NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1395/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro určité druhy drobného pelagického rybolovu a komerční rybolov v Severním moři
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je postupně odstranit výměty ve veškerém evropském rybolovu zavedením povinnosti vykládky úlovků druhů, na něž se vztahují omezení odlovu.
(2)
Na základě čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 je Komise zmocněna přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci plány výmětů pro období nepřesahující tři roky na základě společných doporučení, jež členské státy vypracovaly s příslušnými poradními sbory.
(3)
Přímý zájem na řízení rybolovu v Severním moři má Belgie, Dánsko, Německo, Francie, Nizozemsko, Švédsko a Spojené království. Tyto členské státy předložily Komisi společná doporučení, jež vypracovaly na základě konzultací s poradním sborem pro pelagický rybolov a poradním sborem pro Severní moře a vědeckých podkladů od příslušných vědeckých subjektů. Opatření uvedená ve společném doporučení jsou v souladu s čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a měla by být tedy zahrnuta do tohoto nařízení v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013.
(4)
Pokud jde o Severní moře, měla by se v souladu s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 povinnost vykládky vztahovat nejpozději od 1. ledna 2015 na všechna plavidla provádějící drobný pelagický rybolov a komerční rybolov u druhů ulovených v rámci tohoto rybolovu, které podléhají omezením odlovu.
(5)
V souladu se společným doporučením by se plán výmětů měl od 1. ledna 2015 vztahovat na určitý rybolov makrely obecné, sledě obecného, kranase obecného, tresky modravé, stříbrnice atlantské a šprota obecného, jakož i komerční rybolov tresky Esmarkovy, šprota obecného a smačkovitých v Severním moři.
(6)
Součástí společného doporučení je i výjimka z povinnosti vykládky pro úlovky makrely obecné a sledě obecného ulovené pomocí košelkových nevodů za určitých podmínek, a to na základě vědeckých důkazů o vysoké míře přežití v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013. Vědecké důkazy o vysoké míře přežití poskytla Scheveningenská skupina ve společném doporučení, které odkazovalo na řadu vědeckých studií o přežití ryb při proklouznutí ze sítí v rybolovu košelkovými nevody. Podle těchto studií závisí míra přežití na době, po kterou jsou ryby stísněny v síti a jejich hustotě v síti, přičemž oba aspekty jsou v tomto rybolovu obvykle omezené. Výbor VTHVR tyto informace přezkoumal na svém plenárním zasedání 14-02. Výbor dospěl k závěru, že za předpokladu, že výsledky studií o přežití jsou pro míru přežití v rámci komerčního rybolovu reprezentativní, dosahovala by míra přežití u proklouznutých makrel zhruba 70 % a ve srovnání s hustotou, při níž bylo zaznamenáno zvýšení úmrtnosti sledě, by vedla k mnohem nižší hustotě. Zákaz vypouštět makrelu obecnou a sledě obecného do moře dříve, než je síť zcela vytažena na palubu rybářského plavidla, což vede ke ztrátě uhynulých či umírajících ryb, je stanoven v čl. 19b odst. 2 nařízení (EU) č. 950/1998 (2). Platný zákaz není výjimkou uloženou z důvodu přežití nijak dotčen, neboť k vypuštění ryb do moře dojde v takovém okamžiku rybolovné činnosti, kdy by u ryb po jejich vypuštění existovala vysoká míra přežití. Tato výjimka by proto měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(7)
Součástí společného doporučení je i výjimka de minimis z povinnosti vykládky, jejímž účelem je zamezit nepřiměřeným nákladům na zacházení s nežádoucími úlovky, jako jsou například náklady na skladování, pracovní sílu a mražení, a zohlednit obtížné zvyšování selektivity pro pelagický rybolov zaměřený na makrelu obecnou, kranase obecného a sledě obecného v oblastech ICES IV b a c jižně od 54° severní šířky. Tato výjimka byla stanovena na základě vědeckých důkazů, které předložily členské státy, jež se podílely na vypracování společného doporučení, a přezkoumal je Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR). VRHVR dospěl k závěru, že společné doporučení uvádí odůvodněné kvalitativní argumenty, které podporují zavedení výjimky de minimis z důvodu nepřiměřených nákladů na zacházení s nežádoucími úlovky. S ohledem na výše uvedené a vzhledem k tomu, že jiné vědecké poznatky neexistují, je vhodné zavést výjimku de minimis v souladu s procentními údaji navrhovanými ve společných prohlášeních a v rozsahu nepřesahujícím ustanovení čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1380/2013. Tato výjimka by tedy měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(8)
S cílem zajistit řádnou kontrolu by měly být stanoveny specifické požadavky pro dokumentaci úlovků vyložených v rámci výjimek, na něž se vztahuje toto nařízení.
(9)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení mají přímý dopad na hospodářské činnosti související s rybolovným obdobím plavidel Unie a na jeho plánování, mělo by nařízení vstoupit v platnost ihned po svém zveřejnění.
(10)
Toto nařízení by mělo být použitelné od 1. ledna 2015, aby byl zajištěn soulad s časovým rámcem stanoveným v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by mělo být použitelné nejvýše tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti pro provádění povinnosti vykládky stanovené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 v Severním moři od 1. ledna 2015, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení, v rybolovu stanoveném v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Výjimka uložená z důvodu přežití
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky makrely obecné a sledě obecného ulovené pomocí košelkových nevodů, jestliže jsou splněny všechny následující podmínky:
-
úlovek je vrácen do moře dříve, než se určitý procentní podíl (stanovený níže v odstavcích 2 a 3) košelkového nevodu uzavře (dále jen „okamžik výlovu“),
-
zařízení košelkového nevodu je vybaveno viditelnou bójí, jež zřetelně označuje horní mez pro okamžik výlovu,
-
plavidlo a zařízení košelkového nevodu jsou vybavena elektronickým systémem, jenž u všech rybolovných činností zaznamenává a dokumentuje okamžik, místo a rozsah vytažení košelkového nevodu z moře.
2. U rybolovu makrely obecné činí okamžik výlovu 80 % uzávěru košelkového nevodu, u sledě obecného pak 90 %.
3. Tvoří-li obklíčené hejno oba druhy, činí okamžik výlovu nejvýše 80 % uzávěru košelkového nevodu.
4. Je zakázáno vracet úlovky makrely obecné a sledě obecného zpět do moře po okamžiku výlovu.
5. Z obklíčeného hejna ryb se před jejich vypuštěním odebere vzorek s cílem odhadnout druhové složení, velikost ryb a množství.
Článek 3
Výjimka de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze v roce 2015 provést výměty až u 3 % a v roce 2016 až u 2 % celkového ročního odlovu makrely obecné, kranase obecného, sledě obecného a tresky bezvousé v pelagickém rybolovu prováděném plavidly o celkové délce až 25 metrů lovícími za použití pelagických vlečných sítí a zaměřujícími se na rybolov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v oblastech ICES IV b a c jižně od 54° severní šířky.
Článek 4
Dokumentace úlovků vyložených v rámci výjimek
1. V lodním deníku jsou zaznamenávána množství ryb vrácených zpět do moře v rámci výjimky stanovené v článku 2 a výsledky odběru vzorků podle čl. 2 odst. 5.
2. V lodním deníku jsou zaznamenávána množství ryb vrácených zpět do moře v rámci výjimky stanovené v článku 3.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 do dne 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 1395/2014
(2014. gada 20. oktobris),
ar kuru izveido izmetumu plānu dažām mazo pelaģisko sugu zvejniecībām un rūpnieciskajām zvejniecībām, kas darbojas Ziemeļjūrā
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulu (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (1), un jo īpaši tās 15. panta 6. punktu un 18. panta 1. un 3. punktu,
tā kā:
(1)
Regulas (ES) Nr. 1380/2013 mērķis ir pakāpeniski izskaust izmetumus visās Savienības zvejniecībās, ieviešot izkraušanas pienākumu tādu sugu nozvejām, uz kurām attiecas nozvejas limiti.
(2)
Ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 6. punktu Komisija ir pilnvarota pieņemt izmetumu plānus uz laiku, kas nav ilgāks par trim gadiem, un šim nolūkam izmantot deleģētu tiesību aktu, pamatojoties uz kopīgiem ieteikumiem, kurus izstrādājušas dalībvalstis kopīgi ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm.
(3)
Beļģija, Dānija, Vācija, Francija, Nīderlande, Zviedrija un Apvienotā Karaliste ir tiešā veidā ieinteresētas Ziemeļjūras zvejniecību pārvaldībā. Minētās dalībvalstis pēc apspriešanās ar Pelaģisko krājumu konsultatīvo padomi un Ziemeļjūras konsultatīvo padomi ir iesniegušas Komisijai kopīgus ieteikumus. Attiecīgās zinātniskās struktūras ir devušas zinātnisku ieguldījumu. Pasākumi, kas iekļauti kopīgajā ieteikumā, ir saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 6. punktu, un tāpēc atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1380/2013 18. panta 3. punktam tie būtu jāiekļauj šajā regulā.
(4)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu izkraušanas pienākums Ziemeļjūrā vēlākais no 2015. gada 1. janvāra būtu jāpiemēro attiecībā uz visiem kuģiem, kas iesaistījušies mazo pelaģisko sugu zvejniecībās un rūpnieciskajās zvejniecībās, un attiecībā uz minētajās zvejniecībās nozvejotām sugām, kurām ir noteikti nozvejas limiti.
(5)
Saskaņā ar kopīgo ieteikumu izmetumu plānam no 2015. gada 1. janvāra būtu jāaptver konkrētas zvejniecības Ziemeļjūrā, t. i., makreles, siļķes, stavridu, putasu, Ziemeļatlantijas argentīnas un brētliņas zvejniecības, kā arī Esmarka mencas, brētliņas un tūbīšu rūpnieciskās zvejniecības.
(6)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 4. punkta b) apakšpunktu kopīgajā ieteikumā ir iekļauts atbrīvojums no izkraušanas pienākuma, kuru ar riņķvadu nozvejotām makrelēm un siļķēm piemēro ar konkrētiem nosacījumiem, pamatojoties uz zinātniskiem pierādījumiem par augstu izdzīvošanas spēju. Zinātniskos pierādījumus par augstu izdzīvošanas spēju ir sniegusi Sheiveningenas grupa, kopīgajā ieteikumā norādot uz vairākiem zinātniskiem pētījumiem par zivju izdzīvotību pēc atlaišanas ūdenī zvejā ar riņķvadu. Minētajos pētījumos konstatēts, ka izdzīvotības rādītāji ir atkarīgi no tā, cik ilgu laiku zivis pavada saspiestībā zvejas rīkā, un no zivju blīvuma zvejas rīkā - abi minētie parametri šajā zvejā parasti nav lieli. ZZTEK ir izskatījusi šo informāciju plenārsēdē 14-02. ZZTEK secināja: ja pieņem, ka izdzīvotības pētījumu rezultāti atspoguļo izdzīvošanas rādītājus komerciālās zvejas darbībās, ūdenī atlaisto izdzīvojušo makreļu īpatsvars varētu būt aptuveni 70 % un zivju blīvums būtu daudz mazāks par blīvumu, kurā novēro siļķu mirstības pieaugumu. Padomes Regulas (EK) Nr. 850/98 (2) 19.b panta 2. punktā ir noteikts aizliegums atlaist ūdenī makreles un siļķes, pirms zvejas rīks ir pilnībā pacelts uz zvejas kuģa, jo šādi tiek zaudētas mirušas vai mirstošas zivis. Šis atbrīvojums, kas balstās uz izdzīvotību, neskar spēkā esošo aizliegumu, jo zivju atlaišana ūdenī notiks tajā zvejas darbības posmā, kurā izdzīvo liela daļa ūdenī atlaisto zivju. Tāpēc šāds atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(7)
Kopīgais ieteikums ietver arī de minimis atbrīvojumu no nozvejas izkraušanas pienākuma, lai šādi nepieļautu nesamērīgas izmaksas par nevēlamas nozvejas manipulēšanu, piemēram, par uzglabāšanu, darbaspēku, dzesēšanu ar ledu, un ņemot vērā grūtības palielināt selektivitāti pelaģiskajā zvejā ICES IVb un IVc rajonā uz dienvidiem no 54 grādiem ziemeļu platuma, kur kā mērķsugas iegūst makreli, stavridas un siļķi. Šis atbrīvojums ir pamatots ar zinātniskiem pierādījumiem, ko sniegušas dalībvalstis, kuras iesaistītas kopīgā ieteikuma sagatavošanā, un to ir izskatījusi Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK). ZZTEK konstatēja, ka kopīgajā ieteikumā ir sniegti kvalitatīvi argumenti, kas pamato de minimis atbrīvojumu ar nevēlamu nozveju manipulēšanas izmaksu nesamērīgumu. Ņemot vērā iepriekšminēto un to, ka citas zinātniskas informācijas nav, ir lietderīgi noteikt de minimis atbrīvojumu, ievērojot kopīgajos ieteikumos ierosinātos procentuālos apjomus un nepārsniedzot Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta c) apakšpunktā atļautos līmeņus. Tāpēc šis atbrīvojums būtu jāiekļauj šajā regulā.
(8)
Lai nodrošinātu pienācīgu kontroli, būtu jānosaka īpašas prasības par to nozveju dokumentēšanu, kuras ietilpst šīs regulas darbības jomā un kurām noteikti atbrīvojumi.
(9)
Tā kā šajā regulā paredzētie pasākumi tieši ietekmē Savienības kuģu saimniecisko darbību un zvejas sezonas plānošanu, šai regulai būtu jāstājas spēkā tūlīt pēc tās publicēšanas.
(10)
Lai iekļautos Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punktā noteiktajā grafikā, šī regula būtu jāpiemēro no 2015. gada 1. janvāra. Saskaņā ar minētās regulas 15. panta 6. punktu šīs regulas piemērošanas laikposms nedrīkstētu pārsniegt trīs gadus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets
Šī regula precizē, kā šīs regulas pielikumā norādītajās zvejniecībās no 2015. gada 1. janvāra ir pildāms Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punktā paredzētais izkraušanas pienākums Ziemeļjūrā, kā definēts minētās regulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā.
2. pants
Izdzīvotības atbrīvojums
1. Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta, izkraušanas pienākumu nepiemēro makreles un siļķes nozvejām, kas gūtas zvejā ar riņķvadu, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
-
nozvejotās zivis tiek atlaistas ūdenī, pirms riņķvada savilkums ir sasniedzis noteiktu pakāpi, kas izteikta procentuāli un precizēta šā panta 2. un 3. punktā (“izcelšanas punkts”),
-
riņķvads ir aprīkots ar redzamu stoderi, kura skaidri norāda izcelšanas punkta robežu,
-
kuģis un riņķvads ir aprīkots ar elektronisku reģistrēšanas un dokumentēšanas sistēmu, kas visās zvejas darbībās fiksē riņķvada savilkšanas laiku, vietu un pakāpi.
2. Izcelšanas punkts ir riņķvada savilkums līdz 80 % makreles zvejā un riņķvada savilkums līdz 90 % siļķes zvejā.
3. Ja aplenktais bars sastāv no abu sugu zivīm, izcelšanas punkts ir riņķvada savilkums līdz 80 %.
4. Pēc izcelšanas punkta sasniegšanas atlaist ūdenī nozvejotās makreles un siļķes ir aizliegts.
5. Lai novērtētu sugu sastāvu, zivju izmēru un daudzumu, pirms atlaišanas ūdenī ņem paraugus no aplenktā zivju bara.
3. pants
De minimis atbrīvojums
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punkta, drīkst izmest šādus daudzumus: 2015. gadā līdz 3 % un 2016. gadā līdz 2 % no makreles, stavridu, siļķes un merlanga gada kopējās nozvejas pelaģiskajā zvejā ar pelaģiskajiem traleriem, kuru lielākais garums nepārsniedz 25 metrus un kuri ICES IVb un IVc zonā uz dienvidiem no 54 grādiem ziemeļu platuma ar pelaģisko trali (OTM) kā mērķsugas zvejo makreli, stavridas un siļķi.
4. pants
Nozveju dokumentēšana saskaņā ar atbrīvojumiem
1. To zivju daudzumus, kas atlaistas ūdenī saskaņā ar 2. pantā paredzēto atbrīvojumu, un 2. panta 5. punktā prasītās paraugu ņemšanas rezultātus ieraksta zvejas žurnālā.
2. To zivju daudzumus, kas atlaistas ūdenī saskaņā ar 3. pantā paredzēto atbrīvojumu, ieraksta zvejas žurnālā.
5. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra līdz 2017. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 20. oktobrī