NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 216/2014
ze dne 7. března 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2075/2005, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro úřední kontroly trichinel v mase
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na čl. 18 odst. 6, 8, 10 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 2075/2005 ze dne 5. prosince 2005, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro úřední kontroly trichinel v mase (2), stanoví pravidla pro odběr vzorků z jatečně upravených těl druhů vnímavých k nákaze trichinelami za účelem určení statusu hospodářství a regionů a podmínky pro dovoz masa do Unie. Rovněž stanoví referenční metody a ekvivalentní metody zjišťování trichinel ve vzorcích jatečně upravených těl.
(2)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) přijal dne 3. října 2011 vědecké stanovisko o nebezpečích pro veřejné zdraví, které má být zohledněno při kontrole masa (prasat) (3). V tomto stanovisku EFSA uvedl, že trichinely představují pro veřejné zdraví střední riziko, které je spojeno s konzumací vepřového masa, a dospěl k závěru, že pokud jde o metody kontroly biologických rizik, je zajištění bezpečnosti jatečně upravených těl prasat, doprovázené řadou preventivních opatření a kontrol jednotně uplatňovaných v hospodářstvích i na jatkách, jediným způsobem, jak zajistit účinnou kontrolu hlavních nebezpečí.
(3)
EFSA vymezil některé epizootologické ukazatele, jež se týkají trichinel. V závislosti na účelu a epizootologické situaci v zemi mohou být indikátory uplatňovány na vnitrostátní či regionální úrovni, na úrovni jatek nebo hospodářství.
(4)
EFSA si je vědom sporadického výskytu trichinel v Unii, zejména u prasat chovaných ve volném výběhu a v malochovu. EFSA rovněž vymezil, že druh systému produkce je jediným hlavním rizikovým faktorem nákazy trichinelami. Kromě toho dostupné údaje ukazují, že riziko nákazy trichinelami je u prasat z úředně uznaných řízených podmínek ustájení zanedbatelné.
(5)
Světová organizace pro zdraví zvířat (OIE) již status zanedbatelného rizika pro zemi nebo region v mezinárodním kontextu neuznává. Místo toho se dané uznání váže na jednotky jednoho nebo více hospodářství, které uplatňují zvláštní řízené podmínky ustájení.
(6)
Z důvodu zajištění souladu s mezinárodními normami a s cílem posílit kontrolní systém podle skutečných rizik pro veřejné zdraví by opatření ke zmírnění rizika trichinel, včetně podmínek dovozu, na jatkách a podmínky pro určení statusu zemí, regionů nebo hospodářství postižených nákazou trichinelami měly být přizpůsobeny, racionalizovány a zjednodušeny.
(7)
V roce 2011 oznámily Belgie a Dánsko v souladu s nařízením (ES) č. 2075/2005, že jejich území představuje zanedbatelné riziko trichinel. Status země nebo oblasti představující zanedbatelné riziko již však není uznáván. Nicméně pro podniky a jednotky v Belgii a Dánsku, které splňují řízené podmínky ustájení ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, by měla být povolena odchylka bez dodatečných podmínek, jako jsou další požadavky v podobě dodatečného úředního uznání příslušným orgánem.
(8)
Referenční laboratoř EU pro parazity doporučila, aby bylo vyjasněno znění nařízení, pokud jde o postup některých ekvivalentních metod pro testování na trichinely.
(9)
Mělo by být stanoveno, že provozovatelé musí zajistit, aby byla uhynulá zvířata sbírána, identifikována a přepravována bez zbytečného prodlení v souladu s články 21 a 22 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (4) a přílohou VIII nařízení Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranicích podle uvedené směrnice (5).
(10)
Počet případů (dovezených a původních) trichinel u lidí, včetně epidemiologických údajů, by se měl vykazovat v souladu s rozhodnutím Komise 2000/96/ES ze dne 22. prosince 1999 o přenosných nemocích, které musí být postupně podchyceny sítí Společenství podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES (6).
(11)
Nařízení (ES) č. 2075/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
Požadavky stanovené tímto nařízením představují úpravu stávajících postupů jak provozovatelů potravinářských podniků, tak příslušných orgánů. Je proto vhodné povolit odklad použití některých ustanovení tohoto nařízení.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2075/2005 se mění takto:
1)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„trichinelami“ se rozumí všichni hlísti příslušející k druhu rodu Trichinella;
2)
„řízenými podmínkami ustájení“ se rozumí druh chovu, ve kterém jsou prasata vždy chována za podmínek řízených provozovatelem potravinářského podniku, pokud jde o krmení a ustájení;
3)
„jednotkou“ se rozumí skupina hospodářství, která uplatňují řízené podmínky ustájení. Všechna hospodářství, jež v určitém členském státě uplatňují řízené podmínky ustájení, lze považovat za jednu jednotku.“
2)
Články 2 a 3 se nahrazují tímto:
„Článek 2
Odběr vzorků z jatečně upravených těl
1. Z jatečně upravených těl domácích prasat se na jatkách odebírají vzorky v rámci vyšetření po porážce, a to takto:
a)
Všechna jatečně upravená těla chovných prasnic či kanců nebo alespoň 10 % jatečně upravených těl zvířat odeslaných k porážce v každém roce z každého hospodářství, jež bylo úředně uznáno jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, se vyšetří na přítomnost trichinel.
b)
Všechna jatečně upravená těla z hospodářství, která nejsou úředně uznána jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, musí být systematicky testována na přítomnost trichinel.
Z každého jatečně upraveného těla se odebírá vzorek a tento vzorek se v laboratoři určené příslušným orgánem vyšetří na přítomnost trichinel pomocí jedné z následujících metod zjišťování:
a)
referenční metoda zjišťování uvedená v kapitole I přílohy I, nebo
b)
ekvivalentní metoda zjišťování uvedená v kapitole II přílohy I.
2. Do doby, než budou známy výsledky vyšetření na přítomnost trichinel, a za podmínky, že provozovatel potravinářského podniku zajistí plnou sledovatelnost, lze tato jatečně upravená těla rozdělit nejvýše na šest dílů, a to na jatkách nebo v bourárně nacházející se ve stejných prostorách jako jatka („prostory“).
Odchylně od prvního pododstavce a na základě schválení příslušného orgánu lze tato jatečně upravená těla porcovat v bourárně připojené k jatkám nebo oddělené od jatek za podmínky, že:
a)
postup podléhá dohledu příslušného orgánu;
b)
jatečně upravená těla nebo jejich části nemají jako místo určení více než jednu bourárnu;
c)
bourárna se nachází na území členského státu a
d)
v případě pozitivního výsledku jsou všechny části prohlášeny za nevhodné pro lidskou spotřebu.
3. Z jatečně upravených těl koní, divokých prasat a jiných farmových a volně žijících druhů vnímavých k nákaze trichinelami se systematicky odebírají vzorky na jatkách nebo v zařízeních na zpracování zvěře v rámci prohlídky po porážce/postmortálního vyšetření.
Z každého jatečně upraveného těla se odebírá vzorek a tento vzorek se vyšetří podle příloh I a III v laboratoři určené příslušným orgánem.
Článek 3
Odchylky
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 je z vyšetření na přítomnost trichinel vyňato maso domácích prasat, které prošlo zmrazením podle přílohy II pod dohledem příslušného orgánu.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou z vyšetření na přítomnost trichinel vyňata jatečně upravená těla a maso domácích neodstavených prasat starých méně než 5 týdnů.
3. Odchylně od čl. 2 odst. 1 mohou být z vyšetření na přítomnost trichinel vyňata jatečně upravená těla a maso domácích prasat, pokud zvířata pocházejí z hospodářství nebo jednotky, jež jsou úředně uznány jako hospodářství nebo jednotka uplatňující řízené podmínky ustájení v souladu s přílohou IV, pokud:
a)
nebyly v daném členském státě zjištěny žádné původní nákazy trichinelami u domácích prasat chovaných v hospodářstvích úředně uznaných jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, a to v posledních třech letech, během nichž bylo prováděno průběžné vyšetření v souladu s článkem 2, nebo
b)
historické údaje o průběžném vyšetřování prováděném u poražené populace prasat poskytují přinejmenším 95 % jistotu, že prevalence trichinel není vyšší než 1 v milionu uvedené populace, nebo
c)
hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení se nacházejí v Belgii a Dánsku.
4. Pokud členský stát uplatní odchylku uvedenou v odstavci 3, informuje o tom Komisi a ostatní členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a předloží Komisi roční zprávu obsahující údaje uvedené v kapitole II přílohy IV. Komise na svých internetových stránkách zveřejní seznam členských států, které uplatňují příslušnou odchylku.
Pokud členský stát nepředloží roční zprávu nebo pokud bude roční zpráva pro účely tohoto článku nedostatečná, přestane odchylka pro daný členský stát platit.“
3)
Články 8 až 12 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Úřední uznání hospodářství uplatňujících řízené podmínky ustájení
1. Pro účely tohoto nařízení může příslušný orgán úředně uznat hospodářství nebo jednotku uplatňující řízené podmínky ustájení, pokud jsou splněny požadavky stanovené v příloze IV.
2. Hospodářství nebo jednotka, které v den použitelnosti tohoto nařízení uplatňují řízené podmínky ustájení v Dánsku nebo Belgii v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. c), se považují za úředně uznané hospodářství nebo úředně uznanou jednotku uplatňující řízené podmínky ustájení, jak je uvedeno v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 9
Informační povinnost provozovatelů v potravinářství
Provozovatelé potravinářských podniků úředně uznaných za podniky uplatňující řízené podmínky ustájení informují příslušný orgán o jakémkoli požadavku stanoveném v příloze IV, který již není plněn, nebo o jakékoli jiné změně, kterou by mohl být dotčen status hospodářství jako hospodářství prostých trichinel.
Článek 10
Audity hospodářství úředně uznaných jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení
Příslušný orgán zajistí pravidelné provádění auditů hospodářství úředně uznaných jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení.
Četnost auditů musí vycházet z rizika, s přihlédnutím k historii a prevalenci nákazy, předchozím zjištěním, geografické oblasti, místním vnímavým volně žijícím živočichům, postupům v živočišné výrobě, veterinárnímu dohledu a plnění požadavků ze strany zemědělců.
Příslušný orgán ověří, že domácí prasata pocházející z těchto hospodářství byla vyšetřena v souladu s čl. 2 odst. 1.
Článek 11
Programy sledování
Příslušný orgán může zavést program sledování zahrnující domácí prasata, jež pocházejí z hospodářství nebo jednotky úředně uznaných jako hospodářství nebo jednotka uplatňující řízené podmínky ustájení, aby ověřil, že daná populace není trichinelami napadena.
Program sledování stanoví četnost testování, počet testovaných zvířat a plán odběru vzorků. Pro tento účel jsou vzorky masa odebírány a vyšetřovány na přítomnost parazitů rodu Trichinella v souladu s kapitolou I nebo II přílohy I.
Program sledování může jako doplňkový nástroj zahrnovat sérologické metody, jakmile referenční laboratoř Evropské unie validuje vhodný test.
Článek 12
Odejmutí úředního uznání hospodářství jako hospodářství uplatňujících řízené podmínky ustájení
1. Pokud výsledky auditů provedených podle článku 10 prokáží, že požadavky stanovené v příloze IV přestaly být plněny, odejme neprodleně příslušný orgán daným hospodářstvím příslušné úřední uznání.
2. Pokud je domácí prase z hospodářství úředně uznaného jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení v testu na přítomnost trichinel pozitivní, příslušný orgán musí neprodleně:
a)
odejmout hospodářství úřední uznání;
b)
vyšetřit všechna domácí prasata z tohoto hospodářství v době porážky;
c)
vysledovat a otestovat všechna chovná zvířata, která přišla do hospodářství, a pokud možno i všechna zvířata, která hospodářství opustila nejméně v posledních šesti měsících před pozitivním nálezem; k tomuto účelu se odebírají vzorky masa a vyšetřují se na přítomnost parazitů rodu Trichinella pomocí metod zjišťování stanovených v kapitolách I a II přílohy I;
d)
případně pokud to bude možné, vyšetřit rozšíření parazitární nákazy způsobené distribucí masa z domácích prasat poražených v období před pozitivním nálezem;
e)
informovat Komisi a ostatní členské státy;
f)
případně zahájit epizootologické šetření pro objasnění příčiny nákazy;
g)
přijmout vhodná opatření v případě, že na jatkách nebude možné zjistit nakažená jatečně upravená těla, včetně:
i)
zvýšení velikosti každého vzorku masa odebraného k testování podezřelých jatečně upravených těl, nebo
ii)
prohlášení jatečně upravených těl za nevhodná k lidské spotřebě,
iii)
přijetí vhodných opatření k likvidaci podezřelých jatečně upravených těl nebo jejich částí a rovněž těch, které vykazují pozitivní výsledek testu.
3. Po odejmutí uznání mohou být hospodářství opět úředně uznána jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, jakmile se zjištěné problémy vyřeší a požadavky stanovené v příloze IV budou splněny ke spokojenosti příslušného orgánu.
4. Pokud kontrola zjistí nedostatek souladu s článkem 9 nebo pozitivní výsledky testů v hospodářství nebo jednotce, mělo by být dotčené hospodářství vyjmuto z příslušné jednotky, než dojde k obnovení souladu.“
4)
Článek 13 se nahrazuje tímto:
„Článek 13
Dovozní zdravotní požadavky
Maso živočišných druhů, které mohou být nosiči trichinel, jež obsahuje příčně pruhovanou svalovinu a pochází ze třetí země, lze do Unie dovážet pouze za předpokladu, že před vývozem bylo v dané třetí zemi provedeno vyšetření na přítomnost trichinel v souladu s články 2 a 3.“
5)
Článek 14 se zrušuje.
6)
Článek 15 se nahrazuje tímto:
„Článek 15
Dokumenty
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti doprovázející dovoz masa podle článku 13 se potvrzují prohlášením úředního veterinárního lékaře o tom, že vyšetření na přítomnost trichinel bylo ve třetí zemi původu provedeno v souladu s článkem 13.
Tento dokument musí maso doprovázet v originálním vyhotovení, pokud nebyla udělena výjimka podle čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 854/2004.“
7)
Příloha I se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
8)
Znění přílohy IV se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. června 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. března 2014.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 216/2014
(2014. gada 7. marts),
ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2075/2005, ar ko nosaka īpašus noteikumus oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (1), un jo īpaši tās 18. panta 6., 8., 10. un 12. punktu,
tā kā:
(1)
Lai varētu noteikt novietņu un reģionu statusu un nosacījumus attiecībā uz gaļas importu Savienībā, ar Komisijas 2005. gada 5. decembra Regulu (EK) Nr. 2075/2005, ar ko nosaka īpašus noteikumus oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā (2), ir noteikts, kā ņem paraugus no tādu sugu dzīvnieku liemeņiem, kas uzņēmīgas pret trihinellu invāziju. Tajā paredzētas arī standartmetodes un tām līdzvērtīgas metodes, ar ko noteic trihinellu klātbūtni liemeņu paraugos.
(2)
Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) 2011. gada 3. oktobrī pieņēma zinātnisku atzinumu par sabiedrības veselības apdraudējumiem, uz ko jāorientē gaļas (cūkgaļas) pārbaudes (3). Minētajā atzinumā EFSA norādīja, ka attiecībā uz cūkgaļas lietošanu pārtikā trihinellas sabiedrības veselībai rada vidēju risku, un secināja, ka attiecībā uz bioloģisko apdraudējumu pārbaudes metodēm vienīgais veids, kā nodrošināt galveno apdraudējumu rezultatīvu kontroli, ir cūkas liemeņa nekaitīguma garantija, kas būtu saistīta ar vairākiem profilaktiskiem pasākumiem un kontrolēm, ko integrēti izmantotu gan saimniecībā, gan kautuvē.
(3)
EFSA attiecībā uz trihinellām apzināja vairākus epidemioloģiskus rādītājus. Atkarībā no nolūka un no valsts epidemioloģiskās situācijas šos rādītājus var izmantot valsts, reģiona, kautuves vai saimniecības līmenī.
(4)
EFSA atzīst, ka Savienībā mēdz būt sastopamas trihinellas, galvenokārt brīvi klaiņojošām cūkām un piemājas saimniecību cūkām. EFSA ir arī konstatējusi, ka vienīgais un galvenais riska faktors attiecībā uz inficēšanos ar trihinellām ir audzēšanas sistēmas veids. Turklāt ir pieejami dati, kas liecina, ka oficiāli atzītos un kontrolētos turēšanas apstākļos trihinellu infekcijas risks cūkām ir niecīgs.
(5)
Starptautiskā kontekstā Pasaules Dzīvnieku veselības organizācija (turpmāk OIE) valstīm vai reģioniem niecīga riska statusu vairs neatzīst. Tā vietā šāda statusa atzīšanu attiecina uz nodalījumiem, kuros ir viena vai vairākas novietnes, kas piemēro īpašus kontrolētus turēšanas apstākļus.
(6)
Lai nodrošinātu saskanību ar starptautiskiem standartiem un lai nostiprinātu faktiskajiem sabiedrības veselības riskiem atbilstošu kontroles sistēmu, būtu jāpielāgo, jāracionalizē un jāvienkāršo kautuvēs piemērotie trihinellu riska mazināšanas pasākumi, arī importa nosacījumi, un valstu, reģionu vai novietņu trihinellu infekcijas statusa noteikšanas nosacījumi.
(7)
2011. gadā Beļģija un Dānija paziņoja par niecīgu trihinellu infekcijas risku savā teritorijā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2075/2005. Taču šādu niecīga riska statusu valstij vai reģionam vairs neatzīst. Tomēr Beļģijas un Dānijas saimniecībām un nodalījumiem, kas ievēro kontrolētus turēšanas apstākļus dienā, kad stājas spēkā šī regula, būtu jāatļauj šādām novietnēm un nodalījumiem piemērot atkāpi bez papildu nosacījumiem, piemēram, papildu prasībām, ko kompetentā iestāde izvirza pēc oficiāla atzinuma piešķiršanas.
(8)
ES Parazītu references laboratorija ir ieteikusi precizēt regulas tekstu attiecībā uz dažu trihinellu testēšanā izmantojamu līdzvērtīgu metožu procedūras aprakstu.
(9)
Būtu jāparedz prasība operatoriem nodrošināt, ka nobeigušos dzīvniekus bez liekas kavēšanās savāc, identificē un transportē saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulas (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula) (4), 21. un 22. pantu un Komisijas 2011. gada 25. februāra Regulas (ES) Nr. 142/2011, ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (5), VIII pielikumu.
(10)
Cilvēkiem konstatēto trihinellu (svešu un vietējas izcelsmes) invāzijas gadījumu skaits, arī epidemioloģiski dati, būtu jāpaziņo saskaņā ar Komisijas 1999. gada 22. decembra Lēmumu 2000/96/EK par infekcijas slimībām, uz kurām pakāpeniski attiecinās Kopienas tīklu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 2119/98/EK (6).
(11)
Tādēļ Regula (EK) Nr. 2075/2005 būtu attiecīgi jāgroza.
(12)
Šajā regulā paredzētās prasības ir saistītas gan ar pārtikas apritē iesaistīto tirgus dalībnieku, gan kompetento iestāžu līdzšinējās prakses pielāgošanu. Tādēļ ir lietderīgi atļaut dažu šīs regulas normu piemērošanas atlikšanu.
(13)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu, un Eiropas Parlaments un Padome pret tiem nav iebilduši,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 2075/2005 groza šādi:
1)
regulas 1. pantu aizstāj ar šādu:
“1. pants
Definīcijas
Šajā regulā ir spēkā šādas definīcijas:
1)
“trihinellas” ir visas nematodes, kas pieder pie Trichinella dzimtas sugām;
2)
“kontrolēti turēšanas apstākļi” ir lopkopības režīms, kurā cūkas visu laiku tur apstākļos, ko attiecībā uz barošanu un turēšanu kontrolē pārtikas apritē iesaistītais tirgus dalībnieks;
3)
“nodalījums” ir tādu novietņu grupa, kurās tiek piemēroti kontrolēti turēšanas apstākļi. Visas novietnes, kas kādā dalībvalstī piemēro kontrolētus turēšanas apstākļus, var uzskatīt par vienu nodalījumu.”;
2)
regulas 2. un 3. pantu aizstāj ar šādiem:
“2. pants
Paraugu ņemšana no liemeņiem
1. Pēckaušanas veterinārajā pārbaudē kautuvēs no mājas cūku liemeņiem ņem paraugus, ievērojot šādus noteikumus:
a)
no visām novietnēm, kas atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām, uz trihinellām pārbauda visus vaislas sivēnmāšu un kuiļu liemeņus vai vismaz 10 % to dzīvnieku liemeņu, ko katru gadu sūta kaušanai;
b)
no novietnēm, kas nav atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām, uz trihinellām sistemātiski pārbauda visus liemeņus.
Paraugs ņemams no katra liemeņa un pārbaudāms uz trihinellām kompetentās iestādes ieceltā laboratorijā ar vienu no šādām noteikšanas metodēm:
a)
I pielikuma I nodaļā minētā noteikšanas standartmetode; vai
b)
kāda no I pielikuma II nodaļā minētām līdzvērtīgām noteikšanas metodēm.
2. Līdz saņemti uz trihinellām veiktas pārbaudes rezultāti, ja pārtikas aprites tirgus dalībnieks garantē pilnīgu izsekojamību, šādus liemeņus kautuvē vai gaļas sadalīšanas uzņēmumā, kas atrodas kautuves telpās (“telpas”), var sadalīt ne vairāk kā sešās daļās.
Atkāpjoties no pirmās daļas un kompetentajai iestādei to atļaujot, šādus liemeņus var sadalīt gaļas sadalīšanas uzņēmumā, kas ir saistīts ar kautuvi vai atrodas atsevišķi no tās, ja:
a)
process ir kompetentās iestādes uzraudzībā;
b)
liemeņi vai to daļas ir paredzētas tikai vienam gaļas sadalīšanas uzņēmumam;
c)
gaļas sadalīšanas uzņēmums atrodas dalībvalsts teritorijā; un
d)
ja pozitīva rezultāta gadījumā visas liemeņa daļas tiek atzītas par nederīgām lietošanai pārtikā.
3. No zirgu, mežacūku un citu pret trihinellu invāzijām uzņēmīgu sugu mājdzīvnieku un savvaļas dzīvnieku liemeņiem kautuvēs vai medījumu apstrādes uzņēmumos pēckaušanas pārbaudēs sistemātiski ņem paraugus.
Paraugs ņemams no katra liemeņa un pārbaudāms saskaņā ar I un III pielikumu kompetentās iestādes ieceltā laboratorijā.
3. pants
Atkāpes
1. Atkāpjoties no 2. panta 1. punkta, atbrīvojumus no pārbaudes uz trihinellām nosaka attiecībā uz mājas cūkas gaļu, kas saskaņā ar II pielikumu bijusi saldēta kompetentās iestādes uzraudzībā.
2. Atkāpjoties no 2. panta 1. punkta atbrīvojumus no pārbaudes uz trihinellām nosaka attiecībā uz tādu mājas cūku liemeņiem un gaļu, kas jaunākas par piecām nedēļām un nav atšķirtas no sivēnmātēm.
3. Atkāpjoties no 2. panta 1. punkta, atbrīvojumus no pārbaudēm uz trihinellām var noteikt attiecībā uz tādu mājas cūku liemeņiem un gaļu, kas ir no novietnes vai nodalījuma, par kuru oficiāli atzīts, ka tas piemēro kontrolētus turēšanas apstākļus saskaņā ar IV pielikumu, ja:
a)
dalībvalstī pēdējo trīs gadu laikā mājas cūkām, kas turētas novietnēs, kuras oficiāli atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām, nav atklāta vietējas izcelsmes trihinellu invāzija, un šajā laikā ir pastāvīgi veikta testēšana saskaņā ar 2. pantu; vai
b)
vēsturiski dati par pastāvīgo testēšanu, kas veikta nokauto cūku populācijai, ar vismaz 95 % ticamību liecina, ka trihinellu izplatība attiecīgajā populācijā nepārsniedz vienu gadījumu uz miljonu; vai
c)
kontrolētus turēšanas apstākļu piemērotājas novietnes atrodas Beļģijā vai Dānijā.
4. Ja dalībvalsts īsteno 3. punktā paredzēto atkāpi, attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju un pārējās dalībvalstis Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā un iesniedz Komisijai ikgadēju ziņojumu, kurā ietverta IV pielikuma II nodaļā minētā informācija. Komisija savā vietnē publicē atkāpes izmantotāju dalībvalstu sarakstu.
Ja dalībvalsts minēto ikgadējo ziņojumu neiesniedz vai tas šā panta mērķiem nav uzskatāms par apmierinošu, attiecīgajai dalībvalstij atkāpi vairs nepiešķir.”;
3)
regulas 8. līdz 12. pantu aizstāj ar šādiem:
“8. pants
Novietņu oficiāla atzīšana par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām
1. Šajā regulā kompetentā iestāde IV pielikuma prasību izpildes gadījumā novietni vai nodalījumu var oficiāli atzīt par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotāju.
2. Par novietnēm vai nodalījumiem, kas šīs regulas piemērošanas dienā Dānijā vai Beļģijā piemēro kontrolētus turēšanas apstākļus saskaņā ar 3. panta 3. punkta c) apakšpunktu, oficiāli atzīst, ka tās piemēro kontrolētus turēšanas apstākļus, kā norādīts sarakstā šīs regulas IV pielikumā.
9. pants
Informēšanas pienākums, kas attiecas uz pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem
Pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki no novietnēm, kuras oficiāli atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām, kompetento iestādi informē par jebkādām IV pielikuma prasībām, kas vairs netiek pildītas, vai par jebkādām maiņām, kas var ietekmēt novietnes statusu attiecībā uz trihinellām.
10. pants
Revīzija novietnēs, kas oficiāli atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām
Kompetentā iestāde nodrošina regulāras revīzijas novietnēs, kas oficiāli atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām.
Revīziju biežums atkarīgs no riska novērtējuma, kurā ņemti vērā vēsturiskie dati par slimību, tās izplatība, agrāki konstatējumi, ģeogrāfiskā teritorija, vietējie uzņēmīgie savvaļas dzīvnieki, lopkopības prakse, veterinārā uzraudzība un saimnieka kompetence.
Kompetentā iestāde pārbauda, vai mājas cūkas no šīm novietnēm tiek pārbaudītas saskaņā ar 2. panta 1. punktu.
11. pants
Pārraudzības programmas
Lai pārbaudītu, vai attiecīgā populācijā tiešām nav trihinellu, kompetentā iestāde var īstenot pārraudzības programmu, kas aptver mājas cūku populāciju no tādas novietnes vai nodalījuma, kurš oficiāli atzīts par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotāju.
Pārraudzības programmā paredz pārbaužu biežumu, pārbaudāmo dzīvnieku skaitu un paraugu ņemšanas plānu. Šādām vajadzībām gaļas paraugus ņem un parazīta trihinellas klātbūtni tajos pārbauda saskaņā ar I pielikuma I vai II nodaļu.
Ja ES references laboratorija ir validējusi piemērotu testu, pārraudzības programmā kā papildu līdzekli var ietvert seroloģiskas metodes.
12. pants
Atsaukums attiecībā uz novietnēm, kas oficiāli atzītas par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotājām
1. Ja saskaņā ar 10. pantu veikto revīziju rezultāti liecina, ka IV pielikuma prasības vairs netiek pildītas, kompetentā iestāde novietnes oficiālo atzinumu tūlīt atsauc.
2. Ja mājas cūkām no novietnes, kas oficiāli atzīta par kontrolētu turēšanas apstākļu piemērotāju, testēšanā uz trihinellām rezultāts ir pozitīvs, kompetentā iestāde tūlīt:
a)
atsauc novietnes oficiālo atzinumu;
b)
kaušanas brīdī pārbauda visas minētajai novietnei piederīgās mājas cūkas;
c)
atrod un testē visus vaislai paredzētos dzīvniekus, kas novietnē ievesti, un, ja iespējams, visus, kas no tās izvesti vismaz sešu mēnešu laikā pirms pozitīvās atrades; šim nolūkam ņem gaļas paraugus un ar I pielikuma I un II nodaļā aprakstītajām noteikšanas metodēm pārbauda, vai tajos nav parazīta trihinellas;
d)
attiecīgā gadījumā iespējami pārbauda, kā ir izplatījusies parazītu invāzija, kas izcēlusies, izplatot tādu mājas cūku gaļu, kuras nokautas laikā pirms pozitīvās atrades;
e)
informē Komisiju un citas dalībvalstis;
f)
attiecīgā gadījumā sāk epidemioloģisku izmeklēšanu, lai noskaidrotu invāzijas cēloni;
g)
ja kādu invadētu liemeni kautuvē nav iespējams identificēt, veic attiecīgus pasākumus, arī:
i)
aizdomas raisošo liemeņu testēšanai ņem lielāku gaļas paraugu izlasi; vai
ii)
paziņo, ka invadētie liemeņi nav derīgi pārtikai;
iii)
veic attiecīgus pasākumus, lai aizdomas raisošus liemeņus vai to daļas un liemeņus ar pozitīviem testa rezultātiem likvidētu.
3. Pēc atzinuma atsaukšanas novietni par brīvu no trihinellām no jauna var atzīt tad, kad apzinātās problēmas ir novērstas un kad atbilstoši kompetentās iestādes prasībām ir izpildītas IV pielikuma prasības.
4. Ja pārbaudē konstatē neatbilstību 9. pantam vai pozitīvus rezultātus, kas gūti nodalījuma novietnes testēšanā, attiecīgo novietni no nodalījuma izslēdz līdz brīdim, kad ir atjaunota atbilstība.”;
4)
regulas 13. pantu aizstāj ar šādu:
“13. pants
Veselības prasības attiecībā uz importēšanu
No dzīvnieku - trihinellas iespējamu pārnēsātāju - sugām iegūtu gaļu, kas satur šķērssvītrotus muskuļus un ir no kādas trešās valsts, Savienībā var importēt tikai tad, ja šajā trešā valstī pirms eksportēšanas ir saskaņā ar 2. un 3. pantu pārbaudīts, vai gaļā nav trihinellu.”;
5)
regulas 14. pantu svītro;
6)
regulas 15. pantu aizstāj ar šādu:
“15. pants
Dokumenti
Veterināro sertifikātu, kas ir līdzi importētai gaļai, kura minēta 13. pantā, apstiprina ar oficiāla veterinārārsta paziņojumu, ka izcelsmes trešā valstī saskaņā ar 13. pantu ir pārbaudīta trihinellu klātbūtne.
Gaļai līdzi ir šāda dokumenta oriģināls, ja vien saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 854/2004 14. panta 4. punktu nav piešķirts atbrīvojums.”;
7)
I pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas I pielikumu;
8)
IV pielikumu aizstāj ar šīs regulas II pielikuma tekstu.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. jūnija.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 7. martā