ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
PADOMES LĒMUMS
(2014. gada 24. jūnijs)
par kārtību, kādā Savienība īsteno solidaritātes klauzulu
(2014/415/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 222. panta 3. punkta pirmo teikumu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas un Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos kopējo priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Šis lēmums attiecas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 222. panta (“solidaritātes klauzula”) īstenošanu Savienībā. Tas neattiecas uz solidaritātes klauzulas īstenošanu dalībvalstīs saskaņā ar LESD 222. panta 2. punktu. Saskaņā ar Deklarāciju (Nr. 37) attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 222. pantu dalībvalsts var izvēlēties vispiemērotākos līdzekļus savu solidaritātes saistību ievērošanai attiecībā uz citu dalībvalsti.
(2)
Saskaņā ar LESD 222. panta 1. punktu Savienība un tās dalībvalstis darbojas kopīgi un, ievērojot solidaritāti, ja dalībvalsts ir teroristu uzbrukuma vai arī dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas upuris. Jebkuras dalībvalsts interesēs, kura pieprasa piemērot solidaritātes klauzulu, un lai izvairītos no pasākumu dublēšanās, būtu jānodrošina Savienības un dalībvalstu rīcības saskaņotība un papildināmība. Ņemot vērā to, ka dalībvalstīm Padomē jākoordinē sava darbība savu solidaritātes saistību ievērošanai saskaņā ar LESD 222. panta 2. punktu, ir lietderīgi vienoties par koordinēšanas kārtību Padomē solidaritātes klauzulas īstenošanai Savienībā.
(3)
Koordinēšanas kārtībai Padomē būtu jābalstās uz ES integrētajiem krīzes situāciju politiskās reaģēšanas (“IPCR”) mehānismiem, kurus Padome apstiprināja 2013. gada 25. jūnijā un kuros noteikts, ka ar IPCR arī jāatbalsta kārtība solidaritātes klauzulas īstenošanai. Ir lietderīgi, ka Padome pielāgo IPCR kārtību, jo īpaši pārskatīšanas gadījumā.
(4)
Solidaritātes klauzulas īstenošanai Savienībā pēc iespējas būtu jābalstās uz esošajiem instrumentiem, jāpalielina efektivitāte, pastiprinot koordināciju un novēršot pārklāšanos, jānotiek bez papildu resursu izmantošanas, jāsniedz dalībvalstīm vienkārša un skaidra saskarne Savienības līmenī un jāievēro katrai Savienības iestādei un dienestam piešķirtās pilnvaras.
(5)
Ar solidaritātes klauzulu Savienība tiek aicināta mobilizēt visus tās rīcībā esošos instrumentus. Attiecīgie instrumenti ietver Eiropas Savienības iekšējās drošības stratēģiju, Eiropas Savienības Civilās aizsardzības mehānismu, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1313/2013/ES (1) (“Savienības mehānisms”), Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1082/2013/ES (2) un struktūras, kas izveidotas saskaņā ar kopējo drošības un aizsardzības politiku (KDAP).
(6)
Solidaritātes klauzulas īstenošanas kārtība Savienībā būtu skaidri jādefinē.
(7)
Kas attiecas uz cīņu pret terorismu, Savienības rīcības stratēģiskais satvars ir Eiropas Savienības terorisma apkarošanas stratēģija. Ir pieejami dažādi instrumenti, piemēram, instrumenti, kas stiprina kritisko infrastruktūru aizsardzību enerģētikā un transportā (3). Ir arī veikti pasākumi atbilstīgi Komisijas paziņojumam “ES Pretterorisma politika - galvenie sasniegumi un nākotnes uzdevumi”, piemēram, pasākumi, kas uzlabo sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm, pastiprina radikalizācijas novēršanu, jo īpaši, izveidojot Radikalizācijas izpratnes tīklu, un ierobežo teroristu piekļuvi finansējumam, kā arī sprāgstvielām (4) un ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām un kodolvielām, kā arī pasākumi, kas veicina sprāgstvielu drošību.
(8)
Savienības līmenī būtu jādefinē mehānismi, ar ko pieprasa piemērot šajā lēmumā paredzēto kārtību un to pārtraukt, balstoties uz augsta līmeņa politisku lūgumu no attiecīgās dalībvalsts un izmantojot vienotu kontaktpunktu Savienības līmenī.
(9)
Savienības līmeņa reaģēšanas kārtībai būtu jāuzlabo efektivitāte, pastiprinot koordināciju uz esošo instrumentu pamata.
(10)
Savienības mehānisma mērķis ir stiprināt dalībvalstu un Savienības sadarbību un veicināt koordināciju civilās aizsardzības jomā. Ar Lēmumu Nr. 1313/2013/ES izveidoja Ārkārtas reaģēšanas koordinēšanas centru (“ERCC”), kam jānodrošina operatīvās spējas 24 stundas diennaktī un jākalpo dalībvalstīm un Komisijai Savienības mehānisma mērķu sasniegšanai.
(11)
Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) rīcībā ir struktūras ar kompetenci izlūkošanas un militārajā jomā, kā arī delegāciju tīkls, kas arī var sniegt savu ieguldījumu reaģēšanā uz apdraudējumiem vai katastrofām dalībvalstu teritorijā vai krīzēm, kurām ir ārēja dimensija. Atkarībā no krīzes citām struktūrām un Savienības aģentūrām kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) jomā, tostarp KDAP, vajadzības gadījumā būtu jāsniedz ieguldījums atbilstīgi attiecīgajiem Savienības tiesību aktu noteikumiem.
(12)
Ja tas ir nepieciešams un praktiski iespējams, ņemot vērā situācijas steidzamību, Savienības līmeņa reaģēšanas kārtība būtu jāpapildina, pieņemot tiesību aktus vai grozot esošos tiesību aktus saskaņā ar attiecīgajiem Līgumu noteikumiem.
(13)
Šis lēmums neietekmēs aizsardzības jomu. Gadījumā, ja krīzes rezultātā ir nepieciešami KĀDP vai KDAP pasākumi, Padomei būtu jāpieņem lēmums saskaņā ar attiecīgajiem Līgumu noteikumiem.
(14)
Šis lēmums neskar Līguma par Eiropas Savienību 42. panta 7. punktu.
(15)
Komisijas ziņojumā “ES iekšējās drošības stratēģija darbībā - pieci soļi pretim drošākai Eiropai”, ir noteikts mērķis uzlabot Savienības izturētspēju krīzes un katastrofu gadījumos, veicot vairākas darbības, tostarp pilnībā izmantojot solidaritātes klauzulu. Kā Padome ir atgādinājusi 2011. gada 24. un 25. februāra secinājumos, ir svarīgi uzlabot Eiropas izturētspēju krīzes un katastrofu gadījumos, lai turpinātu stiprināt brīvību, drošību un tiesiskumu Savienībā.
(16)
Eiropadomei regulāri jāizvērtē draudi, ar kuriem saskaras Savienība, lai Savienība un tās dalībvalstis spētu efektīvi rīkoties. Pēc Eiropadomes lūguma būtu jāsagatavo ziņojumi par konkrētiem draudiem.
(17)
Saskaņā ar LESD 346. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstīm nav jāsniedz informācija, kuras izpaušanu tās atzīst par būtisku savas drošības interešu apdraudējumu.
(18)
Eiropas Parlaments 2012. gada 22. novembrī pieņēma Rezolūciju 2012/2223 “ES savstarpējās aizsardzības un solidaritātes noteikumi - politiskie un darbības aspekti”.
(19)
Šajā lēmumā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un tas būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.
(20)
Tā kā šā lēmuma mērķi, proti, solidaritātes klauzulas īstenošana Savienībā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības mēroga un iedarbības dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Vispārējais mērķis un priekšmets
1. Šajā lēmumā ir izklāstīti noteikumi un procedūras, kā Savienība īsteno Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 222. pantu (“solidaritātes klauzula”).
2. Lai nodrošinātu Savienības un dalībvalsts rīcības saskaņotību un savstarpējo papildināmību, Padome, izmantojot IPCR mehānismus, politiskā līmenī koordinē reaģēšanu uz solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu. IPCR mehānismu darbību atbalsta Padomes Ģenerālsekretariāts (PĢS), Komisija un EĀDD.
3. Savienības līmeņa īstenošanas kārtības pamatā ir Padomē, Komisijā, EĀDD un Savienības aģentūrās pieejamie informācijas un atbalsta sniegšanas mehānismi. Vajadzības gadījumā Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (AP) un EĀDD sniedz savu ieguldījumu, AP kompetences jomā nākot klajā ar iniciatīvām un sniedzot attiecīgu informāciju un atbalstu.
4. Attiecīgiem Savienības instrumentiem un IPCR mehānismiem izmanto tiem noteiktās procedūras, un tos var aktivizēt pirms piemērošanas pieprasīšanas un pēc reaģēšanas piemērošanas pārtraukšanas saskaņā ar šo lēmumu.
5. Īstenošanas kārtība atbilstīgi šim lēmumam uzlabo efektivitāti, pastiprināti koordinējot Savienības un dalībvalsts reaģēšanas pasākumus.
2. pants
Darbības joma
1. Teroristu uzbrukuma vai dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas gadījumā neatkarīgi no tā, vai tā izcēlusies dalībvalstu teritorijā vai ārpus tās, šo lēmumu piemēro:
a)
to dalībvalstu teritorijā, kurām piemēro Līgumus, ar to saprotot sauszemi, iekšējos ūdeņus, teritoriālos ūdeņus un gaisa telpu;
b)
ja ir skarta infrastruktūra (piemēram, naftas un gāzes ieguves iekārtas atklātā jūrā), kas atrodas dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos, ekskluzīvajā ekonomikas zonā vai kontinentālajā šelfā.
Gadījumos, kad Savienība izmanto īstenošanas kārtību saskaņā ar šo lēmumu un jo īpaši kad tā mobilizē tās rīcībā esošos līdzekļus, Savienībai vajadzētu būt saistošām starptautiskām tiesībām un tā neaizskar valstu, kas nav dalībvalstis, tiesības.
2. Šis lēmums neietekmē aizsardzības jomu.
3. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
a)
“katastrofa” ir jebkura situācija, kas smagi ietekmē vai var smagi ietekmēt cilvēkus, vidi vai īpašumu, tostarp kultūras mantojumu;
b)
“teroristu uzbrukums” ir teroristu nodarījums, kā tas definēts Padomes Pamatlēmumā 2002/475/TI (5);
c)
“krīze” ir katastrofa vai teroristu uzbrukums ar tik plašu ietekmi vai politisko nozīmi, ka ir vajadzīga savlaicīga politiska koordinācija un reaģēšana Savienības politiskajā līmenī;
d)
“reaģēšana” ir visi pasākumi, kas īstenoti katastrofas vai teroristu uzbrukuma gadījumā, lai novērstu to tūlītējās nelabvēlīgās sekas.
4. pants
Solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšana
1. Gadījumā, ja dalībvalsti skārusi katastrofa vai teroristu uzbrukums, tā var pieprasīt solidaritātes klauzulas piemērošanu, ja pēc esošo, valsts un Savienības līmenī, pieejamo līdzekļu un instrumentu izmantošanas tā uzskata, ka krīze nepārprotami pārsniedz tai pieejamās reaģēšanas spējas.
2. Skartās dalībvalsts politiskās iestādes savus piemērošanas pieprasījumus nosūta Padomes prezidentvalstij. Piemērošanas pieprasījumu ar ERCC starpniecību nosūta arī Eiropas Komisijas priekšsēdētājam.
5. pants
Reaģēšanas kārtība Savienības līmenī
1. Pēc solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas Padome nodrošina politisko un stratēģisko vadību attiecībā uz Savienības reaģēšanu uz solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu, pilnībā ņemot vērā Komisijas un AP kompetenci. Šajā nolūkā Padomes prezidentvalsts nekavējoties aktivizē IPCR mehānismus, ja tie jau netiek izmantoti, un tādējādi visas dalībvalstis informē par solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu.
2. Vienlaikus saskaņā ar 1. panta 3. punktu Komisija un AP veic šādus pasākumus:
a)
nosaka visus attiecīgos Savienības instrumentus, ko var vislabāk izmantot reaģēšanai uz krīzi, tostarp nozaru, operatīvos, politikas vai finanšu instrumentus un struktūras, un veic visus vajadzīgos pasākumus, kas paredzēti minētajos instrumentos;
b)
nosaka militārās spējas, ko ar ES Militārā štāba atbalstu var vislabāk izmantot reaģēšanai uz krīzi;
c)
nosaka Savienības aģentūru kompetencē esošos instrumentus un resursus, ko var vislabāk izmantot reaģēšanai uz krīzi, un ierosina tos pielietot;
d)
konsultē Padomi par to, vai esošie instrumenti ir pietiekami, lai palīdzētu skartajai dalībvalstij pēc solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas;
e)
izstrādā regulārus integrētos situācijas apzināšanās un analīzes ziņojumus, lai saskaņā ar šā lēmuma 6. pantu politiskā līmenī informētu un atbalstītu koordinācijas un lēmumu pieņemšanas procesu Padomē.
3. Vajadzības gadījumā saskaņā ar 1. panta 3. punktu Komisija un AP iesniedz Padomei priekšlikumus, jo īpaši attiecībā uz:
a)
lēmumiem par esošajos instrumentos neparedzētiem izņēmuma pasākumiem;
b)
lūgumiem par militārām spējām, kas ir plašākas par esošajiem civilās aizsardzības mehānismiem; vai
c)
pasākumiem dalībvalstu ātras reaģēšanas atbalstam.
4. Izmantojot IPCR mehānismus, Padomes prezidentvalsts, ņemot vērā Komisijas un AP iniciatīvas tiesības to attiecīgajās atbildības jomās, nodrošina Padomes rīcības un Savienības politiskā līmeņa vispārējās reakcijas saskaņotību, tostarp attiecībā uz rīcības priekšlikumu izstrādi un aktualizēšanu. Šajā procesā prezidentvalstij atbalstu un padomus sniedz PĢS, Komisija un EĀDD un teroristu uzbrukuma gadījumā - ES terorisma apkarošanas koordinators. Atkarībā no krīzes struktūras un Savienības aģentūras KĀDP/KDAP jomā vajadzības gadījumā sniedz ieguldījumu atbilstoši attiecīgajiem Savienības tiesību aktu noteikumiem.
5. Padomes prezidentvalsts par solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu un par jebkurām svarīgākajām norisēm informēs Eiropadomes priekšsēdētāju un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju.
6. Solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas gadījumā ERCC darbojas 24 stundas diennaktī kā dalībvalstu kompetento iestāžu un citu ieinteresēto personu galvenais kontaktpunkts Savienības līmenī, neskarot Komisijas un AP pašreizējās atbildības jomas un pašreizējos informācijas tīklus. Sadarbojoties ar ES Dežūrcentru un citiem Savienības krīzes centriem saskaņā ar šā lēmuma 6. pantu, ERCC sekmēs integrēto situācijas apzināšanās un analīzes (ISAA) ziņojumu izstrādi.
6. pants
Integrētie situācijas apzināšanās un analīzes ziņojumi
ISAA ziņojumus izstrādā atbilstoši Padomes prezidentvalsts noteiktajām Savienības politiskā līmeņa vajadzībām, un atbilstoši IPCR mehānismiem tie sniedz Padomei stratēģisku pārskatu par stāvokli. Šādos ziņojumos tiek apkopots validēts ieguldījums, ko brīvprātīgi pieejamu darījušas dalībvalstis, Komisija, EĀDD un attiecīgās Savienības aģentūras, kā arī attiecīgās starptautiskās organizācijas. Ja piemērošana tiek pieprasīta attiecībā uz teroristu uzbrukumu, izlūkošanas izvērtēšana un informatīvas sanāksmes notiek atsevišķi, izmantojot esošos kanālus.
7. pants
Piemērošanas pārtraukšana
Reaģēšanas piemērošanas pārtraukšanai saskaņā ar šo lēmumu izmanto tādu pašu procedūru kāda noteikta 4. panta 2. punktā. Dalībvalsts, kas pieprasījusi solidaritātes klauzulas piemērošanu, norāda, ka tās piemērošana vairs nav nepieciešama, tiklīdz tā guvusi šādu pārliecību.
8. pants
Apdraudējuma izvērtēšana Savienības līmenī
1. Lai regulāri izvērtētu apdraudējumu Savienībai, Eiropadome var lūgt Komisiju, AP un Savienības aģentūras attiecīgos gadījumos sagatavot ziņojumus par konkrētiem draudiem.
2. Ja Eiropadome nav noteikusi citādi, visu šādu ziņojumu pamatā ir tikai tādi pieejami apdraudējuma vērtējumi, ko, izmantojot esošos mehānismus, sagatavojušas attiecīgās Savienības iestādes, struktūras un aģentūras, kā arī tāda informācija, ko brīvprātīgi darījušas pieejamu dalībvalstis; turklāt jāizvairās no dubulta darba veikšanas. Attiecīgos gadījumos šādu ziņojumu sagatavošanā iesaista ES terorisma apkarošanas koordinatoru. Saskaņā ar LESD 346. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstīm nav jāsniedz informācija, kuras izpaušanu tās atzīst par būtisku savas drošības interešu apdraudējumu.
9. pants
Pārskatīšana
1. Šajā lēmumā paredzēto īstenošanas kārtību periodiski pārskata atbilstīgi apzinātajām vajadzībām un katrā ziņā 12 mēnešos pēc piemērošanas pārtraukšanas, lai nodrošinātu, ka tiek apzinātas un izvērtētas attiecīgās atziņas. Šo pārskatu izstrādā Padome, pamatojoties uz Komisijas un AP kopīgi sagatavotu ziņojumu.
2. Vajadzības gadījumā šo lēmumu var pārstrādāt. Šādā gadījumā un saskaņā ar LESD 222. panta 3. punktu Padomei palīdz Politikas un drošības komiteja un Pastāvīgā komiteja operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos.
3. Vajadzības gadījumā Padome var pielāgot IPCR mehānismus, jo īpaši, lai ņemtu vērā vajadzības, ko tā apzinājusi šā lēmuma pārskatīšanā vai pēc tā pārstrādāšanas.
10. pants
Finansiālā ietekme
Visus šā lēmuma īstenošanai vajadzīgos finanšu resursus piešķir atbilstoši tiem ikgadējiem izdevumu ierobežojumiem, par kuriem panākta vienošanās, un saskaņā ar esošo Savienības instrumentu darbības jomu, vienlaikus ievērojot daudzgadu finanšu shēmā gadam noteikto maksimālo robežu.
11. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Luksemburgā, 2014. gada 24. jūnijā