PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 4. februāris),
ar kuru atceļ Lēmumu 2000/745/EK, ar ko pieņem sakarā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūrām piedāvātās saistības attiecībā uz tāda polietilēntereftalāta (PET) ievešanu, kura izcelsme cita starpā ir Indijā
(2014/109/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 11. jūnija Regulu (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1) (“antisubsidēšanas pamatregula”), un jo īpaši tās 13. pantu,
pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
A. SPĒKĀ ESOŠIE PASĀKUMI
(1)
Kompensācijas pasākumi, kas piemērojami polietilēntereftalāta (“PET”) importam, kura izcelsme ir Indijā, ir bijuši spēkā kopš 2000. gada (2). Pēc termiņbeigu pārskatīšanas šie pasākumi tika pēdējo reizi saglabāti ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 461/2013 (3).
(2)
Antidempinga pasākumi, kas piemērojami PET importam, kura izcelsme ir Indijā, ir bijuši spēkā kopš 2000. gada (4). Pēc termiņbeigu pārskatīšanas šie pasākumi tika pēdējo reizi saglabāti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 192/2007 (5). Komisija 2012. gada 24. februārī uzsāka nākamo termiņbeigu pārskatīšanu. Ar Īstenošanas lēmumu 2013/226/ES (6) Padome noraidīja Komisijas priekšlikumu Padomes īstenošanas regulai, ar ko saglabā antidempinga maksājumus attiecībā uz tāda PET importu, kura izcelsme cita starpā ir Indijā, tādēļ antidempinga pasākumu darbības termiņš ir beidzies.
(3)
Komisija 2000. gadā ar Lēmumu 2000/745/EK (7) pieņēma cenu saistības (“saistības”), ko sakarā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūrām piedāvāja cita starpā Indijas uzņēmumi: Pearl Engineering Polymers Limited (“Pearl”) un Reliance Industries Limited (“Reliance”). Ar Lēmumu 2005/697/EK (8), ar ko groza Lēmumu 2000/745/EK, Komisija 2005. gadā pieņēma saistības no Indijas uzņēmuma South Asean Petrochem Limited, kas pēc apvienošanās mainīja savu nosaukumu uz Dhunseri Petrochem & Tea Limited (“Dhunseri”) (9).
B. APSTĀKĻU IZMAIŅAS SAISTĪBU ĪSTENOŠANAS LAIKĀ
(4)
Ar apstākļu izmaiņām saistību īstenošanas laikā var pamatot Komisijas lēmumu īstenot pilnvaras atsaukt piekrišanu saistībām, kā tas izklāstīts antisubsidēšanas pamatregulas 13. panta 9. punktā.
(5)
Antidempinga pasākumu atcelšana un kompensācijas maksājumu saglabāšana ir izmaiņas apstākļos, kādos saistības tika pieņemtas. Saistības tika pieņemtas, kad spēkā bija gan antidempinga, gan antisubsidēšanas pasākumi. Saistību galvenais elements ir viszemākā importa cena (“VIC”), kas atspoguļo gan dempinga, gan subsidēšanas elementu. Pašlaik dempinga elements iztrūkst. Tādēļ VIC nav atbilstošā līmenī.
C. SAISTĪBU NEIZPILDE
(6)
Turklāt viens no Indijas uzņēmumiem - Pearl - neizpildīja savu pienākumu sniegt informāciju Komisijai. Uzņēmums neiesniedza ceturkšņa ziņojumu par pārdošanu. Tādēļ Komisija nespēj efektīvi uzraudzīt saistības.
(7)
Saistību noteikumi paredz, ka ziņojuma neiesniegšana ir saistību neizpilde. Nesen arī Eiropas Savienības Tiesa lēma (10), ka pienākums sniegt informāciju ir jāuzskata par galveno saistību labas darbības aspektu.
(8)
Arī uz šā pamata ir jāatsauc piekrišana Pearl saistībām.
D. RAKSTISKI IESNIEGTAS PIEZĪMES
(9)
Trīs minētajiem uzņēmumiem tika dota iespēja tikt uzklausītiem un rakstiski iesniegt piezīmes. Divi Indijas uzņēmumi un Eiropas PET ražotāju komiteja (EPRK), kas pārstāv Savienības industriju, iesniedza komentārus.
1. Apstākļu izmaiņas kā pamats atsaukt piekrišanu saistībām
(10)
Viens uzņēmums apgalvoja, ka priekšlikumam atsaukt piekrišanu saistībām trūkst tiesiskā pamata. Šī puse apgalvoja, ka antisubsidēšanas pamatregulas 13. panta 9. punktā nav skaidras norādes uz “apstākļu izmaiņām” un jebkuru iespēju atsaukt piekrišanu saistībām saistīja ar saistību neizpildes gadījumiem. Šis arguments bija jānoraida. Antisubsidēšanas pamatregulas 13. panta 9. punktā patiesi nav skaidras norādes uz “apstākļu izmaiņām”. Tomēr tas Komisijas iespējas atsaukt piekrišanu saistībām noteikti neaprobežo tikai ar saistību neizpildes gadījumiem. Tajā noteikts, ka “gadījumā, ja kāda puse neizpilda vai atsauc saistības, vai gadījumā, ja Komisija [izcēlums pievienots] atsauc savu piekrišanu saistībām, tad pēc apspriešanās šo piekrišanu pēc vajadzības atsauc …”. Tādējādi tas izceļ piekrišanas saistībām atsaukšanu kā atsevišķu atsaukšanas pamatu.
(11)
Komisijas rīcības brīvībai pieņemt vai noraidīt saistību piedāvājumu ir jāatspoguļojas attiecībā uz pilnvarām atsaukt piekrišanu saistībām, ja ir mainījušies apstākļi, pamatojoties uz kuriem saistību piedāvājumi tika pieņemti. Saskaņā ar Tiesas praksi “iestādes, īstenojot savu rīcības brīvību, drīkst noteikt, vai (…) saistības ir pieņemamas” (11). Kopumā tirdzniecības aizsardzības pasākumu jomā šāda rīcības brīvība ir plaša, jo Savienības Tiesas atzīst, ka iestādēm šajā jomā ir jāizvērtē sarežģītas ekonomiskās, politiskās un juridiskās situācijas. Konkrētāk, Tiesa lēma, ka Komisijai, “īstenojot tai [pamatregulā] piešķirtās pilnvaras, ir ļoti plaša rīcības brīvība, lai saskaņā ar Kopienas interesēm noteiktu nepieciešamos pasākumus, kas jāveic noteiktas situācijas risināšanai” (12). Tādējādi Komisijai, pieņemot, noraidot saistības vai atsaucot piekrišanu saistībām, ir nepieciešamā rīcības brīvība tirdzniecības pasākumu īstenošanai Savienības interesēs.
(12)
Tādējādi Komisija noraida argumentu, ka apstākļu izmaiņas, kas notikušas kopš saistību pieņemšanas brīža, nevar būt šādas piekrišanas atsaukšanas pamats.
2. Atsaukuma atbilstība iepriekšējiem tiesību aktiem, kas attiecas uz to pašu procedūru
(13)
Viens uzņēmums apgalvoja, ka ar Komisijas Lēmumu 2013/223/ES (13) vēlreiz apstiprināta saistību pieņemšana. Kāds saistīts arguments bija tas, ka Īstenošanas regulas (ES) Nr. 461/2013, ar ko piemēro galīgo kompensācijas maksājumu, 2. panta 2. punkts esot vēl viens apliecinājums tam, ka saistības var palikt spēkā, kad antidempinga maksājumi vairs nav spēkā. Abi argumenti ir maldīgi. Ar Lēmumu 2013/223/ES Komisija atsauca piekrišanu viena Indonēzijas un viena Indijas uzņēmuma saistībām, kuri neizpildīja savu informācijas sniegšanas pienākumu. Atsaukums attiecībā uz vienu uzņēmumu nekādā veidā neizslēdz turpmāku Komisijas lēmumu atsaukt piekrišanu attiecībā uz citiem uzņēmumiem, ja tas ir pamatojams ar konkrētā gadījuma apstākļiem.
(14)
Tādējādi Īstenošanas regula (ES) Nr. 461/2013, kas publicēta 2013. gada 23. maijā, atspoguļoja Lēmuma 2000/745/EK grozījumus, kas veikti ar Lēmumu 2013/223/ES (atsaukums attiecībā uz vienu Indonēzijas un vienu Indijas uzņēmumu). Īstenošanas regula (ES) Nr. 461/2013, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu, tika publicēta tajā pašā dienā, kad publicēts Īstenošanas lēmums 2013/226/ES, ar ko Padome atcēla galīgo antidempinga maksājumu. Komisija šā lēmuma sekas var novērtēt tikai pēc tā pieņemšanas.
(15)
Puses argumenti tādējādi tiek noraidīti.
3. VIC matemātiskā pielāgošana
(16)
Viens uzņēmums lūdza, lai Komisija summu, kas atbilst fiksētas likmes antidempinga maksājumam, atskaita no VIC un līdz ar to panāk, ka VIC atbilst pamatā esošajam pasākumam - kompensācijas maksājumam. Šādu darbību nebija iespējams veikt. Pirmkārt un galvenokārt, saskaņā ar antisubsidēšanas pamatregulas 19. pantu un saistību noteikumiem pārskatīšana attiecībā uz darbības jomu vai viszemākajām cenām ir iespējama, tikai izmantojot starpposma pārskatīšanu. Otrkārt, uzņēmums lūdza no pašreizējās VIC atskaitīt tikai fiksētas likmes antidempinga maksājumam atbilstošu summu. Pašreizējās saistībās VIC un indeksācijas mehānisms balstās vai nu uz nekaitīgo cenu, kas noteikta, balstoties uz Savienības tirgu (mērķa cenu), vai uz normālo vērtību (atkarībā no attiecīgā uzņēmuma), kas noteikta 1999. gadā. Otrajā gadījumā, tā kā antidempinga maksājumi vairs nav spēkā, VIC pamats neeksistē. Ja saistību izvērtēšanā ņemtu vērā tikai kompensācijas maksājumu, eksporta cena (pievienojot tai fiksētas likmes kompensācijas maksājumu) varētu kļūt par VIC kritēriju. Lai noteiktu atbilstošu VIC, Komisijai sākumā būtu jānosaka eksporta cena, kas kalpotu par kritēriju. Šajā gadījumā šāds kritērijs nav viegli nosakāms arī tādēļ, ka pasākumi ir bijuši spēkā ilgu laiku. Turklāt pašlaik izmantoto indeksācijas mehānismu, kas ir saistīts ar mērķa cenu vai normālo vērtību, nevar vienkārši attiecināt uz eksporta cenu. Jebkurai vienkāršai matemātiskai pielāgošanai būtu nepieciešams, ka visi VIC aprēķināšanai nepieciešamie elementi ir viegli nosakāmi un neapstrīdami. Tikai tad Komisija var garantēt saistību un spēkā esošā pasākuma līdzvērtīgumu. Šajā gadījumā minētais nosacījums nav izpildīts. Vienkārša matemātiska darbība, kā to ir ieteicis iesniedzējs, tādējādi ir neiespējama.
(17)
Attiecībā uz spēkā esošajām saistībām Komisijai ir savlaicīgi jārīkojas, lai ievērotu Padomes lēmumu, ar ko atceļ spēkā esošos antidempinga maksājumus. Līdz ar to ir jāvairās no jebkādas turpmākas vilcināšanās. Tas, ka piekrišana saistībām tika atsaukta, neierobežo iespējamo nākotnes lēmumu gadījumā, ja uzņēmums vēlas iesniegt saistību piedāvājumu.
(18)
Pēc Komisijas secinājumu otrreizējās paušanas viena puse atkārtoti uzsvēra, ka viszemākā importa cena jāsamazina, veicot vienkāršu matemātisku darbību. Tā apstrīdēja Komisijas argumentāciju šajā sakarā kā “neatbilstīgu un pilnīgi nepamatotu”. Tomēr šī nostāja nebija turpmāk pamatota, un tādēļ tā ir jānoraida. Jebkurā gadījumā šis jautājums jau tika iztirzāts 16. apsvērumā iepriekš tekstā.
(19)
Tāpēc lūgums matemātiski pielāgot VIC bija jānoraida.
4. Izskatīšanā esoša lieta T-422/13.
(20)
Viens uzņēmums apgalvoja, ka saistībām būtu jāpaliek spēkā līdz Vispārējās tiesas spriedumam lietā T-422/13 CPME u. c./Padome. Saskaņā ar šā uzņēmuma pausto uzskatu gadījumā, ja Savienības industrija būs veiksmīgi apstrīdējusi Īstenošanas lēmumu 2013/226/ES, ar ko atceļ galīgo antidempinga maksājumu, Komisijas pienākums būtu atjaunot saistības. Šis arguments ir maldīgs. Komisijai ir jāizvērtē esošā situācija un laicīgi jārīkojas, lai ievērotu Padomes lēmumu, ar ko atceļ spēkā esošos antidempinga maksājumus. Šajā sakarā Komisija nevar pamatot savu lēmumu, balstoties uz tiesā izskatāmās lietas iespējamā rezultāta gaidām. Ņemot vērā iepriekš minēto, lēmums par spēkā esošajām saistībām ir jāpieņem savlaicīgi.
5. Saistību pārkāpumi
(21)
Viens uzņēmums apgalvoja, ka tam, ka viens uzņēmums nav izpildījis savu pienākumu sniegt informāciju, nevajadzētu atstāt iespaidu uz citiem uzņēmumiem. Ar šo tiek apstiprināts, ka vienīgais uzņēmums, kas nav izpildījis savu informācijas sniegšanas pienākumu, ir Pearl.
6. Iespējamā pārskatīšana un saistības
(22)
Divi Indijas uzņēmumi apgalvoja, ka saistībām ir jāpaliek spēkā līdz laikam, kad būs pieejami iespējamie VIC starpposma pārskatīšanas rezultāti. Komisija atzīmē, ka VIC pamats neeksistē, jo antidempinga maksājumi vairs nav spēkā (sk. 16. apsvērumu iepriekš tekstā). Lēmums par šo izmaiņu izraisītajām sekām ir jāpieņem savlaicīgi. Līdztekus tam uzņēmums var iesniegt lūgumu pārskatīt spēkā esošo pasākumu un piedāvāt šajā kontekstā uzņemties jaunas saistības vienīgi attiecībā uz spēkā esošajiem antisubsidēšanas pasākumiem.
(23)
Pēc Komisijas secinājumu otrreizējās paušanas viena puse atkārtoti uzsvēra, ka Komisijai būtu jāierosina ex-officio starpposma pārskatīšanu, un saistībām jāpaliek spēkā, līdzko būs pieejami pārskatīšanas rezultāti.
(24)
Vispirms Komisija atzīmē, ka ierosināt antisubsidēšanas pārskatīšanas izmeklēšanu ir Komisijas rīcības brīvība. Tomēr šajā gadījumā pārskatīšanas izmeklēšana ir saistīta ar eksportētāja vēlmi piedāvāt jaunu saistību uzņemšanos. Tādēļ, kamēr attiecīgais eksportētājs saskaņā ar antisubsidēšanas pamatregulas 13. pantu nav iesniedzis jaunu saistību piedāvājuma, Komisija neredz iemeslu ierosināt pārskatīšanu.
(25)
Turklāt kā līdzvērtīga veida pasākumam saistībām ir jāatbilst Padomes noteiktajam pamata pasākumam. Šāda atbilsme vairs nepastāv, tādēļ Komisija rosināja spēkā esošo saistību atsaukšanu.
(26)
Puses, pamatojoties uz antisubsidēšanas pamatregulas noteikumiem, var pieprasīt starpposma pārskatīšanu, un jebkuras šādas pārskatīšanas ietvaros tiktu apsvērts ikviens iespējamais jaunu saistību piedāvājums.
7. Antisubsidēšanas maksājums kā šķērslis importam
(27)
Pēc Komisijas secinājumu otrreizējās paušanas viena puse apgalvoja, ka piekrišanas saistībām atsaukšana “tā vietā, lai, beidzoties antidempinga pasākumiem, samazinātu aizsardzības līmeni, (…) tā padarītu neiespējamu importu PET lietotājiem”. Komisija šajā sakarā norāda, ka saistību neesamība nozīmē, ka viszemākā importa cena vairs nav kritērijs, pēc kura jāvadās eksportētājam. Puse nepamatoja, kāpēc kompensācijas maksājums Indijas eksportētājiem radītu importēšanas šķērsli. Jebkurā gadījumā pasākumu piemērošanas un saistību, ja tās nepieciešamas, pieņemšanas mērķis nav nodrošināt lietotāju iespēju importēt. Kā jau puse minēja, mērķis ir izveidot zināmu aizsardzības līmeni. Lietotāju tāpat kā citu ieinteresēto pušu intereses tika izvērtētas saskaņā ar Savienības interesēm pasākumu piemērošanā. Tika secināts, ka pasākumu piemērošana nav pretrunā Savienības interesēm. Tādējādi arguments bija jānoraida.
8. Kopsavilkums par pušu iesniegtajām piezīmēm
(28)
Neviens no ieinteresēto personu izvirzītajiem argumentiem nav pamatots iemesls mainīt Komisijas priekšlikumu atsaukt piekrišanu saistībām.
E. LĒMUMA 2000/745/EK ATCELŠANA
(29)
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāatsauc piekrišana saistībām un jāatceļ Lēmums 2000/745/EK. Tādējādi galīgie kompensācijas maksājumi, kas noteikti ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 461/2013 1. panta 2. punktu, būtu jāpiemēro uzņēmumu Dhunseri, Reliance un Pearl ražotā PET importam (Taric papildkods A585 uzņēmumam Dhunseri, Taric papildkods A181 uzņēmumam Reliance un Taric papildkods A182 uzņēmumam Pearl),
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Lēmumu 2000/745/EK atceļ.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2014. gada 4. februārī