NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1393/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro určité druhy pelagického rybolovu v severozápadních vodách
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je zavést povinnost vykládky úlovků druhů podléhajících omezením odlovu, a postupně tím odstranit výměty při veškerém rybolovu Unie.
(2)
Ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 zmocňuje Komisi přijmout plány výmětů prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci na maximálně tři roky na základě společných doporučení vypracovaných členskými státy po konzultaci s příslušnými poradními sbory.
(3)
Na řízení rybolovu v severozápadních vodách mají přímý zájem Belgie, Irsko, Španělsko, Francie, Nizozemsko a Spojené království. Uvedené členské státy předložily Komisi společné doporučení, poté co konzultovaly poradní sbor pro pelagický rybolov, poradní sbor pro dálkový rybolov a poradní sbor pro severozápadní vody. Vědecké mínění rovněž poskytly příslušné vědecké subjekty. Opatření obsažená ve společném doporučení splňují ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a proto by v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 měla být zařazena do tohoto nařízení.
(4)
Pokud jde o severozápadní vody, podle čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 se má povinnost vykládky nejpozději od 1. ledna 2015 vztahovat na veškerá plavidla, která se zabývají drobným pelagickým rybolovem a pelagickým rybolovem velkých druhů, a týkat se druhů, pro které platí omezení odlovu.
(5)
V souladu se společným doporučením by se plán výmětů měl vztahovat na některé druhy drobného pelagického rybolovu a pelagického rybolovu velkých druhů, konkrétně rybolovu zaměřeného na makrelu obecnou, sledě obecného, kranase obecného, tresku modravou, drsnatce obecného, stříbrnici, tuňáka křídlatého a šprota obecného v oblastech ICES Vb, VI a VII ode dne 1. ledna 2015.
(6)
Společné doporučení obsahuje v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013 výjimku z povinnosti vykládky u makrely obecné a sledě obecného odlovených za určitých podmínek košelkovými nevody, pokud vědecké podklady doloží vysokou míru přežití. Vědecké podklady podporující vysokou míru přežití poskytla skupina Scheveningen ve společném doporučení pro plán výmětů pro Severní moře, který odkazuje na konkrétní vědeckou studii o přežití ryb po jejich vypuštění v rámci rybolovu pomocí košelkových nevodů. Studie zjistila, že míra přežití závisí na délce tlačení ryb a jejich hustotě v síti, přičemž u tohoto druhu rybolovu je obojí obvykle omezeno. VTHVR tyto informace přezkoumal. Výbor došel k závěru, že za předpokladu, že jsou výsledky studie o přežití, pokud jde o míru přežití u komerčních rybolovných operací, reprezentativní, podíl přeživších vypuštěných ryb je pravděpodobně asi 70 %. Hustota je také nižší než hustota, při které byl zaznamenán nárůst úmrtnosti u sledě obecného. Zákaz vypouštět makrelu obecnou a sledě obecného dříve, než je síť zcela vytažena na palubu rybářského plavidla, což by mohlo vést ke ztrátám v podobě mrtvých nebo umírajících ryb, je stanoven v čl. 19b odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98 (2). Touto výjimkou ohledně míry přežití není dotčen platný zákaz, jelikož ryby budou vypouštěny ve fázi rybolovné činnosti, ve které bude míra přežití ryb po vypuštění vysoká. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(7)
Společné doporučení zahrnuje čtyři výjimky de minimis z povinnosti vykládky, které platí u některých druhů rybolovu a do určitého objemu. Důkazní informace poskytnuté členskými státy přezkoumal VTHVR a došel k závěru, že společná doporučení obsahují odůvodněné argumenty týkající se nárůstu nákladů při manipulaci s nežádoucími úlovky, které v několika případech podpořilo kvalitativní posouzení nákladů. Vzhledem k výše uvedenému a protože neexistují odlišné vědecké informace, je vhodné stanovit výjimky de minimis podle procentního podílu navrženého ve společném doporučení, a to na úrovních, jež nepřekračují povolené úrovně podle čl. 15 odst. 5 nařízení (EU) č. 1380/2013.
(8)
Výjimka de minimis pro lov tresky modravé (Micromesistius poutassou) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu tohoto druhu pomocí vlečných sítí v oblasti ICES VIII, při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi, se zakládá na skutečnosti, že zvýšení selektivity není možné a náklady na manipulaci s nežádoucími úlovky jsou nepřiměřené. VTHVR se domnívá, že tato výjimka je dostatečně odůvodněná. Proto by výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(9)
Výjimka de minimis pro lov tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků tuňáka křídlatého v rámci cíleného rybolovu pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VII vychází z nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Jedná se o náklady na skladování a manipulaci na moři i pevnině. VTHVR ve svém hodnocení poukázal na riziko odlovu nejkvalitnější části populace ryb. Touto výjimkou však není dotčen článek 19a nařízení (ES) č. 850/98. Proto by dotyčná výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(10)
Aby se zabránilo nepřiměřeným nákladům na manipulaci s nežádoucími úlovky, jako je skladování, práce, chlazení, a při zohlednění obtížnosti zvýšit selektivitu v rámci pelagického rybolovu zaměřeného na lov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v divizi ICES VIId, obsahuje společné doporučení výjimku de minimis z povinnosti vykládky, pokud jde o smíšený rybolov. Tuto výjimku odůvodňují vědecké důkazy, které poskytly členské státy, jež se podílely na přípravě společného doporučení, a které přezkoumal VTHVR. Výbor VTHVR zjistil, že společné doporučení nabízí odůvodněné kvalitativní argumenty, které tuto výjimku podporují z důvodu nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(11)
Výjimku de minimis maximálně do 1 % v roce 2015 a 0,75 % v roce 2016 celkového přípustného rybolovu drsnatce obecného (Caproidae) v rámci rybolovu zaměřeného na kranase obecného (Trachurus spp.) používajícího vlečné sítě a mrazírenská plavidla v oblastech ICES VI a VII odůvodňuje skutečnost, že je obtížné zvýšit selektivitu, jakož i nepřiměřené náklady na manipulaci (oddělení žádoucích úlovků od nežádoucích). VTHVR došel k závěru, že tuto výjimku podporují odůvodněné kvalitativní argumenty týkající se obtížnosti ohledně zlepšení selektivity u tohoto druhu rybolovu a odůvodněné argumenty týkající se dodatečných nákladů na manipulaci. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(12)
Aby se zajistila řádná kontrola, měly by se stanovit zvláštní požadavky na dokumentaci úlovků, na které se vztahuje výjimka na základě míry přežití a kterou upravuje toto nařízení.
(13)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení mají přímý dopad na související hospodářské činnosti a plánování období rybolovu rybářských plavidel Unie, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě po svém vyhlášení. Mělo by se začít používat od 1. ledna 2015, aby byl dodržen časový rámec stanovený v článku 15 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by se toto nařízení nemělo používat déle než tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti provádění povinnosti vykládky stanovené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013, jež platí ode dne 1. ledna 2015 pro severozápadní vody, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení, a vztahuje se na druhy rybolovu, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Výjimka na základě míry přežití
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky makrely obecné a sledě obecného odlovené pomocí košelkových nevodů v oblasti ICES VI, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
-
úlovky jsou vypuštěny dříve, než se uzavře určitý procentní podíl (stanovený v odstavcích 2 a 3 níže) košelkového nevodu („okamžik vytažení sítě“);
-
košelkový nevod je vybaven viditelnými bójemi, které zřetelně označují dosažení okamžiku vytažení sítě,
-
rybářské plavidlo a košelkový nevod jsou vybaveny elektronickým záznamovým a dokumentačním systémem, který u veškeré rybolovné činnosti zaznamenává čas, místo a rozsah použití košelkového nevodu.
2. Okamžik vytažení sítě nastává u rybolovu makrely obecné při 80 % uzavření košelkového nevodu a u rybolovu sledě obecného při 90 % uzavření košelkového nevodu.
3. Pokud se obkroužené lovené hejno skládá z obou druhů ryb, nastává okamžik vytažení sítě při 80 % uzavření košelkového nevodu.
4. Po dosažení okamžiku vytažení sítě je zakázáno vypouštět úlovky makrely obecné a sledě obecného.
5. Z obkrouženého loveného hejna se před vypuštěním odebere vzorek za účelem odhadu složení úlovku podle druhu ryb, jejich velikosti a množství.
Článek 3
Výjimky de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze jako výměty vyřadit následující množství:
a)
v případě tresky modravé (Micromesistius poutassou) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu pomocí vlečných sítí, který se zaměřuje na tento druh v oblastech ICES Vb, VI a VII a při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi;
b)
v případě tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci cíleného rybolovu tuňáka křídlatého pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VII;
c)
v případě makrely obecné (Scomber scombrus), kranase obecného (Trachurus spp.), sledě obecného (Clupea harengus) a tresky bezvousé (Merlangius merlangus) maximálně 3 % v roce 2015 a 2 % v roce 2016 celkových ročních úlovků těchto druhů odlovených pomocí pelagických vlečných sítí rybářskými plavidly v délce do 25 metrů, které používají pelagickou vlečnou síť (OTM) a zaměřují se na lov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v oblasti ICES VIId;
d)
maximálně do 1 % v roce 2015 a 0,75 % v roce 2016 celkových ročních úlovků drsnatce obecného (Caproidae) v rámci rybolovu zaměřeného na kranase obecného (Trachurus spp.) používajícího pelagické vlečné sítě a mrazírenská plavidla v oblastech ICES VI a VII.
Článek 4
Dokumentace úlovků
Do lodního deníku se zaznamenává množství vypuštěných ryb podle výjimky stanovené v článku 2, jakož i výsledky odebraných vzorků požadovaných podle čl. 2 odst. 5.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 a jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 1393/2014
(2014. gada 20. oktobris),
ar kuru izveido izmetumu plānu dažām pelaģiskajām zvejniecībām, kas darbojas ziemeļrietumu ūdeņos
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulu (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (1), un jo īpaši tās 15. panta 6. punktu un 18. panta 1. un 3. punktu,
tā kā:
(1)
Regulas (ES) Nr. 1380/2013 mērķis ir pakāpeniski izskaust izmetumus visās Savienības zvejniecībās, ieviešot izkraušanas pienākumu tādu sugu nozvejām, uz kurām attiecas nozvejas limiti.
(2)
Ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 6. punktu Komisija ir pilnvarota pieņemt izmetumu plānus uz laiku, kas nav ilgāks par trim gadiem, un šim nolūkam izmantot deleģētu aktu, pamatojoties uz kopīgiem ieteikumiem, kurus izstrādājušas dalībvalstis, kas apspriedušās ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm.
(3)
Beļģija, Īrija, Spānija, Francija, Nīderlande un Apvienotā Karaliste ir tiešā veidā ieinteresētas ziemeļrietumu ūdeņu zvejniecību pārvaldībā. Minētās dalībvalstis pēc apspriešanās ar Pelaģisko krājumu konsultatīvo padomi, Tāljūras flotes konsultatīvo padomi un Ziemeļrietumu ūdeņu konsultatīvo padomi ir iesniegušas Komisijai kopīgu ieteikumu. Attiecīgās zinātniskās struktūras ir devušas zinātnisku ieguldījumu. Pasākumi, kas iekļauti kopīgajā ieteikumā, ir saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 6. punktu, un tāpēc atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1380/2013 18. panta 3. punktam tie būtu jāiekļauj šajā regulā.
(4)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu izkraušanas pienākums ziemeļrietumu ūdeņos vēlākais no 2015. gada 1. janvāra būtu jāpiemēro attiecībā uz visiem kuģiem, kas iesaistījušies mazo pelaģisko sugu un lielo pelaģisko sugu zvejniecībās, un attiecībā uz minētajās zvejniecībās nozvejotām sugām, kurām ir noteikti nozvejas limiti.
(5)
Saskaņā ar kopīgo ieteikumu izmetumu plānam no 2015. gada 1. janvāra būtu jāaptver konkrētas mazo pelaģisko sugu un lielo pelaģisko sugu zvejniecības, proti, makreles, siļķes, stavridu, putasu, kaproīdu, Ziemeļatlantijas argentīnas, garspuru tunzivs un brētliņas zveja ICES Vb, VI un VII zonā.
(6)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 4. punkta b) apakšpunktu kopīgajā ieteikumā ir iekļauts atbrīvojums no izkraušanas pienākuma, kuru ar riņķvadu nozvejotām makrelēm un siļķēm piemēro ar konkrētiem nosacījumiem, pamatojoties uz zinātniskiem pierādījumiem par augstu izdzīvošanas spēju. Zinātniskos pierādījumus par augstu izdzīvošanas spēju ir sniegusi Sheiveningenas grupa, kopīgajā ieteikumā par izmetumu plānu Ziemeļjūrai norādot uz īpašu zinātnisku pētījumu par zivju izdzīvotību pēc atlaišanas ūdenī zvejā ar riņķvadu. Pētījumā konstatēts, ka izdzīvotības rādītāji ir atkarīgi no tā, cik ilgu laiku zivis pavada saspiestībā zvejas rīkā, un no zivju blīvuma zvejas rīkā - abi minētie parametri šajā zvejā parasti nav lieli. ZZTEK ir izskatījusi šo informāciju. ZZTEK secināja: ja pieņem, ka izdzīvotības pētījuma rezultāti atspoguļo izdzīvotības rādītājus komerciālās zvejas darbībās, ūdenī atlaisto izdzīvojušo makreļu īpatsvars varētu būt aptuveni 70 %. Arī zivju blīvums būtu mazāks par blīvumu, kurā novēro siļķu mirstības pieaugumu. Padomes Regulas (EK) Nr. 850/98 (2) 19.b panta 2. punktā ir noteikts aizliegums atlaist ūdenī makreles un siļķes, pirms zvejas rīks ir pilnībā pacelts uz zvejas kuģa, jo šādi tiek zaudētas mirušas vai mirstošas zivis. Šis atbrīvojums, kas balstās uz izdzīvotību, neskar spēkā esošo aizliegumu, jo zivju atlaišana ūdenī notiks tajā zvejas darbības posmā, kurā izdzīvo liela daļa ūdenī atlaisto zivju. Tāpēc šis atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(7)
Kopīgajā ieteikumā ir iekļauti četri de minimis atbrīvojumi no izkraušanas pienākuma, kas līdz noteiktam līmenim piemērojami dažās zvejniecībās. ZZTEK ir izskatījusi dalībvalstu sniegtos pierādījumus un secinājusi, ka kopīgajos ieteikumos ir minēti pamatoti argumenti, kas saistīti ar lielākām nevēlamu nozveju manipulēšanas izmaksām un dažos gadījumos papildināti ar izmaksu kvalitatīvu novērtējumu. Ņemot vērā iepriekšminēto un to, ka citas zinātniskas informācijas nav, ir lietderīgi noteikt de minimis atbrīvojumus, ievērojot kopīgajā ieteikumā ierosināto procentuālo apjomu un nepārsniedzot Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 5. punktā atļautos līmeņus.
(8)
De minimis atbrīvojums attiecībā uz putasu (Micromesistius poutassou), kas 2015. un 2016. gadā ir līdz 7 % un 2017. gadā līdz 6 % no gada kopējās nozvejas rūpnieciskajā zvejā ar pelaģisko trali, kurā minēto sugu ICES VIII zonā zvejo kā mērķsugu un apstrādā uz kuģa, lai iegūtu surimi pamatsastāvdaļu, ir noteikts, pamatojoties uz argumentu, ka nevar panākt lielāku selektivitāti un nevēlamu nozveju manipulēšanas izmaksas ir nesamērīgas. ZZTEK ir secinājusi, ka atbrīvojums ir pietiekami labi pamatots. Tāpēc attiecīgais atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(9)
De minimis atbrīvojums attiecībā uz garspuru tunzivi (Thunnus alalunga), kas 2015. un 2016. gadā ir līdz 7 % un 2017. gadā līdz 6 % no gada kopējās nozvejas, kas gūta garspuru tunzivs specializētajā zvejā ar pelaģisko pāra trali (PTM) ICES VII zonā, ir noteikts, pamatojoties uz nevēlamu nozveju manipulēšanas izmaksu nesamērīgumu. Tās ir izmaksas par uzglabāšanu un manipulēšanu jūrā un uz sauszemes. ZZTEK novērtējumā ir norādīts uz augstākas kategorijas zivju atlasīšanas risku. Tomēr šis atbrīvojums neskar Regulas (EK) Nr. 850/98 19.a pantu. Tāpēc attiecīgais atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(10)
Lai nepieļautu nesamērīgas izmaksas par nevēlamu nozveju manipulēšanu, piemēram, par uzglabāšanu, darbaspēku, dzesēšanu ar ledu, un ņemot vērā grūtības palielināt selektivitāti pelaģiskajā zvejā ICES VIId rajonā, kurā kā mērķsugas iegūst makreles, stavridas un siļķes, kopīgajā ieteikumā ir iekļauts de minimis atbrīvojums no izkraušanas pienākuma šādā jauktu dažādu sugu zvejā. Šis atbrīvojums pamatojas uz zinātniskiem pierādījumiem, ko sniegušas dalībvalstis, kuras iesaistītas kopīgā ieteikuma sagatavošanā, un to ir izskatījusi ZZTEK. ZZTEK ir konstatējusi, ka kopīgajā ieteikumā ir sniegti kvalitatīvi argumenti, kas pamato šo atbrīvojumu ar nevēlamu nozveju manipulēšanas izmaksu nesamērīgumu. Tāpēc šis atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(11)
De minimis atbrīvojums, kas 2015. gadā ir līdz 1 % un 2016. gadā līdz 0,75 % no kaproīdu (Caproidae) KPN zvejniecībā, kurā pelaģiskās zvejas saldētājtraleri ar pelaģisko trali ICES VI un VII zonā kā mērķsugu zvejo stavridas (Trachurus spp.), ir noteikts, pamatojoties uz grūtībām palielināt selektivitāti un manipulēšanas (vēlamas un nevēlamas nozvejas nodalīšanas) izmaksu nesamērīgumu. ZZTEK ir secinājusi, ka atbrīvojums ir pamatots ar kvalitatīviem argumentiem par grūtībām uzlabot selektivitāti šajā zvejniecībā un saprātīgiem argumentiem par manipulēšanas papildu izmaksām. Tāpēc attiecīgais atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(12)
Lai nodrošinātu pienācīgu kontroli, būtu jānosaka īpašas prasības par to nozveju dokumentēšanu, kuras ietilpst šīs regulas darbības jomā un kurām noteikts izdzīvotības atbrīvojums.
(13)
Tā kā šajā regulā paredzētie pasākumi tieši ietekmē Savienības kuģu saimniecisko darbību un zvejas sezonas plānošanu, šai regulai būtu jāstājas spēkā tūlīt pēc tās publicēšanas. Lai iekļautos Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. pantā noteiktajā grafikā, tā būtu jāpiemēro no 2015. gada 1. janvāra. Saskaņā ar minētās regulas 15. panta 6. punktu šī regula būtu jāpiemēro ne ilgāk kā 3 gadus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets
Šī regula precizē, kā šīs regulas pielikumā norādītajās zvejniecībās no 2015. gada 1. janvāra ir pildāms Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punktā paredzētais izkraušanas pienākums ziemeļrietumu ūdeņos, kas definēti minētās regulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunktā.
2. pants
Izdzīvotības atbrīvojums
1. Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta, izkraušanas pienākumu nepiemēro makreles un siļķes nozvejām, kas gūtas zvejā ar riņķvadu ICES VI apgabalā, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
-
nozvejotās zivis tiek atlaistas ūdenī, pirms riņķvada savilkums ir sasniedzis noteiktu pakāpi, kas izteikta procentuāli un precizēta šā panta 2. un 3. punktā (“izcelšanas punkts”),
-
riņķvads ir aprīkots ar redzamām stoderēm, kuras skaidri norāda izcelšanas punkta robežu,
-
kuģis un riņķvads ir aprīkots ar elektronisku reģistrēšanas un dokumentēšanas sistēmu, kas visās zvejas darbībās fiksē riņķvada savilkšanas laiku, vietu un pakāpi.
2. Izcelšanas punkts ir riņķvada savilkums līdz 80 % makreles zvejā un riņķvada savilkums līdz 90 % siļķes zvejā.
3. Ja aplenktais bars sastāv no abu sugu zivīm, izcelšanas punkts ir riņķvada savilkums līdz 80 %.
4. Pēc izcelšanas punkta sasniegšanas atlaist ūdenī nozvejotās makreles un siļķes ir aizliegts.
5. Lai novērtētu sugu sastāvu, zivju izmēru un daudzumu, pirms atlaišanas ūdenī ņem paraugus no aplenktā zivju bara.
3. pants
De minimis atbrīvojumi
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta, drīkst izmest šādus daudzumus:
a)
attiecībā uz putasu (Micromesistius poutassou) - 2015. un 2016. gadā līdz 7 % un 2017. gadā līdz 6 % no gada kopējās nozvejas rūpnieciskajā zvejā ar pelaģisko trali, kurā minēto sugu ICES Vb, VI, VII zonā zvejo kā mērķsugu un apstrādā uz kuģa, lai iegūtu surimi pamatsastāvdaļu;
b)
attiecībā uz garspuru tunzivi (Thunnus alalunga) - 2015. un 2016. gadā līdz 7 % un 2017. gadā līdz 6 % no gada kopējās nozvejas garspuru tunzivs specializētajā zvejā ar pelaģiskos pāra trali (PTM) ICES VII zonā;
c)
attiecībā uz makreli (Scomber scombrus), stavridām (Trachurus spp.), siļķi (Clupea harengus) un merlangu (Merlangius merlangus) - 2015. gadā līdz 3 % un 2016. gadā līdz 2 % no gada kopējās nozvejas pelaģiskajā zvejā ar pelaģiskajiem traleriem, kuru lielākais garums nepārsniedz 25 metrus un kuri ICES VIId zonā ar pelaģisko trali (OTM) kā mērķsugas zvejo makreles, stavridas un siļķes;
d)
2015. gadā līdz 1 % un 2016. gadā līdz 0,75 % no kaproīdu (Caproidae) KPN zvejniecībā, kurā pelaģiskie saldētājtraleri ICES VI un VII zonā ar pelaģisko trali kā mērķsugu zvejo stavridas (Trachurus spp.).
4. pants
Nozveju dokumentēšana
Zivju daudzumus, kas atlaisti ūdenī saskaņā ar 2. pantā paredzēto atbrīvojumu, un 2. panta 5. punktā prasītās paraugu ņemšanas rezultātus ieraksta zvejas žurnālā.
5. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra līdz 2017. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 20. oktobrī