NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 45/2014
ze dne 20. ledna 2014,
kterým se mění nařízení (EU) č. 204/2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 215 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (1),
s ohledem na společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Rady (EU) č. 204/2011 (2) se uvádí v účinnost opatření stanovená v rozhodnutí 2011/137/SZBP.
(2)
Je nezbytné změnit ustanovení o vyloučení odpovědnosti a ustanovení o vyloučení nároků obsažená v nařízení (EU) č. 204/2011 v souladu se zněním Pokynů pro zavádění a hodnocení omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU přijatých Radou dne 15. června 2012.
(3)
Nařízení (EU) č. 204/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 204/2011 se mění takto:
1)
Článek 11 se nahrazuje tímto:
„Článek 11
1. Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů nebo odmítnutí dát je k dispozici, učiněné v dobré víře, že takový krok je v souladu s tímto nařízením, nezakládá jakoukoli odpovědnost fyzické nebo právnické osoby, subjektu nebo orgánu provádějících takové kroky nebo jejich vedoucích pracovníků nebo zaměstnanců, neprokáže-li se, že finanční prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny nebo zadrženy v důsledku nedbalosti.
2. Jednání fyzických nebo právnických osob, subjektů nebo orgánů pro ně nezakládá žádnou odpovědnost, pokud nevěděly a neměly rozumný důvod se domnívat, že svým jednáním porušují opatření stanovená v tomto nařízení.“
2)
Článek 12 se nahrazuje tímto:
„Článek 12
1. Nebude uspokojen žádný nárok vyplývající ze smlouvy nebo operace, jejichž plnění nebo uskutečnění bylo přímo nebo nepřímo, zcela nebo částečně dotčeno opatřeními uloženými tímto nařízením, a to včetně náhrady škody nebo jiných nároků tohoto druhu, jako je nárok na náhradu škody nebo nárok vyplývající ze záruky, zejména nárok na prodloužení doby platnosti nebo vyplacení dluhopisů, záruk nebo příslibu odškodnění v jakékoli formě, zejména finančních záruk nebo příslibů finančního odškodnění, je-li vznesen:
a)
určenými osobami, subjekty nebo orgány uvedenými v příloze II nebo III;
b)
jakýmikoli jinými libyjskými osobami, subjekty či orgány, včetně libyjské vlády;
c)
jakýmikoli osobami, subjekty či orgány jednajícími prostřednictvím nebo jménem osob, subjektů nebo orgánů uvedených v písmenech a) nebo b).
2. Ve všech řízeních k uspokojení nároku nese důkazní břemeno ohledně toho, že uspokojení nároku není zakázáno odstavcem 1, osoba usilující o uspokojení tohoto nároku.
3. Tímto článkem není dotčeno právo osob, subjektů a orgánů uvedených v odstavci 1 na soudní přezkum legality neplnění smluvních závazků v souladu s tímto nařízením.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. ledna 2014.
PADOMES REGULA (ES) Nr. 45/2014
(2014. gada 20. janvāris),
ar ko groza Regulu (ES) Nr. 204/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 215. pantu,
ņemot vērā Padomes Lēmumu 2011/137/KĀDP (2011. gada 28. februāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (1),
ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijas kopīgo priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Padomes Regula (ES) Nr. 204/2011 (2) īsteno pasākumus, kas paredzēti Lēmumā 2011/137/KĀDP.
(2)
Ir nepieciešams grozīt Regulā (ES) Nr. 204/2011 paredzēto klauzulu par atbrīvošanu no atbildības un klauzulu par prasību nepiemērošanu saskaņā ar formulējumu Ierobežojošu pasākumu (sankciju) īstenošanas un izvērtēšanas pamatnostādnēs ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā, ko Padome pieņēma 2012. gada 15. jūnijā.
(3)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (ES) Nr. 204/2011,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (ES) Nr. 204/2011 groza šādi:
1)
regulas 11. pantu aizstāj ar šādu:
“11. pants
1. Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana vai atteikšanās līdzekļus vai saimnieciskos resursus darīt pieejamus, ja tā veikta labticīgi, pamatojoties uz to, ka šāda rīcība ir saskaņā ar šo regulu, nerada nekādu atbildību fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām, kas to veic, vai to vadītājiem vai darbiniekiem, ja vien nav pierādīts, ka līdzekļi un saimnieciskie resursi iesaldēti vai aizturēti nolaidības dēļ.
2. Darbības, ko veic fiziskas vai juridiskas personas, vienības vai struktūras, tām nerada nekādu atbildību, ja tās nezināja un tām nebija pamatotu iemeslu uzskatīt, ka to rīcība būtu pretrunā šajā regulā noteiktajiem pasākumiem.”;
2)
regulas 12. pantu aizstāj ar šādu:
“12. pants
1. Prasības saistībā ar jebkādu līgumu vai darījumu, kura izpildi tieši vai netieši, pilnīgi vai daļēji ietekmē pasākumi, kas piemēroti saskaņā ar šo regulu, tostarp prasības par atlīdzinājuma saņemšanu vai citas šāda veida prasības, piemēram, prasības par kompensāciju vai garantijas nodrošinātas prasības, jo īpaši prasības pagarināt vai samaksāt jebkura veida galvojumu, garantiju vai atlīdzību, sevišķi finanšu garantiju vai finanšu atlīdzību, neapmierina, ja tās iesniedz:
a)
šīs regulas II un III pielikumā minētās personas, vienības vai struktūras;
b)
jebkura cita Lībijas persona, vienība vai struktūra, tostarp Lībijas valdība;
c)
jebkura persona, vienība vai struktūra, kas darbojas ar a) vai b) apakšpunktā minētās personas, vienības vai struktūras starpniecību vai tās uzdevumā.
2. Jebkurā tiesvedībā par prasības izpildi pienākums pierādīt, ka prasības apmierināšanu neaizliedz 1. punkts, piekrīt tai personai, kas pieprasa šīs prasības izpildi.
3. Šis pants neierobežo 1. punktā minēto personu, vienību vai struktūru tiesības vērsties tiesā, lai izskatītu līgumsaistību neizpildes likumību saistībā ar šo regulu.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 20. janvārī