ДИРЕКТИВА 2014/61/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
относно мерките за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Цифровата икономика променя радикално вътрешния пазар. Предвид свързаните с нея иновации, скорост и трансграничен обхват тя има потенциала да изведе интеграцията на вътрешния пазар на ново равнище. Целта на Съюза е изграждането на цифрова икономика, която осигурява устойчиви икономически и социални ползи въз основа на съвременни онлайн услуги и бързи интернет връзки. Наличието на висококачествена цифрова инфраструктура е в основата на почти всички сектори на модерната и новаторска икономика и е от стратегическо значение за социалното и териториалното сближаване. Следователно всички граждани, както и частният и публичният сектор трябва да имат възможност да участват в цифровата икономика.
(2)
Като отчетоха важността на разгръщането на високоскоростен широколентов достъп, държавите членки потвърдиха амбициозните цели относно широколентовия достъп, определени в съобщението на Комисията, озаглавено „Програма в областта на цифровите технологии за Европа: цифровите технологии - двигател на европейския икономически растеж“ (наричано по-долу „Програмата в областта на цифровите технологии“), а именно да се осигури основен широколентов достъп за всички европейци до 2013 г. и да се гарантира, че до 2020 г. всички европейци ще имат достъп до интернет с много по-висока скорост - над 30 Mbps, а най-малко 50 % от домакинствата в Съюза ще имат абонаменти за достъп до интернет със скорост над 100 Mbps.
(3)
Предвид бързото развитие на технологиите, експоненциалното нарастване на широколентовия трафик и все по-голямото търсене на електронни услуги заложените в Програмата в областта на цифровите технологии цели следва да се разглеждат като абсолютен минимум, а Съюзът следва да се насочи към по-амбициозни цели по отношение на широколентовия достъп, за да постигне по-голям растеж, конкурентоспособност и производителност. В рамките на прегледа на настоящата директива Комисията следва да прецени дали и по какъв начин настоящата директива може допълнително да допринесе за тази цел.
(4)
В Програмата в областта на цифровите технологии се констатира и необходимостта от политики за намаляване на разходите за разгръщане на широколентовия достъп на територията на целия Съюз, включително от надлежно планиране и координация и от намаляване на административната тежест. В това отношение е необходимо държавите членки да направят значителни инвестиции на началния етап, за да направят възможно съвместното използване на физическата инфраструктура. Като имат предвид целите на Програмата в областта на цифровите технологии и същевременно отчитат значителното намаляване на финансовите средства, заделени за широколентовите мрежи в Механизма за свързване на Европа, създаден с Регламент (ЕС) № 1316/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), за постигането на целите на настоящата директива държавите членки следва да имат правото да използват финансиране от Съюза, предоставяно в съответствие с приложимите разпоредби на Съюза.
(5)
Намаляването на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи би допринесло също така и за завършване на цифровизацията на обществения сектор, което, освен че създава условия за намаляване на разходите за публичните администрации и за по-висока ефективност в обслужването на гражданите, действа като цифров стимул за всички сектори на икономиката.
(6)
Като се отчита необходимостта от действия на равнището на Съюза за осигуряването на по-добро широколентово покритие, включително чрез намаляване на разходите за високоскоростната широколентова инфраструктура, която е отчетена в заключенията на Европейския съвет от 13 и 14 декември 2012 г., в съобщението на Комисията, озаглавено „Акт за единния пазар II“, се подчертава необходимостта от допълнителни усилия за бързо постигане на целите, определени в Програмата в областта на цифровите технологии, като се обърне внимание, наред с другото, на предизвикателствата, свързани с инвестициите във високоскоростни мрежи.
(7)
Разгръщането на високоскоростни фиксирани и мобилни електронни съобщителни мрежи в целия Съюз изисква значителни инвестиции, съществен дял от които съставляват разходите за инженерно-строителни дейности. Ограничаването на някои от инженерно-строителните дейности, свързани с високи разходи, би увеличило ефективността на разгръщането на широколентовия достъп.
(8)
Голяма част от тези разходи могат да бъдат отдадени на недостатъци в процеса на разгръщане, свързани с използването на съществуващата пасивна инфраструктура (като например канали, кабелопроводи, шахти, разпределителни кутии, стълбове, мачти, антенни съоръжения, кули и други поддържащи конструкции), затруднения, свързани с координирането на строежи, тромави административни процедури за издаване на разрешения, както и затруднения във връзка с разгръщането на мрежите в самите сгради, което води до значителни финансови пречки, особено в селските райони.
(9)
Мерките, насочени към повишаване на ефикасността на използване на съществуващата инфраструктура и към намаляване на разходите и пречките за извършване на нови инженерно-строителни дейности, следва да имат съществен принос за осигуряване на бързото и широко разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, като същевременно се запази ефективната конкуренция, без да се оказва неблагоприятно въздействие върху безопасността, сигурността и безпроблемното функциониране на съществуващите обществени инфраструктури.
(10)
Някои държави членки са приели мерки, имащи за цел да намалят разходите за разгръщане на широколентовия достъп. Тези мерки обаче остават ограничени и разпокъсани. Разпространяването на тези мерки в целия Съюз би могло да допринесе значително за създаването на цифров единен пазар. Освен това различията в регулаторните изисквания понякога възпрепятстват сътрудничеството между предприятията за комунални услуги и могат да създадат пречки за навлизането на нови мрежови оператори и нови възможности за стопанска дейност, като така спират развитието на вътрешен пазар за използването и разгръщането на физически инфраструктури за високоскоростни електронни съобщителни мрежи. На последно място, инициативите на равнище държави членки не винаги изглеждат всеобхватни, а е от съществено значение да се предприемат действия, обхващащи целия процес на разгръщане и различните сектори, с цел постигане на съгласувано и значително въздействие.
(11)
С настоящата директива се цели установяването на някои минимални права и задължения, приложими в целия Съюз, за да се улесни разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи и междусекторната координация. Следва да се осигури минимално равнище на равнопоставеност, като при това в съответствие с принципа на субсидиарност следва да не се засягат съществуващите най-добри практики и мерки, приети на национално и местно равнище, които включват по-подробни разпоредби и условия, както и допълнителните мерки, които допълват тези права и задължения.
(12)
Предвид принципа за предимство на специалния закон (lex specialis), когато в съответствие с правото на Съюза са приложими по-специални регулаторни мерки, те следва да имат предимство пред минималните права и задължения, предвидени в настоящата директива. Поради това настоящата директива следва да не засяга регулаторната рамка на Съюза за електронните съобщения, уредена с Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7), Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8) и Директива 2002/77/ЕО на Комисията (9), включително националните мерки, приети съгласно тази регулаторна рамка, като например специални симетрични или асиметрични регулаторни мерки.
(13)
За оператори на електронни съобщителни мрежи, по-специално за нови участници, е възможно да се окаже значително по-ефикасно да използват вече съществуващите физически инфраструктури, включително тези на други комунални услуги, за да разгърнат електронни съобщителни мрежи, особено в райони, в които няма подходяща електронна съобщителна мрежа или в които изграждането на нова физическа инфраструктура може да не е икономически възможно. Освен това полезните взаимодействия между отделните сектори могат значително да намалят нуждата от строежи за целите на разгръщането на електронни съобщителни мрежи, а по този начин и социалните и екологичните разходи, свързани с тях, като например замърсяването, вредните въздействия и натовареността на движението. Поради това настоящата директива следва да се прилага не само за доставчици на обществени съобщителни мрежи, а и за всеки собственик или титуляр на права за ползване, в последния случай без да се засягат правата на собственост на трети лица, на обширни и универсални физически инфраструктури, които могат да приемат елементите на електронна съобщителна мрежа, като например физически мрежи за доставка на електричество, газ, вода и канализация и дренажни системи, отопление и транспортни услуги.
(14)
С цел по-доброто разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи на вътрешния пазар в настоящата директива следва да се определят права за доставчиците на обществени съобщителни мрежи на достъп до физическа инфраструктура, независимо от местонахождението ѝ, при справедливи и разумни условия, които са съвместими с нормалното упражняване на правата на собственост. Задължението за предоставяне на достъп до физическата инфраструктура следва да не засяга правата на собственика на земята или сградата, в която се намира инфраструктурата.
(15)
Предвид тяхната ниска степен на диференциация физическите съоръжения на дадена мрежa често могат едновременно да приемат широк набор елементи на електронни съобщителни мрежи, включително такива, които могат да предоставят услуги за широколентов достъп със скорост от най-малко 30 Mbps в съответствие с принципа за технологична неутралност, без да се засяга основната предоставяна услуга и с минимални разходи за адаптиране. Следователно дадена физическа инфраструктура, чието предназначение е единствено да приема други елементи от мрежа без самата тя да се превръща в активен мрежов елемент, какъвто е например случаят с тъмните оптични влакна, може по принцип да бъде използвана за разполагане на електронни съобщителни кабели, оборудване или каквито и да е други елементи на електронни съобщителни мрежи, независимо от нейната действителна употреба или нейния собственик, при условие че няма опасения във връзка със сигурността или увреждане на бъдещите бизнес интереси на собственика на инфраструктурата. Физическата инфраструктура на обществените съобщителни мрежи може по принцип също да бъде използвана за разполагане на елементи на други мрежи, следователно държавите членки могат да решат в подходящи случаи да прилагат принципа на реципрочност и да позволяват на операторите на обществени съобщителни мрежи да предлагат достъп до мрежите си за разгръщане на други мрежи. Без да се засягат конкретни общи интереси, свързани с предоставянето на основната услуга, полезните взаимодействия между мрежовите оператори следва да бъдат насърчавани, за да се допринесе същевременно за успоредното постигане на целите на Програмата в областта на цифровите технологии.
(16)
Независимо че настоящата директива следва да не засяга специфичните защитни мерки, необходими, за да се гарантира безопасността и общественото здраве, сигурността и целостта на мрежите, особено на критичната инфраструктура, както и да се гарантира, че не е засегната основната услуга, предоставяна от мрежовия оператор, по-специално при мрежите, използвани за снабдяване с вода, предназначена за консумация от човека, ако в националното законодателство съществуват общи правила, забраняващи на мрежовите оператори да договарят достъп до физическата инфраструктура за доставчиците на електронни съобщителни мрежи, тези правила биха могли да възпрепятстват възникването на пазар за достъп до физическа инфраструктура. Ето защо такива общи правила следва да бъдат отменени. В същото време мерките, определени в настоящата директива, следва да не засягат възможността държавите членки да направят предоставянето на достъп до инфраструктурата по-привлекателно за операторите на комунални инфраструктури чрез изключване на приходи, произтичащи от предоставянето на тази услуга, от базата за изчисляване на тарифите за крайните потребители в рамките на тяхната основна дейност или дейности, в съответствие с приложимото право на Съюза.
(17)
Мрежов оператор може да откаже достъп до конкретни физически инфраструктури по обективни причини. Възможно е по-специално физическата инфраструктура да е технически неподходяща поради конкретните обстоятелства, свързани с инфраструктурата, до която е поискан достъп, като например липсата на свободно пространство в момента или поради бъдеща необходимост от пространство, която е доказана по задоволителен начин, например чрез публично достъпни инвестиционни планове. Също така, при определени обстоятелства съвместното използване на инфраструктура може да застраши безопасността или общественото здраве, целостта и сигурността на мрежата, включително на критична инфраструктура, или може да застраши предоставянето на основните услуги, осигурявани чрез тази инфраструктура. Освен това, когато мрежовият оператор вече предлага достъп до физическа мрежова инфраструктура на едро, отговарящ на нуждите на търсещия достъп, достъпът до основната физическа инфраструктура може да има неблагоприятно икономическо въздействие върху неговия бизнес модел и неговата мотивация за инвестиции, като евентуално може да доведе до неефикасно дублиране на мрежови елементи. В същото време, когато съществуват задължения за предоставяне на достъп до физическа инфраструктура, наложени съгласно регулаторната рамка на Съюза за електронните съобщения, като например задълженията за предприятията със значително въздействие върху пазара, положението би било вече регулирано чрез специалните регулаторни задължения, които следва да останат незасегнати от настоящата директива.
(18)
Когато предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, поискат достъп в определен район, мрежовите оператори следва да представят оферта за съвместно използване на съоръженията при справедливи и разумни условия, включително цена, освен ако откажат достъпа по обективни причини. В зависимост от обстоятелствата редица елементи биха могли да оказват влияние върху условията, при които се предоставя достъп, като всякакви допълнителни разходи за поддръжка и адаптиране; евентуалните превантивни защитни мерки, които следва да бъдат приети, за да се ограничат неблагоприятните въздействия върху безопасността, сигурността и целостта на мрежата; специални правила за отговорност при вреди; използването на публични субсидии, предоставени за изграждане на инфраструктурата, включително конкретните условия и ред, с които е обвързано предоставянето им или които са предвидени в националното право в съответствие с правото на Съюза; способността да се изгражда или предоставя инфраструктурен капацитет за изпълнение на задължения, свързани с обществени услуги, евентуалните ограничения, произтичащи от националните разпоредби за опазване на околната среда, общественото здраве, обществената сигурност или за изпълнение на целите за градско и териториално устройство.
(19)
Ако по време на търговските преговори не бъде постигнато съгласие по техническите и търговските условия, всяка от страните следва да може да се обърне към орган за уреждане на спорове на национално равнище с молба да постанови решение за двете страни, за да бъдат избегнати необосновани откази за договаряне и налагането на неразумни условия. При определяне на цените за предоставяне на достъп органът за уреждане на спорове следва да гарантира, че доставчикът на достъп разполага със справедлива възможност да възстанови разходите, които е направил за предоставянето на достъп до своята физическа инфраструктура, като отчита конкретните национални условия и евентуални тарифни структури, въведени за осигуряване на справедлива възможност за възстановяване на разходите, като се вземат предвид предходни коригиращи мерки, наложени от национални регулаторни власти. При това органът за уреждане на спорове следва също така да отчита въздействието на поискания достъп върху бизнесплана на доставчика на достъп, включително инвестициите, които е направил доставчикът, от когото е поискан достъп, по-специално инвестициите във физическата инфраструктура, до която е поискан достъп. В конкретния случай на достъп до физически инфраструктури на доставчиците на обществени съобщителни мрежи инвестициите, направени в тези инфраструктури, могат пряко да допринесат за постигането на целите на Програмата в областта на цифровите технологии, а конкуренцията надолу по веригата може да бъде повлияна от паразитизъм. Поради това при налагането на задължения за предоставяне на достъп следва в пълна степен да се вземат предвид икономическата жизнеспособност на тези инвестиции предвид техния рисков профил, сроковете за възвращаемост на инвестициите, въздействието на предоставения достъп върху конкуренцията надолу по веригата и съответно - върху цените и възвращаемостта на инвестициите, всички видове амортизация на активите на мрежата в момента на подаване на заявлението за достъп, икономическите аргументи в подкрепа на инвестициите, по-специално във физическите инфраструктури, използвани за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни услуги, и възможностите за съвместно разгръщане, предложени преди това на търсещия достъп.
(20)
С цел ефективно планиране на разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи и за да се гарантира най-ефективното използване на съществуващите инфраструктури, подходящи за разгръщане на електронните съобщителни мрежи, предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва да имат възможност за достъп до минимално количество информация относно наличните в района на разгръщане физически инфраструктури. Тази минимална информация следва да даде възможност за оценка на потенциала за използване на съществуващата инфраструктура в даден район, както и за намаляване на вредите върху съществуващите физически инфраструктури. Предвид броя на участващите заинтересовани страни и за да се улесни достъпът до тази информация и в междусекторен и трансграничен план, тази минимална информация следва да бъде достъпна чрез единна информационна точка. Тази единна информационна точка следва да позволява достъп до минималната информация, която вече е на разположение в електронен формат, като се спазват ограниченията, необходими за гарантирането на сигурността и целостта на мрежата, особено на критична инфраструктура, или за опазването на законни оперативни и търговски тайни.
(21)
Без да налага на държавите членки нови задължения за картографиране, настоящата директива следва да предвижда предоставянето на разположение на единната информационна точка, например чрез хипервръзка, на минималната информация, която вече е била събрана от органите от обществения сектор и която е налична в електронен формат в съответствие с националните инициативи, както и с правото на Съюза, като Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10). Това би дало възможност за координиран достъп на доставчиците на обществени съобщителни мрежи до информация относно физическите инфраструктури, като едновременно се гарантира сигурността и целостта на тази информация, особено по отношение на националната критична инфраструктура. Предоставянето на разположение на такава информация следва да не засяга изискванията за прозрачност, които вече са приложими за повторната употреба на информацията от обществения сектор в съответствие с Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11). Когато информацията, която е на разположение на обществения сектор, не гарантира запознаване в достатъчна степен със съществуващите физически инфраструктури в даден район или от определен тип, мрежовите оператори следва да предоставят информацията на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи.
(22)
Когато минималната информация не е достъпна чрез единната информационна точка, на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва въпреки това да се осигури възможност да поискат пряко такава конкретна информация от всеки мрежов оператор в съответния район. Освен това, ако искането е разумно, по-специално, ако това е необходимо предвид възможността за съвместно използване на съществуващите физически инфраструктури или за координиране на строежи, на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва да се предостави възможността да извършват огледи на място и да изискват информация за планираните строежи при прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия и без да се засягат защитните мерки, предприети за гарантиране сигурността и целостта на мрежата, както и за защита на поверителността и за опазването на оперативни и търговски тайни. Следва да се насърчава въвеждането на повече прозрачност относно планирани строежи от самите мрежови оператори или чрез единни информационни точки, особено в областите от най-голяма полза, чрез пренасочване на имащите право оператори към такава информация, когато това е възможно.
(23)
В случай че възникнат спорове относно достъпа до информация за физическите инфраструктури с оглед на разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, органът за уреждане на спорове следва да е в състояние да решава такива спорове чрез обвързващо решение. При всички случаи решенията на този орган следва да не засягат възможността всяка от страните да отнесе случая до съда.
(24)
Координирането на строежите, свързани с физическите инфраструктури, може да осигури значителни икономии и да намали неудобствата в района, засегнат от разгръщането на нови електронни съобщителни мрежи. По тази причина следва да се забрани въвеждането на регулаторни ограничения, които по принцип не позволяват преговорите между мрежовите оператори за координиране на такива дейности, с цел разгръщане също на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. При строежи, които не са финансирани с публични средства, настоящата директива следва да не засяга правото на участниците да сключват споразумения за координиране на строежи в съответствие със своите инвестиционни и бизнеспланове и с предпочитания от тях график.
(25)
При строежи, финансирани изцяло или частично с публични средства, следва да се цели максималното увеличаване на общия положителен резултат, като се използват положителните междусекторни външни ефекти на тези строежи и се осигурят еднакви възможности за съвместно използване на наличната и планираната физическа инфраструктура с оглед разгръщане на електронни съобщителни мрежи. Не следва да има неблагоприятно въздействие върху основната цел на строежите, финансирани с публични средства, но при това своевременните и обосновани искания за координиране на разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, гарантиращи например покриването на всякакви допълнителни разходи, включително и причинените от забавянето, и свеждането до минимум на промените в първоначалните планове, следва да бъдат изпълнявани от мрежовия оператор, изпълняващ пряко или непряко, например чрез подизпълнител, съответните строежи при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Без да се засягат приложимите правила за държавна помощ, държавите членки следва да могат да предвидят правила за пропорционално разпределение на разходите, свързани с координираното разгръщане. Следва да има специални процедури за уреждане на спорове, за да се гарантира бързото разрешаване на спорове, свързани с преговорите по споразумения за координиране при пропорционални, справедливи и недискриминационни условия. Тези разпоредби следва да не засягат правото на държавите членки да резервират капацитет за електронни съобщителни мрежи, дори при липсата на конкретни искания, с оглед задоволяване на бъдещи нужди от физически инфраструктури, за да се увеличи максимално ползата от строежите, нито тяхното право да приемат мерки, водещи до сходни права за координиране на строежи за оператори на други видове мрежи като тези в газоснабдяването и електроснабдяването.
(26)
За да се защитят общите интереси на национално равнище и на равнището на Съюза, може да са необходими редица различни разрешения за разгръщането на електронни съобщителни мрежи или разполагането на нови мрежови елементи, включително разрешения в областта на строителството, градоустройството, опазването на околната среда и други. Броят разрешения, изисквани за разгръщане на различни видове електронни съобщителни мрежи, и местният характер на разгръщането на мрежи могат да доведат до прилагането на разнородни процедури и условия. Без да се засяга правото на всеки компетентен орган да участва във вземането на решения и да запази своите правомощия за вземане на решения в съответствие с принципа на субсидиарност, цялата необходима информация за процедурите и общите условия, приложими към строежите, следва да е достъпна чрез единната информационна точка. Това може да намали сложността и да повиши ефикасността и прозрачността, особено за нови участници или по-малки оператори, които не извършват дейност в съответния район.Освен това държавите членки следва да могат да предвидят за предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени електронни съобщителни мрежи, правото да подават заявленията си за издаване на разрешение чрез единно звено за контакт.
(27)
За да се гарантира, че процедурите за издаване на разрешения не се превръщат в пречка за инвестициите и не оказват неблагоприятно въздействие върху вътрешния пазар, държавите членки следва да гарантират, че решението дали да се удовлетворят заявления за издаване на разрешения, свързани с разгръщането на електронни съобщителни мрежи или с разполагането на нови мрежови елементи, следва във всички случаи да бъде взето в срок до четири месеца, без да се засягат други специални срокове или задължения, предвидени за правилното провеждане на процедурата, които са приложими към процедурата за издаване на разрешения в съответствие с националното право или правото на Съюза. Такова решение може да бъде мълчаливо или изрично, в съответствие с приложимите правни разпоредби. Когато е целесъобразно, държавите членки следва да предвидят право на обезщетение за доставчиците, които търпят вреди поради забавянето на компетентния орган да издаде разрешение в приложимите срокове.
(28)
За да гарантират приключването в разумни срокове на тези процедури по издаване на разрешения, държавите членки могат да разгледат възможността за въвеждане на различни гаранции, например мълчаливо одобрение, или да вземат мерки за опростяване на процедурите по издаване, наред с другото - чрез намаляване на броя на разрешенията, необходими за разгръщане на електронните съобщителни мрежи, или чрез освобождаване на някои категории малки или стандартизирани строежи от изискването за получаване на разрешение. Органите на национално, регионално или местно равнище следва да обосновават отказите за издаване на разрешения в рамките на своята компетентност въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии и условия. Това следва да става без да се засягат мерките, приети от държавите членки за освобождаване на някои елементи на електронните съобщителни мрежи, независимо дали пасивни или активни, от изискването за получаване на разрешение.
(29)
Постигането на целите на Програмата в областта на цифровите технологии изисква разгръщането на инфраструктурата да достигне точки в близост до крайните потребители, като се спазва изцяло принципът на пропорционалност относно всяко ограничение на правото на собственост в полза на общия интерес. Следва да се улесни наличието на високоскоростните електронни съобщителни мрежи в близост до крайния потребител, като същевременно се осигури технологична неутралност, по-специално посредством физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи. Предвид факта, че допълнителните разходи за осигуряване на мини-канали по време на строежа на сграда са много ниски, докато допълнителното оборудване на вече завършени сгради с високоскоростна инфраструктура може да представлява значителна част от разходите за разгръщане на високоскоростна мрежа, всички нови или преминаващи през основен ремонт сгради следва да бъдат оборудвани с физическа инфраструктура, позволяваща свързването на крайните потребители с високоскоростни мрежи. За да бъдат разгърнати високоскоростните електронни съобщителни мрежи новите многофамилни сгради и преминаващите през основен ремонт многофамилни сгради следва да бъдат снабдени с точка за достъп, чрез която доставчикът може да се свърже с инфраструктурата в сградата. Освен това строителните предприемачи следва да предвидят празни канали, свързващи всяко жилище с точката за достъп, разположена в многофамилната сграда или извън нея. Възможни са случаи, като например изграждането на нови еднофамилни жилища или извършването на някои категории дейности по основен ремонт в изолирани райони, при които перспективата за високоскоростна връзка се счита по обективни причини за твърде далечна, за да може да бъде оправдано оборудването на сградата с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, или с точка за достъп, или при които подобно оборудване на сградата би било непропорционално по други икономически съображения или по съображения, свързани с опазването на градското наследство и околната среда, като например при конкретни категории паметници.
(30)
За да се помогне на бъдещите купувачи и наематели да установят кои са сградите, оборудвани с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, и които следователно имат значителен потенциал за икономия на разходи, както и за да се насърчи подготовката на сградите за високоскоростни мрежи, държавите членки следва да могат да разработят доброволна маркировка „подготвен за широколентова мрежа“ за сгради, оборудвани с такава инфраструктура и точка за достъп в съответствие с настоящата директива.
(31)
Когато доставчици на обществени съобщителни мрежи разгръщат високоскоростни електронни съобщителни мрежи в даден район, възникват значителни икономии от мащаба, ако те могат да поставят крайна точка на своята мрежа в точката за достъп на сградата, независимо дали към този момент има изразен изричен интерес към услугата от страна на абонат, при спазване на условието въздействието върху частната собственост да бъде сведено до минимум, като се използва съществуващата физическа инфраструктура и като се възстановява състоянието на засегнатата зона. Когато крайната точка на мрежата е поставена в точката за достъп, свързването на допълнителен потребител е възможно на значително по-ниска цена, по-специално посредством вертикални сегменти в сградата, подготвени за разполагането на високоскоростни мрежи, ако такива вече съществуват. Тази цел е изпълнена и когато самата сграда вече е оборудвана с високоскоростна електронна съобщителна мрежа, като на всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа, който има активен абонат в сградата, се предоставя достъп до мрежата при прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия. Такова може по-специално да бъде положението в държави членки, които са предприели мерки въз основа на член 12 от Директива 2002/21/ЕО.
(32)
Новите сгради следва да са оборудвани с инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, а многофамилните сгради - с точка за достъп, но държавите членки следва да разполагат с известна степен на гъвкавост при постигането на тази цел. В това отношение настоящата директива няма за цел хармонизиране на правилата относно свързаните разходи, включително относно възстановяването на разходите за оборудване на сградите с подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи физическа инфраструктура в тях и с точка за достъп.
(33)
С оглед на обществените ползи, произтичащи от приобщаването към цифровото общество, и като се вземат предвид икономическите модели за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, когато не съществува пасивна или активна инфраструктура, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи и обслужваща крайните потребители, нито алтернативни начини за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни мрежи на абонатите, всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа следва да има правото да постави крайна точка на своята мрежа в частни помещения за своя собствена сметка, при условие че въздействието върху частната собственост е сведено до минимум, например, когато е възможно, чрез повторно използване на съществуващата физическа инфраструктура в сградата или чрез осигуряване на пълното възстановяване на засегнатите зони.
(34)
В съответствие с принципа на субсидиарност настоящата директива следва да се прилага, без да се засяга възможността на държавите членки да възложат регулаторните задачи, предвидени в нея, на органи, които са най-подходящи за тяхното изпълнение в съответствие с вътрешната конституционна система за разпределяне на компетентността и правомощията, както и с изискванията, определени в настоящата директива.
(35)
Следва да се осигури безпристрастност и независимост на определения орган за уреждане на спорове по отношение на засегнатите страни и той следва да разполага с подходяща компетентност и ресурси.
(36)
Държавите членки следва да предвидят подходящи, ефективни, пропорционални и възпиращи санкции в случай на нарушение на националните мерки, приети съгласно настоящата директива.
(37)
За да гарантират ефективността на единните информационни точки, предвидени в настоящата директива, държавите членки следва да осигурят адекватни ресурси, както и наличието на съответна информация относно конкретни райони в единните информационни точки на оптималното равнище на агрегиране, при което може да бъде осигурено най-ефикасно използване с оглед на възложените задачи, включително в местния кадастър. В това отношение държавите членки могат да обмислят възможни полезни взаимодействия и икономии от съчетаването с единните звена за контакт по смисъла на член 6 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12), с цел използване на съществуващите структури и максимално увеличаване на ползите за крайните потребители.
(38)
Тъй като целите на настоящата директива, насочена към улесняване на разгръщането на физически инфраструктури, пригодни за високоскоростни електронни съобщителни мрежи в целия Съюз, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(39)
Настоящата директива е съобразена с основните права и съблюдава принципите, признати по-конкретно с Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално с правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на търговската тайна, свободата на стопанската инициатива, правото на собственост и правото на ефективни правни средства за защита. Настоящата директива трябва да се прилага от държавите членки в съответствие с тези права и принципи,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива има за цел да улесни и стимулира разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи чрез насърчаване на съвместното използване на съществуващата физическа инфраструктура и чрез създаване на условия за по-ефикасно разгръщане на нова физическа инфраструктура, така че тези мрежи да могат да се разгръщат на по-ниска цена.
2. С настоящата директива се установяват минимални изисквания по отношение на строежите и физическата инфраструктура с цел сближаване на определени аспекти на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки в тези области.
3. Държавите членки могат да запазват или въвеждат мерки в съответствие с правото на Съюза, които надхвърлят установените с настоящата директива минимални изисквания, с оглед на по-успешното постигане на целта, посочена в параграф 1.
4. Ако разпоредба на настоящата директива е в противоречие с разпоредба на Директива 2002/21/ЕО, Директива 2002/19/ЕО, Директива 2002/20/ЕО, Директива 2002/22/ЕО или Директива 2002/77/ЕО, предимство има съответната разпоредба на посочените директиви.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат определенията, установени в Директива 2002/21/ЕО.
Прилагат се и следните определения:
1)
„мрежов оператор“ означава предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, както и предприятие, предоставящо физическа инфраструктура, предназначена да осигурява:
а)
услуга за производство, пренос или разпределение на:
i)
газ;
ii)
електричество, включително обществено осветление;
iii)
отопление;
iv)
вода, включително отвеждане или пречистване на отпадъчни води и канализация, и дренажни системи;
б)
транспортни услуги, включително железопътни линии, пътища, пристанища и летища;
2)
„физическа инфраструктура“ означава всеки елемент от мрежа, който е предназначен за разполагане на други елементи от мрежа, без самият той да се превръща в активен елемент от мрежата, като например тръбопроводи, мачти, канали, инспекционни шахти, шахти, разпределителни кутии, сгради или подстъпи към сгради, антенни съоръжения, кули и стълбове; кабелите, включително тъмните оптични влакна, както и елементите от мрежи, използвани за снабдяване с вода, предназначена за консумация от човека, съгласно определението в член 2, точка 1 от Директива 98/83/ЕО на Съвета (13), не съставляват физическа инфраструктура по смисъла на настоящата директива;
3)
„високоскоростна електронна съобщителна мрежа“ означава електронна съобщителна мрежа, която е в състояние да доставя услуги за широколентов достъп със скорост най-малко 30 Mbps;
4)
„строеж“ означава резултатът от строителни или инженерни дейности в тяхната цялост, който сам по себе си е достатъчен, за да изпълнява определена икономическа или техническа функция, и съдържа един или повече елементи на физическата инфраструктура;
5)
„орган от обществения сектор“ означава държавен, регионален или местен орган, публичноправна организация или сдружение, съставено от един или повече такива органи или от една или повече такива публичноправни организации;
6)
„публичноправни организации“ означава организации, които имат всички изброени по-долу характеристики:
а)
създадени са с конкретната цел да задоволяват нужди от обществен интерес, които нямат промишлен или търговски характер;
б)
имат правосубектност; както и
в)
финансирани са изцяло или в по-голямата си част от държавата, от регионални или местни органи или от други публичноправни организации; или са обект на управленски контрол от страна на тези органи или организации; или имат административен, управителен или надзорен орган, в който повече от половината от членовете са назначени от държавата, от регионални или местни органи или от други публичноправни организации;
7)
„физическа инфраструктура в сградата“ означава физическа инфраструктура или инсталации в мястото на живеене на крайния потребител, включително елементи в режим на съсобственост, предназначени да приемат кабелни и/или безжични мрежи за достъп, когато тези мрежи за достъп са в състояние да предоставят електронни съобщителни услуги, както и да свързват точката за достъп в сградата с крайната точка на мрежата;
8)
„физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи“ означава физическа инфраструктура в сградата, предназначена да приеме елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи или да направи възможно предоставянето на високоскоростни електронни съобщителни мрежи;
9)
„дейности по основен ремонт“ означава строителни или инженерни дейности в мястото на живеене на крайния потребител, включващи структурни изменения на цялата физическа инфраструктура в сградата или на значителна част от нея, за които се изисква разрешение за строеж;
10)
„разрешение“ означава изрично или мълчаливо решение на компетентния орган в рамките на всяка процедура, при която от дадено предприятие се изисква да предприеме определени стъпки, за да може да извършва законно строителни или инженерни дейности;
11)
„точка за достъп“ означава физическа точка, разположена във или извън сградата, до която имат достъп предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, и чрез която се осигурява връзка с физическата инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи.
Член 3
Достъп до съществуваща физическа инфраструктура
1. Държавите членки гарантират, че всеки мрежов оператор има право да предлага на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят електронни съобщителни мрежи, достъп до своята физическа инфраструктура с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Реципрочно държавите членки могат да предвидят за операторите на обществени съобщителни мрежи правото да предлагат достъп до физическата си инфраструктура за целите на разгръщането на мрежи, различни от електронни съобщителни мрежи.
2. Държавите членки гарантират, че при писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, всеки мрежов оператор е задължен да удовлетворява всички разумни искания за достъп до неговата физическа инфраструктура при справедливи и разумни условия, включително цена, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. В писменото искане се посочват елементите на проекта, за който се иска достъп, включително конкретните срокове.
3. Държавите членки изискват всеки отказ на достъп да се основава на обективни, прозрачни и пропорционални критерии, като например:
а)
техническата пригодност на физическата инфраструктура, до която е поискан достъп, да приеме елементите на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, посочени в параграф 2;
б)
наличието на пространство за разполагане на елементите на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, посочени в параграф 2, включително бъдещата необходимост от пространство за мрежовия оператор, която е доказана по задоволителен начин;
в)
съображения за безопасност и обществено здраве;
г)
целостта и сигурността на всяка мрежа, особено на критичната национална инфраструктура;
д)
риска от възникване на сериозни смущения в работата на планираните електронни съобщителни услуги в резултат от предоставянето на други услуги чрез същата физическа инфраструктура;
е)
наличието на жизнеспособни алтернативни средства за достъп на едро до физическата мрежова инфраструктура, предоставян от мрежовия оператор и подходящ за разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, при условие че достъпът се предлага при справедливи и разумни условия.
Държавите членки гарантират, че мрежовият оператор посочва причините за отказа в срок от два месеца от датата на получаване на пълното заявление за достъп.
4. Когато бъде отказан достъп или когато в срок от два месеца, считано от датата на получаване на искането за достъп, не бъде постигнато споразумение по конкретни условия, включително цена, държавите членки гарантират, че всяка от страните има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове.
5. Държавите членки изискват от националния орган за уреждане на спорове, посочен в параграф 4, при пълно зачитане на принципа на пропорционалност да постанови обвързващо решение за уреждане на спора, започнат съгласно параграф 4, което включва определянето на справедливи и разумни условия, включително цена, когато е приложимо.
Националният орган за уреждане на спорове разрешава спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на четири месеца от датата на получаване на пълното искане, освен при изключителни обстоятелства, като не се засяга възможността всяка от страните да отнесе случая до съда.
Когато спорът се отнася до достъп до инфраструктура на доставчик на електронна съобщителна мрежа, а националният орган за уреждане на спорове е националната регулаторна власт, той, когато е приложимо, взема предвид целите, определени в член 8 от Директива 2002/21/ЕО. При определянето на цената органът за уреждане на спорове гарантира, че доставчикът на достъп има справедлива възможност да възстанови разходите си, и взема предвид въздействието на искания достъп върху бизнес плана на доставчика на достъп, включително инвестициите, направени от мрежовия оператор, от когото е поискан достъп, и по-специално за физическите инфраструктури, използвани за предоставянето на високоскоростни електронни съобщителни услуги.
6. Настоящият член не засяга правото на собственост на собственика на физическата инфраструктура, когато мрежовият оператор не е собственик, както и правото на собственост на други трети лица, като например собствениците на земя и на друга частна собственост.
Член 4
Прозрачност по отношение на физическата инфраструктура
1. Държавите членки гарантират, че за да поиска достъп до физическа инфраструктура в съответствие с член 3, параграф 2, всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, при поискване има право на достъп до следната минимална информация относно съществуващата физическа инфраструктура на който и да било мрежов оператор:
а)
местоположение и трасе;
б)
вид на инфраструктурата и текущото ѝ използване; и
в)
звено за контакт.
Държавите членки гарантират, че предприятието, което иска достъп, посочва района, в който планира разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
Държавите членки могат да допуснат ограничаване на достъпа до минималната информация само ако това е необходимо с оглед на сигурността на мрежите и тяхната цялост, националната сигурност, общественото здраве или безопасност, поверителността или опазването на оперативни и търговски тайни.
2. Държавите членки могат да изискват от всеки орган от обществения сектор, който поради своите задължения разполага в електронен формат с елементи от минималната информация, посочена в параграф 1, която е свързана с физическата инфраструктура на даден мрежов оператор, да предостави достъп до нея с електронни средства чрез единната информационна точка преди 1 януари 2017 г., като държавите членки изискват от такива органи от обществения сектор да предоставят достъп до нея при поискване на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, без да се засягат ограниченията по параграф 1. Всяко актуализиране на тази информация и всеки нов елемент от минималната информация, посочена в параграф 1, получени от органа от обществения сектор, се предоставят на единната информационна точка в рамките на два месеца от датата на тяхното получаване. Този срок може да бъде удължен най-много с един месец, когато това се изисква за гарантиране на надеждността на предоставената информация.
3. Минималната информация, предоставена на единна информационна точка съгласно параграф 2, трябва да бъде бързо достъпна чрез единната информационна точка в електронен формат и при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Държавите членки гарантират, че достъпът до минималната информация съгласно настоящия параграф започва да се предоставя чрез единната информационна точка не по-късно от 1 януари 2017 г.
4. Когато минималната информация, посочена в параграф 1, не е достъпна чрез единната информационна точка, държавите членки изискват от мрежовите оператори да предоставят достъп до такава информация при конкретно писмено искане от предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи. В това искане се посочва районът, в който се планира разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Достъпът до информация се предоставя в срок от два месеца от датата на получаване на писменото искане при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия, без да се засягат ограниченията по параграф 1.
5. При конкретно писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, държавите членки изискват от мрежовите оператори да удовлетворяват разумните искания за огледи на място на конкретни елементи на тяхната физическа инфраструктура. В това искане се посочват елементите на мрежата, до които се отнася разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Огледи на място на посочените елементи на мрежата се допускат при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия в рамките на един месец от датата на получаване на писменото искане, без да се засягат ограниченията по параграф 1.
6. Държавите членки гарантират, че при спор, възникнал във връзка с правата и задълженията, посочени в настоящия член, всяка страна има право да отнесе спора до национален орган за уреждане на спорове. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
7. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, предвидени в параграфи 1-5, в случай на съществуващи физически инфраструктури, които се считат за технически неподходящи за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи или в случай на критична национална инфраструктура. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
8. Държавите членки гарантират, че предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи и които са получили достъп до информация съгласно настоящия член, предприемат подходящи мерки за осигуряване на зачитането на поверителността и опазването на оперативните и търговските тайни.
Член 5
Координиране на строежи
1. Държавите членки осигуряват на всеки мрежов оператор правото да договаря споразумения за координиране на строежи с предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят електронни съобщителни мрежи, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
2. Държавите членки гарантират, че всеки мрежов оператор, който изпълнява пряко или непряко строежи, изцяло или частично финансирани с публични средства, изпълнява всяко разумно искане за координиране на строежите при прозрачни и недискриминационни условия, подадено от предприятията, които предоставят или имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Искането се удовлетворява, при условие че:
а)
това не води до допълнителни разходи, включително поради допълнително забавяне, за първоначално планираните строежи;
б)
това не възпрепятства контрола върху координирането на строителните работи; и
в)
искането за координиране е подадено във възможно най-кратък срок и във всеки случай най-малко един месец преди представяне на окончателния проект на компетентните органи за издаване на разрешение.
Държавите членки могат да предвидят правила за пропорционално разпределение на разходите, свързани с координирането на строежите.
3. Когато в рамките на един месец от датата на получаване на официалното искане за провеждане на преговори не бъде постигнато споразумение за координиране на строежи по параграф 2, държавите членки гарантират, че всяка от страните има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове.
4. Държавите членки гарантират, че националният орган за уреждане на спорове, посочен в параграф 3, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява решение за разрешаване на спора, започнат съгласно параграф 3, включително за определяне на справедливи и недискриминационни условия, ред и такси, когато това е целесъобразно.
Националният орган за уреждане на спорове разрешава спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца от датата на получаване на пълното искане, освен при изключителни обстоятелства, като това не се засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
5. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, посочени в настоящия член, за строежи с незначително значение, например по отношение на стойността, мащаба или продължителността, или в случай на критична национална инфраструктура.Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за предоставяне на освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
Член 6
Прозрачност относно планирани строежи
1. За целите на договарянето на споразумения за координиране на строежи по член 5 държавите членки изискват от всеки мрежов оператор - при подадено конкретно писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи - да дава достъп до следната минимална информация относно текущи или планирани строежи, свързани с неговата физическа инфраструктура, за които е било издадено разрешение, или за които е в ход процедура за издаване на разрешение, или във връзка с които се предвижда първоначално подаване на документи пред компетентните органи за издаване на разрешение в рамките на следващите шест месеца:
а)
място и вид на дейностите;
б)
засегнати елементи на мрежата;
в)
планирана дата на започване на дейностите и тяхната продължителност; и
г)
звено за контакт.
В искането на предприятието, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, се посочва районът, в който се планира разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. В рамките на две седмици след датата на получаване на писменото искане мрежовите оператори предоставят исканата информация при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Държавите членки могат да допуснат ограничаване на достъпа до минималната информация само ако това бъде счетено за необходимо с оглед на сигурността на мрежите и тяхната цялост, националната сигурност, общественото здраве или безопасност, поверителността или опазването на оперативни и търговски тайни.
2. Мрежовият оператор може да отхвърли искане по параграф 1, ако:
а)
е предоставил публичен достъп до исканата информация в електронен формат; или
б)
достъпът до тази информация е осигурен посредством единната информационна точка.
3. Държавите членки гарантират, че мрежовият оператор предоставя исканата минимална информация, посочена в параграф 1, чрез единната информационна точка.
4. Държавите членки гарантират, че при спор, възникнал във връзка с правата и задълженията, посочени в настоящия член, всяка страна има право да отнесе спора до национален орган за уреждане на спорове. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
5. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, посочени в настоящия член, за строежи с незначителна стойност или в случай на критична национална инфраструктура. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всички случаи на освобождаване.
Член 7
Процедура за издаване на разрешение
1. Държавите членки осигуряват чрез единната информационна точка достъп до цялата необходима информация, отнасяща се до приложимите условия и процедури за издаване на разрешения за строежи, необходими с оглед разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, включително информацията за освобождаванията, приложими към такива елементи, относно някои или всички разрешения, изисквани съгласно националното право.
2. Държавите членки могат да предвидят, че всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, има право да подава по електронен път, чрез единната информационна точка, заявления за издаване на разрешения за строежите, които са необходими с оглед разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
3. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че компетентните органи издават или отказват издаването на разрешения в срок от четири месеца от датата на получаване на пълно заявление за издаване на разрешение, без да се засягат други специални срокове или задължения, предвидени за правилното провеждане на процедурата, които са приложими към процедурата за издаване на разрешение в съответствие с националното право или правото на Съюза, или на производство по обжалване. Държавите членки могат да предвидят, че по изключение, в надлежно обосновани случаи този срок може да бъде удължен. Удължаването на срока трябва да е възможно най-краткото, което позволява издаване или отказ от издаване на разрешението. Всеки отказ трябва да е надлежно обоснован въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии.
4. Държавите членки могат да предвидят, че всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи и което е претърпяло вреди в резултат на неспазване на крайните срокове, приложими съгласно параграф 3, има право да получи обезщетение за претърпените вреди в съответствие с националното право.
Член 8
Физическа инфраструктура в сградата
1. Държавите членки гарантират, че всички новопостроени сгради в местоположението на крайния потребител, включително техните елементи в режим на съсобственост, за които са били подадени заявления за разрешения за строителство след 31 декември 2016 г., са оборудвани с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, включително до крайните точки на мрежата. Същото задължение се прилага и при дейности по основен ремонт, за които са били подадени заявления за разрешения за строителство след 31 декември 2016 г.
2. Държавите членки гарантират, че всички новопостроени многофамилни сгради, за които са били подадени заявления за издаване на разрешения за строителство след 31 декември 2016 г., са оборудвани с точка за достъп. Същото задължение се прилага и в случай на дейности по основен ремонт на многофамилни сгради, за които са били подадени заявления за издаване на разрешения за строителство след 31 декември 2016 г.
3. Сградите, оборудвани в съответствие с настоящия член, трябва да отговарят на условията за получаване на доброволната маркировка „подготвен за широколентов достъп“ в държавите членки, които са избрали да въведат такава маркировка.
4. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, предвидени в параграфи 1 и 2, за някои категории сгради, по-специално еднофамилни жилища, или за дейности по основен ремонт, когато изпълнението на тези задължения е непропорционално, например от гледна точка на разходите за отделните собственици или съсобственици или от гледна точка на вида сгради, като например конкретни категории паметници, исторически сгради, ваканционни жилища, военни сгради или други сгради, използвани за целите на националната сигурност. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
Член 9
Достъп до физическата инфраструктура в сградата
1. При спазване на параграф 3, първа алинея, държавите членки гарантират, че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право да разгърне своята мрежа за своя собствена сметка до точката за достъп.
2. При спазване на параграф 3, първа алинея, държавите членки гарантират,че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право на достъп до всякаква съществуваща физическа инфраструктура в сградата с оглед разполагането на високоскоростна електронна съобщителна мрежа, ако дублирането е техническо невъзможно или икономически неефективно.
3. Държавите членки гарантират, че всеки титуляр на право за ползване на точката за достъп и на физическата инфраструктура в сградата удовлетворява всички разумни искания за достъп, подадени от доставчици на обществени съобщителни мрежи, при справедливи и недискриминационни условия, включително цена, когато е приложимо.
Когато в рамките на два месеца от датата на получаване на официалното искане за достъп не бъде постигнато споразумение за достъпа, посочен в параграфи 1 или 2, държавите членки гарантират, че всяка страна има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове, за да бъде направена оценка на съответствието с изискванията, предвидени в посочените параграфи. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
4. Държавите членки могат да предоставят освобождаване от параграфи 1-3 за сградите, в които при обективни, прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия е осигурен достъп до съществуваща мрежа, която е с крайна точка в мястото на живеене на крайния потребител и е подходяща за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни услуги.
5. Когато сградата не е оборудвана с подготвена за високоскоростни мрежи инфраструктура, държавите членки гарантират, че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право да постави крайна точка на своята мрежа в помещение на абоната, при условие че абонатът е дал своето съгласие и че с това се свежда до минимум въздействието върху частната собственост на трети лица.
6. Настоящият член не засяга правото на собственост на собственика на точката за достъп или физическата инфраструктура в сградата, ако титулярът на правото за ползване на тази инфраструктура или точка за достъп не е нейният собственик, нито засяга правото на собственост на други трети лица, като например собствениците на земя и на сгради.
Държавите членки могат да установят правила за подходящо парично обезщетяване на лицата, претърпели вреди в резултат на упражняването на правата, предвидени в настоящия член.
Член 10
Компетентни органи
1. Държавите членки гарантират, че всяка една от задачите, възложени на националния орган за уреждане на спорове, се поема от един или повече компетентни органи.
2. Националният орган за уреждане на спорове, определен от държава членка в съответствие с параграф 1, е правно обособен и функционално независим от мрежовите оператори. Държавите членки могат да разрешат на националния орган за уреждане на спорове да налага такси за покриване на разходите за изпълнение на възложените му задачи.
3. Държавите членки изискват от всички страни да сътрудничат пълноценно с националния орган за уреждане на спорове.
4. Държавите членки определят един или повече компетентни органи на национално, регионално или местно равнище, които да изпълняват функциите на единната информационна точка по членове 4, 6 и 7. За покриването на разходите за изпълнение на тези функции държавите членки могат да разрешат налагането на такси за използването на единните информационни точки.
5. Най-късно до 1 юли 2016 г. държавите членки уведомяват Комисията за всеки компетентен орган, който в съответствие с настоящия член изпълнява дадена функция по настоящата директива, и за всички промени във връзка с този орган, преди определянето на органа или промяната в тази връзка да влезе в сила.
6. Всички решения, които се вземат от компетентните органи, посочени в настоящия член, подлежат на съдебно обжалване в съответствие с националното право.
Член 11
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, приложими за нарушения на националните мерки, приети в съответствие с настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат подходящи, ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 12
Преглед
До 1 юли 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно изпълнението на настоящата директива. Докладът съдържа обобщение на въздействието на мерките, предвидени в настоящата директива, и оценка на напредъка към постигането на определените в нея цели, включително дали и как настоящата директива може допълнително да допринесе за постигането на по-амбициозни цели по отношение на широколентовия достъп в сравнение с целите, определени в Програмата в областта на цифровите технологии.
Член 13
Транспониране
Държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 1 януари 2016 г. Те информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки, считано от 1 юли 2016 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
Член 14
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/61/EU
af 15. maj 2014
om foranstaltninger for at reducere omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den digitale økonomi ændrer det indre marked markant. Med sin innovation, hastighed og rækkevidde på tværs af grænserne har den potentiale til at løfte det indre marked op på et nyt niveau. Unionens vision er en digital økonomi, som sikrer holdbare økonomiske og sociale fordele baseret på moderne onlinetjenester og hurtige internetforbindelser. Digital infrastruktur af høj kvalitet danner grundlag for næsten alle sektorer i en moderne og innovativ økonomi og er af strategisk betydning for den sociale og territoriale samhørighed. Derfor bør alle borgere såvel som den private og den offentlige sektor have mulighed for at deltage i den digitale økonomi.
(2)
I erkendelse af den betydning, som må tillægges etableringen af hurtige bredbåndsnet, har medlemsstaterne tilsluttet sig de ambitiøse mål på bredbåndsområdet, som er fastlagt i meddelelsen fra Kommissionen med titlen »Den digitale dagsorden for Europa - Digital teknologi som drivkraft for vækst« (»den digitale dagsorden«), nemlig at give alle europæere grundlæggende bredbåndsadgang senest i 2013 og sikre, at alle europæere senest i 2020 har adgang til langt højere internethastigheder på over 30 Mbps, samt at 50 % eller mere af Unionens husstande har et internetabonnement med en hastighed på over 100 Mbps.
(3)
I betragtning af den hurtige udvikling af teknologier, den eksponentielle vækst inden for bredbåndstrafik og den stigende efterspørgsel efter e-tjenester, bør de mål, der er fastsat i den digitale dagsorden, anses for et absolut minimum, og Unionen bør sigte efter mere ambitiøse bredbåndsmål for at opnå større vækst, konkurrenceevne og produktivitet. I forbindelse med revisionen af dette direktiv bør Kommissionen vurdere, om og hvordan dette direktiv kan bidrage yderligere til det mål.
(4)
I den digitale dagsorden blev der endvidere påpeget et behov for politikker, som kan nedbringe omkostningerne ved at bredbåndsetableringen i hele EU-området, bl.a. i kraft af en hensigtsmæssig planlægning og koordinering samt en reduktion af den administrative byrde. I den henseende bør medlemsstaterne foretage væsentlige startinvesteringer for at muliggøre deling af fysisk infrastruktur. Under henvisning til målene i den digitale dagsorden, og idet de samtidig anerkender den væsentlige reduktion i de finansielle midler, som er afsat til bredbånd under Connecting Europe-faciliteten, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (4), bør medlemsstaterne, med henblik på at nå målene i dette direktiv, kunne benytte EU-midler, der er tilgængelige i overensstemmelse med gældende EU-bestemmelser.
(5)
En nedbringelse af omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation vil også bidrage til at gennemføre digitaliseringen af den offentlige sektor, hvilket vil give mulighed for en digital løftestangseffekt for alle økonomiens sektorer ud over en nedbringelse af udgifter til offentlige administrationer og mere effektive tjenesteydelser til borgerne.
(6)
I betragtning af behovet for en indsats på EU-plan for at forbedre bredbåndsdækningen, bl.a. ved at mindske omkostningerne ved infrastruktur til højhastighedsbredbånd, som det kom til udtryk i Det Europæiske Råds konklusioner af 13. -14. december 2012, understreges det i Kommissionens meddelelse med titlen »Akten for det indre marked II«, at der er behov for en yderligere indsats for hurtigt at nå de mål, som er fastlagt i den digitale dagsorden, bl.a. ved at imødekomme udfordringer i forbindelse med investering i højhastighedsnet.
(7)
Etableringen af faste og trådløse højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i hele Unionen kræver betydelige investeringer, hvoraf en væsentlig andel udgøres af omkostningerne i forbindelse med anlægsarbejdet. Begrænsning af nogle af de omkostningskrævende anlægsarbejder vil gøre bredbåndsetableringen mere effektiv.
(8)
En stor del af disse omkostninger opstår på grund af manglende effektivitet i etableringsprocessen; dette gælder udnyttelsen af eksisterende passiv infrastruktur (f.eks. kabelkanaler, ledningskanaler, mandehuller, gadeskabe, pæle, master, antenneanlæg, tårne og andre støttekonstruktioner), flaskehalse i koordineringen af anlægsarbejder, tyngende administrative procedurer for udstedelse af tilladelser og flaskehalse i forbindelse med etablering af net i bygninger, der fører til store finansielle hindringer, navnlig i landområder.
(9)
Foranstaltninger, der tager sigte på at udnytte eksisterende infrastruktur mere effektivt og reducere omkostninger og hindringer i forbindelse med nye anlægsarbejder, forventes at yde et betydeligt bidrag til at sikre en hurtig og omfattende etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, samtidig med at der opretholdes en effektiv konkurrence, uden at det har en ugunstig virkning på den eksisterende offentlige infrastrukturs sikkerhed, og på at den fungerer tilfredsstillende.
(10)
Nogle medlemsstater har vedtaget foranstaltninger for at nedbringe omkostningerne ved at etablere bredbåndsnet. Disse foranstaltninger benyttes stadig kun spredt og i begrænset omfang. En indførelse af disse foranstaltninger i stor målestok på EU-plan kan bidrage væsentligt til at etablere et digitalt indre marked. Desuden betyder forskellene mellem de forskriftsmæssige krav til tider, at der ikke kan samarbejdes på tværs af forsyningsvirksomheder, og at nye netoperatørers adgang til markedet og udnyttelsen af nye forretningsmuligheder hindres, hvilket bremser udviklingen af et indre marked for udnyttelse og etablering af den fysiske infrastruktur til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Endelig forekommer medlemsstaternes initiativer ikke altid at være helhedsorienterede, i betragtning af at det er afgørende at tage højde for hele etableringsprocessen, også på tværs af sektorer, for at opnå sammenhængende og slagkraftige resultater.
(11)
Dette direktiv tager sigte på at fastsætte en række minimumsrettigheder og -forpligtelser, der gælder på EU-plan, for at fremme etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation og koordineringen på tværs af sektorer. Der sikres et minimum af lige konkurrencevilkår, men i overensstemmelse med nærhedsprincippet bør dette ikke berøre eksisterende bedste praksis og foranstaltninger, der er vedtaget på nationalt og lokalt plan, og heller ikke indebære mere detaljerede bestemmelser og betingelser eller yderligere foranstaltninger, der supplerer disse rettigheder og forpligtelser.
(12)
I lyset af lex specialis-princippet gælder det, at når mere specifikke lovgivningsforanstaltninger i overensstemmelse med EU-retten finder anvendelse, bør disse have forrang frem for de minimumsrettigheder og -forpligtelser, der fastsættes i henhold til dette direktiv. Dette direktiv bør derfor ikke berøre Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (5), samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF (6), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (8) og Kommissionens direktiv 2002/77/EF (9), herunder nationale foranstaltninger, der vedtages i henhold til dette regelsæt, såsom symmetriske eller asymmetriske specifikke lovgivningsforanstaltninger.
(13)
For operatører af elektroniske kommunikationsnet, og navnlig nytilkomne, kan det være langt mere effektivt at genbruge eksisterende fysisk infrastruktur, herunder andre forsyningsselskabers, til at etablere elektroniske kommunikationsnet, og dette gælder navnlig i områder, hvor der ikke findes et egnet elektronisk kommunikationsnet, eller hvor det ikke er økonomisk overkommeligt at opbygge ny fysisk infrastruktur. Desuden kan synergivirkninger på tværs af sektorer i væsentligt omfang mindske behovet for anlægsarbejder som følge af etableringen af elektroniske kommunikationsnet og dermed også mindske de tilknyttede sociale og miljømæssige omkostninger, f.eks. forurening, gener og trafikal overbelastning. Dette direktiv bør derfor finde anvendelse ikke alene på udbydere af offentlige kommunikationsnet, men også på enhver ejer eller indehaver af brugsretten, i sidstnævnte tilfælde uden at det berører nogen tredjeparts ejendomsret, til vidtstrakt og allestedsnærværende fysisk infrastruktur, der kan huse elementer af elektroniske kommunikationsnet, f.eks. fysiske net til el-, gas- og vandforsyning, kloakerings- og dræningssystemer, opvarmning og transport.
(14)
Med henblik på at forbedre etableringen af elektroniske højhastighedskommunikationsnet på det indre marked bør dette direktiv fastsætte retten for udbydere af offentlige kommunikationsnet til at få adgang til fysisk infrastruktur, uanset placering, på retfærdige og rimelige vilkår, der er i overensstemmelse med den normale udøvelse af ejendomsretten. Forpligtelsen til at give adgang til fysisk infrastruktur bør ikke berøre rettighederne for ejeren af den grund eller den bygning, hvor infrastrukturen er placeret.
(15)
Da et nets fysiske faciliteter ikke adskiller sig væsentligt fra andre, kan det ofte huse en bred vifte af elementer af elektroniske kommunikationsnet samtidig, herunder elementer der kan levere bredbåndstilslutninger med en hastighed på mindst 30 Mbps i overensstemmelse med princippet om teknologineutralitet, uden at dette påvirker hovedserviceydelsen og med minimale tilpasningsomkostninger. Derfor kan en fysisk infrastruktur, der alene skal huse andre elementer i et net uden i sig selv at blive et aktivt element i nettet, som det er tilfældet med sort fiber, i princippet anvendes til elektroniske kommunikationskabler, elektronisk kommunikationsudstyr eller ethvert andet element af elektroniske kommunikationsnet uafhængigt af dens faktiske anvendelse eller ejerskab, hvis ejeren af infrastrukturen ikke har sikkerhedsmæssige bekymringer, og dennes fremtidige forretningsinteresser ikke lider skade. Fysisk infrastruktur, der bruges til offentlige kommunikationsnet, kan i princippet også bruges til at huse elementer af andre net, og derfor kan medlemsstaterne vælge at anvende reciprocitetsprincippet i relevante tilfælde og tillade, at operatører af offentlige kommunikationsnet giver adgang til deres net med henblik på etablering af andre net. Uden at dette berører den specifikke almene interesse, der knytter sig til varetagelsen af hovedserviceydelsen, bør synergivirkninger på tværs af netoperatører fremmes for samtidig at bidrage til at opfylde den digitale dagsordens mål.
(16)
Dette direktiv bør ikke berøre eventuelle specifikke beskyttelsesklausuler, der er nødvendige for at garantere sikkerheden og folkesundheden, netsikkerheden og -integriteten, navnlig for kritisk infrastruktur, og sikre, at netoperatørens hovedserviceydelse ikke påvirkes, navnlig for så vidt angår net, der bruges til levering af drikkevand, men på den anden side kan generelle regler i national lovgivning, som forbyder netoperatører at forhandle om adgang til fysisk infrastruktur for udbydere af elektroniske kommunikationsnet, hindre oprettelsen af et marked for adgang til fysisk infrastruktur. Sådanne generelle regler bør derfor ophæves. Samtidig bør foranstaltningerne i dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at gøre det mere attraktivt for forsyningsvirksomheder at give adgang til infrastruktur, idet de fritager indtægter fra den pågældende tjeneste fra grundlaget for beregning af slutbrugernes takster for forsyningsvirksomhedernes hovedaktivitet eller -aktiviteter i overensstemmelse med gældende EU-lovgivning.
(17)
En netoperatør bør kunne nægte at give adgang til specifik fysisk infrastruktur af objektive grunde. Navnlig kan en fysisk infrastruktur være teknisk uegnet på grund af specifikke omstændigheder vedrørende de infrastrukturer, som der er anmodet om adgang til, såsom pladsmangel på det pågældende tidspunkt, eller på grund af fremtidige pladsbehov, som er tilstrækkeligt påvist, f.eks. ved offentligt tilgængelige investeringsplaner. Ligeledes kan fælles anvendelse af infrastruktur under særlige omstændigheder gå ud over sikkerheden eller folkesundheden, netintegriteten og -sikkerheden, herunder for kritisk infrastruktur, eller udgøre en risiko for leveringen af de ydelser, som den samme infrastruktur primært skal varetage. Hvis netoperatøren allerede leverer adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet på en måde, som opfylder den adgangssøgendes behov, kan det få negative økonomiske følger for netoperatørens forretningsmodel og investeringsincitament at give adgang til den underliggende fysiske infrastruktur og samtidig afstedkomme en ineffektiv duplikering af netelementer. Samtidig gælder det, at hvis der er indført forpligtelser angående adgang til fysisk infrastruktur efter Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, såsom forpligtelser for virksomheder med en stærk markedsposition, er dette område allerede omfattet af specifikke forpligtelser, som ikke bør berøres af dette direktiv.
(18)
Hvis virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, anmoder om adgang i et bestemt område, bør netoperatører udarbejde et tilbud om fælles anvendelse af deres faciliteter på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder betaling, medmindre adgang afslås af objektive grunde. Alt efter omstændighederne kan flere forhold påvirke betingelserne for denne adgang, f.eks. eventuelle yderligere vedligeholdelses- og tilpasningsomkostninger; eventuelle forebyggende beskyttelsesforanstaltninger, der skal træffes for at begrænse skadevirkninger for netsikkerheden og nettenes integritet; eventuelle særlige erstatningsansvarsordninger i tilfælde af skader; brug af et offentligt tilskud til anlæg af infrastrukturen, herunder særlige vilkår og betingelser, der er knyttet til tilskuddet eller fastsat i henhold til national ret i overensstemmelse med EU-retten; evnen til at levere eller udbyde infrastrukturkapacitet til at opfylde offentlige serviceforpligtelser, eventuelle begrænsninger, der følger af nationale bestemmelser med sigte på at beskytte miljøet, folkesundheden, den offentlige sikkerhed eller for at tilgodese mål fastsat som led i fysisk planlægning.
(19)
Er der uenighed under de forretningsmæssige forhandlinger om tekniske og forretningsmæssige betingelser, bør hver part kunne forelægge sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan, som kan pålægge parterne en løsning for at undgå, at aftaler afvises på et uberettiget grundlag, eller at der pålægges urimelige betingelser. Ved fastsættelse af betalingen for adgang bør tvistbilæggelsesorganet sikre, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger i forbindelse med adgangen til sin fysiske infrastruktur, idet der tages hensyn til specifikke nationale betingelser og takststrukturer, der har til formål at skabe rimelig mulighed for omkostningsdækning under hensyntagen til nationale tilsynsmyndigheders tidligere korrigerende foranstaltninger. Når tvistbilæggelsesorganet gør dette, bør det endvidere tage hensyn til, hvordan den adgang, der søges om, vil påvirke adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, som den adgangsudbyder, hos hvem der søges om adgang, har foretaget, navnlig foretagne investeringer i den fysiske infrastruktur, som der søges om adgang til. I det særlige tilfælde, hvor udbydere af offentlige kommunikationsnet får adgang til fysisk infrastruktur, kan investeringerne i sådan infrastruktur bidrage direkte til at opfylde målene i den digitale dagsorden, og snylteri kan påvirke konkurrencen i efterfølgende led. Derfor bør enhver forpligtelse til at give adgang tage fuldt hensyn til sådanne investeringers rentabilitet ud fra deres risikoprofil, en tidsplan for investeringsafkastet, adgangens eventuelle påvirkning af konkurrencen i efterfølgende led og som følge heraf af priser og investeringsafkast, eventuelle afskrivninger på netaktiverne på det tidspunkt, hvor der anmodes om adgang, eventuelle forretningsmodeller, der danner grundlag for investeringen, navnlig i den fysiske infrastruktur, som anvendes til at udbyde elektronisk højhastighedskommunikation, og eventuelle muligheder for fælles etablering, der tidligere er blevet tilbudt den adgangssøgende.
(20)
For at planlægge etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation effektivt og sikre den mest effektive udnyttelse af eksisterende infrastruktur, der egner sig til etablering af elektroniske kommunikationsnet, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kunne få adgang til et minimum af oplysninger om den fysiske infrastruktur, der findes inden for etableringsområdet. Disse mindsteoplysninger bør gøre det muligt at vurdere den eksisterende infrastrukturs udnyttelsespotentiale i et specifikt område og begrænse skaderne på eksisterende fysisk infrastruktur. I betragtning af antallet af berørte interessenter og for at lette adgangen til disse oplysninger - også på tværs af sektorer og landegrænser - bør oplysningerne gøres tilgængelige via en central dokumentationstjeneste. Denne centrale dokumentationstjeneste bør give adgang til det minimum af oplysninger, som allerede står til rådighed i elektronisk format, med forbehold for begrænsninger af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, navnlig for kritisk infrastruktur, eller til beskyttelse af legitime drifts- og forretningshemmeligheder.
(21)
Dette direktiv bør ikke pålæggemedlemsstaterne nye kortlægningsforpligtelser, men fastsætte, at der stilles et minimum af oplysninger, som offentlige organer allerede har indsamlet, og som foreligger i elektronisk format i medfør af nationale initiativer og EU-retten, såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF (10), til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste, f.eks. ved hjælp af et hyperlink. Det vil give udbydere af offentlige kommunikationsnet koordineret adgang til oplysninger om fysisk infrastruktur, samtidig med at sådanne oplysningers sikkerhed og integritet, navnlig for så vidt angår national kritisk infrastruktur, beskyttes. Den omstændighed, at sådanne oplysninger stilles til rådighed, bør ikke indskrænke gyldigheden af de krav om gennemsigtighed, der i forvejen gælder for videreanvendelse af den offentlige sektors informationer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/98/EF (11). Hvis de oplysninger, som den offentlige sektors råder over, ikke sikrer tilstrækkelig viden om den eksisterende fysiske infrastruktur i et bestemt område eller af en bestemt type, bør netoperatørerne efter anmodning stille oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet.
(22)
Hvis dette minimum af oplysninger ikke står til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste, bør virksomheder, der udbydere eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet alligevel sikres mulighed for direkte at kunne anmode om sådanne specifikke oplysninger fra en hvilken som helst netoperatør i det pågældende område. Hvis anmodningen er rimelig, og navnlig hvis det er påkrævet af hensyn til muligheden for at udnytte eksisterende fysisk infrastruktur i fællesskab eller koordinere anlægsarbejder, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet desuden få mulighed for at foretage anlægsopmålinger og anmode om oplysninger om planlagte anlægsarbejder på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende betingelser, og uden at dette berører de beskyttelsesforanstaltninger, der er vedtaget af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet eller til beskyttelse af fortroligheden samt drifts- og forretningshemmeligheder. Der bør tilskyndes til, at netoperatørerne selv eller via centrale dokumentationstjenester skaber en høj grad af gennemsigtighed med hensyn til gennemførelsen af planlagte anlægsarbejder, især i områder, hvor nytteværdien er størst, ved at henlede godkendte operatørers opmærksomhed på sådanne oplysninger, når det er muligt.
(23)
Hvis der opstår tvister om adgang til oplysninger om den fysiske infrastruktur med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør tvistbilæggelsesorganet kunne løse tvisten med en bindende afgørelse. Under alle omstændigheder bør afgørelser fra dette organ ikke berøre parternes mulighed for at indbringe sagen for en domstol.
(24)
Koordineringen af anlægsarbejder i relation til fysisk infrastruktur kan give betydelige besparelser og minimere generne for det område, der berøres af etableringen af nye elektroniske kommunikationsnet. Derfor bør man forbyde forskriftsmæssige begrænsninger, der som hovedregel forhindrer forhandlinger mellem netoperatører om at koordinere sådanne anlægsarbejder med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Hvis anlægsarbejderne ikke finansieres af offentlige midler, bør dette direktiv ikke berøre interessenternes ret til at indgå samarbejdsaftaler om anlægsarbejder i henhold til deres egne investerings- og forretningsplaner og deres foretrukne tidsplan.
(25)
Anlægsarbejder, der helt eller delvis finansieres med offentlige midler, bør sigte mod at maksimere det samlede resultats nyttevirkninger ved at udnytte de pågældende anlægsarbejders positive eksterne virkninger på tværs af sektorer og sikre lige muligheder for fælles udnyttelse af den eksisterende og planlagte fysiske infrastruktur med sigte på at etablere elektroniske kommunikationsnet. Selv om hovedmålet med de offentligt finansierede anlægsarbejder ikke bør påvirkes uhensigtsmæssigt, bør rettidige og rimelige anmodninger om at koordinere etableringen af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation - idet eventuelle meromkostninger, herunder dem, der skyldes forsinkelser, dækkes, og de oprindelige planer ændres mindst muligt - opfyldes af den netoperatør, som direkte eller indirekte, f.eks. gennem en underkontrahent, udfører anlægsarbejderne, på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige betingelser. Uden at dette berører gældende statsstøtteregler bør medlemsstaterne kunne fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med den koordinerede etablering. Der bør findes særlige forligsprocedurer, hvormed der kan sikres en hurtig løsning på tvister vedrørende forhandlinger om de pågældende koordineringsaftaler på forholdsmæssige, retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår. Sådanne bestemmelser bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at reservere kapacitet til elektroniske kommunikationsnet, selv om der ikke foreligger specifikke anmodninger, med henblik på at opfylde fremtidig efterspørgsel efter fysisk infrastruktur og skabe størst mulig nytte af anlægsarbejder eller træffe foranstaltninger, der indebærer tilsvarende rettigheder til at koordinere anlægsarbejder for operatører af andre typer net såsom gas eller elektricitet.
(26)
Det kan være nødvendigt at gøre etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer betinget af forskellige tilladelser, herunder bygge- og byplantilladelser, miljøgodkendelser og andre tilladelser, for at beskytte almene interesser i de enkelte medlemsstater og i Unionen. Antallet af tilladelser, som er påkrævet for at etablere forskellige typer af elektroniske kommunikationsnet, og de lokale forhold, hvor etableringen skal finde sted, kan gøre det nødvendigt at anvende en række forskellige procedurer og betingelser. Selv om den enkelte kompetente myndighed bevarer retten til at blive inddraget og fastholder sin beslutningskompetence i overensstemmelse med nærhedsprincippet, bør alle relevante oplysninger om procedurerne og de almindelige betingelser for anlægsarbejde være til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste. Dette kan mindske kompleksiteten og øge effektiviteten og gennemsigtigheden - navnlig for nytilkomne eller små operatører, som ikke beskæftiger sig med dette område. Desuden bør medlemsstaterne kunne garantere retten for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, til at indgive deres anmodning om tilladelse via et centralt kontaktpunkt.
(27)
For at sikre, at procedurerne for udstedelse af tilladelser ikke fungerer som hindringer for investeringer, og at de ikke påvirker det indre marked negativt, bør medlemsstaterne sikre, at der under alle omstændigheder senest inden for fire måneder træffes afgørelse om, hvorvidt anmodninger om tilladelse til etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer skal efterkommes, uden at dette berører andre specifikke frister eller forpligtelser, der er fastsat med henblik på en korrekt gennemførelse af tilladelsesproceduren i henhold til national ret eller EU-retten. En sådan afgørelse kan være stiltiende eller udtrykkelig alt efter de gældende retlige bestemmelser. Medlemsstaterne bør, hvor det er relevant, sikre, at udbydere, der lider skade som følge af en kompetent myndigheds forsinkede udstedelse af tilladelser i forhold til de gældende frister, har ret til erstatning.
(28)
For at sikre, at sådanne procedurer for udstedelse af tilladelser afsluttes inden for en rimelig frist, kan medlemsstaterne overveje indføre en række foranstaltninger til sikring heraf, f.eks. stiltiende godkendelse, eller træffe foranstaltninger til at forenkle procedurerne for udstedelse af tilladelser, bl.a. ved at reducere det antal af tilladelser, der er nødvendige for at etablere elektroniske kommunikationsnet, eller ved at undtage visse kategorier af mindre eller standardiserede anlægsarbejder fra tilladelsesproceduren. Myndighederne bør på nationalt, regionalt eller lokalt niveau begrunde enhver afvisning af at udstede sådanne tilladelser, som henhører under deres kompetence, ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier og betingelser. Dette bør ikke berøre eventuelle foranstaltninger, som medlemsstaterne vedtager med sigte på at undtage visse elementer af elektroniske kommunikationsnet fra tilladelsesproceduren, uanset om de er passive eller aktive.
(29)
Opfyldelsen af målene i den digitale dagsorden forudsætter, at infrastrukturen føres frem til et punkt tæt på slutbrugernes område, samtidig med at proportionalitetsprincippet overholdes for så vidt angår eventuelle begrænsninger i ejendomsretten af hensyn til den almene interesse. Etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation frem til slutbrugeren bør lettes, uden at det går ud over teknologineutraliteten, og dette gælder navnlig for højhastighedsforberedt fysisk infrastruktur i bygninger. Da små kabelkanaler kun medfører begrænsede meromkostninger under opførelsen af en bygning, medens eftermontering af højhastighedsinfrastruktur i bygninger kan udgøre en betydelig del af omkostningerne ved etablering af et højhastighedsnet, bør alle nyopførte eller hovedrenoverede bygninger udstyres med fysisk infrastruktur, som gør det muligt at tilslutte slutbrugere til højhastighedsnet. Af hensyn til etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation bør nye og hovedrenoverede flerfamiliehuse være udstyret med et adgangspunkt, hvor udbyderen kan få adgang til den bygningsinterne infrastruktur. Endvidere bør bygherrerne sørge for, at der er tomme kabelkanaler fra hver bolig til adgangspunktet i eller uden for flerfamiliehuset. Der kan være tilfælde, såsom nye enkeltboliger eller kategorier af hovedrenoveringsarbejder i isolerede områder, hvor udsigten til højhastighedsforbindelser af objektive grunde må betragtes som værende for ringe til at retfærdiggøre, at bygninger udstyres medhøjhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur eller et adgangspunkt, eller hvor det vil være uforholdsmæssigt at udstyre en bygning hermed af andre økonomiske eller miljømæssige grunde eller af hensyn til bevarelse af den bymæssige kulturarv, såsom for specifikke kategorier af monumenter.
(30)
For at bistå mulige købere og lejere med at identificere bygninger, der er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, og som derfor har et væsentligt omkostningsbesparende potentiale, og for at fremme, at bygninger forberedes til højhastighed, bør medlemsstaterne på frivillig basis kunne udarbejde et mærke, der angiver, at bygninger er bredbåndsforberedt, for bygninger, der er udstyret med sådan infrastruktur og et adgangspunkt i overensstemmelse med dette direktiv.
(31)
Når udbydere af offentlige kommunikationsnet etablerer højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i et bestemt område, er stordriftsfordelene betydelige, hvis de kan tilslutte deres net til bygningens adgangspunkt, uanset om en abonnent udtrykkeligt har tilkendegivet interesse for tjenesten på det pågældende tidspunkt, dog således at privat ejendom påvirkes mindst muligt ved at eksisterende fysisk infrastruktur udnyttes, og det berørte område retableres. Når nettet tilsluttes ved adgangspunktet, er det langt billigere at forbinde en ny kunde, navnlig hvis der kan opnås adgang til et højhastighedsforberedt vertikalt segment i bygningen, i fald et sådant allerede findes. Dette mål er også opfyldt, hvis bygningen i sig selv allerede er udstyret med et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, som enhver udbyder af et offentligt kommunikationsnet med en aktiv abonnent i bygningen gives adgang til dette bygningsinterne net på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser. Dette kan navnlig være tilfældet i medlemsstater, som har truffet foranstaltninger på grundlag af artikel 12 i direktiv 2002/21/EF.
(32)
Nye bygninger bør være udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern infrastruktur og for så vidt angår flerfamiliehuse et adgangspunkt. Medlemsstaterne bør gives fleksibilitet til at nå dette mål. I den henseende søger dette direktiv ikke at harmonisere reglerne om relaterede omkostninger, herunder til dækning af omkostninger til at udstyre bygninger med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur og et adgangspunkt.
(33)
I lyset af de samfundsmæssige fordele ved integration i informationssamfundet og i betragtning af, hvad det koster at etablere højhastighedsnettene til elektronisk kommunikation i tilfælde, hvor der hverken er passiv eller aktiv højhastighedsforberedt infrastruktur hos slutbrugerne eller alternative måder, hvorpå en abonnent kan tilsluttes højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør enhver udbyder af offentlige kommunikationsnet for egen regning have ret til at tilslutte sit net til private lokaler, under forudsætning af at privat ejendom påvirkes mindst muligt, for eksempel ved, hvis det er muligt, at genbruge den eksisterende fysiske infrastruktur, der er disponibel i bygningen, eller sikre fuld retablering af de berørte områder.
(34)
I tråd med nærhedsprincippet bør dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at tildele de fastsatte tilsynsopgaver til de myndigheder, som er bedst egnet til at varetage dem, i overensstemmelse med medlemsstaternes forfatningsmæssige fordeling af kompetencer og beføjelser og med de krav, der er fastlagt i dette direktiv.
(35)
Det udpegede nationale tvistbilæggelsesorgan bør det sikre upartiskhed og uafhængighed i forhold til de berørte parter og have de passende kompetencer og ressourcer.
(36)
Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner, der er hensigtsmæssige, effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, i tilfælde af manglende overholdelse af de nationale foranstaltninger, som er vedtaget i henhold til dette direktiv.
(37)
Af hensyn til effektiviteten i de centrale dokumentationstjenester, der er fastsat i dette direktiv, bør medlemsstaterne sikre, at der er passende ressourcer, og at relevante oplysninger om et bestemt område stilles til rådighed i centrale dokumentationstjenester på et optimalt aggregationsniveau, hvor værdifulde effektivitetsgevinster kan sikres i lyset af de tildelte opgaver, herunder i det lokale matrikelregister. Medlemsstaterne kan i den forbindelse overveje mulige synergivirkninger og stordriftsfordele med kvikskrankerne som omhandlet i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF (12) med henblik på at bygge på eksisterende strukturer og skabe størst mulige fordele for slutbrugerne.
(38)
Målene for dette direktiv, nemlig at lette etableringen af fysisk infrastruktur, der egner sig til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation på EU-plan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(39)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatlivets fred og beskyttelse af forretningshemmeligheder, friheden til at drive virksomhed, ejendomsretten og adgangen til effektive retsmidler. Dette direktiv bør anvendes af medlemsstaterne i overensstemmelse med disse rettigheder og principper -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Dette direktiv har til formål at lette og skabe incitamenter for etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation ved at fremme den fælles udnyttelse af eksisterende fysisk infrastruktur og muliggøre en mere effektiv etablering af ny fysisk infrastruktur, således at det bliver billigere at etablere sådanne net.
2. Dette direktiv fastsætter minimumskrav i forbindelse med anlægsarbejder og fysisk infrastruktur med henblik på at tilnærme visse aspekter af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på de pågældende områder.
3. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med EU-retten opretholde eller indføre foranstaltninger, der går videre end de minimumskrav, som er fastsat i dette direktiv, med henblik på bedre at nå det i stk. 1 omhandlede mål.
4. Hvis en bestemmelse i dette direktiv er i modstrid med en bestemmelse i direktiv 2002/21/EF, direktiv 2002/19/EF, direktiv 2002/20/EF, direktiv 2002/22/EF eller direktiv 2002/77/EF, har de relevante bestemmelser i disse direktiver forrang.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af dette direktiv gælder definitionerne i direktiv 2002/21/EF.
Endvidere forstås ved:
1) »netoperatør«: en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, samt en virksomhed, der stiller fysisk infrastruktur til rådighed, der er beregnet til at levere:
a)
en tjeneste i forbindelse med produktion, transport eller distribution af
i)
gas
ii)
elektricitet, herunder offentlig belysning
iii)
opvarmning
iv)
vand, herunder deponering eller rensning af spildevand, og dræningssystemer
b)
transporttjenester, herunder jernbaner, veje, havne og lufthavne
2) »fysisk infrastruktur«: et element i et net, som skal huse andre elementer i et net uden selv at blive et aktivt element i nettet, f.eks. rør, master, kabelkanaler, inspektionsbrønde, mandehuller, gadeskabe, bygninger eller adgangsveje til bygninger, antenneanlæg, tårne og pæle; kabler, herunder sort fiber, samt elementer i net, der bruges til levering af drikkevand som defineret i artikel 2, nr. 1), i Rådets direktiv 98/83/EF (13) er ikke fysisk infrastruktur som omhandlet i dette direktiv
3) »højhastighedsnet til elektronisk kommunikation«: et elektronisk kommunikationsnet, som kan levere bredbåndstilslutning med en hastighed på mindst 30 Mbps
4) »anlægsarbejde«: ethvert resultat af bygge- og anlægsarbejder, der som helhed er i stand til at varetage en økonomisk eller teknisk funktion, og som omfatter et eller flere elementer af en fysisk infrastruktur
5) »offentligt organ«: en statslig, regional eller lokal myndighed, et offentligretligt organ eller en sammenslutning af en eller flere sådanne myndigheder eller et eller flere sådanne offentligretlige organer
6) »offentligretlige organer«: organer med alle følgende karakteristika:
a)
de er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter
b)
de har status som juridisk person, og
c)
de finansieres helt eller for størstedelens vedkommende af staten eller af regionale eller lokale myndigheder eller af andre offentligretlige organer, eller er underlagt ledelsesmæssig kontrol fra disse myndigheder eller organer, eller de har et administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan, hvor mere end halvdelen af medlemmerne udpeges af staten, regionale eller lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer
7) »bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur eller installationer på slutbrugerens område, herunder samejede elementer, beregnet til at huse kablede og/eller trådløse adgangsnet, hvor sådanne adgangsnet kan levere elektroniske kommunikationstjenester og forbinde bygningens adgangspunkt med nettermineringspunktet
8) »højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur i bygninger, som er beregnet til at huse elementer eller muliggøre levering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
9) »større renoveringsarbejde«: bygge- og anlægsarbejder på slutbrugerens område, der omfatter bygningsmæssige ændringer af hele den bygningsinterne fysiske infrastruktur eller en væsentlig del heraf, og som kræver byggetilladelse
10) »tilladelse«: en eksplicit eller implicit afgørelse truffet af en kompetent myndighed efter en procedure, der pålægger en virksomhed, der ønsker at udføre et bygge- eller anlægsarbejde, at træffe foranstaltninger for at kunne gøre det lovligt
11) »adgangspunkt«: et fysisk punkt i eller uden for bygningen, som virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har adgang til, og som den højhastighedsforberedte bygningsinterne fysiske infrastruktur kan tilsluttes.
Artikel 3
Adgang til eksisterende fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at tilbyde virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Ligeledes kan medlemsstaterne give operatører af offentlige kommunikationsnet ret til at tilbyde adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af andre net end elektroniske kommunikationsnet.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har pligt til at imødekomme enhver rimelig anmodning om adgang til deres fysiske infrastruktur på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder pris, med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation efter skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne skriftlige anmodning skal angive elementerne i det projekt, for hvilket der anmodes om adgang, herunder en specifik tidsramme.
3. Medlemsstaterne kræver, at ethvert afslag på adgang begrundes ud fra objektive, gennemsigtige og forholdsmæssige kriterier som f.eks.:
a)
den tekniske egnethed af den fysiske infrastruktur, som der er søgt om adgang til, til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, der er omhandlet i stk. 2
b)
disponibel plads til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektroniske kommunikationsnet, der er omhandlet i stk. 2, herunder netoperatørens fremtidige pladsbehov, der er påvist tilstrækkeligt
c)
sikkerheds- og folkesundhedsmæssige betænkeligheder
d)
alle nets integritet og sikkerhed, navnlig i forbindelse med kritisk national infrastruktur
e)
risikoen for, at den planlagte elektroniske kommunikationstjeneste i væsentlig grad påvirker ydelsen af andre tjenester over den samme fysiske infrastruktur
f)
netoperatørens rådighed over andre rentable midler til at få adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet, som er egnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, forudsat at en sådan adgang tilbydes på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser.
Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren angiver begrundelsen for afslaget inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om adgang.
4. Hvis der nægtes adgang, eller hvis der senest to måneder efter datoen for modtagelsen af anmodningen om adgang ikke er indgået en aftale om specifikke vilkår og betingelser, bl.a. pris, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
5. Medlemsstaterne sikrer, at det nationale tvistbilæggelsesorgan, der er omhandlet i stk. 4, under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en bindende afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 4, og herunder fastsætter retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan bilægger tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker muligheden for, at hver af parterne indbringer sagen for en domstol.
Hvis tvisten omhandler adgang til infrastruktur hos en udbyder af elektroniske kommunikationsnet, og det nationale tvistbilæggelsesorgan er den nationale tilsynsmyndighed, tager det, hvor det er relevant, hensyn til målene i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF. Når tvistbilæggelsesorganet fastsætter en pris, sikres det, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger, og der tages højde for, hvordan den ønskede adgang påvirker adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, der er foretaget af den netoperatør, som anmodningen om adgang er stilet til, navnlig for de fysiske infrastrukturer, der bruges til at udbyde elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af den fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor netoperatøren ikke er ejeren, eller ejendomsretten for enhver anden tredjepart såsom grundejere og ejere af privat ejendom.
Artikel 4
Gennemsigtighed angående fysisk infrastruktur
1. Med henblik på at anmode om adgang til fysisk infrastruktur i henhold til artikel 3, stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til efter anmodning at få adgang til følgende minimumsoplysninger om alle netoperatørers eksisterende fysiske infrastruktur:
a)
område og kabelføring
b)
type og nuværende anvendelse af infrastrukturen, og
c)
et kontaktpunkt.
Medlemsstaterne sikrer, at en virksomhed, der anmoder om adgang, angiver det område, hvor den agter at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det er nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Medlemsstaterne kan kræve, at et offentligt organ, der i kraft af sine opgaver er i besiddelse af elementer, i elektronisk format, af de minimumsoplysninger om en netoperatørs fysiske infrastruktur, der er omhandlet i stk. 1, stiller dem til rådighed elektronisk via den centrale dokumentationstjeneste senest den 1. januar 2017; medlemsstaterne kræver, at sådanne offentlige organer efter anmodning stiller oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, jf. dog begrænsningerne i stk. 1. Eventuelle ajourføringer af disse oplysninger og eventuelle nye elementer af minimumsoplysninger, jf. stk. 1, som det offentlige organ modtager, stilles til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste senest to måneder efter datoen for modtagelsen. Denne periode kan forlænges med højst en måned, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de oplysninger, der stilles til rådighed, er pålidelige.
3. Minimumsoplysninger, der stilles til rådighed for en central dokumentationstjeneste i henhold til stk. 2, gøres omgående tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste i elektronisk format og på forholdsmæssige, ikke-diskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne sikrer, at minimumsoplysningerne stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste i henhold til dette stykke senest den 1. januar 2017.
4. Hvis de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger ikke er tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne giver adgang til disse oplysninger efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne anmodning skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Der gives adgang til oplysningerne senest to måneder efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
5. Efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne imødekommer rimelige anmodninger om anlægsopmålinger af nærmere specificerede elementer af deres fysiske infrastruktur. Denne anmodning skal angive, hvilke elementer af nettet der skal opmåles med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Senest en måned efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning skal der gives tilladelse til anlægsopmåling af de specificerede netelementer på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
6. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
7. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1-5, når eksisterende fysiske infrastrukturanlæg anses for at være teknisk uegnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
8. Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som får adgang til oplysninger i henhold til denne artikel, træffer passende foranstaltninger for at sikre overholdelse af fortrolighed og drifts- og forretningshemmeligheder.
Artikel 5
Koordinering af anlægsarbejder
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at forhandle aftaler om koordineringen af anlægsarbejder med virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører, der direkte eller indirekte udfører helt eller delvis offentligt finansierede anlægsarbejder, imødekommer enhver rimelig anmodning om koordinering af anlægsarbejder på gennemsigtige og ikkediskriminerende vilkår fra virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, om med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. En sådan anmodning skal imødekommes forudsat at
a)
dette ikke vil medføre ekstraomkostninger, herunder på grund af yderligere forsinkelser, for det oprindeligt planlagte anlægsarbejde,
b)
ikke vil hindre kontrollen med koordineringen af arbejderne, og
c)
at anmodningen om koordinering indgives så tidligt som muligt, og under alle omstændigheder senest en måned inden det endelige projekt forelægges for de kompetente myndigheder med henblik på udstedelse af tilladelse.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med koordinering af anlægsarbejder.
3. Opnås der ikke senest en måned efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om forhandlinger enighed om koordinering af anlægsarbejderne, jf. stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at hver af parterne har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne sikrer, at det i stk. 3 omhandlede nationale tvistbilæggelsesorgan under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 3, og fastsætter herunder retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår, betingelser og priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan skal bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i denne artikel ved ubetydelige anlægsarbejder, f.eks. med hensyn til værdi, størrelse eller varighed, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 6
Gennemsigtighed vedrørende planlagte anlægsarbejder
1. For at forhandle aftaler om koordinering af anlægsarbejder som omhandlet i artikel 5 kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne efter specifik skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, stiller følgende minimumsoplysninger til rådighed om anlægsarbejder på deres fysiske infrastruktur, som der enten er udstedt tilladelse til, som afventer tilladelse, eller som der inden for de næste seks måneder agtes indgivet en første ansøgning om tilladelse til hos de kompetente myndigheder:
a)
anlægsarbejdernes beliggenhed og type
b)
hvilke netelementer der er tale om
c)
forventet dato for påbegyndelse af anlægsarbejdet og dets varighed, og
d)
et kontaktpunkt.
Anmodningen fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Netoperatøren stiller senest to uger efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning oplysningerne til rådighed på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det anses for nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Netoperatøren kan afvise en anmodning, jf. stk. 1, hvis:
a)
den har gjort de ønskede oplysninger offentligt tilgængelige i elektronisk format eller
b)
der er adgang til sådanne oplysninger via den centrale dokumentationstjeneste.
3. Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren stiller de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger, som der anmodes om, til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
4. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra de forpligtelser, der er fastsat i denne artikel ved anlægsarbejder af ubetydelig værdi eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 7
Procedure for udstedelse af tilladelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle relevante oplysninger om de vilkår og procedurer, der gælder for udstedelse af tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, herunder eventuelle oplysninger om undtagelser, der gælder for sådanne elementer med hensyn til nogle af eller alle de tilladelser, der kræves i den nationale lovgivning, stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
2. Medlemsstaterne kan bestemme, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til via den centrale dokumentationstjeneste elektronisk at indgive ansøgninger om tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder udsteder tilladelse eller giver afslag, senest fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om tilladelse, uden at dette berører andre særlige frister eller forpligtelser, der er fastsat for en korrekt afvikling af proceduren for udstedelse af tilladelse, og som gælder for udstedelse af tilladelser efter national ret eller EU-retten, eller en klagesag. Medlemsstaterne kan bestemme, at denne frist undtagelsesvis og i behørigt begrundede tilfælde kan forlænges. En eventuel forlængelse må ikke være længere end nødvendigt for at udstede tilladelsen eller give afslag herpå. Afslag begrundes behørigt ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
4. Medlemsstaterne kan sikre, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som har lidt skade som følge af manglende overholdelse af fristerne i stk. 3, har ret til erstatning for den lidte skade, i overensstemmelse med national ret.
Artikel 8
Bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte bygninger på slutbrugerens område, herunder samejede elementer heraf, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, der når frem til nettermineringspunkterne. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med et adgangspunkt. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder på flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
3. Bygninger, der er udstyret i overensstemmelse med denne artikel, er berettiget til at få tildelt det frivillige »bredbåndsforberedt«-mærke i medlemsstater, som har valgt at indføre dette mærke.
4. Medlemsstaterne kan bestemme, at der ved visse kategorier af bygninger, navnlig enfamiliehuse, eller ved større renoveringsarbejder kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1 og 2, i tilfælde hvor det har uforholdsmæssige konsekvenser at opfylde disse forpligtelser, f.eks. med hensyn til omkostningerne for individuelle ejere eller ejerforeninger eller med hensyn til bygningstypen, f.eks. specifikke kategorier af monumenter, historiske bygninger, ferieboliger, militærbygninger eller andre bygninger, der anvendes til nationale sikkerhedsformål. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 9
Adgang til bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til at etablere deres net for egen regning frem til adgangspunktet, jf. dog stk. 3, første afsnit.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til adgang til eksisterende bygningsintern fysisk infrastruktur med henblik på etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, hvor duplikering er teknisk umulig eller økonomisk ineffektiv, jf. dog stk. 3, første afsnit.
3. Medlemsstaterne sikrer, at indehavere af brugsretten til adgangspunktet og den bygningsinterne fysiske infrastruktur, imødekommer alle rimelige anmodninger om adgang fra udbydere af offentlige kommunikationsnet på retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår og betingelser, herunder pris, hvor det er relevant.
Opnås der ikke inden to måneder efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om adgang enighed om den i stk. 1 eller 2 omhandlede adgang, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan for at få vurderet, om kravene i nævnte stykker er opfyldt. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
4. Medlemsstaterne kan dispensere fra bestemmelserne i stk. 1, 2 og 3 for bygninger, hvor adgang til et eksisterende net, der tilsluttes slutbrugerens område, og som er egnet til udbud af elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet, er sikret på objektive, gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser.
5. Hvor der ikke er højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, sikrer medlemsstaterne, at udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til efter aftale med abonnenten at tilslutte sit net hos abonnenten, forudsat at det minimerer indvirkningerne på tredjeparters private ejendom.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af adgangspunktet eller den bygningsinterne fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor indehaveren af brugsretten til den pågældende infrastruktur eller det pågældende adgangspunkt ikke er ejer heraf, eller ejendomsretten for andre tredjeparter såsom grundejere og bygningsejere.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler om passende økonomisk erstatning til personer, der lider skade som følge af udøvelsen af de i denne artikel fastsatte rettigheder.
Artikel 10
Kompetente organer
1. Medlemsstaterne sikrer, at et eller flere kompetente organer påtager sig alle opgaver, som er pålagt det nationale tvistbilæggelsesorgan.
2. Det nationale tvistbilæggelsesorgan, som en medlemsstat udpeger i henhold til stk. 1, skal være retligt adskilt fra og funktionelt uafhængige af enhver netoperatør. Medlemsstaterne kan tillade, at det nationale tvistbilæggelsesorgan opkræver gebyr for at dække omkostningerne ved at udføre de opgaver, det er blevet pålagt.
3. Medlemsstaterne kræver, at alle parter fuldt ud samarbejder med det nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne udpeger et eller flere kompetente organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan til at udføre de funktioner, der påhviler den centrale dokumentationstjeneste, jf. artikel 4, 6 og 7. For at dække omkostningerne ved at udføre disse opgaver kan medlemsstaterne tillade, at der opkræves gebyr for brug af de centrale dokumentationstjenester.
5. Medlemsstaterne underretter senest den 1. juli 2016 Kommissionen om, hvilke kompetente organer der i overensstemmelse med denne artikel skal udøve en funktion i henhold til dette direktiv, og om enhver ændring heraf, før en sådan udpegning eller ændring træder i kraft.
6. Afgørelser, der er truffet af et af de ansvarlige organer, der er omhandlet i denne artikel, skal kunne indbringes for en domstol i overensstemmelse med national ret.
Artikel 11
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre sanktionernes gennemførelse. De fastsatte sanktioner skal være hensigtsmæssige, effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 12
Revision
Kommissionen forelægger senest den 1. juli 2018 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv. Rapporten skal omfatte et resumé af virkningerne af de foranstaltninger, der er omfattet af dette direktiv, og en vurdering af de fremskridt, der gøres med at nå målene heri, herunder om og hvordan direktivet yderligere kan bidrage til at nå mere ambitiøse bredbåndsmål end dem, der er fastsat i den digitale dagsorden.
Artikel 13
Gennemførelse
Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2016. De underretter Kommissionen herom.
Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 1. juli 2016.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 14
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.