РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1025/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2012 година
относно европейската стандартизация, за изменение на директиви 89/686/ЕИО и 93/15/ЕИО на Съвета и на директиви 94/9/ЕО, 94/25/ЕО, 95/16/ЕО, 97/23/ЕО, 98/34/ЕО, 2004/22/ЕО, 2007/23/ЕО, 2009/23/ЕО и 2009/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Решение 87/95/ЕИО на Съвета и на Решение № 1673/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Основната цел на стандартизацията е определянето на доброволни технически спецификации или спецификации за качеството, на които могат да отговарят настоящи или бъдещи продукти, производствени процеси или услуги. Стандартизацията може да обхваща различни аспекти, като стандартизация на различни класове или размери на даден продукт или технически спецификации в сферата на пазарите на продукти или услуги, на които техническата и оперативната съвместимост с други продукти или системи са от основно значение.
(2)
Европейската стандартизация е организирана от и за заинтересованите страни на базата на национално представителство (Европейският комитет за стандартизация (CEN) и Европейският комитет за стандартизация в електротехниката (Cenelec) и пряко участие (Европейският институт за стандарти в далекосъобщенията (ETSI) и се основава на принципите, признати от Световната търговска организация (СТО) в областта на стандартизацията, а именно съгласуваност, прозрачност, откритост, консенсус, доброволно прилагане, независимост от специални интереси и ефективност („основополагащите принципи“). В съответствие с тези основополагащи принципи е важно всички съответни заинтересовани лица, включително публичните органи и малките и средни предприятия (МСП) да участват по подходящ начин в националния и европейския процес на стандартизация. Националните органи за стандартизация следва също така да насърчават и улесняват участието на заинтересованите страни.
(3)
Европейската стандартизация също така допринася за повишаване на конкурентоспособността на предприятията, по-специално като улеснява свободното движение на стоки и услуги, оперативната съвместимост на мрежите, функционирането на средствата за комуникация, технологичното развитие и иновациите. Европейската стандартизация укрепва глобалната конкурентоспособност на европейската индустрия, по-специално когато се определя в координация с международните органи за стандартизация, а именно Международната организация за стандартизация (ISO), Международната електротехническа комисия (IEC) и Международния съюз по далекосъобщенията (ITU). Стандартите оказват значително положително икономическо въздействие, например като създават благоприятна среда за взаимното икономическо навлизане на вътрешния пазар и насърчават развитието на нови и усъвършенствани продукти или пазари и подобрени условия на доставки. По този начин стандартите по принцип увеличават конкуренцията и понижават производствените и търговските разходи, което е от полза за икономиките като цяло и потребителите в частност. Стандартите могат да поддържат и повишават качеството, предоставят информация и гарантират оперативната и техническата съвместимост като по този начин увеличават безопасността и стойността за потребителите.
(4)
Европейските стандарти се приемат от европейските организации за стандартизация, а именно CEN, Cenelec и ETSI.
(5)
Европейските стандарти играят много важна роля в рамките на вътрешния пазар, например посредством използването на хармонизирани стандарти при презумпцията за съответствие на продуктите, предоставяни на пазара, със съществените изисквания по отношение на тези продукти, установени в съответното законодателство на Съюза за хармонизация. Тези изисквания следва да бъдат определени точно, с цел да се избегне погрешно тълкуване от страна на европейските организации за стандартизация.
(6)
Стандартизацията играе все по-важна роля в международната търговия и отварянето на пазарите. Съюзът следва да се стреми да насърчава сътрудничеството между европейските организации за стандартизация и международните органи за стандартизация. Съюзът следва също така да насърчава двустранния подход с трети държави за координиране на усилията за стандартизация и популяризиране на европейските стандарти, например при воденето на преговори по споразумения или чрез командироването на експерти по стандартизацията в трети държави. Освен това Съюзът следва да насърчава контактите между европейските организации за стандартизация и частните форуми и консорциуми, като същевременно запазва водещата позиция на европейската стандартизация.
(7)
Европейската стандартизация се регулира от определена правна рамка, която включва три правни акта, а именно Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г., установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество (3), Решение № 1673/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 2006 г. за финансиране на европейската стандартизация (4) и Решение 87/95/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 г. относно стандартизацията в сферата на информационните технологии и телекомуникациите (5). Действащата правна уредба обаче вече не е актуална, като се има предвид развитието на европейската стандартизация през последните десетилетия. Поради това настоящата правна рамка следва да бъде опростена и осъвременена, така че да обхване нови аспекти на стандартизацията и по този начин да отрази последните новости в развитието и бъдещите предизвикателства пред европейската стандартизация. Това е свързано по-специално с усиленото разработване на стандарти в сферата на услугите и развитието на стандартизационни документи, различни от официалните стандарти.
(8)
Резолюцията на Европейския парламент от 21 октомври 2010 г. относно бъдещето на европейската стандартизация (6), както и докладът на експертната комисия за преглед на европейската система на стандартизация (Express) от февруари 2010 г., озаглавен „Стандартизация за конкурентна и иновативна Европа: визия за 2020 г.“, излагат значителен брой стратегически препоръки относно прегледа на Европейската система за стандартизация.
(9)
За да се гарантира ефективността на стандартите и стандартизацията като инструменти на политиката на Съюза, е необходимо да има ефективна и ефикасна система за стандартизация, която да осигурява гъвкава и прозрачна основа за постигане на консенсус между всички участници и която да е финансово жизнеспособна.
(10)
С Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар (7) се установяват общи разпоредби, които улесняват упражняването на свободата на установяване на доставчици на услуги и свободното движение на услуги, като в същото време се запазва високо ниво на качеството на услугите. Тя задължава държавите членки да насърчават, в сътрудничество с Комисията, развитието на доброволни европейски стандарти с цел улесняване постигането на съвместимост между услугите, предоставяни от доставчици в различни държави членки, предоставянето на информация на получателите и качеството на предоставянето на услуги. Директива 98/34/ЕО обаче се прилага само за стандарти за продукти, докато стандартите за услуги не са изрично обхванати от нея. Освен това в реалните условия на вътрешния пазар значението на разграничението между услуги и стоки намалява. На практика не винаги е възможно ясно да се разграничат стандартите за продукти от стандартите за услуги. Голям брой стандарти за продукти включват компонент „услуги“, докато стандартите за услуги също често частично се отнасят до продукти. Поради това е необходимо настоящата правна рамка да се адаптира към тези нови обстоятелства посредством разширяване на нейния обхват, като в нея се включат и стандартите за услуги.
(11)
Както и другите стандарти, стандартите за услуги са доброволни и следва да се направляват от пазара, при което да имат предимство нуждите на икономическите оператори и заинтересованите страни, пряко или непряко засегнати от такива стандарти, и следва да отчитат обществения интерес и да се основават на основополагащите принципи, включително консенсуса. Тези стандарти следва да бъдат насочени главно към услуги, свързани с продукти и процеси.
(12)
Правната рамка, позволяваща на Комисията да изиска една или повече европейски организации за стандартизация да изготвят европейски стандарт или европейски стандартизационен документ за услуги, следва да се прилага при пълно зачитане на разпределението на компетентност между Съюза и държавите членки, установено в Договорите. Това се отнася по-специално за членове 14, 151, 152, 153, 165, 166 и 168 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и Протокол (№ 26) относно услугите от общ интерес, приложен към Договора за Европейския съюз (ДЕС) и към ДФЕС, според които остава в изключителната компетентност на държавите членки да определят основополагащите принципи на своите системи за социална сигурност, професионално обучение и здравеопазване и да формират рамковите условия за управлението, финансирането, организацията и предоставянето на услуги, предвидени в тези системи, включително - без да се засягат член 168, параграф 4 от ДФЕС и Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (8)- определянето на изискванията и стандартите за качество и безопасност, приложими към тях. Чрез такова искане Комисията следва да не засяга правото на преговори, сключване и прилагане на колективни споразумения, както и правото за предприемане на стачни действия съгласно националното законодателство и националните практики, зачитащи правото на Съюза.
(13)
Законодателството в областта на конкуренцията се прилага за европейските организации за стандартизация, доколкото същите могат да се считат за предприятия или сдружения на предприятия по смисъла на членове 101 и 102 от ДФЕС.
(14)
В рамките на Съюза националните стандарти се приемат от националните органи за стандартизация, което би могло да доведе до противоречащи стандарти и технически пречки в условията на вътрешния пазар. Поради това за целите на вътрешния пазар и на ефективната стандартизация в рамките на Съюза е необходимо да се затвърди съществуващият редовен обмен на информация между националните органи за стандартизация, европейските организации за стандартизация и Комисията относно тяхната настояща и бъдеща дейност по стандартизация, както и принципът за спиране на действията, приложим за националните органи за стандартизация в рамките на европейските организации за стандартизация, който предвижда отмяна на националните стандарти след публикуването на нов европейски стандарт. Националните органи за стандартизация и европейските организации за стандартизация следва също така да спазват разпоредбите относно обмена на информация в приложение 3 към Споразумението за техническите пречки пред търговията (9).
(15)
Задължението на държавите членки да уведомяват Комисията относно техните национални органи за стандартизация не следва да налага приемането на специфично национално законодателство за целите на признаване на тези органи.
(16)
Редовният обмен на информация между националните органи за стандартизация, европейските организации за стандартизация и Комисията не следва да бъде пречка за спазването от страна на националните органи за стандартизация на други задължения и ангажименти, по-специално на приложение 3 към Споразумението за техническите пречки пред търговията.
(17)
Представляването на обществените интереси и на заинтересованите обществени групи в европейските дейности по стандартизация се отнася към дейностите на организациите и страните, които представляват интереси с по-голяма обществена значимост, например интересите, свързани с околната среда, интересите на потребителите или на служителите. Представляването на социалните интереси и на заинтересованите социални групи в европейските дейности по стандартизация се отнася обаче по-специално към дейностите на организациите и страните, представляващи основните права на служителите и работниците, например профсъюзите.
(18)
С цел ускоряване на процеса на вземане на решения националните органи за стандартизация и европейските организации за стандартизация следва да улесняват достъпа до информация относно техните дейности чрез насърчаване използването на информационни и комуникационни технологии (ИКТ) в съответните им системи за стандартизация, например чрез предоставяне на всички заинтересовани страни на лесен за ползване механизъм за онлайн консултации за представяне на коментари относно проекти на стандарти и чрез организиране на виртуални срещи на техническите комисии, включително чрез конферентна връзка в интернет или чрез видео конферентна връзка.
(19)
Стандартите могат да имат принос към подпомагане на политиката на Съюза за справяне със значимите предизвикателства пред обществото, каквито са изменението на климата, устойчивото използване на ресурсите, иновациите, застаряването на населението, интеграцията на хората с увреждания, защитата на потребителите и безопасността и условията на труд на работниците. Като насочи разработването на европейски или международни стандарти за стоки и технологии към разширяващите се пазари в тези области, Съюзът би могъл да създаде конкурентно предимство за своите предприятия и да улесни търговския обмен, по-специално за МСП, които представляват голяма част от европейските предприятия.
(20)
Стандартите са важни инструменти за конкурентоспособността на предприятията и особено за МСП, чието участие в процеса на стандартизация е важно за технологичния напредък в Съюза. Поради това е необходимо стандартизационната рамка да насърчава МСП да участват активно и да включват своите иновативни технологични решения в усилията за стандартизация. Това включва подобряване на тяхното участие на национално равнище, където те могат да бъдат по-ефективни поради по-ниските разходи и липсата на езикови бариери. Следователно с настоящия регламент следва да се подобри представителството и участието на МСП както в националните, така и в европейските технически комитети и следва да се улесни ефективния им достъп до стандартите и осведомеността им за тях.
(21)
Европейските стандарти са от жизненоважно значение за конкурентоспособността на МСП, които обаче в някои случаи не са достатъчно добре представени в европейските дейности по стандартизация. По тази причина настоящият регламент следва да насърчава и улеснява подходящо представителство и участие на МСП в процеса на европейска стандартизация чрез образувание, което е в ефективен контакт със и представлява по надлежен начин МСП и организации, представляващи МСП на национално равнище.
(22)
Стандартите могат да имат разностранно въздействие върху обществото, и по-специално върху безопасността и благосъстоянието на гражданите, ефикасността на мрежите, опазването на околната среда, безопасността и условията на труд на работниците, достъпността и други сфери на публичната политика. Поради това е необходимо да се гарантира укрепването на ролята и приноса на заинтересованите обществени групи при разработването на стандарти чрез засилена подкрепа за организациите, представляващи потребителите и екологични и социални интереси.
(23)
Задължението на европейските организации за стандартизация да насърчават и улесняват представителството и ефективното участие на всички съответни заинтересовани страни не включва право на глас за тези заинтересовани страни, освен ако такова право на глас е предвидено от вътрешните процедурни правилници на европейските организации за стандартизация.
(24)
Европейската система за стандартизация следва също така да отчита изцяло Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания (10). Поради това е важно организациите, представляващи интересите на потребителите, да представляват и включват интересите на хората с увреждания в достатъчна степен. В допълнение участието на хората с увреждания в процеса на стандартизация следва да бъде улеснено чрез всички налични средства.
(25)
Поради важността на стандартизацията като инструмент за подкрепа на законодателството и политиките на Съюза и с цел да се избегнат последващи възражения срещу хармонизираните стандарти и промени в тях, е важно публичните органи да участват в стандартизацията на всички етапи от разработването на тези стандарти, на които те могат да бъдат включени, и по-специално в областите, обхванати от законодателството на Съюза за хармонизация относно продукти.
(26)
Стандартите следва да отчитат въздействието върху околната среда през целия жизнен цикъл на продуктите и услугите. Важни и публично достъпни инструменти за оценяване на подобно въздействие през целия жизнен цикъл са разработени от Съвместния изследователски център на Комисията (JRC). Ето защо настоящият регламент следва да гарантира, че JRC може да изпълнява активна роля в европейската система за стандартизация.
(27)
Жизнеспособността на сътрудничеството между Комисията и системата за европейска стандартизация зависи от внимателното планиране на бъдещи искания за разработване на стандарти. Това планиране би могло да се подобри, по-специално благодарение на приноса на заинтересованите лица, включително националните органи за надзор на пазара, чрез въвеждане на механизми за събиране на мнения и улесняване на обмена на информация между всички заинтересовани лица. Предвид това че в Директива 98/34/ЕО вече е заложена възможност за отправяне на искане към европейските организации за стандартизация за разработването на европейски стандарти, е целесъобразно да се въведе по-добро и по-прозрачно планиране в рамките на годишна работна програма, която следва да съдържа общо описание на всички искания за стандарти, които Комисията възнамерява да отправи към европейските организации за стандартизация. Необходимо е да се гарантира високо равнище на сътрудничество между европейските организации за стандартизация и европейските организации на заинтересованите страни, които получават финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, и Комисията при определянето на годишната работна програма на Съюза за стандартизация и подготовката на исканията за стандарти, с цел да се анализира пазарната значимост на предложената тема и целите на политиката, определени от законодателя, и да се даде възможност на европейските организации за стандартизация да реагират по-бързо на изискваните дейности по стандартизация.
(28)
Преди поставянето на въпрос относно искания за европейски стандарти или европейски стандартизационни документи или относно възражения срещу хармонизиран стандарт пред комитета, създадена съгласно настоящия регламент, Комисията следва да се консултира с експерти от държавите членки, например чрез участие на комисиите, създадени съгласно съответното законодателството на Съюза, или чрез други форми на консултиране с експерти от сектора, в случай че такива комитети не съществуват.
(29)
В няколко директиви, с които се хармонизират условията за предлагане на пазара на продукти, се посочва, че Комисията може да поиска от европейските организации за стандартизация да приемат хармонизирани стандарти, въз основа на които да се предполага наличието на съответствие с приложимите съществени изисквания. Голяма част от същите директиви обаче съдържат твърде различни разпоредби относно възраженията срещу тези стандарти, когато последните не покриват изцяло или частично всички приложими изисквания. Различаващи се разпоредби, които водят до несигурност за икономическите оператори и европейските организации за стандартизация, по-специално се съдържат в Директива 89/686/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 г. относно сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на личните предпазни средства (ЛПС) (11), Директива 93/15/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. за хармонизиране на разпоредбите, свързани с пускането на пазара и надзора на взривни вещества с гражданско предназначение (12), Директива 94/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 март 1994 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно оборудването и защитните системи, предназначени за използване в потенциално експлозивна атмосфера (13), Директива 94/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 1994 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно плавателните съдове с развлекателна цел (14), Директива 95/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 1995 г. за сближаване законодателствата на държавите членки относно асансьорите (15), Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 г. относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка със съоръженията под налягане (16), Директива 2004/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно измервателните уреди (17), Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно пускането на пазара на пиротехнически изделия (18), Директива 2009/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно везните с неавтоматично действие (19) и Директива 2009/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно обикновените съдове под налягане (20). Поради това е необходимо в настоящия регламент да се включи единната процедура, предвидена в Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти (21), да се заличат относимите разпоредби в посочените директиви и да се разшири правото на възражение срещу хармонизиран стандарт в съответствие с настоящия регламент, така че да бъде включен и Европейския парламент.
(30)
При придобиването на хардуер, софтуер и услуги в сферата на информационните технологии публичните органи следва да използват по най-добрия начин пълния набор от относими технически спецификации, например като подбират технически спецификации, които могат да бъдат приложени от всички заинтересовани доставчици, което ще позволи да има по-голяма конкуренция и да се намали рискът от нейното блокиране. В Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (22), Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (23), Директива 2009/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на процедурите за възлагане на някои поръчки за строителство, доставки и услуги от възлагащи органи или възложители в областта на отбраната и сигурността (24) и Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 г. относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (25) се посочва, че в процедури за възлагане на обществени поръчки техническите спецификации следва да бъдат определени чрез позоваване н националните стандарти, които транспонират европейски стандарти, европейски технически одобрения, общи технически спецификации, международни стандарти, други технически справочни системи, установени от европейските организации за стандартизация, или, когато такива не съществуват, чрез позоваване на националните стандарти, националните технически одобрения или националните технически спецификации, отнасящи се до проектирането, метода на изчисление и изпълнение на строителните дейности както и използването на стоките, или еквивалентно позоваване. ИКТ техническите спецификации обаче често биват разработвани от други изготвящи стандарти организации и не попадат в никоя от категориите стандарти и одобрения, определени в директиви 2004/17/ЕО, 2004/18/ЕО или 2009/81/ЕО или в Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002. Поради това е необходимо да се предвиди възможността техническите спецификации за възлагане на обществени поръчки да могат да се позовават на ИКТ технически спецификации, с цел да се отговори на бързото развитие в сферата на ИКТ, да се улесни предоставянето на трансгранични услуги, да се поощри конкуренцията и да се създаде благоприятна среда за оперативната съвместимост и иновациите.
(31)
Техническите спецификации, които не са приети от европейските организации за стандартизация, не притежават статут еквивалентен на европейските стандарти. Някои ИКТ технически спецификации не са разработвани в съответствие с основополагащите принципи. Поради това в настоящия регламент следва да се предвиди процедура за идентифициране на ИКТ технически спецификации, позовавания на които могат да се правят в процедури за възлагане на обществени поръчки, която да включва обширна консултация с широк кръг от заинтересовани страни, включително европейските организации за стандартизация, предприятията и публичните органи. С настоящия регламент следва също така да се установят изисквания под формата на списък с критерии за тези технически спецификации и свързаните с тях процеси на разработване. Изискванията с оглед идентифициране на ИКТ технически спецификации, следва да гарантират съобразяването с целите на публичните политики и обществените потребности и да се основават на основополагащите принципи.
(32)
С цел поощряване на иновациите и конкуренцията, идентификацията на дадена техническа спецификация не следва да изключва идентификацията на конкурентна техническа спецификация в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент. Всяка идентификация следва да бъде обвързана с изпълнението на критериите и с постигането от страна на техническата спецификация на значително ниво на пазарно приемане.
(33)
Идентифицираните ИКТ технически спецификации могат да допринесат за прилагането на Решение № 922/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за решения за оперативна съвместимост за европейските публични администрации (ISA) (26), с което се определя програма за решения за оперативна съвместимост за европейските публични администрации и за институциите и органите на Съюза за периода 2010-2015 г., която предоставя общи и съвместни решения за улесняване на оперативната съвместимост.
(34)
В областта на ИКТ е възможно възникването на ситуации, при които да е подходящо да се насърчи употребата или да се изисква спазването на съответните стандарти на равнището на Съюза, с цел да се гарантира оперативната съвместимост в рамките на единния пазар и да се подобри свободата на избор за ползвателите. При други обстоятелства може също така да се случи определени европейски стандарти вече да не отговарят на потребностите на потребителите или да спъват технологичното развитие. По тези причини Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (27) дава възможност на Комисията, когато това е необходимо, да поиска от европейските организации за стандартизация да изготвят стандарти, да състави и публикува в Официален вестник на Европейския съюз списък със стандартите или спецификациите, с оглед насърчаване на тяхното използване, или да направи тяхното прилагане задължително, или пък да премахне стандарти или спецификации от посочения списък.
(35)
Настоящият регламент не следва да е пречка за европейските организации за стандартизация да продължат да разработват стандарти в областта на ИКТ и да укрепват сътрудничеството си с други разработващи стандарти органи, особено в областта на ИКТ, за да се гарантира последователност и да се избегне евентуална фрагментация или дублиране при прилагането на стандартите и спецификациите.
(36)
Процедурата за идентифициране на ИКТ технически спецификации, предвидена в настоящия регламент, не следва да накърнява съгласуваността на европейската система за стандартизация. Поради това настоящият регламент следва също така да установи условията, при които може да се счита, че дадена техническа спецификация не е в противоречие с други европейски стандарти.
(37)
Преди идентифицирането на ИКТ технически спецификации, които могат да бъдат допустими за позоваване в процедури за възлагане на обществени поръчки, многостранната платформа на заинтересовани страни, създадена с Решението на Комисията от 28 ноември 2011 година (28), следва да се използва като форум за консултации със заинтересованите страни на европейско и национално равнище, с европейските организации за стандартизация и с държавите членки с цел да се гарантира легитимността на процеса.
(38)
С Решение № 1673/2006/ЕО се установяват правилата относно приноса на Съюза към финансирането на европейската стандартизация, за да се гарантира, че европейските стандарти и другите европейски стандартизационни документи се разработват и преработват в подкрепа на целите, законодателството и политиките на Съюза. За целите на административното и бюджетното опростяване е целесъобразно разпоредбите на посоченото решение да се включат в настоящия регламент и навсякъде, където е възможно, да се използват най-малко обременителните процедури.
(39)
С оглед на много широкия диапазон на участие на европейската стандартизация в подкрепа на законодателството и политиките на Съюза и различните видове дейности по стандартизация е необходимо да се предвидят различни условия на финансиране. Това основно се отнася до безвъзмездни средства, отпускани - без покани за представяне на предложения - на европейските организации за стандартизация и националните органи за стандартизация в съответствие с член 110, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (29) и с член 168, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002. Освен това същите разпоредби следва да се прилагат по отношение и на онези органи, които, макар и да не са признати за европейски организации за стандартизация в настоящия регламент, са оправомощени по силата на основен акт и на тях е поверено извършването на подготвителна работа в подкрепа на европейската стандартизация в сътрудничество с европейските организации за стандартизация.
(40)
Доколкото европейските организации за стандартизация оказват текуща подкрепа за дейностите на Съюза, всяка от тях следва да разполага с ефективен и ефикасен централен секретариат. Поради това на Комисията следва да бъде разрешено да предоставя безвъзмездни средства на тези организации, работещи за постигането на цел от общ европейски интерес, без да прилага, в случай на безвъзмездни средства за оперативни разходи, принципа на годишно намаление, предвиден в член 113, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
(41)
С Решение № 1639/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 2006 г. за създаване на Рамкова програма за конкурентоспособност и иновации (2007-2013 г.) (30), Решение № 1926/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. за създаване на програма за действие на Общността в областта на политиката за защита на потребителите (2007-2013 г.) (31) и Регламент (ЕО) № 614/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно финансовия инструмент за околната среда (LIFE +) (32) вече е предвидена възможността за финансова подкрепа на европейските организации, представляващи МСП, потребителите и екологичните интереси в процеса на стандартизация, докато в същото време на европейските организации, представляващи социалните интереси в процеса на стандартизация, се изплащат целеви безвъзмездни средства. Финансирането по силата на Решение № 1639/2006/ЕО, Решение № 1926/2006/ЕО и Регламент (ЕО) № 614/2007 ще приключи на 31 декември 2013 г. От съществено значение за развитието на европейската стандартизация е да продължи да бъде подпомагано и поощрявано активното участие на европейските организации, представляващи МСП, потребителите и екологичните и социалните интереси. Подобни организации преследват цел от общ европейски интерес и съставляват, по силата на конкретен мандат, възложен им от национални организации с нестопанска цел, европейска мрежа, която представлява организации с нестопанска цел, действащи в държавите членки, и отстоява принципи и политики, съответстващи на целите на Договорите. Поради контекста, в който действат, и техните уставни цели европейските организации, представляващи МСП, потребителите и екологичните и социалните интереси в европейската стандартизация, имат постоянна роля, която е от съществено значение за целите и политиките на Съюза. По тази причина Комисията следва да бъде в състояние да продължи да предоставя безвъзмездни средства на тези организации, без да прилага, в случая на безвъзмездни средства за оперативни разходи, принципа на годишно намаление, предвиден в член 113, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
(42)
Финансирането на дейностите по стандартизация следва също така да е в състояние да обхване подготвителните или спомагателните дейности във връзка със създаването на европейски стандарти или на европейски стандартизационни документи за продукти и за услуги. Това е необходимо предимно за работата, включваща изследвания, подготвянето на предварителните документи за законодателство, междулабораторни изпитвания и валидиране или оценяване на стандартите. Насърчаването на развитието на стандартизацията на европейско и международно равнище следва да продължи и чрез програми за техническа помощ на трети държави и за сътрудничество с тези държави. С цел подобряване на достъпа до пазара и повишаване на конкурентоспособността на предприятията в Съюза следва да се предвиди възможността за предоставяне на безвъзмездни средства и на други органи посредством покани за представяне на предложения или, когато това е необходимо, чрез възлагане на договори.
(43)
Финансирането от Съюза следва да бъде предназначено за установяването на европейски стандарти или на европейски стандартизационни документи за продукти и за услуги, за улесняване използването им от предприятията чрез засилена подкрепа за превеждането им на различните официални езици на Съюза, с цел да се даде възможност на МСП да се възползват изцяло от разбирането и прилагането на европейските стандарти, за укрепване на съгласуваността на системата за европейска стандартизация и за осигуряване на равен и прозрачен достъп до европейските стандарти за всички участници на пазара в целия Съюз. Това е особено важно в случаите, когато използването на стандарти позволява спазването на съответното законодателство на Съюза.
(44)
С цел да се осигури ефективното прилагане на настоящия регламент, следва да бъде предвидена възможност както за използване на необходимите експертни познания - особено по отношение на одита и финансовото управление - и на ресурси за административна подкрепа, които са в състояние да улеснят прилагането, така и за редовно оценяване на относимостта на дейностите, получаващи финансиране от Съюза, за да се гарантира тяхната полезност и резултатност.
(45)
Следва да бъдат предприети и подходящи мерки за предотвратяване на измами и нередности, а също и за възстановяване на неправомерно изплатените средства, в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (33), Регламент (ЕО, Евратом) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 г. относно контрола и проверките на място, извършвани от Комисията за защита на финансовите интереси на Европейските общности срещу измами и други нередности (34) и Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (35).
(46)
С цел да се актуализира списъкът на европейските организации за стандартизация и да се адаптират към промените критериите за организациите, представляващи МСП и заинтересованите обществени групи по отношение на техния характер на организации с нестопанска цел и представителност, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС във връзка с измененията на приложенията към настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(47)
Комитетът, създаден с настоящия регламент, следва да подпомага Комисията по всички въпроси, свързани с изпълнението на настоящия регламент, като надлежно се взема предвид становището на секторните експерти.
(48)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (36).
(49)
Процедурата по консултиране следва да се използва за приемане на актове за изпълнение, отнасящи се до възраженията срещу хармонизирани стандарти, когато данните за въпросните хармонизирани стандарти все още не са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, като се има предвид, че съответните стандарти все още не са довели до презумпция за съответствие със съществените изисквания, определени в приложимото законодателство на Съюза за хармонизация.
(50)
Процедурата по разглеждане следва да се използва по отношение на всяко искане за стандартизация, отправено към европейските организации за стандартизация, и за приемането на актове за изпълнение, отнасящи се до възраженията срещу хармонизирани стандарти, когато данните за въпросните хармонизирани стандарти вече са публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, като се има предвид, че подобно решение може да има последици за презумпцията за съответствие с приложимите съществени изисквания.
(51)
За да бъдат постигнати основните цели на настоящия регламент и да се улеснят бързите процедури за вземане на решения, както и да се намали цялостното време за разработване на стандарти, следва в максимална възможна степен да се използват процедурните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 182/2011, които дават възможност на председателя на съответния комитет да определи срокове, в рамките на които комитетът следва да представи своето становище в съответствие със спешността на въпроса. Освен това, когато е оправдано, следва да е възможно становището на комитета да бъде получено чрез писмена процедура, а непредставянето на мнение от страна на член на комитета следва да се счита за мълчаливо съгласие.
(52)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно да се гарантира ефективността и ефикасността на стандартите и стандартизацията като инструмент за политика на Съюза чрез сътрудничество между европейските организации за стандартизация, националните органи за стандартизация, държавите членки и Комисията, създаването на европейски стандарти и европейски стандартизационни документи, приложими за продукти и за услуги, в подкрепа на законодателството и политиките на Съюза, идентификацията на ИКТ технически спецификации, допустими за позоваване, финансирането на европейската стандартизация и участието на заинтересованите страни в европейската стандартизация, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и следователно, с оглед на техния мащаб и въздействие, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(53)
Поради това директиви 89/686/ЕИО, 93/15/ЕИО, 94/9/ЕО, 94/25/ЕО, 95/16/ЕО, 97/23/ЕО, 98/34/ЕО, 2004/22/ЕО, 2007/23/ЕО, 2009/23/EC и 2009/105/ЕО следва да бъдат съответно изменени.
(54)
Решение № 1673/2006/ЕО и Решение 87/95/ЕИО следва да бъдат отменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установяват правила по отношение на сътрудничеството между европейските организации за стандартизация, националните органи за стандартизация, държавите членки и Комисията, установяването на европейски стандарти и европейски стандартизационни документи за продукти и за услуги, в подкрепа на законодателството и политиките на Съюза, идентифицирането на ИКТ технически спецификации, допустими за позоваване, финансирането на европейската стандартизация и участието на заинтересованите страни в европейската стандартизация.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„стандарт“ означава техническа спецификация, приета от признат орган за стандартизация, за многократно или продължаващо приложение, съответствието с което не е задължително, и която спада към една от следните категории:
a)
„международен стандарт“ означава стандарт, приет от международен орган за стандартизация;
б)
„европейски стандарт“ означава стандарт, приет от европейска организации за стандартизация;
в)
„хармонизиран стандарт“ означава европейски стандарт, приет въз основа на отправено от Комисията искане за прилагане на законодателството на Съюза за хармонизация;
г)
„национален стандарт“ означава стандарт, приет от национален орган за стандартизация;
2)
„европейски стандартизационен документ“ означава всякаква друга техническа спецификация, освен европейски стандарт, приета от европейска организация за стандартизация за многократно или продължаващо приложение, съответствието с която не е задължително;
3)
„проект на стандарт“ означава документ, който съдържа текста на техническите спецификации относно даден обект, който се обсъжда за приемане в съответствие с приложимата процедура по стандартизация, така както документът изглежда след като подготвителната работа по него е приключила и е бил предоставен за обществено обсъждане или разглеждане;
4)
„техническа спецификация“ означава документ, който предписва техническите изисквания, на които трябва да съответства определен продукт, процес, услуга или система и който определя един или повече от следните елементи:
a)
характеристиките, изисквани по отношение на конкретен продукт, включително равнището на качеството, действието, оперативната съвместимост, опазването на околната среда, здравето, безопасността или размерите, и включващи приложимите за него изисквания по отношение на наименованието, под което продуктът се продава, термините, символите, начините и методите за изпитване, опаковането, маркировката или етикетирането и процедурите за оценяване на съответствието;
б)
производствените методи и процеси, използвани по отношение на селскостопанските продукти, определени в член 38, параграф 1 от ДФЕС, продуктите, предназначени за консумация от хора и животни, и лекарствените продукти, както и производствените методи и процеси, свързани с други продукти, когато същите оказват влияние върху техните характеристики;
в)
характеристиките, изисквани по отношение на конкретна услуга, включително равнището на качеството, действието, оперативната съвместимост, опазването на околната среда, здравето и безопасността, и включващи приложимите за доставчика изисквания по отношение на информацията, която трябва да се предостави на получателя, както е определено в член 22, параграфи 1-3 от Директива 2006/123/ЕО;
г)
методите и критериите за оценка на експлоатационните характеристики на строителните продукти, така както са определени в член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 г. за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти (37), във връзка със съществените им характеристики;
5)
„ИКТ техническа спецификация“ означава техническа спецификация в областта на информационните и комуникационните технологии;
6)
„продукт“ означава всеки промишлен продукт и всеки селскостопански продукт, включително и рибните продукти;
7)
„услуга“ означава всяка стопанска дейност, извършвана от самостоятелно заето лице, обикновено предоставяна срещу възнаграждение, съгласно определеното в член 57 от ДФЕС;
8)
„европейска организация за стандартизация“ означава организация, посочена в приложение I;
9)
„международен орган за стандартизация“ означава Международната организация за стандартизация (ISO), Международната електротехническа комисия (IEC) и Международният съюз по далекосъобщенията (ITU);
10)
„национален орган за стандартизация“ означава орган, за който държава членка е информирала Комисията в съответствие с член 27 от настоящия регламент.
ГЛАВА II
ПРОЗРАЧНОСТ И УЧАСТИЕ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
Член 3
Прозрачност на работните програми на органите за стандартизация
1. Поне веднъж в годината всяка европейска организация за стандартизация и всеки национален орган за стандартизация съставя работната си програма. Тази работна програма съдържа информация за стандартите и европейските стандартизационни документи, които европейска организация за стандартизация или национален орган за стандартизация възнамерява да подготви или измени, които са в процес на подготовка или изменение и които той е приел през периода на предходната работна програма, освен ако се касае за идентично или равностойно транспониране на международни или европейски стандарти.
2. В работната програма по отношение на всеки стандарт и европейски стандартизационен документ се посочват:
a)
техният предмет;
б)
достигнатият етап от разработването на стандартите и европейските стандартизационни документи;
в)
препратки към всички международни стандарти, които служат за тяхна основа.
3. Всяка европейска организация за стандартизация и всеки национален орган за стандартизация публикува работната си програма на своя интернет сайт или на друг общодостъпен интернет сайт, а също публикува и съобщение за съществуването на работната програма в национално или - когато това е целесъобразно - в европейско издание, посветено на дейностите по стандартизация.
4. Не по-късно от датата на публикуване на своята работна програма всяка европейска организация за стандартизация и всеки национален орган за стандартизация уведомява за нея другите европейски организации за стандартизация и национални органи за стандартизация и Комисията. Комисията предоставя тази информация на държавите членки чрез комитета, посочен в член 22.
5. Националните органи за стандартизация не могат да възразят срещу това, обект на стандартизация, включен в тяхната работна програма, да бъде обсъждан на европейско ниво в съответствие с правилата, установени от европейските организации за стандартизация, нито да предприемат каквито и да било действия, които биха могли да засегнат решенията в това отношение.
6. По време на изготвянето на хармонизиран стандарт или след неговото одобрение националните органи за стандартизация не предприемат никакви действия, които биха могли да засегнат предвидената хармонизация, и по-специално не публикуват във въпросната област нов или преработен национален стандарт, който не е в пълно съответствие със съществуващ хармонизиран стандарт. След публикуване на нов хармонизиран стандарт всички противоречащи национални стандарти се оттеглят в разумен срок.
Член 4
Прозрачност по отношение на стандартите
1. Всяка европейска организация за стандартизация и всеки национален орган за стандартизация изпраща, най-малко в електронен формат, конкретния проект на национален стандарт, европейски стандарт или европейски стандартизационен документ на другите европейски организации за стандартизация, национални органи за стандартизация или на Комисията, при поискване от тяхна страна.
2. Всяка европейска организация за стандартизация и всеки национален орган за стандартизация надлежно взема под внимание и отговаря в срок от три месеца на всеки коментар, получен от друга европейска организация за стандартизация, национален орган за стандартизация или Комисията по отношение на всеки проект, посочен в параграф 1.
3. Когато национален орган за стандартизация получи коментари, посочващи, че проектът на стандарт би имал отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, той се консултира с европейските организации за стандартизация и Комисията, преди да го приеме.
4. Националните органи за стандартизация:
a)
осигуряват достъпа до проектите на национални стандарти по начин, който дава възможност на всички съответни страни, по-специално установените в други държави членки, да представят своите коментари;
б)
предоставят възможност на другите национални органи за стандартизация да вземат пасивно или активно участие, като изпратят наблюдател за планираните дейности.
Член 5
Участие на заинтересованите страни в европейската стандартизация
1. Европейските организации за стандартизация насърчават и улесняват подходящо представителство и ефективно участие на всички съответни заинтересовани страни, включително МСП, организации на потребители и представляващите екологични и социални интереси заинтересовани страни в своите дейности по стандартизация. Те по-специално насърчават и улесняват това представителство и участие чрез европейските организации на заинтересованите страни, които получават финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, на равнище разработване на политики и на следните етапи от разработването на европейските стандарти или на европейските стандартизационни документи:
a)
предлагане и приемане на нови работни задачи;
б)
техническо обсъждане на предложенията;
в)
представяне на коментари по проектите;
г)
преработване на съществуващите европейски стандарти или европейски стандартизационни документи;
д)
разпространяване на информация относно приетите европейски стандарти или европейски стандартизационни документи и повишаване на осведомеността за тях.
2. В допълнение към сътрудничеството с органите за надзор на пазара в държавите членки научноизследователските звена на Комисията и европейските организации на заинтересованите страни, които получават финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, европейските организации за стандартизация насърчават и улесняват подходящо представителство, на техническо ниво, на предприятията, изследователските центрове и университетите и другите правни субекти в дейностите по стандартизация, отнасящи се до нова област със значителни последствия за политиките или за техническите иновации, ако съответните правни субекти са участвали в проект, който е свързан с въпросната област и е финансиран от Съюза в рамките на многогодишна рамкова програма за дейности в сферата на научните изследвания, иновациите и технологичното развитие, приета съгласно член 182 ДФЕС.
Член 6
Достъп на МСП до стандарти
1. Националните органи за стандартизация насърчават и улесняват достъпа на МСП до стандартите и до процесите, свързани с тяхното разработване, за да се постигне по-високо равнище на участие в системата за стандартизация, например чрез:
a)
определяне в годишните си работни програми на проектите за стандартизация, които са от особен интерес за МСП;
б)
осигуряване на достъп до дейности по стандартизация, без да задължават МСП да станат членове на национален орган за стандартизация;
в)
предоставяне на безплатен достъп или на специални тарифи за участие в дейности по стандартизация;
г)
осигуряване на свободен достъп до проекти на стандарти;
д)
публикуване на своята интернет страница на безплатни резюмета на стандарти;
е)
прилагане на специални тарифи за предоставянето на стандарти или предоставянето на пакети стандарти на намалена цена.
2. Националните органи за стандартизация извършват обмен на най-добри практики, имащ за цел повишаване на участието на МСП в дейностите по стандартизация и увеличаване и улесняване на ползването на стандартите от МСП.
3. Националните органи за стандартизация изпращат годишни доклади на европейските организации за стандартизация във връзка със своите дейности съгласно параграф 1 и параграф 2 и всички други мерки за подобряване на условията за МСП за ползване на стандартите и за участие в процеса на разработване на стандартите. Националните органи за стандартизация публикуват тези доклади на своите интернет страници.
Член 7
Участие на публични органи в европейската стандартизация
Държавите членки насърчават, по целесъобразност, участието на публични органи, включително органите за надзор на пазара, в националните дейности по стандартизация, насочени към разработването или преработването на стандарти по искане на Комисията в съответствие с член 10.
ГЛАВА III
ЕВРОПЕЙСКИ СТАНДАРТИ И ЕВРОПЕЙСКИ СТАНДАРТИЗАЦИОННИ ДОКУМЕНТИ В ПОДКРЕПА НА ЗАКОНОДАТЕЛСТВОТО И ПОЛИТИКИТЕ НА СЪЮЗА
Член 8
Годишна работна програма на Съюза относно европейската стандартизация
1. Комисията приема годишна работна програма на Съюза относно европейската стандартизация, в която определя стратегически приоритети за европейската стандартизация, като взема предвид дългосрочните стратегии за растеж на Съюза. В нея се посочват европейските стандарти и европейските стандартизационни документи, чието изготвяне Комисията възнамерява да поиска от европейските организации за стандартизация в съответствие с член 10.
2. В годишната работна програма на Съюза относно европейската стандартизация се определят конкретните цели и политиките за европейските стандарти и европейските стандартизационни документи, чието изготвяне Комисията възнамерява да поиска от европейските организации за стандартизация в съответствие с член 10. В неотложни случаи Комисията може да отправя искания, без да е заявила предварително намерението си.
3. Годишната работна програма на Съюза относно европейската стандартизация също така включва цели във връзка с международното измерение на европейската стандартизация, в подкрепа на законодателството и политиките на Съюза.
4. Годишната работна програма на Съюза относно европейската стандартизация се приема след провеждането на широки консултации със съответните заинтересовани страни, включително европейските организации за стандартизация и европейските организации на заинтересованите страни, получаващи финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, и държавите членки посредством комитета, посочен в член 22 от настоящия регламент.
5. След нейното приемане Комисията публикува годишната работна програма на Съюза относно европейската стандартизация на своята интернет страница.
Член 9
Сътрудничество с научноизследователски звена
Научноизследователските звена на Комисията допринасят за изготвянето на годишната работна програма на Съюза относно европейската стандартизация, посочена в член 8, и предоставят на европейските организации за стандартизация научен принос в областите, в които разполагат с експертни знания, за да се гарантира, че при изготвянето на европейските стандарти се отчитат икономическата конкурентоспособност и обществените потребности, като например устойчивостта по отношение на околната среда и въпросите, свързани с безопасността и сигурността.
Член 10
Искания за стандартизация до европейските организации за стандартизация
1. Комисията може да поиска в рамките на ограниченията на компетентността, установени в Договорите, от една или няколко европейски организации за стандартизация да изготвят европейски стандарт или европейски стандартизационен документ в рамките на определен срок. Европейските стандарти и европейските стандартизационни документи се определят от потребностите на пазара, отчитат обществения интерес, както и ясно посочените в искането на Комисията цели на политиките, и се основават на консенсус. Комисията определя изискванията за съдържанието, на които трябва да отговаря исканият документ, както и краен срок за неговото приемане.
2. Решенията по параграф 1 се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 22, параграф 3, след провеждането на консултации с европейските организации за стандартизация и европейските организации на заинтересованите страни, получаващи финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, както и с комитета, създаден със съответното законодателството на Съюза, ако такъв комитет съществува, или след друг вид консултации с експерти от сектора.
3. Съответната европейска организация за стандартизация уведомява дали приема искането по параграф 1 в едномесечен срок от неговото получаване.
4. При отправено искане за финансиране, в двумесечен срок от получаването на уведомлението за приемането по параграф 3 Комисията информира съответната европейска организация за стандартизация за отпуснатите безвъзмездни средства за изготвянето на европейски стандарт или европейски стандартизационен документ.
5. Европейските организации за стандартизация информират Комисията за предприеманите дейности по разработване на документите, посочени в параграф 1. Заедно с европейските организации за стандартизация Комисията извършва оценка на съответствието на изготвените от европейските организации за стандартизация документи със своето първоначално искане.
6. Когато даден хармонизиран стандарт отговаря на изискванията, които цели да изпълни и които са определени в съответното законодателството на Съюза за хармонизация, Комисията незабавно публикува данните за такъв хармонизиран стандарт в Официален вестник на Европейския съюз или чрез други средства в съответствие с условията, определени в съответния акт на законодателството на Съюза за хармонизация.
Член 11
Официални възражения срещу хармонизирани стандарти
1. Когато държава членка или Европейският парламент счита, че конкретен хармонизиран стандарт не отговаря напълно на изискванията, които той има за цел да обхване и които са установени в съответното законодателство на Съюза за хармонизация, те информират Комисията за това с подробно разяснение и Комисията, след като проведе консултация с комитета, създаден по силата на съответното законодателство на Съюза за хармонизация, ако той съществува, или след друг вид консултации с експерти от сектора, взема решение:
a)
да публикува, да не публикува или да публикува с ограничения данните за съответния хармонизиран стандарт в Официален вестник на Европейския съюз;
б)
да запази, да запази с ограничения данните за съответния хармонизиран стандарт в Официален вестник на Европейския съюз или да ги оттегли от там.
2. Комисията публикува на своята интернет страница информация за хармонизираните стандарти, предмет на решението, посочено в параграф 1.
3. Комисията информира съответната европейска организация за стандартизация за решението, посочено в параграф 1, и при нужда изисква преработване на съответния хармонизиран стандарт.
4. Решението, посочено в параграф 1, буква а) от настоящия член се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 22, параграф 2.
5. Решението, посочено в параграф 1, буква б) от настоящия член се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена член 22, параграф 3.
Член 12
Уведомяване на организациите на заинтересованите страни
Комисията установява система за уведомяване за всички заинтересовани страни, включително европейските организации за стандартизация и европейските организации на заинтересованите страни, получаващи финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, за да се гарантира подходящо консултиране и пазарна адекватност преди:
а)
приемането на годишната работна програма на Съюза относно европейската стандартизация, посочена в член 8, параграф 1;
б)
приемането на исканията за стандартизация, посочени в член 10;
в)
вземането на решение по официалните възражения срещу хармонизирани стандарти, посочени в член 11, параграф 1;
г)
вземането на решение относно идентифицирането на ИКТ техническите спецификации, посочени в член 13;
д)
приемането на делегирани актове, посочени в член 20.
ГЛАВА IV
ИКТ ТЕХНИЧЕСКИ СПЕЦИФИКАЦИИ
Член 13
Идентифициране на ИКТ технически спецификации, допустими за позоваване
1. По предложение на държава членка или по своя собствена инициатива Комисията може да реши да идентифицира ИКТ технически спецификации, които не са национални, европейски или международни стандарти, но отговарят на изискванията, установени в приложение II, и по отношение на които може да се прави позоваване главно с цел осигуряване на оперативна съвместимост в областта на обществените поръчки.
2. По предложение на държава членка или по своя собствена инициатива, когато ИКТ техническа спецификация, идентифицирана в съответствие с параграф 1, бъде изменена, отменена или вече не отговаря на изискванията, определени в приложение II, Комисията може да реши да идентифицира изменената ИКТ техническа спецификация или да отмени идентификацията.
3. Предвидените в параграфи 1 и 2 решения се приемат след провеждането на консултация с Европейската многостранна платформа на заинтересованите страни по въпросите на стандартизацията в областта на ИКТ, която включва европейските организации за стандартизация, държавите членки и съответните заинтересовани страни, и след консултация с комитета, създаден по силата на съответното законодателство на Съюза за хармонизация, ако той съществува, или след друг вид консултации с експерти от сектора, в случай че такъв комитет не съществува.
Член 14
Използване на ИКТ технически спецификации в обществените поръчки
ИКТ техническите спецификации, посочени в член 13 от настоящия регламент, представляват общи технически спецификации, посочени в директиви 2004/17/ЕО, 2004/18/ЕО и 2009/81/ЕО и в Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002.
ГЛАВА V
ФИНАНСИРАНЕ НА ЕВРОПЕЙСКАТА СТАНДАРТИЗАЦИЯ
Член 15
Финансиране от страна на Съюза на организациите за стандартизация
1. Съюзът може да предоставя финансиране на европейските организации за стандартизация за следните дейности по стандартизация:
a)
разработването и преработването на европейските стандарти или европейските стандартизационни документи, които са необходими и подходящи за подкрепа на законодателството и политиките на Съюза;
б)
проверката на качеството на европейските стандарти или европейските стандартизационни документи и на тяхното съответствие със съответните законодателство и политики на Съюза;
в)
изпълнението на подготвителна или спомагателна работа във връзка с европейската стандартизация, включително проучвания, сътрудничество, включително международно сътрудничество, семинари, оценки, сравнителни анализи, изследователска работа, лабораторни изследвания, междулабораторни изпитвания, работа по оценяване на съответствието и мерки, целящи да се намали времето, необходимо за разработване и преработване на европейските стандарти или европейските стандартизационни документи, без това да засяга основополагащите принципи, по-специално принципите на откритост, качество, прозрачност и консенсус между всички заинтересовани страни;
г)
дейностите на централните секретариати на европейските организации за стандартизация, включително разработването на политиките, координацията на дейностите по стандартизация, извършването на техническа работа и предоставянето на информация на заинтересованите лица;
д)
превода на използваните в подкрепа на законодателството и политиките на Съюза европейски стандарти или европейски стандартизационни документи на официалните езици на Съюза, различни от работните езици на европейските организации за стандартизация, или в надлежно обосновани случаи - на езици, различни от официалните езици на Съюза;
е)
изготвянето на информация с цел разясняване, тълкуване и опростяване на европейските стандарти или европейските стандартизационни документи, включително изготвянето на наръчници, резюмета на стандарти, сборници с най-добри практики и информационни кампании с цел повишаване на осведомеността, стратегии и програми за обучение;
ж)
дейностите, насочени към изпълнението на програми за техническа помощ, сътрудничество с трети държави и популяризиране и утвърждаване на системата за европейска стандартизация и на европейските стандарти и европейските стандартизационни документи сред заинтересованите лица в Съюза и в международен план.
2. Съюзът може да предоставя финансиране и на:
a)
националните органи за стандартизация за предвидените в параграф 1 дейности по стандартизация, които те предприемат съвместно с европейските организации за стандартизация;
б)
други органи, натоварени с участие в дейностите, посочени в параграф 1, буква а), или с изпълнението на дейностите, посочени в букви в) и ж) от параграф 1, в сътрудничество с европейските организации за стандартизация.
Член 16
Финансиране от страна на Съюза на други европейски организации
Съюзът може да предоставя финансиране на европейските организации на заинтересованите страни, които отговарят на критериите, предвидени в приложение III към настоящия регламент, за следните дейности:
a)
функционирането на тези организации и за осъществяването на техните дейности, свързани с европейската и международната стандартизация, включително извършването на техническа работа и предоставянето на информация на членовете и други заинтересовани лица;
б)
осигуряването на правен и технически експертен опит, включително под формата на проучвания, във връзка с оценяване на нуждата от европейски стандарти и европейски стандартизационни документи и тяхното разработване, както и обучение на експерти;
в)
участието в техническата работа, свързана с разработването и преработването на европейските стандарти и европейските стандартизационни документи, които са необходими и подходящи за подкрепа на законодателството и политиките на Съюза;
г)
популяризирането на европейските стандарти и европейските стандартизационни документи и разпространение на информация за стандартите и използването им сред заинтересованите лица, включително МСП и потребителите.
Член 17
Правила за финансиране
1. Финансирането от страна на Съюза се предоставя:
a)
под формата на безвъзмездни средства, предоставяни без покана за представяне на предложения, или на договори след процедури за възлагане на обществени поръчки, на:
i)
европейските организации за стандартизация и националните органи за стандартизация - за осъществяване на дейностите, посочени в член 15, параграф 1;
ii)
органите, определени с основен акт по смисъла на член 49 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 за осъществяване, в сътрудничество с европейските организации за стандартизация, на дейностите, предвидени в член 15, параграф 1, буква в) от настоящия регламент;
б)
под формата на безвъзмездни средства, предоставяни след покана за представяне на предложения, или на договори след процедури за възлагане на обществена поръчка, на други органи, посочени в член 15, параграф 2, буква б):
i)
за участие в разработката и преработването на европейските стандарти или европейските стандартизационни документи, посочени в член 15, параграф 1, буква а);
ii)
за изпълнение на подготвителната или спомагателната работа, посочена в член 15, параграф 1, буква в);
iii)
за изпълнение на дейностите, посочени в член 15, параграф 1, буква ж);
в)
под формата на безвъзмездни средства, предоставяни след покана за представяне на предложения, на европейските организации на заинтересованите страни, които отговарят на критериите, предвидени в приложение III към настоящия регламент, за осъществяване на дейностите, посочени в член 16.
2. Дейностите на органите, посочени в параграф 1, могат да се финансират:
a)
с безвъзмездни средства за действия;
б)
с безвъзмездни средства за оперативни разходи на европейските организации за стандартизация и на европейските организации на заинтересованите страни, които отговарят на критериите, предвидени в приложение III към настоящия регламент, в съответствие с правилата, установени в Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002. В случай на подновяване безвъзмездните средства за оперативни разходи не се намаляват автоматично.
3. Комисията взема решения относно правилата за финансиране, посочени в параграфи 1 и 2, размера на безвъзмездните средства, а при необходимост и максималния процент на финансиране по видове дейности.
4. С изключение на определени надлежно обосновани случаи, безвъзмездните средства, предоставяни за дейностите по стандартизация, посочени в член 15, параграф 1, букви а) и б), са под формата на еднократни суми, като за дейностите по стандартизация, посочени в член 15, параграф 1, буква а), те се изплащат, ако са изпълнени следните условия:
a)
поисканите от Комисията в съответствие с член 10 европейски стандарти или европейски стандартизационни документи са приети или преработени в рамките на срок, който не надвишава срока, определен в искането по посочения член;
б)
МСП, организациите на потребителите и представляващите екологични и социални интереси заинтересовани страни са представлявани по подходящ начин и могат да участват в дейностите по европейска стандартизация, в съответствие с член 5, параграф 1.
5. Общите цели в областта на сътрудничеството и административните и финансовите условия, свързани с безвъзмездните средства, предоставяни на европейските организации за стандартизация и на европейските организации на заинтересованите страни, които отговарят на критериите, предвидени в приложение III към настоящия регламент, се определят в рамковите споразумения за партньорство, сключвани между Комисията и тези организации за стандартизация и организации на заинтересованите страни, в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 и Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002. Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета за сключването на тези споразумения.
Член 18
Управление
Бюджетните кредити, определени от бюджетния орган за финансиране на дейностите по стандартизация, могат също да обхванат административните разходи, свързани с подготовката, мониторинга, проверката, одита и оценяването, които са пряко необходими за целите на прилагането на членове 15, 16 и 17, включително изследвания, срещи, информационни дейности и публикации, разходи, свързани с информационните мрежи за обмен на данни и всички други разходи за административна и техническа помощ, до която Комисията може да прибегне във връзка с дейностите по стандартизация.
Член 19
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. При извършването на дейностите, финансирани по реда на настоящия регламент, Комисията гарантира защитата на финансовите интереси на Съюза, като прилага превантивни мерки срещу измами, корупция и други незаконни действия посредством ефективни проверки и чрез възстановяване на неправомерно изплатените суми, а когато се констатират нередности - чрез ефективни, пропорционални и възпиращи санкции в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95, Регламент (Евратом, EO) № 2185/96 и Регламент (ЕО) № 1073/1999.
2. Що се отнася до дейностите на Съюза, финансирани по реда на настоящия регламент, понятието „нередност“, което е определено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95, означава всяко нарушение на разпоредба на правото на Съюза или всяко нарушение на договорно задължение, произтичащо от действие или бездействие на икономически оператор, което има или би имало като последица нанасянето на вреда на общия бюджет на Съюза или на бюджети, управлявани от него, чрез неоправдано перо на разходи.
3. Всички споразумения и договори, произтичащи от настоящия регламент, предвиждат мониторинг и финансов контрол от страна на Комисията или упълномощен от нея представител, както и одити от страна на Европейската сметна палата, които при нужда могат да бъдат провеждани на място.
ГЛАВА VI
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ, КОМИТЕТ И ДОКЛАДВАНЕ
Член 20
Делегирани актове
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 21 във връзка с изменения на приложенията с цел:
а)
актуализиране на списъка на европейските организации за стандартизация, посочени в приложение I, за да се вземат предвид промени в наименованията или структурата им;
б)
адаптиране на критериите за европейските организации на заинтересованите страни, предвидени в приложение III към настоящия регламент, относно по-нататъшно развитие по отношение на техния нестопански характер и представителност. Това адаптиране не създава никакви нови критерии нито премахва вече съществуващи критерии или категория на организацията.
Член 21
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 20, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 1 януари 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 20, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на никой от делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 20, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 22
Процедура за работа на комитета
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. Когато становището на комитета трябва да бъде получено чрез писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, когато в рамките на определения срок за предаване на становището председателят на комитета вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета поиска това.
Член 23
Сътрудничество между Комитета и организациите за стандартизация и заинтересованите страни
Комитетът, посочен в член 22, параграф 1, си сътрудничи с европейските организации за стандартизация и с европейските организации на заинтересованите страни, получаващи финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент.
Член 24
Доклади
1. Европейските организации за стандартизация изпращат на Комисията годишен доклад по прилагането на настоящия регламент. Този доклад съдържа подробна информация за:
а)
прилагането на членове 4, 5, 10, 15 и 17;
б)
представителството на МСП, организациите на потребителите и заинтересованите страни, представляващи екологични и социални интереси, в националите органи за стандартизация;
в)
представителството на МСП въз основа на годишните доклади, посочени в член 6, параграф 3;
г)
използването на ИКТ в системата за стандартизация;
д)
сътрудничеството между националните органи по стандартизация и европейските организации за стандартизация.
2. Европейските организации на заинтересованите страни, които са получили финансиране от Съюза в съответствие с настоящия регламент, изпращат на Комисията годишен доклад за дейността си. Този доклад по-специално съдържа подробна информация за членския състав на тези организации и за дейностите, посочени в член 16.
3. До 31 декември 2015 г. и веднъж на всеки пет години след това Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия регламент. Този доклад съдържа анализ на годишните доклади, посочени в параграфи 1 и 2, оценка на значимостта на дейностите по стандартизация, за които се получава финансиране от Съюза, с оглед на изискванията на законодателството и политиките на Съюза, както и оценка на потенциални нови мерки за опростяване на финансирането на европейската стандартизация и за намаляване на административната тежест за европейските организации за стандартизация.
Член 25
Преглед
До 2 януари 2015 г. Комисията прави оценка на въздействието на процедурата, установена с член 10 от настоящия регламент, относно срока за издаване на искания за стандартизация. Комисията представя заключенията си в доклад до Европейския парламент и до Съвета. По целесъобразност докладът се придружава от законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 26
Изменения
1. Следните разпоредби се заличават:
а)
член 6, параграф 1 от Директива 89/686/ЕИО;
б)
член 5 от Директива 93/15/ЕИО;
в)
член 6, параграф 1 от Директива 94/9/ЕО;
г)
член 6, параграф 1 от Директива 94/25/ЕО;
д)
член 6, параграф 1 от Директива 95/16/ЕО;
е)
член 6 от Директива 97/23/ЕО;
ж)
член 14 от Директива 2004/22/ЕО;
з)
член 8, параграф 4 от Директива 2007/23/ЕО;
и)
член 7 от Директива 2009/23/ЕО;
й)
член 6 от Директива 2009/105/ЕО.
Позоваванията на посочените заличени разпоредби се считат за позовавания на член 11 от настоящия регламент.
2. Директива 98/34/ЕО се изменя, както следва:
а)
в член 1 параграфи 6-10 се заличават;
б)
членове 2, 3 и 4 се заличават;
в)
в член 6, параграф 1 думите „с представителите на институциите за стандартизация, посочени в приложения I и II“ се заличават;
г)
в член 6, параграф 3 първото тире се заличава;
д)
в член 6, параграф 4 букви а), б) и д) се заличават;
е)
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
Държавите членки съобщават на Комисията в съответствие с член 8, параграф 1 всички искания, отправени към институции за стандартизация, за изготвяне на технически спецификации или стандарт за специфични продукти с цел въвеждане в действие на технически регламент за тези продукти като проекти на технически регламенти, и посочват основанията за въвеждането им в действие.“;
ж)
в член 11 второто изречение се заменя със следното изречение:
„Комисията ежегодно публикува в Официален вестник на Европейския съюз статистически данни за получените уведомления.“;
з)
приложения I и II се заличават.
Позоваванията на тези заличени разпоредби се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствие в приложение IV към настоящия регламент.
Член 27
Национални органи за стандартизация
Държавите членки информират Комисията за своите органи за стандартизация.
Комисията публикува списък на националните органи за стандартизация и всяка актуализация на този списък в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 28
Преходни разпоредби
В актовете на Съюза, които предвиждат презумпция за съответствие със съществените изисквания чрез прилагането на хармонизирани стандарти, приети в съответствие с Директива 98/34/ЕО, препращането към Директива 98/34/ЕО се счита за препращане към настоящия регламент, с изключение на позоваванията на комитета, създаден по силата на член 5 от Директива 98/34/ЕО по отношение на техническите регламенти.
Когато акт на Съюза предвижда процедура за възражение срещу хармонизирани стандарти, член 11 от настоящия регламент не се прилага спрямо този акт.
Член 29
Отмяна
Решение № 1673/2006/ЕО и Решение 87/95/ЕИО се отменят.
Позоваванията на отменените решения се счита за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствие в приложение IV към настоящия регламент.
Член 30
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2012 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1025/2012
af 25. oktober 2012
om europæisk standardisering, om ændring af Rådets direktiv 89/686/EØF og 93/15/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/9/EF, 94/25/EF, 95/16/EF, 97/23/EF, 98/34/EF, 2004/22/EF, 2007/23/EF, 2009/23/EF og 2009/105/EF og om ophævelse af Rådets beslutning 87/95/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1673/2006/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
og ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det vigtigste formål med standardisering er fastlæggelsen af frivillige tekniske specifikationer eller kvalitetsspecifikationer, som nuværende eller fremtidige produkter, produktionsprocesser eller tjenesteydelser kan være i overensstemmelse med. Standardisering kan vedrøre forskellige områder, såsom standardisering af et bestemt produkts forskellige kvaliteter eller størrelser eller tekniske specifikationer på produkt- eller tjenesteydelsesmarkeder, hvor driftskompatibilitet med andre produkter eller systemer er væsentlig.
(2)
Europæisk standardisering organiseres af og for de berørte interessenter på grundlag af national repræsentation (Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (Cenelec)) og direkte deltagelse (Det Europæiske Standardiseringsinstitut for Telekommunikation (ETSI)) og er baseret på de af Verdenshandelsorganisationen (WTO) anerkendte principper inden for standardisering, dvs. sammenhæng, gennemsigtighed, åbenhed, konsensus, frivillig gennemførelse, uafhængighed af særlige interesser samt effektivitet (»de grundlæggende principper«). I overensstemmelse med de grundlæggende principper er det vigtigt, at alle relevante interesserede parter, herunder offentlige myndigheder og små og mellemstore virksomheder (SMV'er) er behørigt inddraget i standardiseringsprocessen på nationalt og på europæisk plan. Nationale standardiseringsorganer bør desuden fremme og lette interessenters deltagelse.
(3)
Europæisk standardisering er også med til at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne, især ved at fremme fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser, netværks interoperabilitet, kommunikationsmidler, teknologisk udvikling og innovation. Europæisk standardisering styrker europæisk erhvervslivs globale konkurrenceevne, især når den fastlægges i samarbejde med de internationale standardiseringsorganer, dvs. Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO), Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC) og Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU). Standarder har betydelige positive økonomiske virkninger, f.eks. ved at fremme den økonomiske integration i det indre marked og udviklingen af nye og bedre produkter eller markeder og bedre forsyningsbetingelser. Standarder skærper normalt konkurrencen og mindsker produktions- og salgsomkostningerne og gavner dermed økonomien som helhed og forbrugerne i særdeleshed. Standarder kan opretholde og forbedre kvaliteten, give oplysninger og sikre interoperabilitet og kompatibilitet og derved øge sikkerheden og værdien for forbrugerne.
(4)
Europæiske standarder vedtages af de europæiske standardiseringsorganisationer, dvs. CEN, Cenelec og ETSI.
(5)
Europæiske standarder spiller en meget vigtig rolle i det indre marked, f.eks. gennem anvendelsen af harmoniserede standarder ved formodning om overensstemmelse for produkter, der bringes i omsætning, med de væsentlige krav vedrørende disse produkter som fastlagt i den relevante EU-harmoniseringslovgivning. Disse krav bør være nøjagtigt fastlagt for at undgå misforståelser hos de europæiske standardiseringsorganisationer.
(6)
Standardisering spiller en stadig vigtigere rolle i den internationale samhandel og for åbningen af markederne. Unionen bør bestræbe sig på at fremme samarbejde mellem de europæiske standardiseringsorganisationer og internationale standardiseringsorganer. Unionen bør endvidere fremme bilaterale tilgange over for tredjelande til samordning af standardiseringsbestræbelserne og fremme europæiske standarder, f.eks. i forbindelse med forhandling af aftaler eller ved udstationering af standardiseringseksperter til tredjelande. Endvidere bør Unionen tilskynde til, at der skabes kontakt mellem europæiske standardiseringsorganisationer og private fora og konsortier, samtidig med at europæisk standardiserings forrang opretholdes.
(7)
Europæisk standardisering er reguleret inden for en særlig retlig ramme, der består af tre forskellige retsakter, nemlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (3), Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1673/2006/EF af 24. oktober 2006 om finansiering af europæisk standardisering (4) og Rådets beslutning 87/95/EØF af 22. december 1986 om standardisering inden for informationsteknologi og telekommunikation (5). De nuværende retlige rammer er imidlertid ikke længere ajourførte med den udvikling, der har fundet sted inden for europæisk standardisering i de seneste årtier. De gældende retlige rammer bør derfor forenkles og tilpasses for at dække de nye aspekter i forbindelse med standardisering for at tage hensyn til den seneste udvikling og fremtidige udfordringer inden for europæisk standardisering. Dette vedrører især den øgede udvikling af standarder for tjenesteydelser og udviklingen af andre standardiseringspublikationer end formelle standarder.
(8)
Såvel af Europa-Parlamentets beslutning af 21. oktober 2010 om fremtiden for europæisk standardisering (6) som af rapporten fra ekspertpanelet for undersøgelse af det europæiske standardiseringssystem (Express) fra februar 2010 med titlen »Standardization for a competitive and innovative Europe: a vision for 2020« fremgår en række vigtige strategiske anbefalinger vedrørende revisionen af det europæiske standardiseringssystem.
(9)
For at sikre, at standarder og standardisering er effektive politiske redskaber for Unionen, er det nødvendigt at have et virkningsfuldt og effektivt standardiseringssystem, som giver en fleksibel og gennemskuelig platform for konsensusdannelse mellem alle deltagere, og som er økonomisk levedygtigt.
(10)
I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (7) fastsættes generelle bestemmelser, der letter udøvelse af etableringsfriheden for tjenesteydere og den fri bevægelighed for tjenesteydelser, samtidig med at der opretholdes et højt kvalitetsniveau for tjenesteydelser. Det forpligter medlemsstaterne til i samarbejde med Kommissionen at tilskynde til udviklingen af frivillige europæiske standarder med det formål at fremme kompatibiliteten mellem tjenesteydelser leveret af udbydere i forskellige medlemsstater, fremlæggelse af oplysninger til modtagerne og kvaliteten af tjenesteydelserne. Direktiv 98/34/EF finder dog kun anvendelse på produkter, mens standarder for tjenesteydelser ikke udtrykkeligt er omfattet heraf. Endvidere er skillelinjen mellem tjenesteydelser og varer ved at blive mindre relevant i virkeliggørelsen af det indre marked. I praksis er det ikke altid muligt at skelne klart mellem standarder for produkter og standarder for tjenesteydelser. Mange standarder for produkter har en tjenesteydelsesbestanddel, mens standarder for tjenesteydelser ofte også vedrører produkter. Det er derfor nødvendigt at tilpasse de gældende retlige rammer til disse nye omstændigheder ved at udvide deres dækningsområde til standarder for tjenesteydelser.
(11)
Standarder for tjenesteydelser er ligesom andre standarder frivillige og bør være markedsdrevne, hvorved de økonomiske aktørers og interessenters behov, der direkte eller indirekte berøres af sådanne standarder, er fremherskende, og bør tage hensyn til samfundets interesser og være baseret på de grundlæggende principper, herunder konsensus. Standarderne bør først og fremmest fokusere på tjenesteydelser i tilknytning til produkter og processer.
(12)
De retlige rammer, der gør det muligt for Kommissionen at anmode en eller flere europæiske standardiseringsorganisationer om at udarbejde en europæisk standard eller en europæisk standardiseringspublikation for tjenesteydelser, bør anvendes under nøje overholdelse af den fordeling af kompetencer mellem Unionen og medlemsstaterne, som er fastlagt i traktaterne. Dette vedrører navnlig artikel 14, 151, 152, 153, 165, 166 og 168 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og protokol (nr. 26) om tjenesteydelser af almen interesse knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og TEUF, hvoraf det følger, at medlemsstaterne har enekompetence til at fastsætte de grundlæggende principper for deres sociale sikringsordninger, erhvervsuddannelser og sundhedssystemer og til at opstille rammebetingelserne for forvaltning, finansiering, organisering og ydelse af de tjenesteydelser, som disse systemer leverer, herunder, med forbehold af artikel 168, stk. 4, i TEUF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (8), fastsættelsen af de krav, kvalitets- og sikkerhedsstandarder, der gælder herfor. Kommissionen bør ikke i form af en sådan anmodning påvirke retten til at forhandle, indgå og håndhæve kollektive aftaler eller retten til at gennemføre faglige aktioner i overensstemmelse med national ret og praksis, som overholder EU-retten.
(13)
De europæiske standardiseringsorganisationer er undergivet konkurrencereglerne, for så vidt som de kan betragtes som en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder som omhandlet i artikel 101 og 102 i TEUF.
(14)
Inden for Unionen vedtages nationale standarder af nationale standardiseringsorganer, hvilket kan føre til modstridende standarder og tekniske hindringer i det indre marked. Det er derfor nødvendigt for det indre marked og for effektiviteten af standardiseringen i Unionen at bekræfte den nuværende regelmæssige udveksling af oplysninger mellem de nationale standardiseringsorganer, de europæiske standardiseringsorganisationer og Kommissionen om deres igangværende og fremtidige standardiseringsaktiviteter, såvel som det stilstandsprincip, som gælder for de nationale standardiseringsorganer inden for rammerne af de europæiske standardiseringsorganisationer, som fastsætter tilbagetrækningen af nationale standarder efter offentliggørelsen af en ny europæisk standard. De nationale standardiseringsorganer og europæiske standardiseringsorganisationer bør også efterleve bestemmelserne om udveksling af oplysninger i bilag 3 til aftalen om tekniske handelshindringer (9).
(15)
Medlemsstaternes forpligtelse til at underrette Kommissionen om deres nationale standardiseringsorganer bør ikke indebære krav om vedtagelse af særlig national lovgivning til anerkendelse af disse organer.
(16)
Den regelmæssige udveksling af oplysninger mellem de nationale standardiseringsorganer, de europæiske standardiseringsorganisationer og Kommissionen bør ikke forhindre nationale standardiseringsorganerne i at opfylde andre krav og forpligtelser, herunder navnlig opfyldelsen af bilag 3 i aftalen om tekniske handelshindringer.
(17)
Repræsentationen af samfundsmæssige interesser og samfundsmæssige interessenter i forbindelse med de europæiske standardiseringsaktiviteter henviser til det arbejde, der udføres af organisationer og parter, der repræsenterer interesser af større samfundsmæssig relevans, f.eks. miljø, forbrugerinteresser eller arbejdstagerinteresser. Repræsentationen af sociale interesser og sociale interessenter i forbindelse med de europæiske standardiseringsaktiviteter henviser derimod især til det arbejde, der udføres af organisationer og parter, der repræsenterer ansatte og arbejdstageres grundlæggende rettigheder, f.eks. fagforeninger.
(18)
Med henblik på at fremskynde beslutningsprocessen bør nationale standardiseringsorganer og europæiske standardiseringsorganisationer fremme tilgængeligheden af oplysninger om deres aktiviteter gennem tiltag til anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi (IKT) inden for deres respektive standardiseringssystemer, eksempelvis ved at stille en let anvendelig, internetbaseret høringsmekanisme til rådighed for alle relevante interessenter til indsendelse af kommentarer til udkast til standarder og ved at organisere internetbaserede møder i de tekniske udvalg, herunder ved hjælp af netkonferencer eller videokonferencer.
(19)
Standarder kan bidrage til at hjælpe EU-politikker med at tackle samfundets store udfordringer som klimaforandringer, bæredygtigt ressourceforbrug, innovation, en aldrende befolkning, integration af handicappede, forbrugerbeskyttelse, arbejdstageres sikkerhed og arbejdsforhold. Ved at være drivkraft for udviklingen af europæiske eller internationale standarder for varer og teknologier i de ekspanderende markeder inden for disse områder vil Unionen kunne skabe en konkurrencefordel for sine virksomheder og fremme handelen, navnlig for SMV'er, der udgør en stor del af de europæiske virksomheder.
(20)
Standarder er vigtige redskaber for virksomheders og især SMV'ers konkurrenceevne, idet sidstnævntes deltagelse i standardiseringsprocessen er af vigtig betydning for de teknologiske fremskridt i Unionen. Derfor er det nødvendigt, at rammerne for standardisering tilskynder SMV'er til at deltage aktivt heri og tilvejebringe innovative, teknologiske løsninger på standardiseringsbestræbelserne. Dette omfatter at forbedre deres deltagelse på nationalt niveau, hvor de kan øve en større virkning på grund af lavere omkostninger og fraværet af sprogbarrierer. Denne forordning bør derfor forbedre SMV'ers repræsentation og deltagelse i såvel nationale som europæiske tekniske udvalg og bør lette deres faktiske adgang og kendskab til standarder.
(21)
Europæiske standarder er af afgørende betydning for SMV'ers konkurrenceevne, men disse er i visse sammenhænge underrepræsenterede i det europæiske standardiseringsarbejde. Denne forordning bør derfor fremme og lette en passende repræsentation og deltagelse af SMV'er i den europæiske standardiseringsproces gennem en enhed, der rent faktisk er i kontakt med og behørigt repræsentativt for SMV'er og organisationer, der repræsenterer SMV'er på nationalt plan.
(22)
Standarder kan have en bred virkning på samfundet, især med hensyn til borgernes sikkerhed og velvære, netværks effektivitet, miljøet, arbejdstageres sikkerhed og arbejdsforhold, tilgængelighed og andre områder for offentlig politik. Det er derfor nødvendigt at sikre, at samfundets interessenters rolle og input ved udviklingen af standarder styrkes gennem en øget støtte til organisationer, der repræsenterer forbrugere og miljøet og sociale interesser.
(23)
De europæiske standardiseringsorganisationers forpligtelse til at fremme og lette repræsentation og faktisk deltagelse af alle relevante interessenter indebærer ikke nogen stemmeret for disse interessenter, medmindre en sådan stemmeret er fastsat i de europæiske standardiseringsorganisationers interne forretningsorden.
(24)
Det europæiske standardiseringssystem bør også i fuld udstrækning tage hensyn til De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder (10). Derfor er det vigtigt, at organisationer, der repræsenterer forbrugernes interesser i tilstrækkeligt omfang repræsenterer og inddrager handicappede personers interesser. Endvidere bør handicappede personers deltagelse i standardiseringsprocessen støttes med alle disponible midler.
(25)
Som følge af betydningen af standardisering som et middel til støtte for EU-lovgivning og -politikker, og med henblik på at undgå efterfølgende indsigelser mod og ændringer af harmoniserede standarder, er det vigtigt, at myndighederne deltager i standardiseringen på alle trin i udviklingen af disse standarder, hvor de kan inddrages, og især inden for områder, der er omfattet af Unionens harmoniseringslovgivning for produkter.
(26)
Standarder bør tage hensyn til varers og tjenesteydelsers miljøpåvirkninger i hele deres livscyklus. Vigtige og offentligt tilgængelige redskaber til evaluering af sådanne påvirkninger gennem hele livscyklussen er blevet udviklet af Det Fælles Forskningscenter (JRC) under Kommissionen. Således bør denne forordning sikre, at JRC kan spille en aktiv rolle i det europæiske standardiseringssystem.
(27)
Levedygtigheden af samarbejdet mellem Kommissionen og det europæiske standardiseringssystem afhænger af en omhyggelig planlægning af fremtidige anmodninger om udvikling af standarder. Denne planlægning vil kunne forbedres, især gennem input fra interesserede parter, herunder de nationale markedsovervågningsmyndigheder, ved at indføre mekanismer til indsamling af udtalelser og ved at lette udvekslingen af oplysninger mellem alle interesserede parter. Da direktiv 98/34/EF allerede giver mulighed for at anmode de europæiske standardiseringsorganisationer om at udvikle europæiske standarder, vil det være hensigtsmæssigt at etablere en bedre og mere gennemsigtig planlægning i form af et årligt arbejdsprogram, som bør indeholde en oversigt over alle anmodninger om standarder, som Kommissionen har til hensigt at fremsætte over for de europæiske standardiseringsorganisationer. Det er nødvendigt at sikre en høj grad af samarbejde mellem de europæiske standardiseringsorganisationer og europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, og Kommissionen i forbindelse med opstillingen af Unionens årlige arbejdsprogram for standardisering og i udarbejdelsen af anmodninger om standarder med henblik på at analysere markedsrelevansen af det foreslåede indhold og de politikmål, som lovgiveren har opstillet, samt for at tillade de europæiske standardiseringsorganisationer at svare hurtigere på de fremsatte anmodninger om standardiseringsaktiviteter.
(28)
Kommissionen bør, inden den forelægger en sag vedrørende anmodninger om europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer eller indsigelser mod en harmoniseret standard for det udvalg, der er nedsat i henhold til denne forordning, foretage en høring af medlemsstaternes eksperter, f.eks. ved inddragelse af de udvalg, der er oprettet i henhold til den tilsvarende EU-lovgivning, eller ved anden form for samråd med sektoreksperter, hvis sådanne udvalg ikke findes.
(29)
Flere direktiver, der harmoniserer betingelserne for markedsføring af produkter, fastslår, at Kommissionen kan anmode om, at de europæiske standardiseringsorganisationer vedtager harmoniserede standarder, på grundlag af hvilke der formodes at være overensstemmelse med de gældende væsentlige krav. Mange af disse direktiver indeholder imidlertid en lang række bestemmelser om indsigelser mod disse standarder, når disse ikke dækker de gældende krav eller ikke dækker alle disse. Afvigende bestemmelser, som medfører usikkerhed for de økonomiske aktører og de europæiske standardiseringsorganisationer, findes især i Rådets direktiv 89/686/EØF af 21. december 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om personlige værnemidler (11), Rådets direktiv 93/15/EØF af 5. april 1993 om harmonisering af bestemmelserne om markedsføring af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug (12), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/9/EF af 23. marts 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materiel og sikringssystemer til anvendelse i eksplosiv atmosfære (13), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/25/EF af 16. juni 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fritidsfartøjer (14), Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/16/EF af 29. juni 1995 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elevatorer (15), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/23/EF af 29. maj 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om trykbærende udstyr (16), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/22/EF af 31. marts 2004 om måleinstrumenter (17), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/23/EF af 23. maj 2007 om markedsføring af pyrotekniske artikler (18), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/23/EF af 23. april 2009 om ikke-automatiske vægte (19) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/105/EF af 16. september 2009 om simple trykbeholdere (20). Det er derfor nødvendigt i denne forordning at inddrage den fælles procedure, som der er truffet bestemmelse om i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF af 9. juli 2008 om fælles rammer for markedsføring af produkter (21), at lade de relevante bestemmelser i disse direktiver udgå og at tillægge Europa-Parlamentet retten til at gøre indsigelse mod en harmoniseret standard i overensstemmelse med denne forordning.
(30)
Offentlige myndigheder bør gøre bedst mulig brug af hele viften af relevante tekniske specifikationer ved indkøb af hardware, software og tjenesteydelser inden for informationsteknologi, f.eks. ved at vælge tekniske specifikationer, der kan gennemføres af alle interesserede leverandører, for derved at sikre større konkurrence og mindske risikoen for at blive låst fast til bestemte systemer. I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (22), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (23), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/81/EF af 13. juli 2009 om samordning af fremgangsmåderne ved ordregivende myndigheders eller ordregiveres indgåelse af visse bygge- og anlægs-, vareindkøbs- og tjenesteydelseskontrakter på forsvars- og sikkerhedsområdet (24) og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (25) specificeres det, at tekniske specifikationer i offentlige indkøbskontrakter, bør formuleres ved henvisning til nationale standarder, der gennemfører europæiske standarder, europæiske tekniske godkendelser, fælles tekniske specifikationer, internationale standarder, andre tekniske referencerammer, der er udformet af en europæisk standardiseringsorganisation, eller, når sådanne ikke eksisterer, til nationale standarder, nationale tekniske godkendelser eller nationale tekniske specifikationer for projektering, beregning og udførelse af arbejder og anvendelse af produkterne eller tilsvarende. IKT-tekniske specifikationer udvikles dog ofte af andre standardudviklingsorganisationer og falder ikke ind under nogen af de kategorier af standarder og godkendelser, der er fastlagt i direktiv 2004/17/EF, 2004/18/EF eller 2009/81/EF eller forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002. Det er derfor nødvendigt at give mulighed for, at tekniske specifikationer for offentlige indkøb kan henvise til IKT-tekniske specifikationer, for at reagere på den hurtige udvikling inden for IKT, gøre det lettere at tilbyde tjenesteydelser på tværs af grænserne, tilskynde til konkurrence og fremme interoperabilitet og innovation.
(31)
Tekniske specifikationer, der ikke er vedtaget af europæiske standardiseringsorganisationer, har ikke en status, der er sidestillet med europæiske standarder. Visse IKT-tekniske specifikationer er ikke udviklet i overensstemmelse med de grundlæggende principper. Denne forordning bør derfor fastlægge en procedure til udpegning af IKT-tekniske specifikationer, der vil kunne henvises til ved offentlige indkøb, bl.a. gennem en bred høring af et bredt udsnit af interessenter, herunder de europæiske standardiseringsorganisationer, virksomheder og offentlige myndigheder. Denne forordning bør også fastlægge krav i form af en liste over kriterier for sådanne tekniske specifikationer og de dertil knyttede udviklingsprocesser. Kravene i forbindelse med udpegning af IKT-tekniske specifikationer bør sikre, at offentlige politikmål og samfundsbehov respekteres, og bør baseres på de grundlæggende principper.
(32)
For at fremme innovation og konkurrence bør udpegningen af bestemte tekniske specifikationer ikke diskvalificere en teknisk specifikation fra at blive udpeget i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning. Enhver udpegning bør være betinget af, at kriterierne er opfyldt, og af at de tekniske specifikationer har opnået en betydelig grad af markedsaccept.
(33)
De udpegede IKT-tekniske specifikationer vil kunne bidrage til gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 922/2009/EF af 16. september 2009 om interoperabilitetsløsninger for europæiske offentlige myndigheder (ISA) (26), som for perioden 2010-2015 fastlægger et program for interoperabilitetsløsninger for europæiske offentlige myndigheder og EU-institutioner og -organer, der skaber fælles løsninger, der fremmer interoperabilitet.
(34)
Der kan opstå situationer inden for IKT, hvor det er hensigtsmæssigt at tilskynde til brugen af eller kræve overensstemmelse med de relevante standarder på EU-niveau for at sikre interoperabilitet på det indre marked og forbedre brugernes frie valg. I andre tilfælde kan det forekomme, at specificerede europæiske standarder ikke længere opfylder forbrugernes behov, eller at de hæmmer den teknologiske udvikling. Af disse grunde giver Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (27) Kommissionen mulighed for i nødvendigt omfang at anmode de europæiske standardiseringsorganisationer om at udarbejde standarder, for at fastlægge og offentliggøre en fortegnelse i Den Europæiske Unions Tidende over standarder eller specifikationer med henblik på at tilskynde til deres brug eller for at gøre deres gennemførelse obligatorisk eller for at fjerne standarder eller specifikationer fra denne liste.
(35)
For at sikre sammenhæng og undgå fragmentation eller overlapning ved gennemførelsen af standarder og specifikationer bør denne forordning ikke forhindre de europæiske standardiseringsorganisationer i fortsat at udvikle standarder inden for IKT og øge deres samarbejde med andre organer inden for standardudvikling, især inden for IKT.
(36)
Proceduren til udpegning af IKT-tekniske specifikationer i denne forordning bør ikke undergrave sammenhængen i det europæiske standardiseringssystem. Derfor bør denne forordning også fastsætte betingelser for, under hvilke omstændigheder en teknisk specifikation ikke er i modstrid med andre europæiske standarder.
(37)
Inden der udpeges IKT-tekniske specifikationer, som der vil kunne henvises til i forbindelse med offentlige udbud, bør den Multistakeholderplatform, der er oprettet ved Kommissionens afgørelse af 28. november 2011 (28), anvendes som et forum for høring af de europæiske og nationale interessenter, europæiske standardiseringsorganisationer og medlemsstater med henblik på at sikre processens legitimitet.
(38)
Afgørelse nr. 1673/2006/EF fastsætter regler for Unionens bidrag til finansiering af europæisk standardisering for at sikre, at europæiske standarder og andre europæiske standardiseringspublikationer udvikles og revideres til støtte for Unionens mål, lovgivning og politikker. Af hensyn til administrativ og budgetmæssig forenkling vil det være hensigtsmæssigt at indarbejde bestemmelserne i nævnte afgørelse i denne forordning og i videst muligt omfang at anvende de mindst byrdefulde procedurer.
(39)
I betragtning af at europæisk standardisering har et meget bredt anvendelsesområde som støtte for EU-lovgivning og -politikker, og at der er forskellige former for standardiseringsaktivitet, er det nødvendigt at fastsætte regler for forskellige finansieringsordninger. Det drejer sig fortrinsvis om tilskud til europæiske standardiseringsorganisationer og nationale standardiseringsorganer uden indkaldelse af forslag i overensstemmelse med artikel 110, stk. 1, andet afsnit, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (29) og artikel 168, stk. 1, litra d), i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002. De samme bestemmelser bør endvidere gælde for de organer, der, selv om de ikke er anerkendt som europæiske standardiseringsorganisationer i denne forordning, er blevet anerkendt i en basisretsakt og har fået til opgave at udføre forberedende arbejde til støtte for europæisk standardisering i samarbejde med de europæiske standardiseringsorganisationer.
(40)
Da de europæiske standardiseringsorganisationer løbende støtter Unionens aktiviteter, bør de have effektive og resultatorienterede centralsekretariater. Kommissionen bør derfor kunne tildele de organisationer, der forfølger et mål af almen europæisk interesse, støtte, som, når der er tale om driftstilskud, ikke underlægges princippet om gradvis nedtrapning som fastsat i artikel 113, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
(41)
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1639/2006/EF af 24. oktober 2006 om et rammeprogram for konkurrenceevne og innovation (2007-2013) (30), Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1926/2006/EF af 18. december 2006 om oprettelse af et EF-handlingsprogram inden for forbrugerpolitik (2007-2013) (31) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 614/2007 af 23. maj 2007 om det finansielle instrument for miljøet (Life+) (32) giver allerede mulighed for at yde økonomisk støtte til europæiske organisationer, der repræsenterer SMV'er, forbrugere og miljøinteresser inden for standardisering, mens der ydes særlige tilskud til europæiske organisationer, der repræsenterer sociale interesser i standardiseringen. Finansiering i henhold til afgørelse nr. 1639/2006/EF, afgørelse nr. 1926/2006/EF og forordning (EF) nr. 614/2007 finder ikke længere sted efter den 31. december 2013. Det er af afgørende betydning for udviklingen af europæisk standardisering fortsat at fremme og tilskynde til, at europæiske organisationer, der repræsenterer SMV’er, forbrugere samt miljøinteresser og sociale interesser deltager aktivt. Sådanne organisationer forfølger mål af generel europæisk interesse og udgør i kraft af det specifikke mandat, som nationale nonprofitorganisationer har givet dem, et europæisk netværk, der repræsenterer nonprofitorganisationer, der er aktive i medlemsstaterne og fremmer principper og politikker, der er i overensstemmelse med traktaternes mål. Som følge af den sammenhæng, som de fungerer i, og deres vedtægtsmæssige mål spiller europæiske organisationer, der repræsenterer SMV'er, forbrugere og miljøinteresser eller sociale interesser inden for europæisk standardisering, en permanent rolle, som er af afgørende betydning for Unionens mål og politikker. Kommissionen bør derfor være i stand til fortsat at tildele disse organisationer tilskud, som - når der er tale om driftstilskud - ikke underlægges princippet om gradvis nedtrapning som fastsat i artikel 113, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
(42)
Finansieringen af standardiseringsaktiviteterne bør også kunne dække forberedende arbejde og støtteaktiviteter vedrørende fastsættelsen af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer for produkter og tjenesteydelser. Dette er nødvendigt først og fremmest for arbejde, der involverer forskning, udarbejdelse af forberedende dokumenter i forbindelse med lovgivning, udførelse af sammenlignende laboratorieprøvninger samt validering eller evaluering af standarder. Fremme af standardisering på europæisk og internationalt plan bør også fortsat finde sted gennem programmer for samarbejde med og teknisk bistand til tredjelande. For at forbedre adgangen til markederne og styrke EU-virksomheders konkurrenceevne bør der derfor kunne gives tilskud til andre organer efter indkaldelse af forslag eller, når det er nødvendigt, udbud.
(43)
Formålet med EU-finansieringen bør være at sikre, at der fastsættes europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer for produkter og tjenesteydelser, at disses anvendelse i virksomhederne lettes gennem en øget støtte til oversættelse heraf til de forskellige officielle EU-sprog, således at SMV’er sættes i stand til i fuldt omfang at drage nytte af forståelsen og anvendelsen af de europæiske standarder, at styrke sammenhængen i det europæiske standardiseringssystem og at sikre en ligelig og gennemsigtig adgang til europæiske standarder for alle markedsaktører i hele Unionen. Dette er især vigtigt i tilfælde, hvor anvendelsen af standarder gør det muligt at opfylde den relevante EU-lovgivning.
(44)
For at sikre denne forordnings effektive anvendelse bør det være muligt at anvende den nødvendige ekspertise, navnlig hvad angår revision og økonomisk forvaltning samt administrative støtteredskaber, som vil kunne lette gennemførelsen, og regelmæssigt at evaluere relevansen af de aktiviteter, der finansieres af Unionen, for at sikre, at de er nyttige og virkningsfulde.
(45)
Der bør desuden træffes passende foranstaltninger til at forebygge svig og uregelmæssigheder og for at inddrive midler, der er udbetalt uretmæssigt, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (33), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (34) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (35).
(46)
For at ajourføre fortegnelsen over de europæiske standardiseringsorganisationer og tilpasse kriterierne for organisationer, der repræsenterer SMV'er og samfundets interessenter til yderligere udviklinger med hensyn til deres karakter af nonprofitorganisation og repræsentativitet, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i henhold til artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen for så vidt angår ændringer af bilagene i denne forordning. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører hensigtsmæssige høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(47)
Det udvalg, der oprettes ved denne forordning, bør bistå Kommissionen i alle spørgsmål vedrørende gennemførelsen af denne forordning under behørig hensyntagen til sektoreksperters mening.
(48)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (36).
(49)
Rådgivningsproceduren bør anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter vedrørende indsigelser mod harmoniserede standarder og i tilfælde, hvor referencen til den pågældende standard endnu ikke er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, idet den relevante standard endnu ikke har ført til formodning om overensstemmelse med de væsentlige krav fastsat i den gældende EU-harmoniseringslovgivning.
(50)
Undersøgelsesproceduren bør anvendes ved hver standardiseringsanmodning indgivet til europæiske standardiseringsorganisationer og til vedtagelse af gennemførelsesretsakter vedrørende indsigelser mod harmoniserede standarder og for hvilke referencen allerede er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, idet en sådan afgørelse vil kunne have konsekvenser for formodningen om overensstemmelse med de gældende væsentlige krav.
(51)
Med henblik på at opfylde denne forordnings primære mål og på at fremme hurtige beslutningsprocedurer samt på at nedbringe den samlede tid, som udviklingen af standarder tager, bør anvendelse i videst muligt omfang finde sted af de proceduremæssige foranstaltninger, der er fastsat i forordning (EU) nr. 182/2011, som fastsætter, at formanden for det relevante udvalg kan sætte en tidsfrist for, hvornår udvalget skal forelægge sin udtalelse, under hensyntagen til hvor meget sagen haster. Udvalgets udtalelse bør endvidere i berettigede tilfælde kunne opnås ved skriftlig procedure, og manglende tilkendegivelse fra et udvalgsmedlem bør anses for stiltiende samtykke.
(52)
Målene for denne forordning, nemlig at sikre virkningen og effektiviteten af standarder og standardisering som politikredskaber for Unionen gennem samarbejde mellem europæiske standardiseringsorganisationer, nationale standardiseringsorganer, medlemsstaterne og Kommissionen, indførelse af europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer for produkter og tjenesteydelser til støtte for EU-lovgivning og EU-politik samt udpegning af IKT-specifikationer, som der vil kunne henvises til, finansieringen af europæisk standardisering og deltagelse af interessenter i den europæiske standardisering, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af deres virkning bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(53)
Direktiv 89/686/EØF, 93/15/EØF, 94/9/EF, 94/25/EF, 95/16/EF, 97/23/EF, 98/34/EF, 2004/22/EF, 2007/23/EF, 2009/23/EF og 2009/105/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(54)
Afgørelse nr. 1673/2006/EF og beslutning 87/95/EØF bør ophæves -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter regler for samarbejdet mellem de europæiske standardiseringsorganisationer, nationale standardiseringsorganer, medlemsstaterne og Kommissionen, fastsættelsen af europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer for produkter og tjenesteydelser til støtte for EU-lovgivning og -politikker, udpegningen af IKT-tekniske specifikationer, som der vil kunne henvises til, finansiering af europæisk standardisering og deltagelse af interessenter i europæisk standardisering.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »standard«: en teknisk specifikation, der er vedtaget af et anerkendt standardiseringsorgan, til gentagen eller konstant anvendelse, men hvis overholdelse ikke er obligatorisk, og som er en af følgende typer standarder:
a) »international standard«: en standard, der er vedtaget af et internationalt standardiseringsorgan
b) »europæisk standard«: en standard, der er vedtaget af en europæisk standardiseringsorganisation
c) »harmoniseret standard«: en europæisk standard, der er vedtaget på grundlag af en anmodning fra Kommissionen med henblik på gennemførelse af EU-harmoniseringslovgivning
d) »national standard«: en standard, der er vedtaget af et nationalt standardiseringsorgan
2) »europæisk standardiseringspublikation«: enhver anden teknisk specifikation end en europæisk standard vedtaget af en europæisk standardiseringsorganisation til gentagen eller konstant anvendelse, og hvis overholdelse ikke er obligatorisk
3) »udkast til standard«: et dokument indeholdende teksten til tekniske specifikationer for et givet emne, der agtes vedtaget i henhold til den relevante standardiseringsprocedure i den form, hvori det foreligger efter det forberedende arbejde, og hvori det er blevet udsendt med henblik på kommentar eller offentlig stillingtagen
4) »teknisk specifikation«: et dokument, som foreskriver tekniske krav, der skal opfyldes af et produkt, en proces, en tjenesteydelse eller et system, og som fastlægger et eller flere af følgende:
5) »IKT-teknisk specifikation «: en teknisk specifikation inden for informations- og kommunikationsteknologi
6) »produkt«: alle produkter, der fremstilles industrielt, og alle landbrugsprodukter, herunder også fiskeriprodukter
7) »tjenesteydelse«: enhver selvstændig erhvervsvirksomhed, der normalt udføres mod betaling, jf. definitionen i artikel 57 i TEUF
8) »europæisk standardiseringsorganisation«: organisation opført i bilag I
9) »internationalt standardiseringsorgan«: Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO), Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC) og Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU)
10) »nationalt standardiseringsorgan«: organ, som en medlemsstat har underrettet Kommissionen om i overensstemmelse med artikel 27 i denne forordning.
KAPITEL II
GENNEMSIGTIGHED OG INTERESSENTERS DELTAGELSE
Artikel 3
Gennemsigtighed i standardiseringsorganernes arbejdsprogrammer
1. Mindst en gang om året fastsætter hver europæisk standardiseringsorganisation og hvert nationalt standardiseringsorgan sit arbejdsprogram. Arbejdsprogrammet skal indeholde oplysninger om de standarder og europæiske standardiseringspublikationer, som en europæisk standardiseringsorganisation eller et nationalt standardiseringsorgan har til hensigt at udarbejde eller ændre, som det er i gang med at udarbejde eller ændre, og som det har vedtaget i det forudgående arbejdsprograms periode, medmindre disse er identiske eller ækvivalente gennemførelser af internationale eller europæiske standarder.
2. I arbejdsprogrammet angives for hver standard og hver europæisk standardiseringspublikation:
a)
emneområdet
b)
den fase, man er nået til i udviklingen af standarderne og de europæiske standardiseringspublikationer
c)
henvisninger til eventuelle internationale standarder, der har været brugt som grundlag.
3. Enhver europæisk standardiseringsorganisation og ethvert nationalt standardiseringsorgan gør sit arbejdsprogram tilgængeligt på sit websted eller ethvert andet offentligt tilgængeligt websted og gør derudover en meddelelse om arbejdsprogrammets eksistens tilgængelig i en national eller, hvis dette er relevant, en europæisk publikation om standardiseringsarbejdet.
4. Senest ved offentliggørelsen af arbejdsprogrammet underretter enhver europæisk standardiseringsorganisation og ethvert nationalt standardiseringsorgan de andre europæiske standardiseringsorganisationer og nationale standardiseringsorganer og Kommissionen om eksistensen af det pågældende arbejdsprogram. Kommissionen gør disse oplysninger tilgængelige for medlemsstaterne gennem det i artikel 22 omhandlede udvalg.
5. Nationale standardiseringsorganer kan ikke gøre indsigelser mod et standardiseringsemne i deres arbejdsprogram, der behandles på europæisk plan i overensstemmelse med de regler, der er fastsat af de europæiske standardiseringsorganisationer, og må ikke iværksætte nogen foranstaltning, der kan skade en beslutning i denne henseende.
6. De nationale standardiseringsorganer må hverken under udarbejdelsen eller efter godkendelsen af en harmoniseret standard træffe nogen form for foranstaltninger, der kan skade den påtænkte harmonisering, og må navnlig ikke offentliggøre nogen ny eller revideret national standard på det pågældende emneområde, som ikke er i fuld overensstemmelse med en gældende harmoniseret standard. Efter offentliggørelsen af en ny harmoniseret standard trækkes alle modstridende nationale standarder tilbage inden for en rimelig frist.
Artikel 4
Standardernes gennemsigtighed
1. Enhver europæisk standardiseringsorganisation og ethvert nationalt standardiseringsorgan fremsender på anmodning og i det mindste i elektronisk form ethvert udkast til national standard, europæisk standard eller europæisk standardiseringspublikation til andre europæiske standardiseringsorganisationer, nationale standardiseringsorganer eller Kommissionen.
2. Enhver europæisk standardiseringsorganisation og ethvert nationalt standardiseringsorgan skal inden for tre måneder besvare og tage behørigt hensyn til enhver kommentar til et udkast som omhandlet i stk. 1, der er modtaget fra enhver anden europæisk standardiseringsorganisation, ethvert andet nationalt standardiseringsorgan eller fra Kommissionen.
3. Når et nationalt standardiseringsorgan modtager kommentarer, der anfører, at udkastet til standard vil få negativ indvirkning på det indre marked, hører organet de europæiske standardiseringsorganisationer og Kommissionen, inden den vedtager udkastet til standard.
4. Nationale standardiseringsorganer:
a)
sikrer adgangen til udkast til nationale standarder på en sådan måde, at alle relevante parter, herunder navnlig sådanne, som er etableret i andre medlemsstater, har lejlighed til at fremsende kommentarer
b)
giver andre nationale standardiseringsorganer mulighed for at blive inddraget passivt eller aktivt i de planlagte aktiviteter ved at sende en observatør.
Artikel 5
Interessenters deltagelse i europæisk standardisering
1. De europæiske standardiseringsorganisationer fremmer og letter en passende repræsentation og virkningsfuld deltagelse af alle relevante interessenter, herunder SMV'er, forbrugerorganisationer og miljøorganisationer og sociale interessenter i standardiseringsaktiviteterne. De fremmer og letter især repræsentation og deltagelse gennem de europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, på det trin, hvor politikken udvikles, og på følgende trin i udviklingen af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer:
a)
forslag til og accept af nye emneområder
b)
den tekniske drøftelse af forslag
c)
fremsendelse af kommentarer til udkast
d)
revision af eksisterende europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer
e)
spredning af oplysninger og oplysningskampagner om vedtagne europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer.
2. Foruden samarbejdet med markedsovervågningmyndighederne i medlemsstaterne, Kommissionens forskningscentre og de europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, fremmer og letter de europæiske standardiseringsorganisationer en passende repræsentation på teknisk niveau af virksomheder, forskningscentre, universiteter samt andre juridiske enheder i standardiseringsaktiviteter vedrørende ethvert nyt emneområde med betragtelig betydning for politikker eller teknisk innovation, hvis de berørte juridiske enheder har deltaget i et projekt, som er relateret til det pågældende område og finansieret af Unionen under et flerårigt rammeprogram for aktiviteter inden for forskning, innovation og teknologisk udvikling vedtaget i henhold til artikel 182 i TEUF.
Artikel 6
SMV'ers adgang til standarder
1. De nationale standardiseringsorganer fremmer og letter SMV’ers adgang til standarder og standardudviklingsprocesser med henblik på at opnå forøget deltagelse heraf i standardiseringssystemet, for eksempel ved:
a)
i deres årlige arbejdsprogrammer at kortlægge de standardiseringsprojekter, der er af særlig interesse for SMV'er
b)
at give adgang for SMV'er til standardiseringsaktiviteter uden at påtvinge dem medlemskab af et nationalt standardiseringsorgan
c)
at sikre fri adgang eller adgang til nedsat pris til deltagelse i standardiseringsaktiviteter
d)
at sikre fri adgang til udkast til standarder
e)
at give gratis adgang til resuméer af standarder på deres websted
f)
at indføre særlige satser for levering af standarder eller levering af pakker af standarder til nedsat pris.
2. De nationale standardiseringsorganer udveksler bedste praksis med henblik på at fremme SMV'ers deltagelse i standardiseringsaktiviteter og at forøge og lette SMV'ers anvendelse af standarder.
3. Nationale standardiseringsorganer fremsender årlige rapporter til de europæiske standardiseringsorganisationer om deres aktiviteter, jf. stk. 1 og 2, og om alle øvrige foranstaltninger truffet til at forbedre SMV'ers vilkår for anvendelse af standarder og deltagelse i standardudviklingsprocessen. De nationale standardiseringsorganer offentliggør disse rapporter på deres websted.
Artikel 7
Offentlige myndigheders deltagelse i europæisk standardisering
Medlemsstaterne fremmer i passende omfang deltagelse af offentlige myndigheder, herunder markedsovervågningsmyndigheder, i nationale standardiseringsaktiviteter, der har til formål at udvikle eller revidere standarder på Kommissionens anmodning i overensstemmelse med artikel 10.
KAPITEL III
EUROPÆISKE STANDARDER OG EUROPÆISKE STANDARDISERINGSPUBLIKATIONER TIL STØTTE FOR UNIONENS LOVGIVNING OG POLITIKKER
Artikel 8
Det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering
1. Kommissionen vedtager et årligt EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering, som opstiller de strategiske prioriteter for europæisk standardisering under hensyntagen til Unionens langsigtede strategier for vækst. Arbejdsprogrammet angiver, hvilke europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer Kommissionen har til hensigt at fremsætte anmodning om til de europæiske standardiseringsorganisationer i overensstemmelse med artikel 10.
2. Det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering fastlægger de specifikke mål og politikker for de europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer, som Kommissionen har til hensigt at anmode de europæiske standardiseringsorganisationer om i overensstemmelse med artikel 10. I hastende tilfælde kan Kommissionen afgive anmodninger, uden at dette først skal have været angivet.
3. Det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering indeholder endvidere målsætninger for den internationale dimension af europæisk standardisering til støtte for EU-lovgivning og -politikker.
4. Det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering vedtages efter gennemførelse af en bred høring af relevante interessenter, herunder europæiske standardiseringsorganisationer og europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, samt medlemsstaterne via det i denne forordnings artikel 22 omhandlede udvalg.
5. Efter vedtagelsen gør Kommissionen det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering tilgængeligt på sit websted.
Artikel 9
Samarbejde med forskningscentre
Kommissionens forskningscentre bidrager til udarbejdelsen af det i artikel 8 omhandlede årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering og forsyner de europæiske standardiseringsorganisationer med videnskabeligt input inden for deres ekspertiseområder for at sikre, at de europæiske standarder tager hensyn til økonomisk konkurrenceevne og samfundsmæssige behov, såsom miljømæssig bæredygtighed og sikkerhedsforhold.
Artikel 10
Anmodninger om standardisering til de europæiske standardiseringsorganisationer
1. Kommissionen kan inden for rammerne af de kompetencer, der er fastlagt i traktaterne, anmode en eller flere europæiske standardiseringsorganisationer om at udarbejde en europæisk standard eller en europæisk standardiseringspublikation inden for en fastsat frist. Europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer skal være markedsdrevne, tage hensyn til samfundets interesser og de politiske målsætninger, som klart anførtes i Kommissionens anmodning, og være baseret på konsensus. Kommissionen fastsætter de krav til indholdet, der skal opfyldes i det dokument, der anmodes om, og en tidsfrist for vedtagelse af dette.
2. De i stk. 1 omhandlede beslutninger vedtages i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 22, stk. 3, efter høring af de europæiske standardiseringsorganisationer og de europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, og af det udvalg, der er oprettet ved den tilsvarende EU-lovgivning, hvis et sådant udvalg er oprettet, og ellers efter anden form for høring af sektoreksperter.
3. Den relevante europæiske standardiseringsorganisation meddeler senest en måned efter modtagelse af anmodningen, om den kan acceptere den i stk. 1 omhandlede anmodning.
4. Når der fremsættes anmodning om finansiering, underretter Kommissionen senest to måneder efter modtagelsen af den i stk. 3 omhandlede accept den relevante europæiske standardiseringsorganisation om tildelingen af et tilskud til udarbejdelse af en europæisk standard eller en europæisk standardiseringspublikation.
5. De europæiske standardiseringsorganisationer underretter Kommissionen om de aktiviteter, der iværksættes med henblik på udarbejdelse af de dokumenter, der er omhandlet i stk. 1. Kommissionen vurderer sammen med de europæiske standardiseringsorganisationer, om de dokumenter, der udarbejdes af de europæiske standardiseringsorganisationer, er i overensstemmelse med den oprindelige anmodning.
6. Når en harmoniseret standard opfylder de krav, som den havde til hensigt at dække, og som fremgår af den tilsvarende EU-harmoniseringslovgivning, offentliggør Kommissionen straks en henvisning til den pågældende standard i Den Europæiske Unions Tidende eller ved andre midler i overensstemmelse med de vilkår, der er fastsat i den tilsvarende retsakt i henhold til Unionens harmoniseringslovgivning.
Artikel 11
Formelle indsigelser mod harmoniserede standarder
1. Finder en medlemsstat eller Europa-Parlamentet, at en harmoniseret standard ikke fuldt ud opfylder de krav, som det er hensigten, at den skal dække, og som er fastsat i den relevante EU-lovgivning om harmonisering, underretter den eller det Kommissionen herom med en detaljeret redegørelse, og Kommissionen træffer efter høring af det udvalg, der er oprettet ved den tilsvarende EU-harmoniseringslovgivning, såfremt et sådant udvalg er oprettet, og ellers efter anden form for høring af sektoreksperter, afgørelse om:
a)
at offentliggøre eller ikke at offentliggøre referencerne for den pågældende standard i Den Europæiske Unions Tidende eller at offentliggøre referencerne med begrænsninger
b)
at opretholde, opretholde med begrænsninger eller at tilbagetrække referencerne til den pågældende standard i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted en liste over de harmoniserede standarder, som har været genstand for en afgørelse som omhandlet i stk. 1.
3. Kommissionen underretter den berørte europæiske standardiseringsorganisation om sin afgørelse som omhandlet i stk. 1 og anmoder om nødvendigt om ændring af de pågældende harmoniserede standarder.
4. Den i nærværende artikels stk. 1, litra a), omhandlede afgørelse vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 22, stk. 2.
5. Den i nærværende artikels stk. 1, litra b), omhandlede afgørelse vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 22, stk. 3.
Artikel 12
Underretning af interesseorganisationer
Kommissionen etablerer et underretningssystem for alle interessenter, herunder europæiske standardiseringsorganisationer og de europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, med henblik på at sikre behørig høring og markedsrelevans forud for:
a)
vedtagelse af det årlige EU-arbejdsprogram for europæisk standardisering, jf. artikel 8, stk. 1
b)
vedtagelse af anmodninger om standardisering, jf. artikel 10
c)
afgørelser vedrørende formelle indsigelser mod harmoniserede standarder, jf. artikel 11, stk. 1
d)
afgørelser om udpegning af IKT-tekniske specifikationer, jf. artikel 13
e)
vedtagelse af delegerede retsakter, jf. artikel 20.
KAPITEL IV
IKT-TEKNISKE SPECIFIKATIONER
Artikel 13
Udpegning af IKT-tekniske specifikationer, der vil kunne henvises til
1. Kommissionen kan enten efter anmodning fra en medlemsstat eller på eget initiativ beslutte at udpege IKT-tekniske specifikationer, som ikke er nationale, europæiske eller internationale standarder, men som opfylder kravene i bilag II, og som der kan henvises til for primært at sikre interoperabilitet ved offentlige indkøb.
2. Kommissionen kan enten på forslag fra en medlemsstat eller på eget initiativ i tilfælde, hvor en IKT-teknisk specifikation, der er udpeget i overensstemmelse med stk. 1, ændres, trækkes tilbage eller ikke længere opfylder kravene i bilag II, træffe afgørelse om at udpege den ændrede IKT-tekniske specifikation eller at trække udpegningen tilbage.
3. De i stk. 1 og 2 fastsatte afgørelser vedtages efter høring af Den Europæiske Multistakeholderplatform om IKT-standardisering, som omfatter de europæiske standardiseringsorganisationer, medlemsstaterne og relevante interessenter og efter høring af det udvalg, der er oprettet ved den tilsvarende EU-lovgivning, såfremt et sådant udvalg er oprettet, og ellers efter anden form for høring af sektoreksperter.
Artikel 14
Anvendelse af IKT-tekniske specifikationer i offentlige indkøb
De i denne forordnings artikel 13 omhandlede IKT-tekniske specifikationer udgør fælles tekniske specifikationer som omhandlet i direktiv 2004/17/EF, 2004/18/EF og 2009/81/EF samt forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002.
KAPITEL V
FINANSIERING AF EUROPÆISK STANDARDISERING
Artikel 15
EU-finansiering af standardiseringsorganisationer
1. Unionen kan yde finansiering til de europæiske standardiseringsorganisationer for følgende standardiseringsaktiviteter:
a)
udvikling og revision af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer, som er nødvendige for og egnede til støtte for EU-lovgivning og -politikker
b)
kontrol af kvaliteten af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer og af deres overensstemmelse med tilsvarende EU-lovgivning og -politikker
c)
udførelse af forberedende arbejde eller hjælpearbejde i forbindelse med europæisk standardisering, herunder undersøgelser, samarbejdsaktiviteter, herunder internationalt samarbejde, seminarer, evalueringer, sammenlignende analyser, forskning, laboratoriearbejde, sammenlignende laboratorieprøvninger, overensstemmelsesvurdering og foranstaltninger for at sikre, at fristerne for udvikling og revision af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer forkortes, uden at dette tilsidesætter de grundlæggende principper, navnlig principperne om åbenhed, kvalitet, gennemsigtighed og konsensus blandt alle interessenter
d)
aktiviteter i de europæiske standardiseringsorganisationers centralsekretariater, f.eks. udvikling af politikker, koordinering af standardiseringsaktiviteter, udførelse af teknisk arbejde og formidling af oplysninger til interesserede parter
e)
oversættelse af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer, der bruges til støtte for EU-lovgivning og -politikker, til de officielle EU-sprog, bortset fra de europæiske standardiseringsorganisationers arbejdssprog, eller i behørigt begrundede tilfælde til andre sprog end de officielle EU-sprog
f)
udarbejdelse af oplysninger til forklaring, fortolkning og forenkling af europæiske standarder eller standardiseringspublikationer, herunder brugervejledninger, resuméer af standarder, oplysninger om bedste praksis samt oplysningskampagner, strategier og oplæringskurser.
g)
aktiviteter til gennemførelse af programmer for teknisk bistand, samarbejde med tredjelande samt fremme og udnyttelse af det europæiske standardiseringssystem og de europæiske standarder og standardiseringspublikationer blandt de interesserede parter i Unionen og på internationalt plan.
2. EU-finansiering kan også ydes til:
a)
nationale standardiseringsorganer for de i stk. 1 omhandlede standardiseringsaktiviteter, som de udfører i fællesskab med de europæiske standardiseringsorganisationer
b)
andre organer, som har fået til opgave at bidrage til de i stk. 1, litra a), omhandlede aktiviteter eller at udføre de i stk. 1, litra c) og g), omhandlede aktiviteter i samarbejde med de europæiske standardiseringsorganisationer.
Artikel 16
EU-finansiering af andre europæiske organisationer
Unionen kan yde finansiering til de europæiske interesseorganisationer, der opfylder de kriterier, som er opstillet i nærværende forordnings bilag III, for følgende aktiviteter:
a)
disse organisationers drift og deres aktiviteter i forbindelse med europæisk og international standardisering, herunder udførelsen af teknisk arbejde og formidling af oplysninger til medlemmer og andre interesserede parter
b)
ydelse af juridisk og teknisk ekspertise, herunder undersøgelser, i relation til vurderingen af behovet for og udviklingen af europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer eller uddannelse af eksperter
c)
deltagelse i det tekniske arbejde i forbindelse med udvikling og revision af europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer, som er nødvendige for og egnede til støtte for EU-lovgivning og -politikker
d)
fremme af europæiske standarder og europæiske standardiseringspublikationer og oplysninger om standarder og brugen heraf til interesserede parter, herunder SMV'er og forbrugere.
Artikel 17
Finansieringsordninger
1. EU-finansieringen ydes i form af:
a)
ydelse af tilskud uden indkaldelse af forslag, eller ved indgåelse af kontrakter efter procedurer for offentlige indkøb, til:
i)
europæiske standardiseringsorganisationer og nationale standardiseringsorganer til udførelse af de i artikel 15, stk. 1, omhandlede aktiviteter
ii)
organer identificeret i en basisretsakt i den i artikel 49 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 anvendte betydning til udførelse af de i nærværende forordnings artikel 15, stk. 1, litra c), omhandlede aktiviteter i samarbejde med de europæiske standardiseringsorganisationer
b)
tilskud efter indkaldelse af forslag, eller indgåelse af kontrakter efter procedurer for offentlige indkøb, til andre organer, som omhandlet i artikel 15, stk. 2, litra b), til:
i)
at bidrage til udviklingen og revisionen af de europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra a)
ii)
at udføre det forberedende arbejde eller hjælpearbejde, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra c)
iii)
at udføre de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra g).
c)
tilskud efter indkaldelse af forslag til de europæiske interesseorganisationer, der opfylder de kriterier, som er opstillet i nærværende forordnings bilag III, til udførelse af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 16.
2. De aktiviteter, der udføres af de i stk. 1 omhandlede organer kan finansieres ved:
a)
aktionstilskud
b)
driftstilskud til de europæiske standardiseringsorganisationer og de europæiske interesseorganisationer, der opfylder de kriterier, som er opstillet i nærværende forordnings bilag III i overensstemmelse med reglerne i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. Driftstilskud nedtrappes ikke automatisk i tilfælde af fornyelse.
3. Kommissionen fastsætter de i stk. 1 og 2 omhandlede finansieringsregler samt tilskudsbeløbene og eventuelt de maksimale procentsatser for finansieringen af hver aktivitetstype.
4. Undtagen i behørigt begrundede tilfælde skal de tilskud, der gives til de standardiseringsaktiviteter, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra a) og b), have form af faste beløb og skal for de standardiseringsaktiviteter, der henvises til i artikel 15, stk. 1, litra a), udbetales efter opfyldelse af følgende betingelser:
a)
europæiske standarder eller europæiske standardiseringspublikationer, som Kommissionen har anmodet om i overensstemmelse med artikel 10 skal vedtages eller revideres inden for en frist, som ikke overskrider den frist, der er fastsat i nævnte artikel
b)
SMV'er, forbrugerorganisationer og miljøorganisationer og sociale interessenter skal i tilstrækkelig grad være repræsenteret og skal kunne deltage i de europæiske standardiseringsaktiviteter som omhandlet i artikel 5, stk. 1.
5. De fælles mål for samarbejdet og de administrative og finansielle betingelser vedrørende de tilskud, der tildeles de europæiske standardiseringsorganisationer og de europæiske interesseorganisationer, der opfylder de kriterier, som er anført i nærværende forordnings bilag III, fastsættes i de rammeaftaler om partnerskab, der indgås mellem Kommissionen og disse standardiserings- og interesseorganisationer i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 og (EF, Euratom) nr. 2342/2002. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om indgåelsen af disse aftaler.
Artikel 18
Forvaltning
De bevillinger, der fastsættes af budgetmyndigheden til finansiering af standardiseringsaktiviteter, kan også anvendes til at dække administrative udgifter i forbindelse med forberedelse, opfølgning, kontrol, revision og evaluering, som er direkte nødvendige for gennemførelsen af artikel 15, 16 og 17, herunder undersøgelser, møder, oplysnings- og formidlingsaktiviteter, udgifter i forbindelse med elektroniske informationsudvekslingsnetværk samt alle andre udgifter til administrativ og teknisk bistand, som Kommissionen måtte anvende til standardiseringsaktiviteter.
Artikel 19
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen sikrer i forbindelse med gennemførelsen af aktiviteter, der finansieres i henhold til denne forordning, at Unionens finansielle interesser beskyttes gennem forholdsregler mod svig, korruption og andre former for ulovlig adfærd, gennem effektiv kontrol og gennem inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og, såfremt der konstateres uregelmæssigheder, gennem sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning, i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 og forordning (EF) nr. 1073/1999.
2. Hvad angår EU-aktiviteter, der finansieres i henhold til denne forordning, forstås ved begrebet uregelmæssighed, jf. artikel 1, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, enhver overtrædelse af en EU-bestemmelse eller manglende overholdelse af en kontraktlig forpligtelse som følge af en erhvervsdrivendes handling eller forsømmelse, der indebærer afholdelse af en uretmæssig udgift, der skader eller ville kunne skade Unionens almindelige budget eller andre budgetter, der forvaltes af Unionen.
3. De aftaler og kontrakter, der indgås som følge af denne forordning, skal indeholde bestemmelser om opfølgning og finansiel kontrol, der foretages af Kommissionen eller en bemyndiget repræsentant for denne, og om revision, der foretages af Den Europæiske Revisionsret, om nødvendigt på stedet.
KAPITEL VI
DELEGEREDE RETSAKTER, UDVALG OG RAPPORTERING
Artikel 20
Delegerede retsakter
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 21 vedrørende ændringer af bilagene for at:
a)
ajourføre fortegnelsen over de europæiske standardiseringsorganisationer i bilag I for at tage hensyn til navne- eller strukturforandringer
b)
tilpasse kriterierne for de europæiske interesseorganisationer i nærværende forordnings bilag III med henblik på yderligere udvikling med hensyn til deres karakter af nonprofitorganisation og repræsentativitet. Disse ændringer må ikke indebære, at der opstilles nye kriterier, eller at eksisterende kriterier eller organisationskategorier ophæves.
Artikel 21
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 20, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. januar 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 20 omhandlede delegationen af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 20 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 22
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
4. Når udvalgets udtalelse skal indhentes ved skriftlig procedure, afsluttes denne procedure uden resultat, når udvalgets formandskab inden for fristen for afgivelse af udtalelsen beslutter dette, eller hvis et simpelt flertal af udvalgets medlemmer anmoder herom.
Artikel 23
Udvalgets samarbejde med standardiseringsorganisationer og interessenter
Det i artikel 22, stk. 1, omhandlede udvalg samarbejder med de europæiske standardiseringsorganisationer og de europæiske interesseorganisationer, der modtager EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning.
Artikel 24
Rapporter
1. De europæiske standardiseringsorganisationer fremsender en årlig rapport om gennemførelsen af denne forordning til Kommissionen. Rapporten indeholder nærmere oplysninger om følgende:
a)
anvendelsen af artikel 4, 5, 10, 15 og 17
b)
repræsentationen af SMV'er, forbrugerorganisationer og miljøorganisationer og sociale interessenter i nationale standardiseringsorganer.
c)
repræsentationen af SMV'er på grundlag af de i artikel 6, stk. 3, omhandlede årlige rapporter
d)
anvendelsen af IKT i standardiseringssystemet
e)
samarbejdet mellem de nationale standardiseringsorganer og de europæiske standardiseringsorganisationer.
2. De europæiske interesseorganisationer, som modtog EU-støtte i overensstemmelse med nærværende forordning, fremsender årligt en rapport om deres aktiviteter til Kommissionen. Rapporten indeholder især nærmere oplysninger om disse organisationers medlemmer og de i artikel 16 omhandlede aktiviteter.
3. Senest den 31. december 2015 og derefter hvert femte år forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om forordningens gennemførelse. Rapporten indeholder en analyse af de årlige rapporter, der henvises til i stk. 1 og 2, en evaluering af relevansen af de standardiseringsaktiviteter, der modtager EU-støtte, set i lyset af behovene i forhold til EU-lovgivning og -politikker såvel som en vurdering af de potentielle, nye foranstaltninger til forenkling af finansieringen af europæisk standardisering og til reduktion af den administrative byrde for de europæiske standardiseringsorganisationer.
Artikel 25
Revision
Senest den 2. januar 2015 evaluerer Kommissionen virkningen af den procedure, der er fastlagt i artikel 10 i denne forordning, på tidsrammerne for udstedelse af anmodninger om standardisering. Kommissionen fremlægger sine konklusioner i en rapport til Europa-Parlamentet og til Rådet. Hvis det er hensigtsmæssigt, ledsages rapporten af forslag til ændring af denne forordning.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 26
Ændringer
1. Følgende bestemmelser udgår:
a)
artikel 6, stk. 1, i direktiv 89/686/EØF
b)
artikel 5 i direktiv 93/15/EØF
c)
artikel 6, stk. 1, i direktiv 94/9/EF
d)
artikel 6, stk. 1, i direktiv 94/25/EF
e)
artikel 6, stk. 1, i direktiv 95/16/EF
f)
artikel 6 i direktiv 97/23/EF
g)
artikel 14 i direktiv 2004/22/EF
h)
artikel 8, stk. 4, i direktiv 2007/23/EF
i)
artikel 7 i direktiv 2009/23/EF
j)
artikel 6 i direktiv 2009/105/EF.
Henvisninger til disse ophævede bestemmelser gælder som henvisninger til denne forordnings artikel 11.
2. I direktiv 98/34/EF foretages følgende ændringer:
a)
Artikel 1, stk. 6-10, udgår.
b)
Artikel 2, 3 og 4 udgår.
c)
I artikel 6, stk. 1, udgår ordene »med repræsentanter for de i bilag I og II anførte standardiseringsorganer«.
d)
I artikel 6, stk. 3, udgår første led.
e)
I artikel 6, stk. 4, udgår litra a), b) og e).
f)
Artikel 7 affattes således:
»Artikel 7
Medlemsstaterne underretter i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, Kommissionen om enhver anmodning fremsat til standardiseringsorganer om at udarbejde tekniske specifikationer eller en standard for specifikke varer med det formål at indføre en teknisk forskrift gældende for sådanne varer i form af et udkast til tekniske forskrifter og angiver grundene til at indføre den.«
g)
Artikel 11, andet punktum, affattes således:
»Kommissionen offentliggør hvert år statistikker over modtagne notifikationer i Den Europæiske Unions Tidende.«
h)
Bilag I og II udgår.
Henvisninger til disse ophævede bestemmelser gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i denne forordnings bilag IV.
Artikel 27
Nationale standardiseringsorganer
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres standardiseringsorganer.
Kommissionen offentliggør en fortegnelse over nationale standardiseringsorganer og alle ajourføringer af denne i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 28
Overgangsbestemmelser
I EU-retsakter, der indeholder bestemmelser om formodning om overensstemmelse med væsentlige krav gennem anvendelse af harmoniserede standarder i henhold til direktiv 98/34/EF, gælder henvisninger til direktiv 98/34/EF som henvisninger til denne forordning, bortset fra henvisninger til det udvalg, der er nedsat ved artikel 5 i direktiv 98/34/EF vedrørende tekniske forskrifter.
Når en EU-retsakt indeholder bestemmelser om en procedure for indsigelser mod harmoniserede standarder, finder artikel 11 i denne forordning ikke anvendelse på den pågældende retsakt.
Artikel 29
Ophævelse
Afgørelse nr. 1673/2006/EF og beslutning 87/95/EØF ophæves.
Henvisninger til den ophævede afgørelse og den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i denne forordnings bilag IV.
Artikel 30
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra den 1. januar 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2012.