mikroisolerede systemer (MIS), og behovet for at fremme sammenkoblingen af disse bør der bevilges mere tid til at tilpasse sådanne anlæg til de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(21)
I betragtning af de samlede fordele ved fjernvarme med hensyn til dens bidrag til en reduktion af husholdningers brændselsforbrug, som medfører høje luftforureningsniveauer, og med hensyn til forbedring af energieffektiviteten og nedbringelse af CO2-emissionerne bør det være muligt for medlemsstaterne at bevilge mere tid til at tilpasse bestående mellemstore fyringsanlæg, som leverer en betydelig del af deres nyttevarmeproduktion til et offentligt fjernvarmenet, til de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(22)
I betragtning af nylige investeringer i biomasseanlæg, der tager sigte på at øge anvendelsen af vedvarende energikilder, og som allerede har bidraget til en reduktion af emissioner af forurenende stoffer, og for at tage hensyn til hermed forbundne investeringscyklusser bør det være muligt for medlemsstaterne at bevilge mere tid til at tilpasse sådanne anlæg til de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i dette direktiv.
(23)
På grund af den afgørende rolle, som gaskompressorstationer spiller for pålideligheden og en sikker drift af de nationale gastransmissionsnet, og de særlige begrænsninger med hensyn til opgraderingen af disse bør det være muligt for medlemsstaterne at bevilge mere tid til at tilpasse mellemstore fyringsanlæg, som driver sådanne stationer, til de emissionsgrænseværdier for nitrogenoxider, der er fastsat i dette direktiv.
(24)
I henhold til artikel 193 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) forhindrer dette direktiv ikke medlemsstaterne i at opretholde eller indføre strengere beskyttelsesforanstaltninger. Der kan være behov for sådanne foranstaltninger f.eks. i zoner, hvor luftkvalitetsgrænseværdierne ikke overholdes. I disse tilfælde bør medlemsstaterne som led i udviklingen af deres luftkvalitetsplaner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF (8) vurdere, om der er behov for strengere emissionsgrænseværdier end de krav, der er fastsat i nærværende direktiv. Der bør i forbindelse med sådanne vurderinger tages hensyn til udfaldet af udveksling af oplysninger om, hvordan man opnår de bedste emissionsreduktionsresultater med de bedste tilgængelige og fremspirende teknologier. Kommissionen bør tilrettelægge en sådan udveksling af oplysninger med medlemsstaterne, de berørte industrier, herunder driftsledere og teknologileverandører, og ikkestatslige organisationer, herunder organisationer, der fremmer miljøbeskyttelse.
(25)
Medlemsstaterne bør sørge for, at driftsledere af mellemstore fyringsanlæg træffer de nødvendige foranstaltninger i tilfælde, hvor direktivet ikke overholdes. Medlemsstaterne bør indføre en ordning med henblik på at kontrollere, at mellemstore fyringsanlæg overholder kravene i dette direktiv.
(26)
Med henblik på at sikre den effektive gennemførelse og håndhævelse af dette direktiv bør inspektioner, i det omfang det er muligt, samordnes med inspektioner, der er påkrævede i henhold til anden EU-lovgivning, hvis det er relevant.
(27)
Bestemmelserne i dette direktiv vedrørende adgang til oplysninger om dets gennemførelse bør finde anvendelse på en måde, der sikrer den fulde virkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF (9).
(28)
For at begrænse den administrative byrde for små og mellemstore virksomheder, der driver mellemstore fyringsanlæg, bør driftsledernes administrative forpligtelser i henseende til tilvejebringelse af oplysninger, overvågning og rapportering stå i et rimeligt forhold til formålet, og dobbeltarbejde bør undgås, samtidig med at de tillader den kompetente myndighed at føre effektiv kontrol med overholdelsen.
(29)
Af hensyn til overensstemmelsen og sammenhængen i oplysningerne fra medlemsstaterne om gennemførelsen af dette direktiv og for at fremme udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen bør Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Miljøagentur udvikle et elektronisk rapporteringsværktøj, som medlemsstaterne også kan benytte internt til nationale rapporterings- og datastyringsformål.
(30)
Kommissionen bør vurdere behovet for at ændre emissionsgrænseværdierne i bilag II for nye mellemstore fyringsanlæg på grundlag af de nyeste teknologier. I den forbindelse bør Kommissionen også overveje behovet for at fastsætte specifikke emissionsgrænseværdier for andre forurenende stoffer såsom carbonmonoxid og eventuelt minimumsstandarder for energieffektivitet.
(31)
Med henblik på tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF med henblik på at tilpasse bestemmelserne om vurdering af overholdelsen, der er fastsat i bilag III, del 2, punkt 2, delegeres til Kommissionen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(32)
For at sikre ensartede vilkår for gennemførelsen af dette direktiv og for at forenkle og strømline rapporteringsforpligtelserne for medlemsstaterne, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med hensyn til præcisering af de tekniske formater for rapportering. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (10).
(33)
Målene for dette direktiv, nemlig forbedring af miljøkvaliteten og menneskers sundhed, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(34)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der navnlig er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«). Dette direktiv søger navnlig at sikre anvendelsen af artikel 37 i chartret om miljøbeskyttelse.
(35)
I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (11) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiveren, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand
Dette direktiv fastsætter regler om kontrol med mellemstore fyringsanlægs emissioner af svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx) og støv til luften, og derved nedbringes disse emissioner til luften og deres potentielle risici for menneskers sundhed og miljøet.
Dette direktiv fastsætter også regler om at overvåge emissioner af carbonmonoxid (CO).
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mindst 1 MW og mindre end 50 MW (»mellemstore fyringsanlæg«), uanset hvilken brændselstype de anvender.
2. Dette direktiv finder også anvendelse på en kombination af nye mellemstore fyringsanlæg i henhold til artikel 4, herunder en kombination, hvor den samlede nominelle indfyrede termiske effekt er på mindst 50 MW, medmindre denne kombination udgør et fyringsanlæg, der er omfattet af kapitel III i direktiv 2010/75/EU.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
fyringsanlæg omfattet af kapitel III eller kapitel IV i direktiv 2010/75/EU
b)
fyringsanlæg omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF (12)
c)
fyringsanlæg på landbrugsbedriften med en samlet nominel indfyret termisk effekt på højst 5 MW, som udelukkende anvender uforarbejdet husdyrgødning fra fjerkræ, jf. artikel 9, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 (13), som brændsel
d)
fyringsanlæg, hvori de gasformige forbrændingsprodukter anvendes til direkte opvarmning, tørring eller enhver anden behandling af genstande eller materialer
e)
fyringsanlæg, hvori de gasformige forbrændingsprodukter anvendes til direkte gasfyret opvarmning af lokaler med henblik på at forbedre arbejdsvilkår
f)
efterforbrændingsanlæg, som er bestemt til at rense røggasserne fra industriprocesser ved forbrænding, og som ikke drives som uafhængige fyringsanlæg
g)
tekniske anordninger, der anvendes til fremdrift af køretøjer, skibe eller luftfartøjer
h)
gasturbiner samt gas- og dieselmotorer, når de anvendes på offshoreplatforme
i)
anlæg til regenerering af katalysatorer til katalytisk krakning
j)
anlæg til omdannelse af hydrogensulfid til svovl
k)
reaktorer, der anvendes i den kemiske industri
l)
koksovnsblokke
m)
cowpers
n)
krematorier
o)
fyringsanlæg, der fyrer med raffinaderibrændsel alene eller sammen med andet brændsel til produktion af energi i mineralolie- og gasraffinaderier
p)
sodakedler i anlæg til fremstilling af pulp.
4. Dette direktiv finder ikke anvendelse på forskningsaktiviteter, udviklingsaktiviteter eller afprøvningsaktiviteter vedrørende mellemstore fyringsanlæg. Medlemsstaterne kan fastsætte særlige betingelser for anvendelsen af dette stykke.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »emission«: udledning i luften af stoffer fra et fyringsanlæg
2) »emissionsgrænseværdi«: den tilladte mængde af et stof i røggas fra et fyringsanlæg, der i et givet tidsrum må udledes i luften
3) »nitrogenoxider« (NOx): nitrogenoxid og nitrogendioxid udtrykt som nitrogendioxid (NO2)
4) »støv«: partikler af enhver form, struktur og densitet, som er dispergeret i gasfasen under forholdene ved prøveudtagningsstedet, og som kan opsamles ved filtrering under nærmere angivne betingelser efter en repræsentativ prøve af den gas, der skal analyseres, og som forbliver opstrøms af filteret og på filteret efter tørring under nærmere angivne betingelser
5) »fyringsanlæg«: enhver teknisk indretning, hvori brændsel oxyderes med henblik på anvendelse af den således frembragte varme
6) »bestående fyringsanlæg«: et fyringsanlæg, der er sat i drift før den 20. december 2018, eller som har fået meddelt godkendelse inden den 19. december 2017 i henhold til national lovgivning, forudsat at anlægget sættes i drift senest den 20. december 2018
7) »nye fyringsanlæg«: andre fyringsanlæg end et bestående fyringsanlæg
8) »motor«: en gasmotor, dieselmotor eller dual-fuel-motor
9) »gasmotor«: en forbrændingsmotor, som fungerer efter ottoprincippet, og som anvender elektrisk tænding til forbrænding af brændstof
10) »dieselmotor«: en forbrændingsmotor, der fungerer efter dieselprincippet, og som anvender kompressionstænding til forbrænding af brændstof
11) »dual-fuel-motor«: en forbrændingsmotor, som anvender kompressionstænding og fungerer efter dieselprincippet ved forbrænding af flydende brændstoffer og efter ottoprincippet ved forbrænding af gasformige brændstoffer
12) »gasturbine«: enhver roterende maskine, der omdanner termisk energi til mekanisk arbejde, og som hovedsagelig består af en kompressor, en termisk anordning, hvori brændslet oxyderes med henblik på at opvarme arbejdsvæsken, og en turbine; dette omfatter både gasturbiner med åben cyklus og kombineret cyklus og gasturbiner i kraftvarmedrift, alle med eller uden supplerende indfyring
13) »lille isoleret system« (SIS): et lille isoleret system som defineret i artikel 2, nr. 26), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF (14)
14) »mikroisoleret system« (MIS): et mikroisoleret system som defineret i artikel 2, nr. 27), i direktiv 2009/72/EF
15) »brændsel«: ethvert fast, flydende eller gasformigt brændbart stof
16) »raffinaderibrændsel«: fast, flydende eller gasformigt brændbart stof fra destillations- og konverteringsfaserne ved raffineringen af råolie, herunder raffinaderibrændselsgas, syngas, raffinaderiolier og petroleumskoks
17) »affald«: affald som defineret i artikel 3, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (15)
18) »biomasse«: ethvert af følgende produkter:
a)
produkter bestående af vegetabilsk materiale fra landbrug eller skovbrug, der kan anvendes som brændsel for at udnytte energiindholdet
b)
følgende affald:
i)
vegetabilsk affald fra landbrug og skovbrug
ii)
vegetabilsk affald fra levnedsmiddelindustrien, hvis forbrændingsvarmen udnyttes
iii)
fiberholdigt vegetabilsk affald fra fremstilling af jomfrupulp og fra fremstilling af papir fra pulp, hvis det medforbrændes på produktionsstedet, og forbrændingsvarmen udnyttes
iv)
korkaffald
v)
træaffald undtagen træaffald, der kan indeholde halogenerede organiske forbindelser eller tungmetaller som følge af behandling med træbeskyttelsesmidler eller overfladebehandling, herunder navnlig sådant træaffald fra bygge- og nedrivningsaffald
19) »gasolie«:
a)
ethvert mineraloliebaseret flydende brændsel, som henhører under KN-kode 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 eller 2710 20 19, eller
b)
ethvert mineraloliebaseret flydende brændsel, hvoraf mindre end 65 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 250 °C, og hvoraf mindst 85 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 350 °C efter ASTM D86-metoden
20) »naturgas«: naturligt forekommende methan med højst 20 % (volumenprocent) af inerte stoffer og andre forbindelser
21) »svær fuelolie«:
a)
ethvert mineraloliebaseret flydende brændsel, som henhører under KN-kode 2710 19 51 til 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 eller 2710 20 39, eller
b)
ethvert andet mineraloliebaseret flydende brændsel end gasolie som defineret i nr. 19), der ud fra sine destillationsgrænser henhører under de svære olier, der er bestemt til anvendelse som brændsel, og hvoraf mindre end 65 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 250 °C efter ASTM D86-metoden. Kan destillationen ikke bestemmes efter ASTM D 86-metoden, klassificeres olieproduktet også som svær fuelolie
22) »driftstimer«: det tidsrum udtrykt i timer, hvor fyringsanlægget er i drift og udleder emissioner til luften, bortset fra opstarts- og nedlukningsperioder
23) »driftsleder«: enhver fysisk eller juridisk person, der driver eller kontrollerer fyringsanlægget, eller som efter national lovgivning har fået overdraget den afgørende økonomiske dispositionsret over anlæggets tekniske drift
24) »zone«: en del af en medlemsstats område, som den pågældende medlemsstat har afgrænset med henblik på vurdering og styring af luftkvalitet, jf. direktiv 2008/50/EF.
Artikel 4
Sammenlægning
En kombination af to eller flere nye mellemstore fyringsanlæg anses for at være ét enkelt mellemstort fyringsanlæg med henblik på dette direktiv, og deres nominelle indfyrede termiske effekt betragtes under ét med henblik på beregningen af den samlede nominelle indfyrede termiske effekt, hvis:
-
røggasserne fra sådanne mellemstore fyringsanlæg udledes gennem en fælles skorsten, eller
-
røggasserne fra sådanne mellemstore fyringsanlæg efter den kompetente myndigheds vurdering og under hensyn til tekniske og økonomiske forhold kan udledes gennem en fælles skorsten.
Artikel 5
Godkendelse og registrering
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ingen nye mellemstore fyringsanlæg drives uden en godkendelse eller uden at være registreret.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ingen bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW drives uden en godkendelse eller uden at være registeret fra den 1. januar 2024.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ingen bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på højst 5 MW drives uden en godkendelse eller uden at være registreret fra den 1. januar 2029.
3. Medlemsstaterne præciserer godkendelses- eller registreringsproceduren for mellemstore fyringsanlæg. Disse procedurer indeholder som minimum en forpligtelse for driftslederen til at underrette den kompetente myndighed om, at denne driver eller har til hensigt at drive et mellemstort fyringsanlæg, og til som minimum at tilvejebringe de oplysninger, der er anført i bilag I.
4. Den kompetente myndighed registrerer eller indleder godkendelsesproceduren for det mellemstore fyringsanlæg inden en måned efter, at driftslederen har tilvejebragt de oplysninger, der er omhandlet i stk. 3. Den kompetente myndighed underretter driftslederen om registreringen eller indledningen af godkendelsesproceduren.
5. Den kompetente myndighed fører et register med oplysninger om hvert mellemstort fyringsanlæg, herunder de oplysninger, der er anført i bilag I, og de oplysninger, der er indhentet i henhold til artikel 9. Bestående mellemstore fyringsanlæg opføres i registeret fra registreringsdatoen eller fra den dato, hvor de har opnået en godkendelse, i henhold til dette direktiv. Den kompetente myndighed offentliggør oplysningerne i registeret, herunder via internettet, i overensstemmelse med direktiv 2003/4/EF.
6. Uden at det berører forpligtelsen for mellemstore fyringsanlæg til at være i besiddelse af en godkendelse eller være registreret, kan medlemsstaterne fastsætte krav til bestemte kategorier af mellemstore fyringsanlæg i almindelige bindende forskrifter. Hvis der vedtages almindelige bindende forskrifter, kan der i godkendelsen eller registreringen blot henvises til sådanne forskrifter.
7. For mellemstore fyringsanlæg, der er en del af et anlæg, som er omfattet af kapitel II i direktiv 2010/75/EU, anses kravene i denne artikel for at være opfyldt ved overholdelse af det nævnte direktiv.
8. Enhver godkendelse, der gives, eller registrering, der foretages, i henhold til anden national lovgivning eller EU-lovgivning kan kombineres med den godkendelse eller registrering, der kræves i henhold til stk. 1, så de udgør én enkelt godkendelse eller registrering, forudsat at den enkelte godkendelse eller registrering indeholder de oplysninger, der kræves i henhold til denne artikel.
Artikel 6
Emissionsgrænseværdier
1. Uden at dette berører kapitel II i direktiv 2010/75/EU, hvor dette er relevant, finder de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II til nærværende direktiv, anvendelse på mellemstore fyringsanlæg.
Emissionsgrænseværdierne i bilag II finder ikke anvendelse på mellemstore fyringsanlæg, der er beliggende på De Kanariske Øer, i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira. De berørte medlemsstater fastsætter emissionsgrænseværdier for disse anlæg med henblik på at mindske deres emissioner til luft og de potentielle risici for menneskers sundhed og miljøet.
2. Fra den 1. januar 2025 må emissioner til luften af SO2, NOx og støv fra bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW ikke overskride de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 2 og 3.
Fra den 1. januar 2030 må emissioner til luften af SO2, NOx og støv fra bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på højst 5 MW ikke overskride de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 1 og 3.
3. Medlemsstaterne kan undtage bestående mellemstore fyringsanlæg, som ikke er i drift i mere end 500 driftstimer om året udregnet som et rullende gennemsnit over en periode på fem år, fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 1, 2 og 3.
Medlemsstaterne kan hæve den grænse, der er omhandlet i første afsnit, til 1 000 driftstimer i følgende nødstilfælde eller under følgende ekstraordinære omstændigheder:
-
til backup af elproduktion på forbundne øer i tilfælde af en afbrydelse af hovedstrømforsyningen til en ø
-
for mellemstore fyringsanlæg, der anvendes til varmeproduktion, i tilfælde af usædvanligt kolde vejrforhold.
I de i dette stykke nævnte tilfælde anvendes en emissionsgrænseværdi for støv på 200 mg/Nm3 for anlæg, som fyrer med fast brændsel.
4. Bestående mellemstore fyringsanlæg, der indgår i SIS eller MIS, skal fra den 1. januar 2030 overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 1, 2 og 3.
5. Indtil den 1. januar 2030 kan medlemsstaterne undtage bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, forudsat at mindst 50 % af anlæggets nyttevarmeproduktion udregnet som et rullende gennemsnit over en periode på fem år leveres til et offentligt fjernvarmenet i form af damp eller varmt vand. I tilfælde af en sådan undtagelse må de emissionsgrænseværdier, der fastsættes af den kompetente myndighed, ikke overstige 1 100 mg/Nm3 for SO2 og 150 mg/Nm3 for støv.
Indtil den 1. januar 2030 kan medlemsstaterne undtage mellemstore fyringsanlæg, der benytter fast biomasse som hovedbrændsel, og som befinder sig i zoner, hvor de i direktiv 2008/50/EF fastsatte grænseværdier efter vurderingen i henhold til det nævnte direktiv overholdes, fra de emissionsgrænseværdier for støv, der er fastsat i bilag II til nærværende direktiv. I tilfælde af en sådan undtagelse må de emissionsgrænseværdier, der fastsættes af den kompetente myndighed, ikke overstige 150 mg/Nm3 for støv.
Den kompetente myndighed sikrer under alle omstændigheder, at der ikke forårsages væsentlig forurening, og at der opnås et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed.
6. Indtil den 1. januar 2030 kan medlemsstaterne undtage bestående mellemstore fyringsanlæg med en nominel indfyret termisk effekt på mere end 5 MW, og som anvendes til drift af gaskompressorstationer, der er nødvendige for at sikre en sikker og pålidelig drift af nationale gastransmissionsnet, fra overholdelse af de emissionsgrænseværdier for NOx, der er fastsat i bilag II, del 1, tabel 3.
7. Fra den 20. december 2018 må emissioner til luften af SO2, NOx og støv fra nye mellemstore fyringsanlæg ikke overskride de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 2.
8. Medlemsstaterne kan undtage nye mellemstore fyringsanlæg, som ikke er i drift i mere end 500 driftstimer om året udregnet som et rullende gennemsnit over en periode på tre år, fra at skulle overholde de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, del 2. I tilfælde af sådan undtagelse anvendes en emissionsgrænseværdi for støv på 100 mg/Nm3 for anlæg, som fyrer med fast brændsel.
9. I zoner eller i dele af zoner, hvor de grænseværdier for luftkvalitet, der er fastslagt i direktiv 2008/50/EF, overskrides, vurderer medlemsstaterne som led i udviklingen af luftkvalitetsplaner omhandlet i artikel 23 i direktiv 2008/50/EF og under hensyntagen til resultaterne af den i stk. 10 i nærværende artikel omhandlede udveksling af oplysninger behovet for at anvende strengere emissionsgrænseværdier for individuelle mellemstore fyringsanlæg i disse zoner eller i dele af zoner end dem, der er fastlagt i nærværende direktiv, forudsat at anvendelsen af disse emissionsgrænseværdier på en effektiv måde bidrager til en mærkbar forbedring af luftkvaliteten.
10. Kommissionen tilrettelægger udveksling af oplysninger med medlemsstaterne, de berørte industrier og ikkestatslige organisationer om de emissionsniveauer, der kan opnås med de bedste tilgængelige og fremspirende teknologier, og de hermed forbundne omkostninger.
Kommissionen offentliggør resultaterne af denne udveksling af oplysninger.
11. Den kompetente myndighed kan give en dispensation i en periode på højst seks måneder fra pligten til at overholde de i stk. 2 og 7 omhandlede emissionsgrænseværdier for SO2 for et mellemstort fyringsanlæg, der normalt anvender svovlfattigt brændsel, når driftslederen ikke kan overholde disse emissionsgrænseværdier på grund af en forsyningsafbrydelse, der skyldes alvorlig knaphed på svovlfattigt brændsel.
Medlemsstaterne underretter inden for én måned Kommissionen om enhver dispensation, som er givet i henhold til første afsnit.
12. Den kompetente myndighed kan dispensere fra pligten til at overholde de i stk. 2 og 7 omhandlede emissionsgrænseværdier i tilfælde, hvor et mellemstort fyringsanlæg, der normalt anvender gasformigt brændsel, undtagelsesvis må anvende andet brændsel på grund af en pludselig afbrydelse i gasforsyningen og derfor ellers ville være nødt til at installere sekundært emissionsbegrænsende udstyr. Denne dispensation kan gives i en periode, der ikke må overstige ti dage, medmindre driftslederen over for den kompetente myndighed godtgør, at en længere periode er berettiget.
Medlemsstaterne underretter inden for én måned Kommissionen om enhver dispensation, som er givet i henhold til første afsnit.
13. Benytter et mellemstort fyringsanlæg to eller flere brændselstyper samtidigt, beregnes emissionsgrænseværdien for hvert forurenende stof ved at:
a)
benytte den emissionsgrænseværdi for hver brændselstype, der er fastsat i bilag II
b)
bestemme den brændselstypevægtede emissionsgrænseværdi; denne fremkommer ved at gange hver af de i litra a) omhandlede emissionsgrænseværdier med den indfyrede termiske effekt for hver brændselstype og dividere resultatet af hver multiplikation med summen af bidragene til den indfyrede termiske effekt for samtlige brændselstyper, og
c)
lægge de brændselstypevægtede emissionsgrænseværdier sammen.
Artikel 7
Driftslederens forpligtelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at driftslederen overvåger emissionerne i overensstemmelse med mindst bilag III, del 1.
2. For mellemstore fyringsanlæg, der anvender flere brændselstyper, foretages overvågningen af emissioner ved forbrændingen af det brændsel eller den brændselssammensætning, der forventes at medføre det højeste emissionsniveau, og i en periode svarende til normale driftsbetingelser.
3. Driftslederen fører en driftsjournal over og bearbejder alle overvågningsresultater på en sådan måde, at overholdelsen af emissionsgrænseværdierne kan kontrolleres i overensstemmelse med reglerne i bilag III, del 2.
4. For mellemstore fyringsanlæg, der anvender sekundært emissionsbegrænsende udstyr med henblik på at opfylde emissionsgrænseværdierne, skal driftslederen føre en driftsjournal eller opbevare oplysninger, der demonstrerer det pågældende udstyrs effektive løbende drift.
5. Mellemstore fyringsanlægs driftsledere opbevarer følgende:
a)
den kompetente myndigheds godkendelse eller registreringsbevis og, hvor det er relevant, dens/dets ajourførte udgave og relaterede oplysninger
b)
de overvågningsresultater og -oplysninger, der er omhandlet i stk. 3 og 4
c)
i givet fald en driftsjournal over driftstimer som omhandlet i artikel 6, stk. 3 og 8
d)
en driftsjournal over typen og mængden af brændsler, der anvendes i anlægget, og eventuelle driftsforstyrrelser eller svigt i det sekundære emissionsbegrænsende udstyr
e)
en driftsjournal over tilfælde af manglende overholdelse og de trufne foranstaltninger som omhandlet i stk. 7.
De data og oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra b)-e), opbevares i en periode på mindst seks år.
6. Driftslederen stiller efter anmodning hurtigst muligt de i stk. 5 omhandlede data og oplysninger til rådighed for den kompetente myndighed. Den kompetente myndighed kan fremsætte en sådan anmodning for at kontrollere overholdelsen af kravene i dette direktiv. Den kompetente myndighed fremsætter en sådan anmodning, hvis enkeltpersoner i befolkningen anmoder om adgang til de i stk. 5 omhandlede data og oplysninger.
7. I tilfælde af manglende overholdelse af de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i bilag II, træffer driftslederen de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overholdelsen hurtigst muligt genetableres, uden at dette berører de foranstaltninger, som er påkrævet i henhold til artikel 8. Medlemsstaterne fastsætter regler for typen, hyppigheden og formatet af de oplysninger, som driftslederne skal give til den kompetente myndighed om tilfælde af manglende overholdelse.
8. Driftslederen yder den kompetente myndighed al fornøden bistand, så den kan gennemføre eventuelle inspektioner og besøg på anlægget, udtage prøver og indsamle alle oplysninger, der er nødvendige for, at den kan udføre sine opgaver i forbindelse med dette direktiv.
9. Driftslederen sørger for, at opstarts- og nedlukningsperioderne for mellemstore fyringsanlæg holdes så korte som muligt.
Artikel 8
Kontrol af overholdelsen
1. Medlemsstaterne sikrer, at gyldige emissionsværdier, som overvåges i overensstemmelse med bilag III, ikke overskrider emissionsgrænseværdierne fastsat i bilag II.
2. Medlemsstaterne indfører en effektiv ordning på grundlag af enten miljøinspektioner eller andre foranstaltninger med henblik på at kontrollere, at kravene i dette direktiv overholdes.
3. I tilfælde af manglende overholdelse sikrer medlemsstaterne, at den kompetente myndighed pålægger driftslederen at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overholdelsen hurtigst muligt genetableres, foruden de foranstaltninger, som driftslederen har truffet i henhold til artikel 7, stk. 7.
Hvis manglende overholdelse medfører en betydelig forringelse af luftkvaliteten på stedet, suspenderes driften af det mellemstore fyringsanlæg, indtil overholdelsen er genetableret.
Artikel 9
Ændringer af mellemstore fyringsanlæg
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at driftslederen hurtigst muligt underretter den kompetente myndighed, hvis det mellemstore fyringsanlæg påtænkes ændret på en måde, som vil berøre de pågældende emissionsgrænseværdier.
Den kompetente myndighed ajourfører om nødvendigt godkendelsen eller registreringen.
Artikel 10
Kompetente myndigheder
Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der skal varetage opgaverne i medfør af dette direktiv.
Artikel 11
Rapportering
1. Medlemsstaterne forelægger senest den 1. oktober 2026 og den 1. oktober 2031 Kommissionen en rapport, der indeholder kvalitative og kvantitative oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv og om eventuelle foranstaltninger, der er truffet med henblik på at verificere, at driften af mellemstore fyringsanlæg er i overensstemmelse med dette direktiv, og om eventuelle håndhævelsesforanstaltninger i den forbindelse.
Den første rapport, der er omhandlet i første afsnit, skal indeholde et overslag over de samlede årlige emissioner af SO2, NOx og støv fra mellemstore fyringsanlæg, inddelt efter anlæggets art, brændstoftype og kapacitetsklasse.
2. Senest den 1. januar 2021 forelægger medlemsstaterne desuden Kommissionen en rapport med et overslag over de samlede årlige emissioner af CO og tilgængelige oplysninger om CO-koncentrationen i emissioner fra mellemstore fyringsanlæg, inddelt efter brændstoftype og kapacitetsklasse.
3. I forbindelse med den rapportering, der er omhandlet i stk. 1 og 2, stiller Kommissionen et elektronisk rapporteringsværktøj til rådighed for medlemsstaterne.
Kommissionen præciserer ved gennemførelsesretsakter de tekniske formater for rapportering for at forenkle og strømline rapporteringsforpligtelserne for medlemsstaterne for så vidt angår oplysningerne, der er omhandlet i stk. 1 og 2 i denne artikel. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 15.
4. Senest 12 måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, og under hensyntagen til de oplysninger, der er fremkommet i henhold til artikel 6, stk. 11 og 12, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en sammenfattende rapport.
5. I forbindelse med udførelsen af sine opgaver i henhold til stk. 3 og 4 bistås Kommissionen af Det Europæiske Miljøagentur.
Artikel 12
Revision
1. Senest den 1. januar 2020 undersøger Kommissionen fremskridtene med hensyn til mellemstore fyringsanlægs energieffektivitet og vurderer fordelene ved at fastsætte minimumsstandarder for energieffektivitet i overensstemmelse med den bedste tilgængelige teknik.
2. Senest den 1. januar 2023 vurderer Kommissionen behovet for en revision af bestemmelserne vedrørende anlæg, der indgår i SIS eller MIS, og bilag II, del 2, på grundlag af de nyeste teknologier.
Som en del af denne revision vurderer Kommissionen desuden, hvorvidt der for visse eller alle typer mellemstore fyringsanlæg er behov for at regulere CO-emissionerne.
Derefter skal en revision finde sted hvert tiende år, og den skal omfatte en vurdering af, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at fastsætte strengere emissionsgrænseværdier, især for nye mellemstore fyringsanlæg.
3. Kommissionen aflægger en rapport om resultaterne af de i stk. 1 og 2 omhandlede revisioner til Europa-Parlamentet og Rådet ledsaget af et forslag til retsakt, hvis det er relevant.
Artikel 13
Ændring af bilagene
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 14 med henblik på tilpasning af bilag III, del 2, punkt 2, til den videnskabelige og tekniske udvikling.
Artikel 14
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 13, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 18. december 2015. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 13 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 13 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 15
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 75, stk. 1, i direktiv 2010/75/EU. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 16
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest den 19. december 2017 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og giver omgående Kommissionen meddelelse om senere ændringer af betydning for disse.
Artikel 17
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 19. december 2017. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 18
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 19
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. november 2015.