ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2015/162
(2014. gada 9. jūlijs)
par valsts atbalstu SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), ko Latvija īstenojusi attiecībā uz “Parex”
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 4550)
(Autentisks ir vienīgi teksts angļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un it īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
uzaicinājusi ieinteresētās personas sniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajām normām (1),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
1.1. Iepriekšējie “Parex” atbalstīšanas pasākumi
(1)
Latvija 2008. gada 10. novembrī Komisiju informēja par vairākiem saistītiem valsts atbalsta pasākumiem attiecībā uz AS “Parex banka” (turpmāk “Parex banka”), ar kuriem bija paredzēts atbalstīt finanšu sistēmas stabilitāti. Komisija 2008. gada 24. novembrī šos pasākumus apstiprināja provizoriski (2) (turpmāk “pirmais glābšanas lēmums”), balstoties uz Latvijas apņemšanos sešu mēnešu laikā iesniegt pārstrukturēšanas plānu attiecībā uz“Parex banka”.
(2)
Saņēmusi pieprasījumus no Latvijas, Komisija apstiprināja divus izmaiņu kopumus attiecībā uz “Parex bankas” atbalsta pasākumiem - ar 2009. gada 11. februāra lēmumu (3) (turpmāk “otrais glābšanas lēmums”) un 2009. gada 11. maija lēmumu (4) (turpmāk “trešais glābšanas lēmums”).
(3)
Latvija 2009. gada 11. maijā iesniedza “Parex bankas” pārstrukturēšanas plānu. Savā 2009. gada 29. jūnija lēmumā (5) Komisija nonāca pie pagaidu secinājuma, ka paziņotie pārstrukturēšanas pasākumi ir uzskatāmi par valsts atbalstu “Parex bankai” un pauda šaubas, ka šāds atbalsts varētu tikt atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu. Līdz ar to Komisija nolēma sākt procedūru, kas noteikta Līguma 108. panta 2. punktā, un darīja zināmu Latvijai, ka tai ir jāiesniedz informācija, kas nepieciešama atbalsta saderības novērtēšanai.
(4)
Laikā no 2009. gada 11. maija līdz 2010. gada 15. septembrim attiecībā uz “Parex bankas” pārstrukturēšanu vairākkārt notika informācijas apmaiņa un apspriešanās starp Latviju un Komisiju. Šajā laikposmā Latvija vairākas reizes atjaunināja “Parex bankas” pārstrukturēšanas plānu.
(5)
Pārstrukturēšanas plānā bija paredzēts, ka “Parex banka” tiek sadalīta - jaunizveidotā, tā dēvētā “labā bankā” ar nosaukumu AS “Citadele banka” (turpmāk “Citadele”) pārņem visus pamatdarbības aktīvus un atsevišķus ar pamatdarbību nesaistītus aktīvus (6), bet tā dēvētā “sliktā banka” (turpmāk “Reverta” (7)) patur pārējos ar pamatdarbību nesaistītos aktīvus un ieņēmumus nenesošos aktīvus. Sadalīšana tika īstenota 2010. gada 1. augustā.
(6)
Ar savu 2010. gada 15. septembra lēmumu (8) (turpmāk “”Parex “galīgais lēmums”) Komisija apstiprināja “Parex bankas” pārstrukturēšanas plānu, balstoties uz 2010. gada 3. septembrī iesniegto Latvijas iestāžu apņemšanos.
(7)
Pēc Latvijas pieprasījuma Komisija ar savu 2012. gada 10. augusta lēmumu (turpmāk “lēmums par grozījumiem”) (9) apstiprināja trīskāršus grozījumus attiecībā uz “Parex” galīgajā lēmumā iekļauto apņemšanos. Ar šiem grozījumiem: 1) NVS aizdevumu (10) atsavināšanas termiņš tika pagarināts līdz 2014. gada 31. decembrim; 2) tika palielināts attiecībā uz “Citadeli” pieļautais minimālo kapitāla pietiekamības prasību limits (gan bankas, gan koncerna mērogā) un 3) tika atļauta iepriekšējo gadu neizmantoto aizdošanas maksimālo robežu izmantošana nākamos gados, vienlaikus ievērojot sākotnējo tirgus daļas maksimālo robežu.
(8)
Komisija ņem vērā, ka 2014. gada 5. jūnijā Latvija izņēmuma kārtā piekrita, ka šis lēmums tiek pieņemts angļu valodā.
1.2. Formālā izmeklēšanas procedūra
(9)
Latvija 2013. gada 1. oktobrī lūdza apstiprināt “Parex” galīgā lēmuma papildu grozījumu, lūdzot atlikt “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virziena (Wealth Management Business) (11) pārdošanai noteikto termiņu. Šā grozījuma pieprasījuma izvērtēšanas ietvaros Komisija konstatēja, ka Latvija “Parex bankai” un “Citadelei” bija piešķīrusi valsts atbalstu, kas pārsniedza Komisijas apstiprinātos atbalsta pasākumus.
(10)
Laikā no […] (12) līdz 2014. gada 4. martam starp Latviju un Komisiju vairākkārt notika informācijas apmaiņa par šiem papildu atbalsta pasākumiem. Latvija informāciju un dokumentus iesniedza 2013. gada 30. oktobrī, 2014. gada 31. janvārī un 2014. gada 4. martā (tostarp pārstrādātu “Parex bankas” pārstrukturēšanas plānu).
(11)
Kopš 2013. gada 11. novembra Komisija arī saņēma ikmēneša atjauninātos ziņojumus par Latvijas sasniegto progresu “Citadeles” pārdošanā, kas tika uzsākta 2013. gada oktobrī.
(12)
Ar savu 2014. gada 16. aprīļa lēmumu (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”) (13) Komisija informēja Latviju, ka, pārbaudījusi Latvijas iestāžu iesniegto informāciju, tā nolemj sākt procedūru, kas paredzēta Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “Līgums”) 108. panta 2. punktā. Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija arī aicināja ieinteresētās personas iesniegt savus komentārus par šo atbalstu; reakcija bija tāda, ka 2014. gada 23. maijā tai komentārus iesniedza viena persona.
(13)
Latvija ir informējusi Komisiju, ka steidzamības dēļ izņēmuma kārtā tā piekrīt, ka šis lēmums tiek pieņemts angļu valodā.
2. APRAKSTS
2.1. Konkrētais uzņēmums
(14)
“Parex banka”2008. gada 31. decembrī bija otrā lielākā banka Latvijā ar aktīvu kopsummu LVL 3,4 miljardu (EUR 4,9 miljardu) apmērā. “Parex banka” tika dibināta 1992. gadā. Latvija 2008. gada novembrī no diviem lielākajiem akcionāriem par simbolisku pirkuma cenu - LVL 2 (apmēram EUR 3) - iegādājās 84,83 % bankas pamatkapitāla; tas bija ar Komisijas pirmo glābšanas lēmumu un otro glābšanas lēmumu apstiprināts valsts atbalsta pasākums. Pēc rekapitalizācijas, kas tika apstiprināta ar glābšanas lēmumiem, Latvija vēl vairāk - līdz apmēram 95 % - palielināja savu līdzdalību “Parex bankā”, 2009. gada maijā papildus ieguldot LVL 140,75 miljonus; tas bija ar Komisijas trešo glābšanas lēmumu apstiprināts pasākums.
(15)
Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka (“ERAB”) 2009. gada aprīlī i iegādājās 25 % no “Parex bankas” pamatkapitāla plus vienu akciju. Pēc 2010. gadā īstenotās “Parex bankas” sadalīšanas labajā bankā un sliktajā bankā un līdz ar to notikušajām izmaiņām akcionāru sastāvā “Citadeles” akcionāri tagad ir Latvija (75 %) un ERAB (25 %), savukārt “Revertas” akcionāri ir Latvija (84,15 %), ERAB (12,74 %) un citas personas (3,11 %).
(16)
Detalizēts “Parex bankas” apraksts par laiku līdz “Parex” galīgajam lēmumam ir ietverts minētā lēmuma 11.-15. apsvērumā.
2.2. Attiecībā uz “Citadeli” un “Revertu” apstiprinātie atbalsta pasākumi
(17)
“Parex bankai” tika atļauts saņemt atbalstu vairāku pasākumu formā, kurus Komisija bija apstiprinājusi pirmajā, otrajā un trešajā glābšanas lēmumā (turpmāk “glābšanas lēmumi”), kā arī “Parex” galīgajā lēmumā.
(18)
Pārstrukturēšanas plānā, ko Komisija bija apstiprinājusi ar “Parex” galīgo lēmumu, bija paredzēts, ka iepriekš Komisijas apstiprinātā glābšanas atbalsta atmaksas termiņš ir pagarināms līdz pārstrukturēšanas posma beigām un ka atbalsts ir sadalāms starp “Citadeli” un “Revertu”. Ar “Parex” galīgo lēmumu tika apstiprināts arī papildu pārstrukturēšanas atbalsts “Revertai” un “Citadelei”. Tajā tika izklāstīts arī tā atbalsta izmantošanas mehānisms, kas pēc “Parex bankas” sadalīšanas glābšanas lēmumos bija provizoriski apstiprināts attiecībā uz:
a)
likviditātes atbalstu valsts naudas līdzekļu noguldījumu formā - gan “Citadelei”, gan “Revertai” (14);
b)
valsts galvojumiem par “Citadeles” un “Revertas” saistībām (15);
c)
valsts īstenotu “Revertas” un “Citadeles” rekapitalizāciju (16) un
d)
aktīvu glābšanas pasākumu attiecībā uz “Citadeli” (17).
3. FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS
3.1. Latvijas īstenotie papildu pasākumi attiecībā uz “Parex banku”, “Citadeli” un “Revertu”
(19)
Balstoties uz ziņojumu, ko 2013. gada 29. augustā iesniedza uzraudzības pilnvarnieks (18), kā arī dokumentiem un informāciju, ko Latvija bija iesniegusi kopš 2013. gada oktobra, šķiet, ka Latvija bija īstenojusi šādus pasākumus, par kuriem tā nebija iepriekš informējusi Komisiju:
a)
Latvija 2009. gada 22. maijā piešķīra “Parex bankai” subordinēto aizdevumu LVL 50,27 miljonu apmērā (kas kvalificējams kā otrā līmeņa papildkapitāls) ar septiņu gadu atmaksas termiņu, t. i., līdz 2016. gada 21. maijam (turpmāk “pirmais pasākums”). Minētā subordinētā aizdevuma atmaksas termiņš pārsniedz maksimālo - piecu gadu - atmaksas termiņu, kas ir noteikts pirmajā glābšanas lēmumā un apstiprināts “Parex” galīgajā lēmumā;
b)
Latvija 2013. gada 27. jūnijā papildus (par 18 mēnešiem) pagarināja atmaksas termiņu (turpmāk “otrais pasākums”) “Citadelei” piešķirtajiem subordinētajiem aizdevumiem LVL 37 miljonu apmērā (no kopumā LVL 45 miljoniem, kurus tolaik bija piešķīrusi Latvija) (19). Komisija par subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa pagarināšanu informēta netika;
c)
turklāt kopš 2011. gada Latvija nodrošināja likviditātes atbalstu “Revertai”, kas pārsniedza maksimālos limitus, kurus Komisija bija apstiprinājusi “Parex” galīgajā lēmumā (turpmāk “trešais pasākums”), - gan attiecībā uz pamatscenāriju, gan nelabvēlīgo scenāriju (20).
(20)
Balstoties uz informāciju par pirmo un otro pasākumu, kura Komisijai bija pieejama lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas laikā, Komisijai bija lielas šaubas par to, vai šie pasākumi varētu tikt kvalificēti kā saderīgi ar iekšējo tirgu, ņemot vērā, ka:
a)
sākotnējā Latvijas piešķirto subordinēto aizdevumu saderības novērtējumā piecu gadu atmaksas termiņš tika uzskatīts par nepieciešamo minimumu un tādēļ tas uz šā pamata varēja tikt atzīts par saderīgu un
b)
nebija sniegti nekādi jauni argumenti, lai pamatotu to, kādēļ šāds ilgāks atmaksas termiņš tik tiešām nekādā ziņā nepārsniedza nepieciešamo minimumu.
(21)
Līdzīgi tam lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas laikā nebija izvirzīti pietiekami argumenti, lai pierādītu trešā pasākuma saderību.
(22)
Pamatojoties uz to, Komisija sāka formālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (21) 13. panta 1. punktu un 4. panta 4. punktu attiecībā uz nelikumīgo atbalstu, kas bija piešķirts ar pirmo, otro un trešo pasākumu, kuri aprakstīti 19. apsvērumā.
3.2. Neizpildītā apņemšanās pārdot “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienu
(23)
Latvija arī neievēroja savu apņemšanos, kas ir minēta “Parex” galīgajā lēmumā, proti, pārdot “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienu - līdz 2013. gada 30. jūnijam bez atsavināšanas pilnvarnieka (divestiture trustee) vai 2013. gada 31. decembrim ar atsavināšanas pilnvarnieku (turpmāk “ceturtais pasākums”) (22). Tādējādi šī apņemšanās pārdot “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienu līdz minētajiem termiņiem nav izpildīta.
(24)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija secināja, ka 21. apsvērumā aprakstītās apņemšanās pārkāpums ir uzskatāms par atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu. Tādēļ Komisija nolēma saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 16. pantu sākt formālo izmeklēšanas procedūru par atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu.
4. IEINTERESĒTO PERSONU KOMENTĀRI
(25)
Pēc lēmuma par procedūras sākšanu Komisija saņēma komentārus no vienas privātpersonas, kas nesniedza ziņas, kas pierādītu, ka viņa būtu kvalificējama kā ieinteresētā persona, t. i., puse, kurai šāds pasākums varētu ietekmēt pašas intereses (piemēram, konkurenti vai nozares apvienības (23)), vai ka viņš rīkotos kādas ieinteresētās personas uzdevumā.
(26)
Saņemtie komentāri bija saistīti ar it kā prettiesiskām darbībām, kurās iesaistīta “Parex banka”, un nebija saistīti nedz ar pirmo, nedz otro vai trešo pasākumu, kurus Latvija īstenoja attiecībā uz “Parex banku”, “Citadeli” un “Revertu”, nedz ar ceturto pasākumu. Būtībā tie attiecas uz faktiem un informāciju, kas nav tieši nozīmīga valsts atbalsta noteikumu izpildei izskatāmajā lietā. Tādēļ šajā lēmumā ietvertā novērtējuma vajadzībām tie ir tikuši reģistrēti un uzskatīti par vispārēju tirgus informāciju.
5. LATVIJAS KOMENTĀRI PAR FORMĀLO IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRU
(27)
Pēc lēmuma par procedūras sākšanu Latvija 2014. gada 26. maijā iesniedza komentārus attiecībā uz Komisijas izvirzītajām šaubām par pirmā, otrā un trešā pasākuma saderību, kā arī neizpildīto apņemšanos pārdot “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienu.
(28)
Latvija 2014. gada 30. maijā iesniedza arī atjauninātu pārstrukturēšanas plānu, kurā bija iekļauti informatīvie un kompensējošie pasākumi, kas izklāstīti šā lēmuma 5.1.-5.5. sadaļā.
(29)
Pēc informācijas pieprasījuma no Komisijas Latvija 2014. gada 23. jūnijā iesniedza papildu ziņas par otro pasākumu.
5.1. Subordinēto aizdevumu sākotnējais atmaksas termiņš, kas pārsniedz glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā noteikto termiņu (pirmais pasākums)
(30)
Savos 2014. gada 26. maija komentāros Latvija apgalvo, ka pirmā pasākuma pieņemšana bija nepieciešama, lai dotu “Parex bankai” iespēju izpildīt piemērojamās maksātspējas normatīvās prasības un tādējādi novērstu neatgriezenisku trauslās, lielā mērā savstarpēji saistītās un savstarpēji atkarīgās Latvijas banku sistēmas sabrukumu.
(31)
Latvija norāda, ka pirmā glābšanas lēmuma pieņemšanas laikā Latvijas iestāžu rīcībā bija ierobežota informācija par faktisko “Parex bankas” finansiālo stāvokli un tās aktīvu kvalitāti. Tādēļ savā sākotnējā pieprasījumā Komisijai par valsts atbalsta pasākumu apstiprināšanu Latvija apņēmās piešķirt subordinētus aizdevumus ar piecu gadu atmaksas termiņu, jo šis atmaksas termiņš bija nepieciešamais minimums, lai saskaņā ar attiecīgajām Latvijas tiesību normām subordinētie aizdevumi būtu kvalificējami kā otrā līmeņa papildkapitāls.
(32)
Latvija vēl arī norāda, ka, lai labāk novērtētu “Parex bankas” finansiālo stāvokli, tā pasūtīja PricewaterhouseCoopers veikt “Parex bankas” uzticamības pārbaudi (due diligence), kas tika pabeigta 2009. gada 26. janvārī, pēc pirmā glābšanas lēmuma pieņemšanas.
(33)
Vienlaikus Latvija uzsver, ka tirgus situācija 2008.-2009. gadā bija ļoti dinamiska un ka aizdevumu kvalitāte pasliktinājās ātrāk, nekā tika prognozēts. Šo stāvokļa pasliktināšanos atspoguļoja tas, ka (un tās ietekmē) Komisija pieņēma trīs “Parex bankas” glābšanas lēmumus un Latvija iesniedza vairākas “Parex bankas” pārstrukturēšanas plāna versijas, pēdējā no kurām tika iesniegta 2009. gada 11. maijā (turpmāk “2009. gada pārstrukturēšanas plāns”).
(34)
Šajā kontekstā Latvija paskaidro, ka glābšanas lēmumos ietvertie pieņēmumi un prognozes ātri zaudēja aktualitāti, jo strauji mainījās ekonomikas vide - galvenokārt pasaules finanšu krīzes ietekmē un tādēļ, ka mazinājās tirgus uzticēšanās “Parex bankai”. Latvija tādējādi secināja, ka subordinētajiem aizdevumiem, kurus Latvija piešķīrusi “Parex bankai”, piecu gadu atmaksas termiņš vairs nebūtu pietiekams, lai varētu stabilizēt trauslo Latvijas banku sistēmu. Izrādījās, ka “Parex bankai”, kas tolaik bija sistēmiska banka, maksātspējas prasību un tai piemērojamo kapitāla pietiekamības prasību izpildīšanai bija nepieciešams saņemt subordinētus aizdevumus ar atmaksas termiņu, kas pārsniedz piecus gadus.
(35)
Saskaņā ar subordinēto aizdevumu piešķiršanas laikā “Parex bankai” piemērojamo normatīvo regulējumu, kas balstīts uz Bāzeles II standartiem (24), tikai 80 % no piecgadīgajiem aizdevumiem LVL 50,27 miljonu apmērā (t. i., tikai LVL 40,22 miljoni) būtu bijuši kvalificējami kā otrā līmeņa papildkapitāls. Konkrētāk, nozares normatīvā regulējuma vajadzībām subordinēto aizdevumu summai ik gadu bija piemērojams kumulatīvs diskonta (jeb amortizācijas) koeficients, lai atspoguļotu to, ka mazinās šo instrumentu (kā normatīvajā regulējumā paredzētā kapitāla pozitīvo sastāvdaļu) vērtība. Līdz ar to kapitāla pietiekamības aprēķina vajadzībām sākotnēji ir kvalificējami tikai 80 % no piecgadīga aizdevuma pamatsummas, otrā gada sākumā - 60 %, un tā tālāk.
(36)
Latvija šo apgalvojumu papildus pamato ar salīdzinošu aprēķinu, kas liecina, ka, šos subordinētos aizdevumus sākotnēji nevarētu pilnā apmērā kvalificēt kā otrā līmeņa papildkapitālu, ja Latvija tos būtu piešķīrusi tikai uz pieciem gadiem.
(37)
Izrādījās, ka ir nepieciešams no Latvijas “Parex bankai” piešķirtajiem subordinētajiem aizdevumiem noteikt septiņu gadu atmaksas termiņu, lai panāktu, ka laikposmā no 2009. līdz 2010. gadam viss valsts piešķirto subordinēto aizdevumu apjoms (LVL 50,27 miljoni) ir kvalificējams kā otrā līmeņa papildkapitāls, lai tādējādi dotu iespēju “Parex bankai” sasniegt tai noteikto kapitāla pietiekamības rādītāju. 1. tabulā ir atspoguļots “Parex bankas” kvalificējamā otrā līmeņa papildkapitāla apjoms attiecīgā gada beigās, balstoties uz 2009. gada maijā piešķirtā subordinētā aizdevuma (LVL 50,27 miljonu apmērā) atmaksas termiņu.
1. tabula
2009. gada maijā piešķirtā subordinētā aizdevuma atmaksas termiņš un tā kvalificēšana par otrā līmeņa papildkapitālu (miljoni LVL)
Atmaksas termiņš
2009. g.
2010. g.
2011. g.
aizdevums uz 5 gadiem
40,22
30,16
20,11
aizdevums uz 6 gadiem
50,27
40,22
30,16
aizdevums uz 7 gadiem
50,27
50,27
40,22
aizdevums uz 8 gadiem
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvija paskaidro, ka 2009. gada 9. jūnijāNomura International (kurai Latvija 2009. gada martā uzdeva organizēt “Parex bankas” pārdošanu) Latvijas iestādes iepazīstināja ar “Parex bankas” pārdošanas stratēģiju ar ļoti ambiciozu laika grafiku, plānojot pārdošanas procesu pabeigt 2010. gadā. Tādēļ bija nepieciešams, ka “Parex banka” vismaz līdz 2010. gada beigām turpina pilnā mērā ievērot piemērojamās kapitāla prasības.
(39)
Visbeidzot, Latvija argumentē, ka, ja subordinētā aizdevuma atmaksas termiņš būtu bijis tikai pieci gadi, 2009. gada pārstrukturēšanas plānā būtu bijis jāiekļauj citi pasākumi ar mērķi “Parex bankas” kapitāla pietiekamību nostiprināt citādā veidā (piemēram, ieguldot jaunu pašu kapitālu, nekavējoties piešķirot subordinētus aizdevumus utt.). Ja nebūtu veikti šādi pasākumi, noguldītāji būtu neaizsargāti, un būtu tikusi ievērojami apdraudēta Latvijas finanšu sistēmas stabilitāte.
5.2. Subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa nepaziņotā pagarināšana (otrais pasākums)
(40)
Attiecībā uz otro pasākumu Latvija norāda, ka subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa papildu pagarināšana bija nepieciešama tādēļ, ka 2013. gadā tika ieviestas izmaiņas normatīvajā regulējumā. Konkrētāk, 2013. gada 1. martā Latvijas Finanšu un kapitāla tirgus komisija (FKTK) informēja “Citadeli”, ka līdz 2013. gada beigām koncerna kapitāla pietiekamības rādītājam ir jāsasniedz vismaz 10 % absolūtā izteiksmē, savukārt rādītājs, kas tika ieteikts, lai varētu segt esošos un potenciālos riskus, bija […]. Pirms 2013. gada marta kapitāla pietiekamības rādītāja nepieciešamais minimums bija 8,4 %.
(41)
Latvija norāda, ka otrais pasākums tika pieņemts labticīgi, jo Latvijas iestādes šo pasākumu uzskatīja par atbilstošu tirgus ekonomikas ieguldītāja principam un tas valstij nerada finansiālus zaudējumus.
(42)
Latvija papildus norāda, ka otrā pasākuma pieņemšanas laikā tā kopā ar “Citadele” labticīgi uzskatīja, ka iespēja pagarināt izskatāmo subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu bija paredzēta attiecīgajos Komisijas lēmumos un pārstrukturēšanas plānā.
(43)
Latvija argumentē, ka jebkurš tirgus ekonomikas ieguldītājs, būdams “Citadeles” vairākumakcionārs, būtu pielicis visus savus pūliņus, lai pēc iespējas uzturētu savu ieguldījumu vērtību un būtu bijis gatavs apstiprināt un īstenot pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu savas kapitāla līdzdalības bilances vērtības samazināšanos, ko izraisītu bankas nespēja ievērot tai noteiktās kapitāla prasības. Ja “Citadele” nebūtu ievērojusi stingrākas kapitāla pietiekamības prasības, kuras tolaik bija noteikusi FKTK, būtu tikusi apdraudēta bankas stabilitāte, darbībspēja un pārdošanas iespējas, un galu galā tiktu ietekmēta iespēja to pārdot labā finansiālā stāvoklī.
(44)
Latvija izklāsta arī hipotētisku scenāriju, kurā otrais pasākums nebūtu ticis veikts. Šajā hipotētiskajā scenārijā ieteicamais kapitāla rādītājs nebūtu ticis sasniegts, jo 2013. gada 31. decembrī kapitāla pietiekamības rādītājs būtu bijis zemāks par 9,3 %, savukārt nepieciešamais minimums bija 10 %.
(45)
Latvija arī argumentē, ka alternatīvi pasākumi, lai nostiprinātu “Citadeles” kapitāla pietiekamību (t. i., kapitāla palielināšana vai jaunu subordinētu aizdevumu piešķiršana) nebija iespējami. Konkrētāk, tā norāda, ka 2013. gadā “Citadelei” būtu bijis neiespējami saņemt subordinētus aizdevumus no ieguldītājiem (trešām personām), ņemot vērā Latvijas iestāžu apņemšanos “Citadeli” pārdot īsā laikposmā (t. i., līdz 2014. gada 31. decembrim). Nenoteiktība attiecībā uz potenciālo ieguvēju un tā nākotnes stratēģiju būtu izraisījusi to, ka subordinēto aizdevumu piešķīrēji pieprasītu pārdošanas opciju jeb iespējas līgumu (put option) attiecībā uz jebkuru subordinēto aizdevumu, ko tie piešķīruši “Citadelei” (klauzula par izšķirošās ietekmes maiņu) (25). Faktiski tas būtu nozīmējis, ka šādu subordinēto aizdevumu faktiskais atmaksas termiņš to piešķiršanas laikā būtu ticis uzskatīts par īsāku nekā pieci gadi un tādējādi aizdevumi netiktu kvalificēti kā otrā līmeņa papildkapitāls.
(46)
Atbildot uz informācijas pieprasījumu no Komisijas par to, vai Latvija bija vērsusies pie ERAB attiecībā uz tās iespējām pagarināt “Citadelei” piešķirto subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu, Latvijas iestādes 2014. gada 23. jūnijā iesniedza savus apsvērumus. Tajos tās apliecina, ka pirms tās pieņēma otro pasākumu, tās nevērsās pie ERAB ar ierosinājumu pagarināt tās piešķirto subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu. Šajā kontekstā tās atkārto, ka otrais pasākums bija jāpieņem, lai novērstu risku, ka “Citadele” pārkāpj jaunās kapitāla prasības, kas bija stingrākas.
(47)
Latvija argumentē, ka tai nekavējoties bija jārīkojas, pagarinot “Citadelei” piešķirto subordinēto kredītu atmaksas termiņu, un tā neapsprieda līdzīgu pagarināšanu saistībā ar subordinēto kredītu, ko bija piešķīrusi arī ERAB.
(48)
Latvija norāda, ka šajā ziņā tās lēmums tika balstīts uz šādiem trim punktiem.
a)
Nepieciešamība iedarbīgi risināt jauno kapitāla prasību pārkāpšanas problēmu: “Citadele” bija aprēķinājusi savas vajadzības pēc kvalificējama otrā līmeņa papildkapitāla un bija secinājusi, ka, pretstatā otrā pasākuma pieņemšanai, kas būtu saistīta ar atmaksas termiņa pagarināšanu par 18 mēnešiem, jebkādu potenciālu atmaksas termiņa izmaiņu dēļ attiecībā uz subordinēto aizdevumu, kura daļu bija piešķīrusi ERAB, būtu bijis nepieciešams ievērojami ilgāks pagarinājums. Šīs atšķirības iemesls bija tas, ka šā aizdevuma pamatsumma bija mazāka un līdz ar to tā ietekme uz “Citadeles” kapitāla pozīcija būtu bijusi ievērojami zemāka. Latvija arī norāda, ka, lai ERAB pagarinātu subordinēto kredītu termiņu, ar ERAB iepriekš būtu bijis jāapspriežas. Turklāt, ņemot vērā atšķirības piemērojamo tiesību un tās vispārējās nepieciešamās juridiskās struktūras ziņā, kas būtu bijusi jāievieš, lai pagarinātu tā subordinētā aizdevuma atmaksas termiņu, kura daļu bija piešķīrusi ERAB, vienlaikus pagarinot daļu no subordinētā aizdevuma, ko bija piešķīrusi tikai Latvija, būtu nepieciešamas sarežģītas juridiskas vienošanās.
b)
Latvija uzsver, ka pagarināšanas laikā tā arī uzskatīja, ka atmaksas termiņa pagarināšana subordinētajam aizdevumam kredītsaistībām pret ERAB būtu sarežģījusi “Citadeles” atsavināšanu, jo pārdošanas laikā pastāvētu vairāk savstarpēji saistīti līgumi par subordinētajām kredītsaistībām. Tā uzskatīja, ka šāda iespēja sarežģītu “Citadeles” pārdošanu, jo tas varētu ietekmēt attiecīgos noslēgšanas nosacījumus un varbūt varētu palielināt attiecīgās darījuma izmaksas.
c)
Turklāt Latvija norāda, ka ERAB statuss attiecībā pret “Citadeli” varētu sarežģīt ERAB lēmuma pieņemšanu par piekrišanu pagarināšanai. Tā savā 2014. gada 23. jūnija vēstulē norāda, ka tā ir cieši pārliecināta, ka principā ERAB būtu sliekusies piekrist attiecīgā instrumenta atmaksas termiņa pagarināšanai. Tomēr tā arī atzīst, ka ERAB stāvoklis atšķīrās no Latvijas stāvokļa tādā ziņā, ka Latvijas ir “Citadeles” vairākumakcionārs un šajā statusā tā varēja īstenot izšķirošu ietekmi pār pārdošanas procesu un varēja veikt sarunas ar pretendentiem par dažādiem variantiem attiecībā uz subordinēto aizdevumu maksājumiem. Tādēļ Latvija atzina, ka tas, ka ERAB trūkst kontroles pār “Citadeles” pārdošanu, varēja būt uzskatāms par stimula trūkumu attiecīgā aizdevuma atmaksas termiņa pagarināšanai vai katrā ziņā novest pie ilgām sarunām.
5.3. Nepaziņotais likviditātes atbalsts “Revertai” (trešais pasākums)
(49)
Latvija un “Reverta” atzīst, ka kopš 2010. gada decembra likviditātes atbalsts, ko “Parex bankai” (un pēc tam “Revertai”) bija piešķīrusi Latvija, pārsniedza apstiprināto likviditātes maksimālo robežu, kas noteikta “Parex” galīgā lēmuma 55. apsvērumā. Lēmumā par procedūras sākšanu bija minēts, ka piešķirtais, vēl neatmaksātais likviditātes atbalsts “Revertai” uz 2013. gada 31. decembri bija LVL 362,52 miljoni, kas par LVL 55,52 miljoniem pārsniedza LVL 307 miljonu likviditātes maksimālo robežu, kas noteikta nelabvēlīgajam scenārijam.
(50)
Latvija apgalvo, ka Komisija sākotnēji “Parex” galīgajā lēmumā bija apstiprinājusi “Parex bankai” piešķirtā, LVL 218,7 miljonus lielā likviditātes atbalsta konversiju kapitālā. Šī konvertējamā summa pēcāk (ar grozīto lēmumu) tika samazināta līdz LVL 118,7 miljoniem. Ja LVL 118,7 miljonus lielais likviditātes atbalsts būtu ticis konvertēts kapitālā, likviditātes atbalsts būtu ticis samazināts un būtu iekļāvies apstiprinātajos limitos. Tomēr tikai LVL 49,5 miljoni no LVL 118,7 miljoniem likviditātes atbalsta faktiski tika konvertēti kapitālā. Latvija šo faktoru izvirza kā likviditātes apjoma pārsnieguma galveno cēloni.
(51)
Turklāt Latvija apgalvo, ka vēl viens atbalsta pārsnieguma cēlonis bija naudas plūsmas radīšanas aizkavēšanās salīdzinājumā ar naudas plūsmas radīšanas rādītājiem, kas tika prognozēti “Parex” galīgā lēmuma laikā. Sliktie parādnieki kavēja maksājumus, un tādējādi naudas atgūšana tika aizkavēta par apmēram diviem gadiem. Latvija šo fenomenu uzskata par īslaicīgu un sagaida, ka likviditātes atbalsta pārsniegums 2015.-2016. gadā vairs nepastāvēs.
(52)
Neatkarīgi no tā Latvija un “Reverta” atzīst, ka pastāv novirze no apstiprinātajām atbalsta summām, un ka tā cēlonis ir sarežģījumi, ar kuriem tās saskārās, kad mēģināja valsts atbalstu atbilstoši sadalīt starp apstiprināto likviditātes atbalstu un kapitāla iemaksām pēc lēmuma par grozījumiem pieņemšanas.
(53)
Turklāt Latvijas iestādes skaidro, ka, ja būtu tikusi atstāta spēkā “Parex bankas” (tagadējās “Reverta”) licence, Latvijai būtu jāiemaksā “Parex bankā” vairāk kapitāla nekā sākotnēji bija paredzēts (minimālais kapitāla apjoms, kas bija nepieciešams saskaņā ar maksātspējas normām, bija lielāks nekā maksimālais kapitāla atbalsts (LVL 218,7 miljoni), kas tika apstiprināts ar “Parex” galīgo lēmumu). Balstoties uz sākotnējo, Komisijai iesniegto pārstrukturēšanas plānu, var konstatēt, ka no aktīvu atsavināšanas un LVL 218,7 miljonu konversijas iegūstamā ekonomiskā vērtība nebūtu bijusi pietiekama, lai “Parex banka” (“Reverta”) varētu ievērot normatīvajā regulējumā noteiktās kapitāla pietiekamības prasības.
(54)
Tādēļ, ja licence būtu tikusi uzturēta spēkā, “Parex bankai” (“Revertai”) būtu bijis nepieciešams papildu kapitāls. Pēc bankas licences anulēšanas papildu atbalsta apjoms nepārsniedza summu, kas nepieciešama likvidācijas procesam.
(55)
Kā norāda Latvija, pēc 2011. gada 31. decembra vairs nebija nepieciešams konvertēt papildu likviditātes atbalstu kapitālā, jo “Revertas” bankas licence tika anulēta. Latvija savu plānu likviditātes atbalstu nekonvertēt kapitālā Komisijai bija paziņojusi pēc 2011. gada 31. decembra sarakstē, kas notika pirms lēmuma par grozījumiem pieņemšanas, lai gan tā neapstiprināja savu nodomu to faktiski darīt un Komisijai tieši nenorādīja uz nekonvertēšanas tehniskajām sekām. Konkrētāk, Latvija neminēja, ka līdz ar to “nekonvertēšanu” kapitālā naudas līdzekļi, kas jau bija tikuši piešķirti kā likviditātes atbalsts, nebūtu kritušies tik ātri kā bija nepieciešams saskaņā ar “Parex” galīgo lēmumu.
(56)
Tā kā līdz 2011. gada 31. decembrim kapitālā faktiski tika konvertēti tikai LVL 49,5 miljoni no likviditātes atbalsta un LVL 69,2 miljoni no likviditātes atbalsta kapitālā konvertēti netika, tad likviditātes atbalsta apjoms saglabājās augstāks nekā bija apstiprināts - par apmēram tādu pašu summu.
(57)
Kā norāda Latvija, tādēļ likviditātes atbalsta saglabāšana un izvairīšanās no tā konvertēšanas kapitālā Latvijas iestādēm bija vismazāk apgrūtinošais pasākums un faktiski samazina valsts atbalstu līdz nepieciešamajam minimumam.
(58)
Latvija un “Reverta” apliecina, ka “Revertai” vairs nav nepieciešama “svaiga nauda”. Ņemot vērā to, ka kapitālā tika konvertēta mazāka likviditātes atbalsta summa, Latvija prognozē, ka 2014. gada beigās “Reverta” paturēs likviditātes atbalstu LVL [300-350] miljonu apmērā, 2015. gada beigās - LVL [250-300] miljonu apmērā un 2016. gada beigās un 2017. gada beigās (kad “Reverta” tiks likvidēta) - LVL [200-250] miljonu apmērā. Kā norāda Latvija, šis likviditātes atbalsts tādēļ pārsniegs sākotnēji apstiprināto maksimālo robežu, jo i) mazāks likviditātes atbalsta apjoms ir ticis konvertēts kapitālā un ii) ir sagaidāms, ka “Reverta” savas darbības noslēgumā radīs mazāku naudas plūsmu, nekā sākotnēji tika plānots.
(59)
Balstoties uz jauno naudas plūsmas prognozi, kas atspoguļo sarežģījumus aktīvu atgūšanā, Latvija sagaida, ka “Revertas” likvidācijas procesa beigās (2017. gada 31. decembrī) tai būs negatīvs kapitāls LVL [250-300] miljonu apmērā.
5.4. Apņemšanās pārdot ieguldījumu pārvaldības virzienu (ceturtais pasākums)
(60)
Latvija 2011. gadā, lai izpildītu savu “Parex” galīgajā lēmumā minēto apņemšanos, sāka “Citadeles” pārdošanas procesu. Pirmais pārdošanas mēģinājums tika veikts, kā konsultantu piesaistot Nomura International, taču tādēļ, ka eurozonā bija ievērojama nestabilitāte, ko izraisīja ekonomikas un finanšu krīze Grieķijā, un arī tādēļ, ka Lietuvā un Latvijā sabruka “Snoras” un “Krājbanka”, šis mēģinājums nebija sekmīgs.
(61)
Turklāt Latvija 2013. gada februārī neatkarīgam ekspertam […] uzdeva veikt konkrētu pētījumu citstarp par ieguldījumu pārvaldības virziena pārdošanas ietekmi apņemšanās norādītajā datumā. Šis eksperts pierādīja, ka abu atsevišķo struktūrvienību (ieguldījumu pārvaldības virziena un “Citadeles” atlikušās daļas) vērtība ir mazāka nekā vienotas “Citadeles” vērtība. Līdz ar to, ja “Citadelei” vairs nebūtu ieguldījumu pārvaldības virziena, bankas bilances vērtība samazinātos un tādējādi tiktu nelabvēlīgi ietekmēta akcionāru ieguldījuma vērtība. Izmantojot dažādas prognozes, eksperts pierādīja, ka bez ieguldījumu pārvaldības virziena bankas “pamatdarbības peļņa būtu strauji samazinājusies, […]” un ka tās […] būtu pasliktinājies.
(62)
Latvija, balstoties uz eksperta pētījumu, norāda, ka ieguldījumu pārvaldības virziena atsavināšana atsevišķi no pārējās “Citadeles” daļas 2013. gada laikā būtu nelabvēlīgi ietekmējusi “Citadeles” darbībspēju un līdz ar to iespējas to pārdot. Tas būtu ievērojami samazinājis bankas spēju piesaistīt privātos tirgus dalībniekus, kas ieguldītu “Citadelē” par samērīgu cenu. Tādēļ 2013. gadā ar ārējo konsultantu - Société Générale un Linklaters LLP - palīdzību tika sākts otrais pārdošanas process - attiecībā uz visu “Citadeli”. Divas pašlaik apsvērtās pārdošanas metodes ir uzņēmumu iegāde un apvienošana (turpmāk “M&A”) vai sākotnējais publiskais piedāvājums (turpmāk “IPO”).
5.5. Latvijas ierosinātie kompensējošie pasākumi
(63)
Lai nodrošinātu to, ka papildu atbalsta pasākumi attiecībā uz “Parex banku”, “Citadeli” un “Revertu”, kurus Latvija pieņēma ar pirmo, otro un trešo pasākumu, ir saderīgi ar iekšējo tirgu saskaņā ar Savienības valsts atbalsta noteikumiem un lai šo noteikumu ievērošanu nodrošinātu arī attiecībā uz “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virziena nepārdošanu līdz apņemšanās noteiktajam termiņam (ceturtais pasākums), Latvija ir ierosinājusi virkni apņemšanos, kas ir izklāstītas 64.-73. apsvērumā.
5.5.1. “Citadeles” un ieguldījumu pārvaldības virziena atsavināšanas termiņš
(64)
Latvija un “Citadele” apņemas darīt visu iespējamo, lai pēc iespējas drīz un katrā ziņā pirms […] saņemtu saistošus piedāvājumus attiecībā uz visas Latvijas Republikai piederošās līdzdalības “Citadelē” (tostarp ieguldījumu pārvaldības virzienā) pārdošanu. Pārdošana tiek pabeigta vēlākais līdz […]. Latvijas Republikas (un tās konsultants) ziņā paliek izlemt, kāda ir pārdošanas darījuma atbilstoša struktūra un veidi (piem., pārdošana nozares uzņēmumam vai IPO), ja vien Latvijas Republika eventuāli pārdod visu savu līdzdalību “Citadelē” vēlākais līdz […]. Latvijas Republika apņemas, ka IPO gadījumā tā līdz […] vienosies ar FKTK par saistošu prospektu.
(65)
Latvija un “Citadele” arī apņemas, ka tiks iecelts atsavināšanas pilnvarnieks, ja līdz […] netiks saņemts neviens saistošs piedāvājums vai ja IPO gadījumā (kuram ir tāds pats mērķis) neviens prospekts nav ticis saskaņots ar FKTK. Šādā gadījumā Latvijas Republika veiks visu nepieciešamo, lai nodrošinātu, ka uz […] ir iecelts un gatavs veikt savu darbību atsavināšanas pilnvarnieks. Komisija saprot, ka “Citadeles” pārdošanas finanšu konsultants līdz […] varētu tikt iecelts arī par atsavināšanas pilnvarnieku. Latvija un “Citadele” apņemas gadījumā, ja tiek iecelts atsavināšanas pilnvarnieks, līdz […] saņemt visām pusēm saistošus un neatsaucamus piedāvājumus un noslēgt saistošu un neatsaucamu vienošanos par visas Latvijas Republikai piederošās līdzdalības “Citadelē” pārdošanu līdz […], kas noslēdzama vēlākais līdz […].
(66)
Turklāt Latvija un “Citadele” apņemas, ka […] “Citadele” būs […] jaunus komercdarbības virzienus un ka “Citadeles” atlikušie komercdarbības virzieni būs […], ja Latvijas Republika līdz […] nav noslēgusi saistošu un neatsaucamu vienošanos, kas paredz pārdošanas darījuma noslēgšanu līdz […] par visu Latvijas Republikas līdzdalību “Citadelē”, vai, ja IPO liedz Latvijas Republikai pārdot visu savu līdzdalību “Citadelē”, līdz […].
(67)
Latvija un “Citadele” apņemas noslēgt pārdošanas un pirkuma darījumu par visas Latvijas Republikai piederošās līdzdalības “Citadelē” pārdošanu līdz […]. Ja šīs līdzdalības pārdošanu netiek pabeigta līdz […], tās apņemas, ka “Citadele” būs […] jauni komercdarbības virzieni un pārējie “Citadeles” komercdarbības virzieni tiks […].
(68)
Ja “Citadele” ir […] jebkurā no 64.-67. apsvērumā minētajiem gadījumiem, jebkura “Citadeles” komercdarbības daļa, attiecībā uz kuru pastāv trešo pušu intereses, Latvijas Republika vai/un “Citadele” var pārdot un nodot šādai trešai pusei (neietekmējot […] principus un bez jauna valsts atbalsta).
5.5.2. Apstiprināto kapitāla iemaksu summu papildu samazināšana
(69)
Attiecībā uz “Revertu” lēmumā par grozījumiem tika apstiprināta valsts noguldījumu un procentu (likviditātes atbalsta) konversija kapitālā par kopējo summu LVL 118,7 miljoni. Tā kā līdz šim tikai LVL 49,5 miljoni no likviditātes atbalsta ir tikuši konvertēti kapitālā, Latvija ierosina nekavējoties un pastāvīgi samazināt maksimālo kopējo kapitāla summu, ko Latvija var sniegt “Revertai”, uz LVL 49,5 miljoniem (iepriekš - LVL 118,7 miljoni).
5.5.3. Apņemšanās uzlabot sloga sadales pasākumus, nepieļaujot naudas aizplūšanu pie “Revertas” pārmantotajiem subordinētajiem kreditoriem
(70)
Latvija atzīst, ka uzlaboti sloga sadales pasākumi ir nepieciešami, lai nodrošinātu pirmā, otrā un trešā pasākuma saderību ar iekšējo tirgu. Šādi pasākumi citstarp nodrošinātu, ka neviena trešā puse nepamatoti negūst labumu no papildu valsts atbalsta, kas sniegts “Revertai” un “Citadelei”.
(71)
Šajā nolūkā Latvija apņemas uzlabot iepriekšējās sloga sadales apņemšanās, iekšējā rekapitalizācijā iesaistot “Parex bankas” iepriekšējos vairākumakcionārus, to radniecīgās (saistītās) personas un citus kreditorus (turpmāk “pārmantotie subordinētie kreditori”) (legacy subordinated creditors), kas bija piešķīruši subordinētus aizdevumus (turpmāk “pārmantotie subordinētie aizdevumi”) (legacy subordinated loans).
(72)
“Reverta” pārsniedza likviditātes summas, kas bija apstiprinātas ar “Parex” galīgo lēmumu, daļēji tā iemesla dēļ, ka tika maksāti procenti par pārmantotajiem subordinētajiem aizdevumiem. Ja “Reverta” nebūtu maksājusi šos procentus vai ja pārmantotie subordinētie aizdevumi būtu tikuši norakstīti nekavējoties pēc “Parex” galīgā lēmuma, iespējams, ka Latvijai nebūtu bijis jāīsteno pirmais, otrais un trešais pasākums tādā apmērā, kā tie faktiski tika veikti.
(73)
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Latvija piedāvā šādi precizēt un pastiprināt savas apņemšanās attiecībā uz pamatsummu un procentiem, kas maksājami par pārmantotajiem subordinētajiem aizdevumiem:
a)
“Citadele” un “Reverta” (agrākā “Parex banka”), kā arī to radniecīgie uzņēmumi nevienam savam subordinētajam kreditoram un akcionāram (kas nav pati Latvijas valsts vai ERAB) nemaksā procentus (t. sk. obligāciju kuponus) vai dividendes par esošajiem kapitāla instrumentiem (tostarp priekšrocību akcijām un t. s. B šķiras akcijām, kā arī otrā līmeņa papildkapitāla instrumentiem (gan ar augstāku, gan ar zemāku rangu)) (nedz maksājamus, nedz uzkrājamus), nedz izmanto tādiem pašiem instrumentiem saistītas pirkuma iespējas (opcijas) tiesības, līdz kamēr un ja vien “Revertai” un/vai “Citadelei” piešķirtais valsts atbalsts būs pilnīgi atmaksāts un ja vien nepastāv juridisks pienākums to darīt. Ciktāl šāds juridisks pienākums pastāv, Latvija apņemas tos pēc iespējas drīz atcelt (katrā ziņā vēlākais līdz 2015. gada 30. aprīlim);
b)
Latvija arī apņemas neatmaksāt nekādu piešķirtu un vēl neatmaksātu kredītsaistību pamatsummu no pārmantoto subordinēto aizdevumu vidus (ja vien un līdz viss “Revertai”/“Citadelei” piešķirtais valsts atbalsts būs pilnīgi atmaksāts), kas būs kāds no šādiem gadījumiem:
i)
uz ko attiecas saistošs rīkojums par to, ka attiecībā uz pārmantotajiem subordinētajiem aizdevumiem nav jāveic nekādi maksājumi; vai
ii)
konvertēts pirmā līmeņa kapitālā bez balsstiesībām; vai
iii)
norakstīts
tādā apmērā, kāds nepieciešams segtu “Revertas” negatīvo neto aktīvu vērtību, un ar nosacījumu, ka pastāv attiecīgs tiesiskais pamats.
c)
Latvija apņemsies veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka vēlākais līdz 2015. gada 30. aprīlim tiek ieviestas tiesību normas, kas nepieciešamas, lai varētu ievērot iepriekš minētās apņemšanās.
5.6. Latvijas reakcija uz trešās puses komentāriem
(74)
Latvija 2014. gada 6. jūnijā iesniedza savu atbildi attiecībā uz Komisijas saņemtajiem trešās personas komentāriem. Latvija apgalvo, ka šajos komentāros izvirzītajiem apgalvojumiem trūkst pierādījumu un ka tie lēmumam par procedūras sākšanu nav nozīmīgi. Latvija noraida trešās personas apgalvojumus un lūdz Komisiju tos ignorēt.
6. VĒRTĒJUMS
6.1. Valsts atbalsta konstatēšana pēc jaunajiem pasākumiem
(75)
Saskaņā ar Līguma 107. panta 1. punktu “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(76)
Lai kādu pasākumu kvalificētu par valsts atbalstu, ir jāizpilda šādi kumulatīvi nosacījumi: a) pasākumu finansē ar valsts līdzekļiem; b) tā piešķir selektīvu priekšrocību, kas, sagaidāms, būs labvēlīgāka konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai; c) pasākums izkropļo vai var izkropļot konkurenci un potenciāli var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
6.1.1. Pirmais pasākums
(77)
Tas, ka Latvijas piešķirtais subordinētais aizdevums “Parex bankai” nozīmēja valsts atbalstu, tika konstatēts pirmajā glābšanas lēmumā, ar kuru Komisija apstiprināja, ka subordinēto kredītu piešķiršana ar piecu gadu atmaksas termiņu ir saderīgs atbalsta pasākums. Komisija tolaik nolēma, ka tirgus ekonomikas ieguldītājs nebūtu piešķīris subordinētu kredītu ar piecu gadu atmaksas termiņu (26).
(78)
Subordinētie aizdevumi, kurus Latvija faktiski piešķīra par labu “Parex bankai”, bija identiski pasākumam, ko bija apstiprinājusi Komisija, izņemot to, ka tiem bija ilgāks atmaksas termiņš, kas “Parex bankai” radīja papildu priekšrocību.
(79)
Subordinēti kredīti ar septiņu gadu atmaksas termiņu dotu aizņēmējam lielāku priekšrocību nekā subordinēti kredīti ar piecu gadu atmaksas termiņu, jo ieguldītājam jebkura ieguldījuma risks palielinās, ja ieguldījuma atmaksas termiņš ir pagarināts. Kad tika piešķirts subordinētais kredīts ar septiņu gadu atmaksas termiņu, būtu bijusi pat vēl mazāka varbūtība, ka tirgus ekonomikas ieguldītājs piešķirtu subordinēto kredītu ar šādu pagarinātu termiņu, nekā tas būtu piešķīris uz pieciem gadiem. Šā iemesla dēļ ilgākais subordinēto kredītu atmaksas termiņš bija uzskatāms par papildu priekšrocību “Parex bankai” salīdzinājumā ar subordinētā kredīta formu, kas tika apstiprināta glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā. Tā kā visi pārējie kritēriji, lai konstatētu valsts atbalstu, jau bija tikuši konstatēti pirmajā glābšanas lēmumā, pirmais pasākums ir uzskatāms papildu valsts atbalstu.
6.1.2. Otrais pasākums
(80)
Latvija 2013. gada 27. jūnijā papildus par 18 mēnešiem pagarināja “Citadelei” piešķirto LVL 37 miljonu subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu (no tolaik Latvijas piešķirtās LVL 45 miljonu kopsummas).
(81)
Lēmumā par procedūras sākšanu, nepastāvot papildu argumentiem, Komisija novērtēja, ka tirgus ekonomikas ieguldītājs atmaksas termiņu nebūtu šādi pagarinājis, jo tas bija saistīts ar papildu riskiem salīdzinājumā ar iepriekš pastāvošo subordinēto aizdevumu formu. Tādēļ Komisija uzskatīja, ka ilgāks subordinēto kredītu atmaksas termiņš bija uzskatāms par papildu priekšrocību, ko valsts piešķīrusi “Citadelei” salīdzinājumā ar subordinēto kredītu formu, kas bija apstiprināta glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā, un tādējādi par papildu atbalstu.
(82)
Latvija ir norādījusi, ka tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu racionāli izvēlējies veikt konkrētus pasākumus, lai uzturētu bankas kapitāla pietiekamību, lai saglabātu sava ieguldījuma vērtību. Tādēļ tā būtībā apgalvo, ka otrais pasākums “Citadelei” nepiešķīra nekādas priekšrocības, jo papildu atbalsta piešķiršana bija atbilstoša tirgus ekonomikas dalībnieka principam.
(83)
Komisija neapstrīd to, ka tirgus ekonomikas dalībnieka princips ir piemērojams tādam darījumam kā otrais pasākums. Tomēr tā atgādina, ka Eiropas Savienības Tiesa ir uzsvērusi, ka, ja dalībvalsts administratīvajā procesā atsaucas uz minēto kritēriju, tai šaubu gadījumā ir pārliecinoši un ar objektīviem un pārbaudāmiem pierādījumiem jāpierāda, ka īstenotais pasākums izriet no tās kā akcionāres statusa, un ka šajā ziņā tiek prasīti pierādījumi, kas apliecina, ka šis lēmums ir pamatots ar ekonomiskiem vērtējumiem, kas ir salīdzināmi ar tiem, ko konkrētās lietas apstākļos pirms minētā ieguldījuma veikšanas būtu licis izstrādāt saprātīgs privāts ieguldītājs, kurš ir iespējami vistuvākā situācijā tai, kādā ir minētā dalībvalsts, lai noskaidrotu šāda ieguldījuma ienesīgumu nākotnē (27).
(84)
Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka Latvijas apgalvojums, ka tā ir rīkojusies atbilstoši tirgus ekonomikas dalībnieka principam, nav ticis pierādīts ar attiecīgiem argumentiem un detalizētu analīzi.
(85)
Pirmkārt, Komisijai nav tikuši iesniegti pierādījumi, ka Latvija veica sava ieguldījuma “Citadelē” vērtēšanu vienlaikus ar savu lēmumu īstenot otro pasākumu. Tirgus ekonomikas ieguldītājs, rīkodamies kā akcionārs, būtu novērtējis “Citadeles” vērtību, lai konstatētu sava ieguldījuma šajā bankā pašreizējo vērtību pirms (un tādējādi neveicot otro pasākumu) un pēc otrā pasākuma īstenošanas un būtu salīdzinājis šīs divas vērtības. Komisija uzskata, ka uz peļņu orientēts tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu vispirms konstatējis sava ieguldījuma bankā pašreizējo vērtību un tad būtu pārliecinājies, vai šā ieguldījuma pašreizējā vērtība tiktu aizsargāta, ja papildus tiktu pagarināts subordinēto aizdevumu atmaksas termiņš. Ja šīs pārbaudes rezultāts liecinātu, ka vērtība būtu varējusi tikt saglabāta vai pat palielināta, tad otrajā solī uz peļņu orientēts tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu salīdzinājis vērtības un vērtības atšķirības saglabāšanas (vai pat palielināšanas) neizmantoto alternatīvu izmaksas (opportunity cost).
(86)
Ja Latvija būtu veikusi šādu analīzi, Latvijai vajadzētu spēt pierādīt, ka atmaksas termiņa pagarināšana bija iedarbīgs pasākums, lai vismaz saglabātu ieguldījuma vērtību, kā arī to, ka šāda pasākuma nodrošināšanas neizmantoto alternatīvu izmaksas ir mazākas nekā vērtības pieaugums. Vienīgi tad, ja atmaksas termiņa pagarināšanas neizmantoto alternatīvu izmaksas bija mazākas nekā vērtības saglabāšana otrā pasākuma rezultātā, Komisija varētu piekrist tam, ka Latvija ir rīkojusies atbilstoši tirgus ekonomikas dalībnieka principam. Tomēr Latvija nav sniegusi nedz vienlaikus veikta ieguldījuma vērtības izvērtēšanu, nedz analīzi, kas pierādītu, ka atmaksas termiņa pagarināšanas neizmantoto alternatīvu izmaksas bija mazākas nekā vērtības saglabāšana otrā pasākuma īstenošanas rezultātā.
(87)
Šā iemesla dēļ Komisija uzskata, ka otrais pasākums nevar tikt uzskatīts kā atbilstošs tirgus ekonomikas dalībnieka rīcībai, kas būtu salīdzināmā stāvoklī ar Latvijas stāvokli 2013. gada jūnijā.
(88)
Otrkārt, un katrā ziņā nostiprinātie principi tirgus ekonomikas dalībnieka principa piemērošanai paredz salīdzinājumu ar racionāla privātā ieguldītāja rīcību, kas veicama situācijā, kas ir pēc iespējas līdzīga dalībvalsts situācijai (28). Līdz ar to, vērtējot sava ieguldījuma “Citadelē” vērtību, Latvijai būtu jāņem vērā apņemšanās, kas minētas “Parex” galīgajā lēmumā attiecībā uz “Citadeles” pārdošanu. 2013. gada jūnijā, laikā, kad tika īstenots otrais pasākums, šīs apņemšanās ietvēra pienākumu pārdot “Citadeli” līdz 2014. gada 31. decembrim un arī pārdot “Citadeli” bez ieguldījumu pārvaldības virziena (tā kā ieguldījumu pārvaldības virziens bija jāpārdod atsevišķi, ja banka nebūtu tikusi pārdota līdz 2013. gada 30. jūnijam). Ņemot vērā, ka 2013. gada 27. jūnijā, kad tika pagarināts atmaksas termiņš, nebija atrasts neviens ieguldījumu pārvaldības virziena pircējs, privāts ieguldītājs būtu secinājis, ka nebija iespējams pārdot ieguldījumu pārvaldības virzienu kopā ar “Citadeli” līdz noteiktajam termiņam - 2013. gada 30. jūnijam, kas noteikts “Parex” galīgajā lēmumā, un tādēļ abas struktūrvienības bija jāpārdod atsevišķi.
(89)
Turklāt bankas privātam akcionāram, kas atrodas situācijā, kas ir pēc iespējas līdzīga dalībvalsts situācijai, nebūtu nekāda iemesla pieņemt, ka šo apņemšanos izpilde būtu atcelta vai atlikta, jo jebkādai šādai pārveidei būtu nepieciešams Komisijas apstiprinājums. Tādēļ, kad 2013. gada jūnijā tika konstatēta ieguldījuma vērtība, nebija sagaidāms, ka šīs saistības būs nenozīmīgas, jo nevarēja pieņemt, ka Komisija būtu apstiprinājusi jebkuru saistību grozījumu vēl pirms laikposma, kurā Latvija bija apņēmusies tās izpildīt.
(90)
Līdz ar to, lai izlemtu, vai apstiprināt atmaksas termiņa pagarināšanu, novērtējot 2013. gada jūnijā pastāvējušo Latvijas ieguldījuma “Citadelē” vērtību, ir jāizmanto arī tāds parametrs kā apņemšanās, kas ir minētas “Parex” galīgajā lēmumā. Latvija nav sniegusi pierādījumus par to, ka tā ņēma vērā visus šos parametrus vai ka tās ieguldījuma toreizējā vērtība, kas būtu pastāvējusi, ja tie būtu tikuši ņemti vērā, pārsniedz atmaksas termiņa pagarināšanas neizmantoto alternatīvu izmaksas. Šā iemesla dēļ Komisija arī uzskata, ka otrais pasākums nevar tikt uzskatīts par atbilstošu tāda tirgus ekonomikas dalībnieka rīcībai, kas atrastos stāvoklī, kas salīdzināms ar Latvijas stāvokli 2013. gada jūnijā.
(91)
Treškārt, pat ja Latvija būtu veikusi pietiekami detalizētu analīzi par otro pasākumu kā sava ieguldījuma “Citadelē” vērtības (2013. gada jūnijā) saglabāšanas līdzekli un pat ja tā būtu šādā analīzē ierēķinājusi ierobežojumus, kurus tirgus ekonomikas dalībnieks būtu ņēmis vērā un kuri rodas “Citadeles” nenovēršamās pārdošanas dēļ un ieguldījumu pārvaldības virziena atsevišķu atsavināšanu, Latvijas apgalvojumi par otrā pasākuma izmaksām un ieguldījuma “Citadelē” vērtības apmēru, kas it kā tika saglabāts ar šo pasākumu, nav ticami.
(92)
Tomēr vienlaikus, lai gan Latvija norāda, ka otrais pasākums valstij neradīja nekādas izmaksas, par apgalvojumu nav sniegta nekāda papildu informācija vai pierādījumi par izmaksu novērtējumu, ko Latvija veica laikā, kad tika veikts otrais pasākums. Šāda analīze par neizmantoto alternatīvu izmaksām un jebkuru citu ar otro pasākumu saistīto izmaksu veidu būtu bijis priekšnosacījums privāta ieguldītāja racionālam lēmumam par to, vai pagarināt subordinētā aizdevuma atmaksas termiņu. Tas, ka netika veikta izmaksu novērtēšana, ļauj Komisijai secināt, ka privāts ieguldītājs nebūtu spējis novērtēt, cik otrais pasākums ir vēlams peļņas maksimizēšanas ziņā.
(93)
Tomēr vienlaikus, lai gan Latvija norāda, ka otrais pasākums saglabāja Latvijas ieguldījuma “Citadelē” vērtību, iezīmes, kādas bija dalībvalsts ieguldījumam “Citadelē” 2013. gada jūnijā, neliecina par labu šim apgalvojumam. Komisija norāda, ka uz peļņu orientētam ieguldītājam ieguldījuma pašreizējā vērtība ir atkarīga no izredzēm nākotnē gūt ienākumu plūsmu no šā ieguldījuma (piemēram, dividenžu formā) un šā ieguldījuma kapitāla toreizējo vērtību (ko var atvasināt, piemēram, no cenas, kādu pircējs būtu maksājis par akcionāra ieguldījumu tolaik vai uz attiecīgo datumu diskontētā cenas vērtība, ko pircējs būtu maksājis par akcionāra ieguldījumu nākotnē). Visi Komisijai pieejamās norādes liecina, ka Latvijas ieguldījuma “Citadelē” vērtība 2013. gada jūnijā bija zema, ja vispār tam bija pozitīva vērtība.
(94)
Attiecībā uz iespējamo nākotnes ienākumu plūsmu no Latvijas ieguldījuma “Citadelē”, nav sniegti nekādi pierādījumi, kas liecinātu, ka 2013. gada jūnijā akcionāri varēja sagaidīt dividendes no “Citadeles” jelkad tuvākajā nākotnē. Izvērtēšana, ko par sagaidāmajiem ieņēmumiem no dividenžu izmaksas veiktu bankas privāts akcionārs situācijā, kas pēc iespējas ir līdzīga dalībvalsts situācijai, būtu bijusi saistīta ar pienākumu pārdot “Citadeli” līdz 2014. gada 31. decembrim. Turklāt pētījumā, kas aprakstīts 61 apsvērumā, tika konstatēts, ka “Citadele” bez ieguldījumu pārvaldības virziena būtu kļuvusi nerentabla; šāds secinājums vēl vairāk samazināja izredzes gūt labumu no dividenžu izmaksas, ņemot vērā, ka no 2013. gada 27. jūnija tirgus ekonomikas dalībniekam būtu bijis jāpieņem, ka “Citadele” un ieguldījumu pārvaldības virziens tiks pārdots atsevišķi.
(95)
Laikā, kad tika pagarināts atmaksas termiņš, nebija pierādījumu, ka “Citadele” pirms 2014. gada 31. decembra, ņemot vērā tās sagaidāmo peļņu un kapitāla rādītāju, spētu izmaksāt dividendes, jo tās kapitāla rādītājs (10,3 %), ko bija plānots sasniegt 2013. gada 31. decembrī, būtu tik tikko pārsniedzis nepieciešamo minimālo kapitāla rādītāju (10 %) un būtu daudz zemāks par kapitāla rādītāju ([…] %), ko FKTK bija ieteikusi, lai risinātu “Citadeles” esošos un potenciālos riskus. Tādēļ privāts ieguldītājs būtu ņēmis vērā, ka no 2013. gada jūnija pastāvēja maza varbūtība, ka akcionāri tuvākajā nākotnē būtu varējuši sagaidīt dividenžu izmaksu no “Citadeles”.
(96)
Attiecībā uz Latvijas ieguldījuma “Citadelē” kapitāla vērtību 2013. gada jūnijā Latvijas iestāžu iesniegtais pētījums, kas ir aprakstīts (61) punktā un kas tika sagatavots 2013. gada februārī, liecina, ka “Citadeli” negatīvi ietekmētu ieguldījumu pārvaldības virziena atsevišķa atsavināšana. Privāts ieguldītājs situācijā, kas pēc iespējas būtu līdzīga Latvijas situācijai 2013. gada jūnijā, būtu ņēmis vērā to, ka apmēram pirms četriem mēnešiem neatkarīgs eksperts bija konstatējis, ka “Citadeles” pārdošanas vērtība bez ieguldījumu pārvaldības virziena būtu mazāka nekā abu struktūrvienību apvienotā vērtība. Līdz ar to šādam privātam ieguldītājam būtu bijuši nepieciešami svarīgi iemesli (risku koriģētās atdeves maksimizēšanas ziņā), lai tas uzņemtos papildu riskus, pagarinot subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu. Tomēr Latvija nav sniegusi pierādījumus par šādiem svarīgiem iemesliem, kuru dēļ tirgus ekonomikas dalībnieks tolaik būtu uzņēmies šos papildu riskus. Pat ja atmaksas termiņš būtu ticis pagarināts, nebija pierādījumu, ka “Citadele” bez ieguldījumu pārvaldības virziena varētu tikt pārdota par […], kas Komisijai liek secināt, ka 2013. gada jūnijā Latvijai nebija […] saglabājamu ieguldījumu, kas bija […], lai veiktu otro pasākumu.
(97)
Šie papildu iemesli arī lika Komisijai uzskatīt, ka otrais pasākums nevar tikt atzīts par atbilstošu tāda tirgus ekonomikas dalībnieka rīcībai, kas atrodas stāvoklī, kas salīdzināms ar Latvijas stāvokli 2013. gada jūnijā.
(98)
Visbeidzot ceturtkārt, Komisija arī ņem vērā, ka ERAB, kas 2013. gada jūnijā bez Latvijas valsts bija vienīgais “Citadeles” akcionārs, nepagarināja sava “Citadelei” piešķirtā, vēl neatmaksātā subordinētā aizdevuma atmaksas termiņu un ka Latvija nekad nevērsās pie ERAB, lai apspriestu ERAB līdzdalību otrajā pasākumā, kā paskaidrots 46.-48. apsvērumā. Tas, ka pat netika mēģināts apspriest otrā pasākuma izmaksu sloga sadalījumu, ja ar šo pasākumu bija paredzēts saglabāt ieguldījumu “Citadelē” vērtību, ir papildu norāde, ka otrais pasākums neatbilda tirgus ekonomikas dalībnieka principa prasībām.
(99)
Šajā ziņā Komisija vispirms atgādina, ka pēc FKTK vēstulē teiktā “Citadelei” bija desmit mēneši (no 2013. gada 1. marta līdz 31. decembrim), lai izpildītu jaunās prasības attiecībā uz kapitāla pietiekamības rādītāju. Šajā kontekstā Komisija uzskata, ka vairākumakcionārs būtu izmantojis visu desmit mēnešu laikposmu, lai rastu atbilstošu risinājumu, kas ļautu ievērot jaunās kapitāla prasības, un pēc iespējas samazinātu savas izmaksas. Latvijas arguments attiecībā uz “Citadeles” pārdošanas veicināšanu pats par sevi neizskaidro, kādēļ otrais pasākums tika pieņemts četrus mēnešus pēc FKTK vēstules saņemšanas bez vēršanās pie “Citadeles” mazākumakcionāra, nevis vairāk izmantojot tās rīcībā esošo desmit mēnešus ilgo laikposmu.
(100)
Turklāt, pat ja ERAB arī piedalītos atmaksas termiņa pagarināšanā un būtu iesaistīta pasākumā, kura iezīmes atšķirtos no otrā pasākuma iezīmēm, Latvija nesniedz nekādus pierādījumus, ka šāds atšķirīgs pasākums ar ERAB iesaistīšanu būtu bijis mazāk iedarbīgs nekā otrais pasākums vai ka tad vairākumakcionāram būtu bijušas lielākas izmaksas salīdzinājumā ar otrā pasākuma izmaksām.
(101)
Attiecībā uz Latvijas argumentu, ka, ja ERAB pagarinātu sava subordinētā aizdevuma atmaksas termiņu, tas būtu izraisījis papildu slogu “Citadeles” pārdošanas laikā, Latvijas iestādes nav sniegušas nekādu informāciju, kas liecinātu, ka šāda pagarināšana tik tiešām būtu radījusi šādas papildu izmaksas. Nav ticis veikts neviens konkrēts pētījums par “Citadeles” atsavināšanas izmaksām pēc otrā pasākuma salīdzinājumā ar “Citadeles” hipotētiskās pārdošanas izmaksām pēc pagarināšanas, kurā būtu piedalījusies ERAB, ar ko varētu pamatot Latvijas apgalvojumu, ka būtu pastāvējis papildu slogs. Komisija uzskata, ka jebkurš privātais tirgus dalībnieks, kas apsver, kā saglabāt sava ieguldījuma “Citadelē” vērtību, vismaz spētu norādīt uz vienlaikus veiktu vērtējumu par to, kādas saistībā ar pēcāku pārdošanu bija izmaiņas izmaksās, kuras rada tas, ka “Citadeles” mazākumakcionārs pagarina šai bankai izsniegto subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu.
(102)
Visbeidzot, kā norādīts 48. apsvēruma c) punktā, Latvija paskaidro, ka tā uzskatīja, ka ERAB būtu piekritusi pagarināt savu “Citadelei” izsniegto aizdevumu atmaksas termiņu. Šajā situācijā, pat ja ERAB iesaistīšanās situāciju būtu padarījusi sarežģītāku, Komisija uzskata, ka privāts vairākumakcionārs, kas apsver savu “Citadelei” izsniegto subordinēto kredītu atmaksas termiņa pagarināšanu, būtu vismaz vērsies pie mazākumakcionāra, kas arī bija izsniedzis “Citadelei” subordinētus kredītus, lai konstatētu, vai mazākumakcionārs būtu vai nu i) uzņēmies segt daļu no “Citadelei” piešķirta papildu atbalsta izmaksām, pagarinot savu izsniegto aizdevumu atmaksas termiņu vai ii) noslēdzis kādu alternatīvu vienošanos tieši ar vairākumakcionāru, lai segtu vairākumakcionāram radušās otrā pasākuma izmaksas. Tirgus ekonomikas dalībnieka principa piemērošanas kontekstā Komisija nevar piekrist tam, ka komercsabiedrības vairākumakcionārs būtu uzņēmies visas izmaksas saistībā ar visu šajā sabiedrībā veikto ieguldījumu vērtības aizsardzību un tādējādi būtu aizsargājis mazākumakcionāra ieguldījuma vērtību, pat nevēršoties pie mazākumakcionāra nolūkā panākt tā iesaistīšanos.
(103)
Ņemot vērā ikvienu no šiem faktoriem, tas, ka nenotika vēršanās pie ERAB laikposmā no 2013. gada 1. marta līdz 27. jūnijam, papildus norāda uz to, ka otrais pasākums netika veikts atbilstīgi tirgus ekonomikas dalībnieka principa prasībām.
(104)
Visu četru 85.-103. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ nav ticis viennozīmīgi konstatēts, balstoties uz objektīviem un pārbaudāmiem pierādījumiem, ka otrais pasākums būtu attiecināms uz dalībvalsti, kas darbojas kā privāts akcionārs. Šādos apstākļos Komisija nevar piekrist, ka “Citadele” apstākļos, kas atbilst parastiem tirgus apstākļiem, varēja gūt tādas pašas priekšrocības kā tās, kas tai tika radītas, izmantojot valsts līdzekļus otrā pasākuma formā.
(105)
Latvija ir īstenojusi otro pasākumu attiecībā uz “Citadeli”, kas ir un būs aktīva tirgos, kas ir atvērti starptautiskai konkurencei. Tādēļ jebkura priekšrocība no valsts līdzekļiem ietekmētu konkurenci banku nozarē un tirdzniecību Savienības mērogā. Turklāt šis pasākums ir selektīvs, jo no tā labumu gūst tikai “Citadele”. To finansē no valsts līdzekļiem. Kā Latvija paskaidro 45. apsvērumā, 2013. gada jūnijā nesaistīts tirgus ekonomikas dalībnieks nebūtu ar salīdzināmiem noteikumiem veicis pasākumu, kas līdzīgs otrajam pasākumam. Tādēļ Komisija apliecina savu iepriekšējo pagaidu vērtējumu no lēmuma par procedūras sākšanu, ka otrais pasākums ir uzskatāms par papildu valsts atbalstu.
6.1.3. Trešais pasākums
(106)
Attiecībā uz likviditātes atbalstu, kas piešķirts “Revertai”, tas sākotnēji tika apstiprināts kā daļa no saderīgajiem valsts atbalsta pasākumiem, kas tika apstiprināti pirmajā glābšanas lēmumā valsts naudas līdzekļu noguldījumu formā. Tolaik Komisija ņēma vērā, ka “Parex bankai” trūkst likvīda nodrošinājuma un ka Latvija bija noguldījusi naudas līdzekļus, ņemot vērā bankas likviditātes vajadzības, kad neviens tirgus ekonomikas ieguldītājs nevēlējās sniegt likviditāti, ņemot vērā “Parex bankas” nestabilo stāvokli (29).
(107)
Pēc “Parex” galīgā lēmuma (un tās sadalīšanas labajā bankā un sliktajā bankā) likviditātes atbalsts pēcāk tika nodots “Citadelei” un “Revertai”. “Citadele” jau ir pilnīgi atmaksājusi savu likviditātes atbalsta daļu. “Revertai” tika pieprasīts ierobežot tās saņemtā likviditātes atbalsta summas, kā izklāstīts 19. apsvēruma c) punktā. Tomēr “Revertai” faktiski piešķirtā likviditātes atbalsta apjoms pārsniedz pat to apjomu, kas paredzēts nelabvēlīgajā scenārijā, kas tika apstiprināts “Parex” galīgajā lēmumā. Šis papildu likviditātes atbalsts sniedz papildu priekšrocību “Revertai” salīdzinājumā ar atbalstu, kas tika apstiprināts glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā. Latvija nav apgalvojusi, ka tā, sniedzot šādu likviditāti, būtu rīkojusies kā tirgus ekonomikas aizdevējs, un tā arī nav sniegusi ziņas, kas Komisijai ļautu secināt, ka “Reverta” apstākļos, kas atbilst parastiem tirgus apstākļiem, varētu gūt tādu pašu priekšrocību kā to, kas tai tika radīta ar valsts līdzekļiem trešā pasākuma formā. Neviena no pārējām likviditātes atbalsta iezīmēm (izņemot tā apjomu) nav tikusi mainīta, un tādēļ Komisija secina, ka šis pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu.
(108)
Balstoties uz 106. un 107. apsvērumu, tā kā palielināts likviditātes atbalsts neapšaubāmi ir uzskatāms par papildu priekšrocību salīdzinājumā ar apstiprinātajiem atbalsta pasākumiem, tas ir uzskatāms par papildu atbalstu (jo visi pārējie Līguma 107. panta 1. punktā minētie kritēriji joprojām ir izpildīti).
6.2. Jaunā papildu atbalsta saderības tiesiskais pamats
(109)
Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā Komisija tiek pilnvarota atzīt atbalstu par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas “novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā”.
(110)
Ņemot vērā “Parex bankas” (kas bija viena no vadošajām bankām Latvijā) sistēmisko svarīgumu un tās kreditēšanas darbības nozīmīgumu Latvijas tautsaimniecībā atbalsta pasākumu apstiprināšanas laikā, Komisija piekrita, ka, ja netiktu risināti bankas sarežģījumi, Latvijas tautsaimniecībā būtu izraisītas smagas sekas.
(111)
Tādēļ glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā atbalsta pasākumi, kas bija apstiprināti attiecībā uz “Parex banku”, tika izvērtēti saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, kā arī pamatojoties uz paziņojumiem (30), kuri pieņemti finanšu krīzes kontekstā un kuri bija spēkā šā atbalsta piešķiršanas laikā.
(112)
Komisija uzskata, ka tas pats tiesiskais pamats ir piemērojams papildu atbalstam, kas tika piešķirts ar pirmo un otro pasākumu, ņemot vērā to īstenošanas laiku un to iezīmes, kas līdzīgas apstiprināto atbalsta pasākumu iezīmēm.
(113)
Attiecībā uz trešo pasākumu Komisijai ir jāveic saderīguma novērtēšana, pamatojoties uz atjauninātajiem kritērijiem, kas izklāstīti 2013. gada Banku darbības paziņojumā (31). Atbalsts, kas pilnīgi vai daļēji tika piešķirts bez Komisijas apstiprinājuma (un tādējādi pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu) pēc 2013. gada Banku darbības paziņojuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, ir pārbaudāms, pamatojoties uz šo paziņojumu. Tā kā trešais pasākums ir ticis piemērots nepārtraukti no 2011. gada līdz šim, var secināt, ka atbalsts daļēji tika piešķirts pēc 2013. gada 1. augusta, kad 2013. gada Banku darbības paziņojums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
6.3. Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu
6.3.1. Pirmais pasākums
(114)
Subordinētā aizdevuma, ko Latvija piešķīra “Parex bankai”, atmaksas termiņš kopš tā piešķiršanas dienas (2009. gada 22. maija) bija septiņi gadi (t. i., līdz 2016. gada 21. maijam) un tādējādi pārsniedza maksimālo piecu gadu atmaksas termiņu, kas bija noteikts pirmajā glābšanas lēmumā un pēcāk apstiprināts “Parex” galīgajā lēmumā. Komisija par šo pasākumu netika informēta.
(115)
Attiecībā uz šo papildu atbalsta pasākumu, kas izpaudās kā subordinēto aizdevumu atmaksas termiņš, kas pārsniedz lēmumos noteikto, Komisija šaubījās, ka tas bija nepieciešamais minimums, un tādēļ nevarēja secināt, ka būtu izpildīti visi saderīguma kritēriji.
(116)
Tādējādi Komisija lēmumā par procedūras sākšanu atgādināja, ka attiecībā uz “Parex banku” apstiprinātais subordinētais aizdevums ar piecu gadu atmaksas termiņu glābšanas lēmumos bija ticis novērtēts kā tāds, kas gan summas, gan atmaksas termiņa ziņā nepārsniedz nepieciešamo minimumu. Tādēļ, pamatojoties uz šo secinājumu, piecu gadu subordinētais aizdevums glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā tika kvalificēts kā saderīgs.
(117)
Balstoties uz argumentiem, kas sniegti glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā, un nepastāvot jauniem argumentiem, Komisija pauda šaubas par piešķirto subordinēto aizdevumu pagarinātā atmaksas termiņa (septiņi gadi, nevis sākotnēji apstiprinātie pieci gadi) saderīgumu.
(118)
Ņemot vērā jaunos argumentus, kurus Latvija izvirzīja pēc lēmuma par procedūras sākšanu un kuri aprakstīti 5.1. sadaļā, Komisija var no jauna novērtēt, vai subordinētie aizdevumi ar septiņu gadu atmaksas termiņu, kurus Latvija bija piešķīrusi “Parex bankai”, atbilda valsts atbalsta saderīguma prasībām - ka tas nepārsniedz nepieciešamo minimumu.
(119)
Saskaņā ar 2008. gada Banku darbības paziņojumu atbalsta pasākuma apmēram un formai jābūt tādiem, kas nepieciešami atbalsta mērķa sasniegšanai. Tas nozīmē, ka kapitāla iemaksai jābūt minimālās summas apmērā, kas nepieciešama, lai sasniegtu mērķi. Subordinēta aizdevuma, kas kvalificējams kā otrā līmeņa papildkapitāls, piešķiršanas “Parex bankai” mērķis bija dot tai iespēju turpināt ievērot kapitāla pietiekamības rādītāju un nodrošināt, ka tā ir pietiekami kapitalizēta, lai labāk izturētu potenciālus zaudējumus un novērstu smagus traucējumus Latvijas tautsaimniecībā.
(120)
Pirmajā glābšanas lēmumā minimālās prasības tam, lai subordinētos aizdevumus varētu kvalificēt kā “Parex bankas” otrā līmeņa papildkapitālu, kuras Komisija ņem vērā, tika pamatotas ar piemērojamajiem Latvijas tiesību aktiem, par kuriem informēja Latvija (32). Tādējādi tika konstatēts, ka minimālais atmaksas termiņš, lai subordinēto aizdevumu kvalificētu kā otrā līmeņa papildkapitālu, bija pieci gadi. Turpmāk pieņemtajos lēmumos šis novērtējums netika mainīts.
(121)
Izskatījusi Latvijas iesniegto, 30.-39. apsvērumā izklāstīto papildu informāciju, Komisija atzīst, ka papildu ierobežojumi pārveidoja subordinēto aizdevumu iezīmes, kas bija nepieciešamas, lai tos (laikā līdz 2010. gadam) pilnā apmērā varētu kvalificēt kā otrā līmeņa papildkapitālu.
(122)
Konkrētāk, Komisija ņem vērā, ka Bāzeles II regulējuma kritēriju ietekme uz subordinēto aizdevumu summu, ko “Parex banka” saņēma 2009. gadā un kas ir kvalificējama kā otrā līmeņa papildkapitāls, bija uzskatāma par būtisku elementu, lai noteiktu subordinēto aizdevumu minimālo sākotnējo atmaksas termiņu. Bāzeles II amortizācijas koeficienta pienācīgā apsvēršana bija nepieciešama, lai sasniegtu atbalsta pasākuma galīgo mērķi, proti, nodrošināt “Parex bankas” pietiekamu kapitalizāciju un izvairīties no smagiem traucējumiem Latvijas tautsaimniecībā laikā, kad tika piešķirts sākotnējais subordinētais aizdevums.
(123)
Komisija uzskata, ka, ja pieņēmumi un prognozes, kurus Latvija izklāstīja glābšanas lēmumu laikā, būtu pienācīgi un pilnīgi atspoguļojuši subordinēto kredītsaistību dzēšanu saskaņā ar Bāzeles II noteikumiem, kā izklāstīts 37. apsvērumā, no tiem būtu izrietējis atšķirīgs subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa vērtējums un secinājums, ka nepieciešamais minimums ir septiņi gadi (nevis pieci gadi).
(124)
Komisija arī atgādina, ka atbalsta saderīguma novērtējums trešajā glābšanas lēmumā citstarp balstījās uz Latvijas iestāžu apņemšanos, ka tās pēc iespējas drīz pārdos savas akcijas “Parex bankā” - vēlākais trīs gadu laikā pēc tam, kad tika veikti pirmie “Parex bankas” glābšanas pasākumi (33), t. i., vēlākais 2011. gadā.
(125)
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija uzskata, ka sākotnējā atmaksas termiņa noteikšana uz septiņiem gadiem var tikt uzskatīta par nepieciešamo minimumu, lai Latvijas piešķirtos subordinētos aizdevumus pilnā apmērā varētu kvalificēt kā otrā līmeņa papildkapitālu un nodrošināt, ka “Parex banka” sasniedz tai noteikto kapitāla pietiekamības rādītāju, lai saglabātu stabilitāti Latvijas banku sistēmā, kā arī lai ievērotu apņemšanos pārdot banku.
6.3.2. Subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa nepaziņotā pagarināšana (otrais pasākums)
(126)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas, ka papildu atbalsts, kas izpaužas kā subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa pagarināšana par 18 mēnešiem, varētu tikt uzskatīts par saderīgu, jo veiktais novērtējums liecināja, ka pieci gadi kā subordinēto kredītu atmaksas termiņš nodrošināja nepieciešamā minimuma nepārsniegšanu, turklāt saderīguma pamatošanai nav tikuši sniegti jauni argumenti.
(127)
Balstoties uz informāciju, ko Latvija iesniedza pēc lēmuma par procedūras sākšanu, Komisija ņem vērā, ka 2013. gadā tika veikti grozījumi normatīvajā regulējumā (34) attiecībā uz minimālā kapitāla prasībām.
(128)
Šajā ziņā Komisijai tika iesniegta “Citadelei” adresētā FKTK 2013. gada 1. marta vēstule. Vēstule ir uzskatāma par banku nozares regulatora reakciju uz iekšējo kapitāla pietiekamības novērtējuma ziņojumu, ko “Citadele” bija iesniegusi FKTK par savu finansiālo stāvokli 2012. gada 30. jūnijā.
(129)
2013. gada 1. marta vēstulē vispirms uzmanība ir pievērsta tam, ka saskaņā ar FKTK politikas dokumentiem visām bankām savs kapitāla pietiekamības rādītājs ir jāuztur virs 10 %. Pēc tam tajā ir skaidri norādīts, ka “ja bankas un konsolidācijas grupas kapitāla pietiekamības rādītājs kļūst mazāks par 10 %, banka un konsolidācijas grupa ir uzskatāmas par nepietiekami kapitalizētām, un FKTK var noteikt koriģējošus pasākumus, piemēram, ierobežot bankas darbību”. “Citadeles” un tās konsolidācijas grupas gadījumā vēstulē ir piebilsts, ka konsolidācijas grupas kapitāla pietiekamības rādītājam līdz 2013. gada beigām bija jāsasniedz […] %, lai segtu esošos un potenciālos riskus, kas saistīti ar “Citadeles” darbību.
(130)
Balstoties uz šo vēstuli, Komisija piekrīt, ka 2013. gada beigās “Citadelei” savs kapitāla pietiekamības rādītājs bija jāuztur vismaz virs 10 %, lai tā varētu pilnā apmērā turpināt savu darbību.
(131)
Komisija atgādina, ka valsts atbalsta (glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā definēto subordinēto aizdevumu formā) piešķiršanas galīgais mērķis bija nodrošināt pietiekamu “Parex bankas” (pēc 2010. gada - “Citadeles”) kapitalizāciju, lai novērstu smagus traucējumus Latvijas tautsaimniecībā.
(132)
Tādēļ Komisija piekrīt, ka 2013. gada jūnijā Latvijai bija jāveic koriģējošas darbības, lai novērstu riskus, kas būtu radušies, ja “Citadeles” neievērotu negaidīti pastiprinātās banku uzraudzības prasības. Lai risinātu potenciālo kapitāla nepietiekamību jauno prasību apstākļos, vienīgie iespējamie varianti būtu bijuši šādi:
a)
ieguldīt papildu naudas līdzekļus - vai nu kā pirmā līmeņa kapitālu vai kā otrā līmeņa papildkapitālu (piemēram, piešķirt jaunus subordinētus aizdevumus);
b)
pagarināt esošo subordinēto aizdevumu atmaksas termiņu, lai to mainītu kredītsaistību dzēšanas (amortizācijas) likmi un dotu iespēju, ka bankas kapitālam tiek piesaistīts augstāks aizdevumu īpatsvars.
(133)
2. tabulā ir izklāstīts salīdzinošs scenārijs par situācijām, kurās, visiem pārējiem parametriem paliekot nemainīgiem, subordinēto aizdevumu atmaksas termiņš 2013. gadā tiek pagarināts (kā tika izdarīts ar otro pasākumu) vai ir uzturēts nemainīgs ar tādiem pašiem noteikumiem, ar kādiem šie aizdevumi sākotnēji tika piešķirti. Balstoties uz šo aprēķinu, Komisija uzskata, ka “Citadele” 2013. gada beigās nesasniegtu kapitāla pietiekamības rādītāju 10 % apmērā, ja subordinēto aizdevumu atmaksas termiņš būtu palicis nemainīgs (pieņemot, ka arī visi pārējie faktori paliek nemainīgi).
2. tabula
Kapitāla pietiekamības rādītāju salīdzinājums (ar vai bez atmaksas termiņa pagarināšanas)
Kapitāla pietiekamības rādītājs (%)
2013. gada 31. decembrī
Finanšu prognozes pirms atmaksas termiņa pagarināšanas par 18 mēnešiem (sagatavotas 2013. gada jūnijā)
9,75
Faktiskie skaitļi par 2013. gada 31. decembri, tostarp atmaksas termiņa pagarināšana
10,30 (35)
Standartizēts pārskats par pašreizējo stāvokli (bez atmaksas termiņa pagarināšanas par 18 mēnešiem)
9,30
(134)
Tā kā:
a)
jaunās kapitāla prasības bija jāizpilda līdz 2013. gada 31. decembrim;
b)
ieguldījumu pārvaldības virziens bija jāpārdod līdz 2013. gada 31. decembrim; un
c)
subordinēto kredītsaistību dzēšana tieši ietekmē kapitāla rādītāju,
Komisija piekrīt, ka otrais pasākums bija uzskatāms par iedarbīgu un efektīvu risinājumu, lai ievērotu jaunās kapitāla pietiekamības prasības attiecībā uz “Citadeli”, un ka termiņa pagarināšana bija nepieciešamais minimums, lai sasniegtu šo mērķi. Šis risinājums neparedzēja nekādu jaunu naudas līdzekļu pārskaitījumu (lai gan tas paredzēja, ka Latvija atturas no tādu naudas līdzekļu atgūšanas, kas citādi jau būtu jāatmaksā), bet tajā bija runa par banku uzraudzības pieprasījumu, kas balstīts uz nepieciešamību aizsargāt finanšu stabilitāti.
(135)
Komisija arī pozitīvi piebilst, ka uz 2013. gada 31. decembri“Citadeles” kapitāla pietiekamības rādītājs bija nedaudz virs nepieciešamā minimuma - 10 % (36), kas apliecina tās nostāju, ka termiņa pagarināšana par 18 mēnešiem nepārsniedza nepieciešamo minimumu.
6.3.3. Nepaziņotais likviditātes atbalsts “Revertai” (trešais pasākums)
(136)
Kopš 2011. gada Latvija ir sniegusi “Revertai” likviditātes atbalstu, kas pārsniedz maksimālo limitu, ko Komisija apstiprināja “Parex” galīgajā lēmumā - gan attiecībā uz pamatscenāriju, gan nelabvēlīgo scenāriju. Šie limiti ir izklāstīti 3. tabulā (37). Likviditātes atbalsta faktiskās summas, no kurām ir ieguvusi “Reverta” (Latvija tās ir darījusi zināmas pārstrādātajā pārstrukturēšanas plānā, kas tika iesniegts 2014. gada janvārī) un kas ir skatāmas 4. tabulā, pastāvīgi pārsniedza “Parex” galīgajā lēmumā izklāstītās summas:
3. tabula
“Revertas” maksimālās likviditātes robežas, kas noteiktas “Parex” galīgajā lēmumā
miljoni LVL
1.8.10.
31.12.10.
31.12.11.
31.12.12.
31.12.13.
pamatscenārijs
458
446
419
349
315
labvēlīgais scenārijs
458
446
419
356
322
nelabvēlīgais scenārijs
458
446
419
344
307
4. tabula
“Revertas” faktiskais ieguvums no likviditātes atbalsta
miljoni LVL
1.8.10.
31.12.10.
31.12.11.
31.12.12.
31.12.13.
Piešķirtais [un vēl neatmaksātais] likviditātes atbalsts
446
446
428
385
363
(137)
“Revertai” piešķirtais likviditātes atbalsts sākotnēji tika apstiprināts kā daļa no saderīgajiem valsts atbalsta pasākumiem, uz kuriem attiecās pirmais glābšanas lēmums, valsts naudas līdzekļu noguldījumu formā.
(138)
Pēc “Parex” galīgā lēmuma (un “Parex bankas” sadalīšanas labajā bankā un sliktajā bankā) likviditātes atbalsts tika nodots “Citadelei” un “Revertai”. “Citadele” jau ir pilnā apmērā atmaksājusi savu likviditātes atbalsta daļu, savukārt “Revertai” tās saņemtā likviditātes atbalsta summas bija jāierobežo. Tomēr “Revertai” faktiski piešķirtā likviditātes atbalsta apjoms pārsniedz visus apjomus, kas tika apstiprināti ar “Parex” galīgo lēmumu.
(139)
Pārstrukturēšanas plāna vērtējums “Parex” galīgajā lēmumā tika balstīts uz pieņēmumiem, kas tolaik tika darīti zināmi attiecībā uz sagaidāmo likviditātes ieplūšanu “Revertā”, kas tai būtu devusi iespēju sākt atmaksāt valsts naudas līdzekļu noguldījumu formā piešķirto likviditātes atbalstu saskaņā ar “Parex” galīgajā lēmumā noteikto grafiku (38).
(140)
Kā aprakstīts “Parex” galīgajā lēmumā, bija sagaidāms, ka neatmaksātas paliks summas apjomā no LVL [0-100] miljoniem (pamatscenārijā) līdz LVL [100-200] miljoniem (nelabvēlīgajā scenārijā). Tomēr, kā liecina pēdējās naudas plūsmas prognozes, ko iesniegusi Latvija, tiek plānots, ka sniegtais likviditātes atbalsts “Parex” galīgajā lēmumā noteikto līmeni pārsniegs līdz pat 2017. gadam, kā izklāstīts 5. tabulā.
5. tabula
“Revertai” piešķirtās likviditātes pārsniegums salīdzinājumā ar 2010. gada pārstrukturēšanas plānā noteiktajām summām
miljoni LVL
31.12.14.
31.12.15.
31.12.16.
31.12.17.
Nelabvēlīgais scenārijs (sākotnējais pārstrukturēšanas plāns)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Likviditātes atbalsta aplēse (atjaunināta 2014. gadā)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Starpība
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisija saprot, ka, ņemot vērā šādus sarežģījumus:
a)
zemāka aktīvu kvalitāte un vērtība salīdzinājumā ar pārstrukturēšanas plānā sagaidīto; un
b)
nodrošinājuma lēnāka atgūšana un tiesvedība ar debitoriem,
aizkavēšanās par diviem gadiem naudas atgūšanā (kā minēts 45. apsvērumā) salīdzinājumā ar “Parex” galīgā lēmuma pieņemšanas laikā plānoto. Šī aizkavēšanās radīja nepieciešamību palielināt valsts atbalstu.
(142)
Tādēļ “Revertas” finansiālā stāvokļa pasliktināšanās izraisīja nepieciešamību pēc papildu likviditātes atbalsta salīdzinājumā ar “Parex” galīgajā lēmumā prognozēto summu. Komisija konstatē, ka sniegtais likviditātes atbalsts pēdējos gados ir progresīvi pieaudzis atbilstoši “Revertas” sarežģījumiem aktīvu atgūšanā.
(143)
Kā izklāstīts 56. apsvērumā, Latvija apgalvo, ka tikai LVL 49,5 miljoni no LVL 118,7 miljonu lielā likviditātes atbalsta bija konvertēti kapitālā, un tādēļ pārējais likviditātes atbalsts - LVL 69,2 miljoni - radīja likviditātes atbalsta apjoma pārsniegumu apmēram tādas pašas summas apmērā.
(144)
Tomēr Komisija atgādina, ka kapitālā var konvertēt vienīgi valsts naudas līdzekļu noguldījumus, kā norādīts “Parex” galīgā lēmuma 63. apsvēruma b) punktā. Tādēļ Komisija uzskata, ka, ja kapitālā ir konvertēts mazāks likviditātes apjoms, tas vēl nenozīmē, ka automātiski rodas likviditātes atbalsta pārsniegums.
(145)
Komisija papildus norāda, ka 2011. gadā tika anulēta “Revertas” bankas licence, kas novērsa vajadzību konvertēt kapitālā papildu likviditāti, lai ievērotu normatīvajā regulējumā noteikto maksātspējas rādītāju. Tādējādi Komisija atzīst, ka kapitāla prasību (39) darbības apturēšana ļāva Latvijai piešķirt “Revertai” mazāku rekapitalizācijas atbalsta summu nekā lēmumos apstiprināto maksimālo rekapitalizācijas summu.
(146)
Balstoties uz sarežģījumiem, ar kādiem aktīvu atgūšanā saskārās “Reverta”, un ierobežoto kapitalizācijas summu, kas bija nepieciešama pēc bankas licences anulēšanas, Komisija secina, ka “Revertas” saņemtais likviditātes atbalsts nav pārsniedzis minimumu, kas nepieciešams pienācīgai likvidācijas administrēšanai.
(147)
Komisija arī secina, ka papildu likviditātes atbalsts atbilst sloga sadales prasībām, kas izklāstītas 2013. gada Banku darbības paziņojumā. Konkrētāk, Komisija norāda, ka saskaņā ar 77. punktu 2013. gada Banku darbības paziņojumā “Parex bankas” bijušajiem akcionāriem piederošās akcijas ir tikušas norakstītas pilnā apmērā un ka Latvija tagad ir apņēmusies novērst, ka no papildu atbalsta sniegšanas labumu gūtu subordinēto kredītu piešķīrēji.
6.3.4. Neizpildītā apņemšanās pārdot “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienu (ceturtais pasākums)
(148)
Latvijas iestādes norāda, ka, ņemot vērā pašreizējos sarežģītos tirgus apstākļus, Latvija iepriekš noteiktajā termiņā nav spējusi atrast “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienā ieinteresētus pircējus un arī pārskatāmā nākotnē to nespēs izdarīt.
(149)
Latvijas iestādes atgādina, ka “Citadeles” pārdošana visu apņemšanās vidū bija izcelta kā viens no svarīgākajiem pasākumiem, kuru mērķis ir novērst atbalsta pasākumu izraisītus konkurences izkropļojumus. Tomēr, ņemot vērā “Citadeles” finansiālā stāvokļa pasliktināšanos salīdzinājumā ar to, kāds tika prognozēts “Parex” galīgā lēmuma pieņemšanas laikā, “Citadeles” pārdošanu pārskatāmā nākotnē nevarētu īstenot.
(150)
Latvija papildus apgalvo, ka, ieguldījumu pārvaldības virziena pārdošanu apvienojot ar pārējās “Citadeles” pārdošanu, palielinātos tirgus interese par “Citadeli”, un ka, pagarinot pārdošanas laikposmu, palielinātos “Citadeles” reprivatizācijas varbūtība.
(151)
Komisija piekrīt, ka “Citadeles” finansiālais stāvoklis ir sliktāks nekā tika sagaidīts sākotnējā pārstrukturēšanas plānā. Šādu novērtējumu apliecina arī uzraudzības pilnvarnieks (40), un to atspoguļo 6. tabulā izklāstītie rādītāji.
6. tabula
Galveno finanšu rādītāju salīdzinājums ar pārstrukturēšanas plānu
31.12.2013.
Pārstrukturēšanas plāns
Faktiskais
Pamatdarbības izdevumi/kopējie ienākumi
[50-60]
57,0 %
Vērtības samazinājums/aizdevumi (neto)
[0-5]
2,0 %
Peļņa vai zaudējumi (neto) (miljoni LVL)
[20-30]
10,8
Pašu kapitāla atdeve (%)
[20-30]
8,1 %
Pašu kapitāls/aktīvu kopsumma
[5-10]
6,9 %
Kapitāla pietiekamības rādītājs
[10-20]
11,7 %
Ņemot vērā to, ka “Citadeles” rentabilitāte bija zemāka, nekā tika sagaidīts sākotnējā pārstrukturēšanas plānā, Komisija saprot, ka pārdot “Citadeli” īsā termiņā ir sarežģīti.
(152)
Komisija atgādina, ka apņemšanās pārdot ieguldījumu pārvaldības virzienu kopā ar apņemšanos pārdot pašu “Citadeli” bija iekļauta “Parex” galīgajā lēmumā, lai tādējādi ierobežotu konkurences izkropļojumus, jo tās konkurentiem deva iespēju iesniegt piedāvājumus par šo komercdarbības virzienu iegādi (41).
(153)
Komisija pozitīvi vērtē to, ka pēc “Parex” galīgā lēmuma “Citadele” uzsāka pārdošanas procesu, lai apzinātu interesi tirgū, un arī uzdeva neatkarīgam ekspertam izstrādāt labāko pārdošanas stratēģiju, kā minēts 61. un 62. apsvērumā, tādējādi cenšoties labticīgi izpildīt šīs apņemšanās.
(154)
Komisija ņem vērā, ka Latvija tagad vēlas panākt noteiktā termiņa pagarināšanu, lai pabeigtu ieguldījumu pārvaldības virziena pārdošanu (kas pārsniedz noteikto termiņu, ko tā apņēmās ievērot 2009. gadā). Latvija vēlas panākt “Parex” galīgā lēmuma grozīšanu - atlikt sākotnējo ieguldījumu pārvaldības virziena pārdošanas termiņu, lai to pārdotu kopā ar “Citadeli”, balstoties uz papildu apņemšanos, kas izklāstīta 64.-68. apsvērumā.
6.3.5. Kompensējošie pasākumi konkurences izkropļojumu mazināšanai un sloga sadales nostiprināšanai
(155)
Lai Komisija apstiprinātu grozījumus savos galīgajos lēmumos, izmaiņas ir balstāmas uz jaunu apņemšanos, ko var uzskatīt par ekvivalentu sākotnēji sniegtajai (42). Šādā gadījumā atbalsta pasākumi joprojām būtu saderīgi (uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta pamata) vienīgi tad, ja paliek spēkā sākotnējā lēmuma vispārējais līdzsvars. Lai saglabātu sākotnējo līdzsvaru, izmainītā apņemšanās nedrīkst negatīvi ietekmēt atbalsta saņēmēja darbībspēju, apņemšanos kopumam joprojām ir jābūt vismaz ekvivalentam sloga sadales un kompensējošo pasākumu ziņā, ņemot vērā piemērojamo Komisijas paziņojumu prasības.
(156)
Šajā ziņā Komisija pozitīvi vērtē Latvijas izvirzīto apņemšanos kopumu, kas izklāstīts 64.-73. apsvērumā, jo tās veicina to potenciālo konkurences izkropļojumu risināšanu, kas izriet no pirmā, otrā, trešā un ceturtā pasākuma un atbilstošas sloga sadales nodrošināšanu starp atbalsta saņēmēju akcionāriem.
(157)
Pārstrukturēšanas paziņojuma 4. iedaļā tiek prasīts veikt iedarbīgus un samērīgus pasākumus, kas ierobežo konkurences izkropļojumus.
(158)
Parex galīgajā lēmumā tika iekļauti vairāki šādi pasākumi, kuru vidū viens no galvenajiem bija Latvijas apņemšanās līdz 2015. gada 31. decembrim“Citadeli” atsavināt vai panākt tās atsavināšanu (43). Komisija par pietiekamu un atbilstošu, lai novērstu “Parex bankai” piešķirtā valsts atbalsta izraisītus konkurences izkropļojumus, uzskatīja apņemšanos pārdot “Citadeli” šajā laikposmā apvienojumā ar “Citadeles” struktūras un tirgus daļas samazināšanu.
(159)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda viedokli, ka gan sākotnēji ilgāks subordinēto kredītu atmaksas termiņš, gan tā 2013. gadā īstenotā pagarināšana par 18 mēnešiem bija uzskatāma par papildu priekšrocībām “Parex bankai” salīdzinājumā ar subordinēto kredītu formu, kas bija apstiprināta glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā.
(160)
Šajā kontekstā Komisija atzinīgi vērtē Latvijas piedāvāto apņemšanos “Citadeles” pārdošanas pabeigšanai noteikto termiņu pārcelt no 2015. gada 31. decembra uz […] kā pasākumu, ar ko kompensēt papildu priekšrocības, kas izriet no ilgāka subordinēto aizdevumu atmaksas termiņa. “Citadeles” pārdošanas paātrināšana veicina vienlīdzīgu konkurences apstākļu nodrošināšanu.
(161)
Papildus tam Komisija ņem vērā, ka Latvija ir skaidri paudusi apņemšanos […], ja pārdošana netiks īstenota līdz šim, īsākajam termiņam. Šī apņemšanās sniedz papildu drošību (kas nebija tieši formulēts sākotnējā pārstrukturēšanas plānā), ka konkurences izkropļojumi tiek pienācīgi mazināti, jo mazāk nekā […] laikā “Citadele” tiks […].
(162)
Komisija pozitīvi vērtē arī to, ka Latvija ir apņēmusies papildus samazināt kapitāla summu, kādu Latvijas iestādes var sniegt “Revertai”, kā izklāstīts 69. apsvērumā.
(163)
Pārstrukturēšanas paziņojuma 3. iedaļā ir teikts, ka bankām un to akcionāriem pēc iespējas ir jāsedz pārstrukturēšanas izmaksas, lai līdz minimumam ierobežotu atbalstu, kā arī lai risinātu konkurences izkropļojumu un subjektīvo risku problēmas.
(164)
Šajā ziņā Komisija ņem vērā Latvijas ierosinātos papildu kompensējošos pasākumus, lai nodrošinātu, ka trešās puses negūs labumu no papildu atbalsta summām, kuras saņēmusi “Reverta”, proti, apņemšanos par pastiprinātu sloga sadales kārtību, kas izklāstīta 70.-73. apsvērumā.
(165)
Latvija apņemas, ka “Citadele” un “Reverta” (agrākā “Parex banka”), kā arī to radniecīgie uzņēmumi nevienam savam subordinētajam kreditoram un akcionāram (kas nav pati Latvijas valsts vai ERAB) nemaksās procentus (t. sk. obligāciju kuponus) vai dividendes par esošajiem kapitāla instrumentiem (tostarp priekšrocību akcijām un t. s. B šķiras akcijām, kā arī par otrā līmeņa papildkapitāla instrumentiem (gan ar augstāku, gan ar zemāku rangu)) (nedz maksājamus, nedz uzkrājamus), nedz izmantos tādiem pašiem instrumentiem saistītas pirkuma iespējas (opcijas) tiesības, līdz kamēr un ja vien “Revertai” un/vai “Citadelei” piešķirtais valsts atbalsts būs pilnīgi atmaksāts un ja vien nepastāv juridisks pienākums to darīt. Šajā ziņā Latvija arī apņemas pēc iespējas drīz un vēlākais līdz 2015. gada 30. aprīlim atcelt šādas juridiskas saistības. Līdz ar to esošo kapitāla instrumentu turētāji nesaņems maksājumus, jo šiem esošajiem kapitāla instrumentiem nav obligāta procentu kupona, un “Revertas” likvidācijas gaitā (kas notiks līdz 2017. gada beigām) tiem ir zemāks rangs nekā augstākās prioritātes kredītiem (senior debt). Tā kā “Revertai” ir negatīvs kapitāls, šo kapitāla instrumentu turētājiem praktiski nebūs iespējams saņemt nekādus maksājumus vai atlīdzību.
(166)
Turklāt Latvija ir paudusi jaunu apņemšanos (papildus tām, kas minētas 165. apsvērumā) neatmaksāt piešķirtos, vēl neatmaksātos kredītus (pamatsummu) no pārmantoto subordinēto aizdevumu vidus, līdz nebūs pilnīgi atmaksāts viss valsts atbalsts “Revertai”/“Citadelei” - tādā apmērā, kāds nepieciešams, lai segtu “Revertas” neto aktīvu negatīvo vērtību un ar nosacījumu, ka tam ir attiecīgs tiesiskais pamats. Šajā nolūkā uz piešķirtajiem, vēl neatmaksātajiem kredītiem (pamatsummu) no pārmantoto subordinēto aizdevumu vidus vai nu i) attieksies saistošs rīkojums, ka nevienam maksājumam par pārmantotajiem subordinētajiem aizdevumiem iestājas samaksas termiņš vai ii) tie tiek konvertēti pirmā līmeņa kapitālā bez balsstiesībām, vai iii) tie tiek norakstīti. Šajā ziņā, ņemot vērā, ka valsts tiesībās pašlaik nav atbilstoša tiesiskā pamata, kas ļautu nodrošināt šīs apņemšanās ievērošanu, Latvija papildus apņemas veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiesību normas, kas nepieciešamas, lai ievērotu šo apņemšanos, tiktu ieviestas vēlākais līdz 2015. gada 30. aprīlim.
(167)
Komisija atzinīgi vērtē Latvijas apņemšanās, kas minētas 165. un 166. apsvērumā, jo to mērķis ir ierobežot pamatsummas un procentu maksājumus par pārmantotajiem subordinētajiem aizdevumiem un “Revertas” un “Citadeles” kapitāla instrumentiem, kuriem iestājies samaksas termiņš, un tādējādi nodrošina papildu sloga sadali.
(168)
Līdz ar to Komisija uzskata, ka ierosinātie kompensējošie pasākumi, kas minēti 5.5. sadaļā, var tikt uzskatīti par iedarbīguma ziņā atbilstošiem un ekvivalentiem tiem, kurus Latvija bija ierosinājusi iepriekš un kurus Komisija apstiprināja ar “Parex” galīgo lēmumu, kas grozīts ar lēmumu par grozījumiem. Ierosinātajiem kompensējošajiem pasākumiem ir tāds pats mērķis - ierobežot konkurences izkropļojumus. Tie ir pienācīgi mērķorientēti, jo to mērķis ir ierobežot konkurences izkropļojumus tirgos, kuros darbojas “Citadele”.
(169)
Atbilstoši tam Komisija secina ka grozītās apņemšanās ir ekvivalentas sākotnējām darbībspējas atjaunošanas, sloga sadales un konkurences izkropļojumu mazināšanas ziņā. Sākotnējo apņemšanos aizstāšana ar jaunajām nemaina atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, kas tika konstatēta “Parex” galīgajā lēmumā, kas grozīts ar lēmumu par grozījumiem.
7. SECINĀJUMS
(170)
Komisija pauž nožēlu, ka Latvija nelikumīgi īstenoja pirmo, otro un trešo pasākumu, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, un ka tā pārkāpa apņemšanos pārdot “Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virzienu termiņā, kas minēts “Parex” galīgajā lēmumā (ceturtais pasākums).
(171)
Tomēr iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ un ņemot vērā Latvijas un “Citadeles” papildu apņemšanās,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Par valsts atbalstu Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē ir uzskatāmi šādi pasākumi:
a)
subordinēto aizdevumu piešķiršana “Parex bankai” ar sākotnējo atmaksas termiņu, kas pārsniedz glābšanas lēmumos un “Parex” galīgajā lēmumā apstiprinātā pasākuma termiņu (pirmais pasākums);
b)
“Citadelei” piešķirto subordinēto aizdevumu LVL 37 miljonu apmērā atmaksas termiņa papildu pagarināšana par 18 mēnešiem (otrais pasākums);
c)
likviditātes atbalsta piešķiršana “Revertai”, kas pārsniedz “Parex” galīgajā lēmumā Komisijas apstiprināto maksimālo limitu (trešais pasākums).
2. pants
Ņemot vērā Latvijas apņemšanās, kas izklāstītas I pielikumā, 1. pantā minētie atbalsta pasākumi ir uzskatāmi par saderīgiem ar iekšējo tirgu Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
3. pants
“Citadeles” ieguldījumu pārvaldības virziena pārdošanai noteiktie termiņi - 2013. gada 30. jūnijs bez atsavināšanas pilnvarnieka vai 2013. gada 31. decembris ar atsavināšanas pilnvarnieku (ceturtais pasākums), kas minēti 73. apsvērumā Komisijas 2009. gada 15. septembra lēmumā C(2010) 6202 final par valsts atbalstu C 26/09 (ex N 289/09), ko Latvija plāno īstenot attiecībā uz AS “Parex banka” pārstrukturēšanu, tiek grozīti, ievērojot Latvijas apņemšanās, kas izklāstītas II pielikumā.
4. pants
Šis lēmums ir adresēts Latvijas Republikai.
Briselē, 2014. gada 9. jūlijā