NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 661/2014
ze dne 15. května 2014,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Rady (ES) č. 2012/2002 (4) byl zřízen Fond solidarity Evropské unie (dále jen „fond“).
(2)
Pro Unii je důležité, aby měla k dispozici spolehlivý a pružný nástroj, který jí umožní projevovat solidaritu, vydávat jasné politické signály, jakož i poskytovat skutečnou pomoc občanům postiženým závažnými přírodními katastrofami, které mají závažné důsledky pro hospodářský a sociální vývoj.
(3)
Záměru pomáhat kandidátským zemím na cestě k stabilitě a udržitelnému hospodářskému a politickému rozvoji prostřednictvím jasné evropské perspektivy, který Unie vyjádřila, by neměly bránit nepříznivé dopady závažných přírodních katastrof. Unie by tedy měla i nadále projevovat solidaritu s těmi třetími zeměmi, které jednají o přistoupení k Unii a s nimiž byla zahájena mezivládní konference o přistoupení. Zahrnutí těchto zemí do působnosti uvedeného nařízení v důsledku toho vyžaduje jako dodatečný právní základ použití článku 212 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(4)
Komise by měla být schopna rychle rozhodnout o přidělení zvláštních finančních prostředků a jejich co nejrychlejším uvolnění. Správní postupy by měly být odpovídajícím způsobem upraveny a omezeny na nezbytné minimum. Za tímto účelem uzavřely Evropský parlament, Rada a Komise interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (5).
(5)
Terminologie a postupy podle nařízení (ES) č. 2012/2002 by měly být uvedeny v soulad s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6).
(6)
Definice přírodní katastrofy, která určuje oblast působnosti nařízení (ES) č. 2012/2002, by měla být jednoznačná.
(7)
Škoda způsobená jinými typy katastrof, které jsou prostřednictvím kaskádového efektu přímým následkem přírodní katastrofy, by měla být pro účely nařízení (ES) č. 2012/2002 považována za součást přímých škod způsobených danou přírodní katastrofou.
(8)
Aby byla kodifikována zavedená praxe a zajištěno rovné zacházení se žádostmi, měly by být finanční příspěvky z fondu udělovány pouze v případě přímých škod.
(9)
Závažná přírodní katastrofa ve smyslu nařízení (ES) č. 2012/2002 by měla být dále definována jako katastrofa, která způsobila přímé škody nad prahovou hodnotu vyčíslenou finančně. Tyto škody by měly být vyjádřeny v cenách referenčního roku nebo jako procento hrubého národního důchodu (HND) dotčeného státu.
(10)
Aby se lépe zohlednila zvláštní povaha přírodních katastrof, jež sice mají závažné důsledky pro hospodářský a sociální vývoj dotčených regionů, avšak nedosahují požadované minimální prahové hodnoty nutné pro čerpání finančního příspěvku z fondu, měla by být kritéria pro regionální přírodní katastrofy určena na základě škod, které lze vypočíst jako podíl regionálního hrubého domácího produktu (HDP), přičemž specifická strukturální sociální a hospodářská situace Guadeloupu, Francouzské Guayany, Martiniku, Réunionu, Svatého Bartoloměje, Svatého Martina, Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů jakožto nejvzdálenějších regionů ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování EU, která je prohlubována jejich zvláštními rysy, odůvodňuje zavedení zvláštní prahové hodnoty ve výši 1 % HDP jako odchylky pro tyto regiony. Tato kritéria by měla být určena jasným a jednoduchým způsobem, aby se tak snížila možnost, že budou podány žádosti, které nesplňují požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 2012/2002.
(11)
Aby mohly být žádosti posouzeny spravedlivě, měly by být pro účely určení přímých škod používány harmonizované údaje Eurostatu.
(12)
Fond by měl přispívat k obnově funkčního stavu infrastruktury, k vyčištění oblastí zasažených katastrofou a k uhrazení nákladů na záchranné práce a dočasné ubytování postiženého obyvatelstva během celého prováděcího období. Mělo by být vymezeno, co lze považovat za obnovu funkčního stavu infrastruktury a do jaké míry může fond přispět na související náklady. Je také nutné vymezit období, během něhož lze ubytování pro osoby, které v důsledku přírodní katastrofy ztratily domov, považovat za dočasné.
(13)
Ustanovení nařízení (ES) č. 2012/2002 by měla být přizpůsobena obecné politice financování Unií ve vztahu k dani z přidané hodnoty.
(14)
Mělo by být také stanoveno, do jaké míry mohou způsobilá opatření zahrnovat výdaje na technickou pomoc.
(15)
Aby se vyloučilo, že přijímající státy budou mít ze zásahu fondu čistý zisk, měly by být stanoveny podmínky, za nichž mohou opatření financovaná fondem vytvářet příjmy.
(16)
Určité typy přírodních katastrof, jako jsou sucha a podobně, se vyvíjejí po delší dobu, než se projeví jejich katastrofické důsledky. Je třeba stanovit, že je možné fond využít i v těchto případech.
(17)
Je důležité zajistit, aby způsobilé státy vynaložily nezbytné úsilí na předcházení vzniku přírodních katastrof a na zmírňování jejich dopadů, včetně plného uplatňování příslušných právních předpisů Unie týkajících se předcházení rizikům přírodních katastrof a jejich zvládání a používání dostupných finančních prostředků Unie na příslušné investice. Proto je třeba stanovit, že pokud podle pravomocného rozsudku Soudního dvora Evropské unie členský stát nesplnil požadavky příslušných právních předpisů Unie týkajících se předcházení rizikům přírodních katastrof a jejich zvládání poté, co obdržel finanční příspěvek z fondu na předešlou přírodní katastrofu, může být v případě další žádosti týkající se přírodní katastrofy stejné povahy žádost zamítnuta nebo výše finančního příspěvku snížena.
(18)
Členské státy mají možnost v reakci na přírodní katastrofu potřebovat finanční podporu rychleji, než jak umožňují běžné postupy. Pro tento účel je vhodné umožnit, aby byla na žádost dotčeného členského státu záloha uvolněna krátce poté, co byla žádost o finanční příspěvek z fondu podána Komisi. Záloha by neměla překročit určitou částku a její výše by měla být zaúčtována při vyplácení konečného finančního příspěvku. Členské státy by měly vrátit neoprávněně vyplacené zálohy zpět ve stanovené krátké lhůtě. Vyplacení zálohy by nemělo předjímat konečné rozhodnutí o uvolnění prostředků z fondu.
(19)
Správní postupy vedoucí k vyplacení finančního příspěvku by měly být co nejjednodušší a časově nejúspornější. Pro členské státy by proto podrobná ustanovení týkající se provádění finančního příspěvku z fondu měla být obsažena v prováděcích aktech o přidělení příspěvku. Pro přijímající státy, které dosud nejsou členskými státy, by měly být z právních důvodů zachovány samostatné prováděcí dohody.
(20)
Komise by měla vydat pokyny pro členské státy o tom, jak fond efektivně využívat a uplatňovat a jak co nejjednodušším způsobem podat žádost o pomoc z fondu.
(21)
Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 zavedlo změny ve sdíleném a nepřímém řízení, včetně zvláštních požadavků na předkládání zpráv, které by měly být zohledněny. Povinnost předkládat zprávy by měla zohledňovat krátké období pro uskutečnění opatření v rámci fondu. Postupy určování subjektů odpovědných za řízení a kontrolu unijních fondů by měly odpovídat povaze nástroje a nezpožďovat vyplácení finančních příspěvků z fondu. Je proto nezbytné odchýlit se od nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
(22)
Je třeba stanovit opatření, aby se zabránilo dvojímu financování opatření financovaných fondem a současně z jiných finančních nástrojů Unie nebo mezinárodních právních nástrojů sloužících ke kompenzaci konkrétních škod.
(23)
Prohlášení o výdajích, které státy uhradily z finančního příspěvku fondu, by mělo být co nejjednodušší. Během provádění finančního příspěvku by měl proto být pro země, které nejsou členy eurozóny, používán jeden směnný kurz.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení nařízení (ES) č. 2012/2002 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o rozhodnutí o konkrétním finančním příspěvku z fondu nebo o vyplacení jakékoli zálohy z fondu způsobilým státům.
(25)
Je vhodné upřesnit ustanovení nařízení (ES) č. 2012/2002 o ochraně finančních zájmů Unie, aby bylo možné jasně určit opatření pro prevenci, zjišťování a vyšetřování nesrovnalostí a osobami provádějícími statutární audit účtů zpětné získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých prostředků.
(26)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajistit na úrovni Unie solidární opatření na podporu přírodní katastrofou postižených států, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy ad hoc, ale spíše jej, z důvodu použití systematické, řádné a nestranné metody poskytování finanční podpory za účasti všech členských států podle jejich kapacity, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(27)
Nařízení (ES) č. 2012/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2012/2002 se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
1. Na žádost členského státu nebo země jednající o přistoupení k Unii (dále jen „způsobilý stát“) může být pomoc z fondu uvolněna, pokud má závažná nebo regionální přírodní katastrofa, k níž došlo na území daného způsobilého státu nebo sousedního způsobilého státu, vážné následky pro životní podmínky, životní prostředí nebo hospodářství v jednom nebo více regionech daného způsobilého státu. Přímé škody vzniklé jako přímý důsledek přírodní katastrofy se považují za součást škod způsobených danou přírodní katastrofou.
2. Pro účely tohoto nařízení se „závažnou přírodní katastrofou“ rozumí jakákoli přírodní katastrofa, jež má ve způsobilém státě za následek přímé škody v odhadované výši přesahující 3 000 000 000 EUR v cenách roku 2011 nebo škody vyšší než 0,6 % jeho HND.
3. Pro účely tohoto nařízení se „regionální přírodní katastrofou“ rozumí jakákoli přírodní katastrofa, jež má v regionu na úrovni NUTS 2 některého způsobilého státu za následek přímé škody přesahující 1,5 % hrubého domácího produktu daného regionu (HDP).
Odchylně od prvního pododstavce, je-li dotčený region, ve kterém došlo k přírodní katastrofě, nejvzdálenějším regionem ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozumí se „regionální přírodní katastrofou“ jakákoli přírodní katastrofa, jež má za následek přímé škody přesahující 1 % HDP uvedeného regionu.
Pokud se přírodní katastrofa týká více regionů na úrovni NUTS 2, určí se prahová hodnota z průměru HDP těchto regionů váženého podle podílu každého regionu na celkové škodě.
4. Pomoc z fondu může být rovněž uvolněna v případě jakékoli přírodní katastrofy ve způsobilém státě, která představuje také závažnou přírodní katastrofu v sousedním způsobilém státě.
5. Pro účely tohoto článku se použijí harmonizované statistické údaje Eurostatu.“
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavce 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
„1. Pomoc se poskytuje ve formě finančního příspěvku z fondu. Na každou přírodní katastrofu obdrží způsobilý stát jeden finanční příspěvek.
2. Cílem fondu je doplnit úsilí dotčených států a uhradit část jejich veřejných výdajů za účelem pomoci způsobilému státu při provádění těchto základních záchranných opatření a opatření na obnovu, podle typu přírodní katastrofy:
a)
obnova funkčního stavu infrastruktury a provozů v odvětví energetiky, vodohospodářství a odpadních vod, telekomunikací, dopravy, zdravotnictví a vzdělávání;
b)
poskytnutí dočasného ubytování a financování záchranných prací k zajištění potřeb postiženého obyvatelstva;
c)
zajištění ochranných zařízení a opatření na ochranu kulturního dědictví;
d)
vyčištění oblastí postižených katastrofou včetně přírodních oblastí, je-li to vhodné, v souladu s přístupy založenými na ekosystému, jakož i okamžitá obnova postižených přírodních oblastí, aby se zabránilo bezprostředním účinkům eroze půdy.
Pro účely prvního pododstavce písm. a) se „obnovou funkčního stavu“ rozumí obnova infrastruktury a provozů do stavu před přírodní katastrofou. Není-li právně možné nebo ekonomicky opodstatněné obnovit stav před přírodní katastrofou nebo rozhodne-li se přijímající stát postiženou infrastrukturu či provoz přesunout na jiné místo nebo vylepšit jejich funkčnost za účelem posílení jejich schopnosti odolávat budoucím přírodním katastrofám, může fond přispět na náklady na obnovu pouze do výše odhadovaných nákladů spojených s návratem do původního stavu.
Náklady přesahující výši nákladů uvedenou v druhém pododstavci financuje přijímající stát z vlastních finančních prostředků nebo případně z jiných finančních prostředků Unie.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) se „dočasným ubytováním“ rozumí ubytování trvající do doby, než se postižené obyvatelstvo může vrátit do svých původních domovů po jejich opravě nebo rekonstrukci.
3. Platby z fondu jsou omezeny na financování opatření na zmírnění nepojistitelných škod a získají se zpět, jestliže náklady na nápravu škody následně uhradí třetí osoba v souladu s čl. 8 odst. 4.“;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„4. Daň z přidané hodnoty (DPH) představuje způsobilý výdaj opatření, pouze pokud je podle vnitrostátních právních předpisů týkajících se DPH nevratná.
5. Technická pomoc pro účely řízení, monitorování, informování a komunikace, řešení stížností, kontroly a auditu není způsobilá pro finanční příspěvek z fondu.
Náklady související s přípravou a prováděním opatření uvedených v odstavci 2, včetně nákladů na nezbytné technické poradenství, jsou způsobilé jakožto součást nákladů na projekt.
6. Jestliže opatření uvedená v odstavci 2 s finančním příspěvkem z fondu vytvářejí příjmy, nesmí celkový finanční příspěvek z fondu přesáhnout celkové čisté náklady přijímajícího státu na záchranná opatření a opatření na obnovu. Přijímající stát zahrne prohlášení v tomto smyslu do zprávy o provádění finančního příspěvku z fondu předložené podle čl. 8 odst. 3.
7. K 1. říjnu každého roku by měla zůstat k dispozici alespoň jedna čtvrtina roční částky fondu na pokrytí potřeb, které vzniknou do konce roku.“
3)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Příslušné vnitrostátní orgány způsobilého státu mohou co nejdříve, nejpozději však do dvanácti týdnů od vzniku první škody způsobené přírodní katastrofou, podat Komisi žádost o finanční příspěvek z fondu, přičemž uvede veškeré dostupné informace alespoň:
a)
o celkových přímých škodách způsobených přírodní katastrofou a jejím dopadu na postižené obyvatelstvo, hospodářství a životní prostředí;
b)
o odhadované výši nákladů na opatření uvedená v čl. 3 odst. 2;
c)
o jakýchkoli jiných zdrojích financování Unií;
d)
o jakýchkoli jiných vnitrostátních nebo mezinárodních zdrojích financování, včetně veřejného a soukromého pojistného plnění, jež by mohlo přispět k vyrovnání nákladů na nápravu škod;
e)
formou stručného popisu, o provádění právních předpisů Unie týkajících se předcházení rizikům katastrof a jejich zvládání v souvislosti s povahou přírodní katastrofy.“;
b)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„1a. V odůvodněných případech mohou odpovědné vnitrostátní orgány po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1poskytnout další informace za účelem doplnění či aktualizace své žádosti.
1b. Komise vypracuje pokyny o tom, jak využívat a uplatňovat příspěvky z fondu efektivně. Tyto pokyny vypracuje do 30. září 2014 a uvede v nich podrobné informace o postupech přípravy žádostí, včetně požadavků na údaje, které jí mají být poskytnuty. Tyto pokyny se zveřejní na internetových stránkách příslušných generálních ředitelství Komise, která zajistí jejich další šíření do způsobilých států.
1c. V případě postupně se rozvíjející přírodní katastrofy se lhůta uvedená v odstavci 1 počítá ode dne, kdy orgány veřejné moci způsobilého státu poprvé učinily oficiální kroky proti následkům přírodní katastrofy nebo vyhlásily stav pohotovosti.“;
c)
odstavce 2 až 5 se nahrazují tímto:
„2. Na základě informací uvedených v odstavci 1 a veškerých vysvětlení poskytnutých způsobilým státem Komise posoudí, zda jsou splněny podmínky pro uvolnění prostředků z fondu, a určí v mezích dostupných prostředků částku případného finančního příspěvku z fondu; učiní tak co nejdříve a nejpozději šest týdnů po obdržení žádosti, přičemž za počátek této lhůty se považuje den obdržení úplné žádosti a nezapočítává se do ní čas potřebný k vypracování překladu.
Pokud Komise rozhodne o finančním příspěvku z fondu na základě žádosti přijaté po 28. červnu 2014 v souvislosti s přírodní katastrofou spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, může další žádosti o finanční příspěvek týkající se přírodní katastrofy stejné povahy zamítnout nebo může snížit uvolňovanou částku v případě, že dotčený členský stát je předmětem řízení pro neplnění povinností a Soudní dvůr Evropské unie vydal pravomocný rozsudek, podle něhož dotčený členský stát neprovedl právní předpisy Unie týkající se předcházení rizikům katastrof a jejich zvládání, které se přímo vztahují k povaze utrpěné přírodní katastrofy.
Všechny žádosti o finanční příspěvek z fondu Komise posuzuje spravedlivě.
3. Dospěje-li Komise k závěru, že podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku z fondu jsou splněny, neprodleně předloží Evropskému parlamentu a Radě návrhy potřebné pro uvolnění prostředků z fondu a schválení jejich odpovídající výše. Tyto návrhy obsahují
a)
veškeré dostupné informace uvedené v odstavci 1;
b)
veškeré další relevantní informace, jež má Komise k dispozici;
c)
důkaz splnění podmínek uvedených v článku 2 a
d)
odůvodnění navrhovaných částek.
Rozhodnutí o uvolnění prostředků z fondu společně přijmou Evropský parlament a Rada co nejdříve poté, co jim Komise předloží svůj návrh.
Komise na jedné straně i Evropský parlament a Rada na straně druhé usilují o to, aby doba potřebná pro uvolnění prostředků z fondu, byla co nejkratší.
4. Jakmile Evropský parlament a Rada prostředky uvolní, přijme Komise prostřednictvím prováděcího aktu rozhodnutí o přidělení finančního příspěvku z fondu a bezodkladně finanční příspěvek vyplatí v jediné splátce přijímajícímu státu. Pokud byla podle článku 4a vyplacena záloha, vyplatí se pouze zbývající částka.
5. Výdaj je způsobilý pro finanční příspěvek ode dne vzniku prvních škod uvedeného v odstavci 1. V případě postupně se rozvíjející přírodní katastrofy je výdaj způsobilý pro finanční příspěvek ode dne, kdy orgány veřejné moci způsobilého státu poprvé učinily oficiální kroky proti následkům přírodní katastrofy nebo vyhlásily stav pohotovosti podle odstavce 1c.“
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
1. Členský stát může při podání žádosti o finanční příspěvek z fondu určené Komisi požádat o vyplacení zálohy. Komise předběžně posoudí, zda žádost splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1, a ověří dostupnost rozpočtových zdrojů. Pokud jsou tyto podmínky splněny a jsou dostupné dostatečné zdroje, může Komise prostřednictvím prováděcího aktu přijmout rozhodnutí přidělující zálohu a neprodleně ji vyplatit dříve, než je přijato rozhodnutí uvedené v čl. 4 odst. 4. Vyplacení zálohy nepředjímá konečné rozhodnutí o uvolnění prostředků z fondu.
2. Výše zálohy nesmí překročit 10 % předpokládané výše finančního příspěvku a v žádném případě nesmí překročit 30 000 000 EUR. Jakmile je určena konečná výše finančního příspěvku, vezme Komise před vyplacením zůstatku finančního příspěvku v úvahu celkovou výši zálohy. Komise získá zpět neoprávněně vyplacené zálohy.
3. Každá částka, která má být vrácena do souhrnného rozpočtu Unie, se uhrazuje přede dnem splatnosti uvedeným v inkasním příkazu vydaném v souladu s článkem 78 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (7). Dnem splatnosti je poslední den druhého měsíce po vydání příkazu.
4. Při přijímání návrhu souhrnného rozpočtu Unie na daný rozpočtový rok navrhne Komise, kdykoli je to nutné pro zajištění včasné dostupnosti rozpočtových zdrojů, Evropskému parlamentu a Radě, aby byla z fondu uvolněna částka do maximální výše 50 milionů EUR na výplaty záloh a aby byly odpovídající prostředky zapsány do souhrnného rozpočtu Unie.
Rozpočtová opatření musí být v souladu se stropy uvedenými v čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (8).
(7) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1)." 						
(8) Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014-2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).“" 						
5)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
1. Prováděcí akt přijatý podle čl. 4 odst. 4 obsahuje v příloze podrobná ustanovení o provádění finančního příspěvku z fondu.
Tato ustanovení obsahují zejména údaje o druhu a místě opatření, jež mají být na návrh způsobilého státu z fondu financována.
2. Před vyplacením finančního příspěvku z fondu způsobilému státu, který není členským státem, uzavře Komise s tímto státem dohodu o přenesení pravomocí, v níž stanoví podrobná ustanovení o provádění finančního příspěvku z fondu uvedená v odstavci 1 v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012 a nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (9), jakož i závazky týkající se předcházení rizikům přírodních katastrof a jejich zvládání.
3. Odpovědnost za volbu jednotlivých opatření a provádění finančního příspěvku z fondu má přijímající stát v souladu s tímto nařízením, zejména s čl. 3 odst. 2 a 3, s prováděcím aktem uvedeným v čl. 4 odst. 4 a případně s dohodou o přenesení pravomocí uvedenou v odstavci 2 tohoto článku.
4. Finanční příspěvek z fondu určený členskému státu je prováděn v rámci sdíleného řízení v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012. Finanční příspěvek z fondu určený způsobilému státu, který není členským státem, je prováděn v rámci nepřímého řízení v souladu s uvedeným nařízením.
5. Aniž je dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Unie, odpovídají za řízení a finanční kontrolu opatření, na něž se vztahuje podpora z fondu, přijímající státy. Mezi kroky, které přijmou, patří:
a)
ověření, že byly nastaveny řídící a kontrolní mechanismy a že jsou prováděny způsobem, který zajišťuje účinné a správné využívání finančních prostředků Unie v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
b)
ověření, že financované akce byly řádně provedeny;
c)
zajištění, aby se financované výdaje zakládaly na ověřitelných podkladech a aby byly správné a řádné;
d)
prevence, zjištění a náprava nedostatků a zpětné získání neoprávněně vyplacených částek s případnými úroky z prodlení. Veškeré takové nesrovnalosti oznámí Komisi a průběžně ji informují o vývoji správních a soudních řízení.
6. Přijímající státy určí subjekty odpovědné za řízení a kontrolu opatření podporovaných fondem v souladu s články 59 a 60 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Zohlední přitom kritéria pro vnitřní prostředí, kontrolní činnosti, informace a komunikaci a monitorování. Členské státy mohou určit subjekty, které již byly určeny podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (10).
Při předkládání zprávy a příslušného prohlášení podle čl. 8 odst. 3 tohoto nařízení takto určené orgány poskytnou Komisi informace uvedené v čl. 59 odst. 5 nebo čl. 60 odst. 5 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 za celé prováděcí období.
7. Pokud je zjištěna nesrovnalost, provede přijímající stát požadované finanční opravy. Tyto opravy provedené přijímacím státem spočívají ve zrušení celého finančního příspěvku z fondu nebo jeho části. Přijímající stát získá zpět veškeré částky ztracené v důsledku zjištěné nesrovnalosti.
8. Aniž jsou dotčeny pravomoci Účetního dvora nebo kontroly prováděné přijímajícím státem podle vnitrostátních právních a správních předpisů, může Komise u opatření financovaných z fondu provádět kontroly na místě. Komise uvědomí dotyčný přijímající stát, který jí poskytne veškerou nezbytnou pomoc. Úředníci nebo jiní zaměstnanci dotyčného členského státu se mohou těchto kontrol účastnit.
9. Přijímající stát zajistí, aby všechny podklady týkající se vynaložených výdajů byly k dispozici Komisi a Účetnímu dvoru po dobu tří let následujících po ukončení pomoci obdržené z fondu.
(9) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1)." 						
(10) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).“" 						
6)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
1. Přijímající stát odpovídá za koordinaci finančního příspěvku z fondu na opatření uvedená v článku 3 s pomocí z evropských strukturálních a investičních fondů, od Evropské investiční banky na jedné straně a z jiných finančních nástrojů Unie na straně druhé.
2. Přijímající stát zajistí, aby výdaje proplacené v souladu s tímto nařízením nebyly proplaceny z jiných finančních nástrojů Unie, zejména nástrojů politiky soudržnosti, zemědělské politiky nebo rybářské politiky.
3. Škody, jež byly nahrazeny na základě unijních nebo mezinárodních nástrojů, jimiž se řídí náhrada zvláštních škod, nemohou být zároveň způsobilé pro pomoc z fondu.“
7)
Článek 7 se nahrazuje tímto:
„Článek 7
Opatření financovaná fondem musí být slučitelná s ustanoveními Smlouvy a akty přijatými na jejím základě, s politikami a opatřeními Unie, zejména v oblastech finančního řízení, veřejných zakázek, ochrany životního prostředí, předcházení rizikům přírodních katastrof a jejich zvládání, přizpůsobení se změně klimatu, je-li to vhodné, včetně přístupů založených na ekosystému, a s nástroji předvstupní pomoci. Kde je to vhodné, přispívají opatření financovaná fondem k dosažení cílů Unie v daných oblastech.“
8)
Články 8 a 9 se nahrazují tímto:
„Článek 8
1. Finanční příspěvek z fondu se použije do osmnácti měsíců ode dne, kdy Komise vyplatila celou částku pomoci. Jakoukoli část finančního příspěvku, která nebyla použita v této lhůtě, nebo u níž se zjistilo, že byla použita pro nezpůsobilá opatření, vrátí přijímající stát Komisi.
2. Přijímající státy usilují o získání jakékoli možné náhrady od třetích osob.
3. Do šesti měsíců po uplynutí lhůty osmnácti měsíců uvedené v odstavci 1 předloží přijímající stát zprávu o provádění finančního příspěvku z fondu s prohlášením odůvodňujícím výdaje, ve kterém jsou uvedeny ostatní zdroje finanční pomoci pro dotyčná opatření, včetně vyplaceného pojistného krytí a náhrad od třetích osob.
Ve zprávě o provádění jsou podrobně popsány:
a)
preventivní opatření přijatá nebo navržená přijímajícím státem s cílem omezit budoucí škody a co nejúčinnějším způsobem zamezit opakování podobných přírodních katastrof, včetně použití strukturálních a investičních fondů Unie k tomuto účelu;
b)
stav provádění příslušných právních předpisů Unie týkajících se předcházení rizikům katastrof a jejich zvládání;
c)
zkušenosti získané při přírodní katastrofě a přijatá nebo navržená opatření na zajištění ochrany životního prostředí a odolnosti vůči změně klimatu a přírodním katastrofám a
d)
jakékoli jiné relevantní informace o přijatých preventivních a zmírňujících opatřeních v souvislosti s povahou přírodní katastrofy.
Ke zprávě o provádění musí být přiloženo stanovisko nezávislého auditorského subjektu vypracované v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy, o tom, že prohlášení odůvodňující výdaje podává věrný a poctivý obraz a že finanční příspěvek z fondu je legální a správný v souladu s čl. 59 odst. 5 a čl. 60 odst. 5 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Na konci postupu uvedeného v prvním pododstavci ukončí Komise pomoc z fondu.
4. Pokud jsou náklady na nápravu škod následně uhrazeny třetí osobou, Komise požaduje na přijímajícím státu náhradu odpovídající částky finančního příspěvku z fondu.
Článek 9
Všechny finanční částky uvedené v žádostech o finanční příspěvek z fondu, prováděcích aktech uvedených v čl. 4 odst. 4, dohodách o přenesení pravomocí, zprávách a jakýchkoli jiných souvisejících dokumentech se vyjadřují v eurech.
Částky výdajů vzniklých v národních měnách se přepočítají na eura s použitím směnných kurzů zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropské unie ke dni přijetí souvisejícího prováděcího aktu Komisí. Jestliže v Úředním věstníku Evropské unie nebyl ke dni přijetí souvisejícího prováděcího aktu Komisí žádný směnný kurz zveřejněn, provede se přepočet na základě průměru měsíčních účetních kurzů stanovených Komisí pro dané období. V průběhu provádění finančního příspěvku z fondu se použije tento jediný směnný kurz, který poslouží i jako základ pro závěrečnou zprávu o provádění a prohlášení o provádění a prvky uvedeného finančního příspěvku požadované podle čl. 59 odst. 5 nebo čl. 60 odst. 5 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.“
9)
V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. V případě výrazně nižšího ohodnocení vzniklých škod zjištěného na základě nových skutečností přijímající stát vrátí odpovídající částku finančního příspěvku z fondu Komisi.“
10)
Článek 11 se nahrazuje tímto:
„Článek 11
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny preventivními opatřeními proti podvodům, korupci a jiným nedovoleným činnostem, a to pomocí účinných kontrol, a v případě zjištění nesrovnalostí zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně pomocí účinných, přiměřených a odrazujících správních a finančních sankcí.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů a na místě audit u všech příjemců financování, dodavatelů nebo subdodavatelů, kteří podle tohoto nařízení obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět šetření včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s předpisy a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (11) a nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (12) s cílem stanovit, zda v souvislosti se smlouvou o financování Unií nedošlo k podvodu, korupci nebo jiné protiprávní činnosti poškozující finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o přenesení pravomocí se třetími zeměmi, smlouvy a rozhodnutí přidělující finanční příspěvky z fondu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která Komisi, Účetní dvůr a OLAF výslovně zmocňují k provádění těchto auditů či šetření v souladu s jejich pravomocemi.
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Úř. věst. L 248, 18.9.2013, s. 1)." 						
(12) Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2).“" 						
11)
Články 13 a 14 se zrušují.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 661/2014
(2014. gada 15. maijs),
ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 175. panta trešo daļu un 212. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Eiropas Savienības Solidaritātes fonds (turpmāk “Fonds”) tika izveidots ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2012/2002 (4).
(2)
Ir svarīgi, lai Savienības rīcībā būtu stabils un elastīgs instruments, kas tai ļautu būt solidārai ar iedzīvotājiem, kuri ir saskārušies ar lielām dabas katastrofām, kas nopietni ietekmē viņu ekonomisko un sociālo attīstību, raidīt viņiem skaidru politisku signālu un sniegt patiesu atbalstu.
(3)
Savienības pausto nodomu palīdzēt kandidātvalstīm ceļā uz stabilitāti un ilgstpējīgu ekonomisko un politisko attīstību atbilstīgi skaidrai Eiropas perspektīvai nebūtu jākavē lielu dabas katastrofu izraisītām nelabvēlīgām sekām. Tādēļ Savienībai būtu jāturpina būt solidārai ar trešām valstīm, kuras ar to risina pievienošanās sarunas un ar kurām ir atvērta starpvaldību konference par pievienošanos. Tāpēc, attiecinot šīs regulas darbības jomu uz šīm valstīm, kā papildu juridiskais pamats jānosaka Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 212. pants.
(4)
Komisijai būtu jāvar ātri pieņemt lēmumus par konkrētu finanšu līdzekļu piešķiršanu un pēc iespējas drīzu izmantošanu. Būtu attiecīgi jāpielāgo administratīvās procedūras, un tās jāierobežo līdz nepieciešamajam minimumam. Šajā nolūkā Eiropas Parlaments, Padome un Komisija noslēdza 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (5).
(5)
Regulā (EK) Nr. 2012/2002 ietvertā terminoloģija un noteiktās procedūras būtu jāpielāgo noteikumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (6).
(6)
Dabas katastrofas definīcijai, kas nosaka Regulas (EK) Nr. 2012/2002 darbības jomu, vajadzētu būt nepārprotamai.
(7)
Tādu cita veida katastrofu radīti zaudējumi, kuri domino efekta dēļ ir tiešas dabas katastrofas sekas, Regulā (EK) Nr. 2012/2002 būtu jāuzskata par daļu no tiešiem dabas katastrofas izraisītiem zaudējumiem.
(8)
Lai kodificētu iedibināto praksi un nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret pieteikumiem, finansiāls pabalsts no Fonda būtu jāpiešķir tikai tiešu zaudējumu gadījumā.
(9)
“Liela dabas katastrofa” Regulas (EK) Nr. 2012/2002 nozīmē būtu precīzāk jādefinē kā katastrofa, kas izraisījusi tiešus zaudējumus, kuri pārsniedz finansiālā izteiksmē noteiktu robežvērtību. Šādi zaudējumi būtu jāizsaka atsauces gada cenās vai kā procentuāla vērtība no attiecīgās valsts nacionālā kopienākuma (NKI).
(10)
Lai labāk tiktu ņemtas vērā tādu dabas katastrofu īpašās iezīmes, kuras nopietni ietekmē attiecīgo reģionu ekonomisko un sociālo attīstību, bet kuru radīto zaudējumu apmērs nesasniedz minimālo robežvērtību finansiāla pabalsta saņemšanai no Fonda, būtu jānosaka kritēriji, kas piemērojami reģionālu dabas katastrofu gadījumā, pamatojoties uz zaudējumiem, kurus var aprēķināt, atsaucoties uz reģionālo iekšzemes kopproduktu (IKP), un šajā ziņā ar īpašo struktūras sociālo un ekonomisko stāvokli, ko vēl vairāk apgrūtina īpašās iezīmes tālākajos reģionos, proti, Gvadelupā, Francijas Gviānā, Martinikā, Reinjonā, Majotā, Senmartēnā, Azoru salās, Mateirā un Kanāriju salās LESD 349. panta nozīmē, pamato atkāpes noteikšana šiem reģioniem, nosakot īpašu robežvērtību 1 % apmērā no IKP. Kritēriji būtu jānosaka skaidri un vienkārši, lai samazinātu Regulas (EK) Nr. 2012/2002 prasībām neatbilstīgu pieteikumu iesniegšanas iespējamību.
(11)
Lai nodrošinātu pieteikumu objektīvu apstrādi, nosakot tiešos zaudējumus, būtu jāizmanto Eurostat dati saskaņotā formātā.
(12)
Fondam visā īstenošanas periodā būtu jāsniedz atbalsts infrastruktūras atjaunošanai darba kārtībā un katastrofas skarto apgabalu tīrīšanai, kā arī tādu izmaksu segšanai, kas saistītas ar glābšanas dienestu darbību un pagaidu mītņu nodrošināšanu katastrofas skartajiem iedzīvotājiem. Būtu jādefinē, ko nozīmē infrastruktūras atjaunošana darba kārtībā, un jāprecizē, kādā apmērā Fonds varēs sniegt atbalstu attiecīgo izmaksu segšanā. Būtu jādefinē arī tas, kādu laikposmu to cilvēku izmitināšanai, kas dabas katastrofas dēļ zaudējuši mājokli, var uzskatīt par pagaidu izmitināšanu.
(13)
Regulas (EK) Nr. 2012/2002 noteikumi būtu jāpielāgo vispārējai Savienības finansēšanas politikai attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli.
(14)
Būtu arī jāprecizē, cik lielā apmērā attiecīgo pasākumu izdevumos iespējams iekļaut tehniskās palīdzības izdevumus.
(15)
Lai novērstu to, ka saņēmējvalstis gūst tīru peļņu no Fonda iesaistīšanās, būtu jāprecizē nosacījumi, kādos Fonda finansētie pasākumi var radīt ieņēmumus.
(16)
Noteikta veida dabas katastrofas, piemēram, inter alia, sausums, veidojas ilgākā periodā, pirms tiek sajusta to ietekme. Būtu jāparedz noteikumi, lai varētu izmantot Fonda līdzekļus arī šādos gadījumos.
(17)
Ir būtiski nodrošināt, lai uz pabalstu tiesīgās valstis darītu visu nepieciešamo dabas katastrofu novēršanai un to seku mazināšanai, tostarp pilnīgi īstenojot attiecīgos Savienības tiesību aktus par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību, kā arī izmantojot pieejamo Savienības finansējumu attiecīgiem ieguldījumiem. Tāpēc būtu jāparedz noteikumi, lai tad, ja ar Eiropas Savienības Tiesas spriedumu konstatēts, ka dalībvalsts, kurai piešķirts finansiāls pabalsts no Fonda saistībā ar agrāku dabas katastrofu, nav ievērojusi attiecīgos Savienības tiesību aktus par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību un tā iesniedz jaunu pieteikumu saistībā ar tāda paša veida dabas katastrofu, Fonds tās pieteikumu var noraidīt vai samazināt finansiālā pabalsta apmēru.
(18)
Ir iespējams, ka dalībvalstīm finansiālais atbalsts reaģēšanai uz dabas katastrofu var būt nepieciešams ātrāk, nekā iespējams nodrošināt, īstenojot parasto procedūru. Tāpēc ir lietderīgi paredzēt iespēju pēc katastrofas skartās dalībvalsts lūguma veikt avansa maksājumu neilgi pēc tam, kad Komisijai iesniegts pieteikums finansiāla pabalsta no Fonda saņemšanai. Avansa apmēram nebūtu jāpārsniedz noteikta summa, un tas būtu jāņem vērā, izmaksājot galīgo finansiālā pabalsta summu. Nepamatoti izmaksāts avanss dalībvalstij būtu jāatmaksā noteiktā īsā laikposmā. Tam, ka ir izmaksāts avanss, nebūtu jāietekmē galīgais lēmums par Fonda izmantošanu.
(19)
Administratīvajām procedūrām finansiāla pabalsta izmaksāšanai vajadzētu būt pēc iespējas vienkāršām un laika ziņā ekonomiskām. Tāpēc īstenošanas aktos, ar ko dalībvalstīm piešķir finansiālu pabalstu, būtu jāietver sīki izstrādāti Fonda finansiālā pabalsta īstenošanas noteikumi. Savukārt ar saņēmējvalstīm, kuras vēl nav dalībvalstis, juridisku iemeslu dēļ būtu jānoslēdz atsevišķi īstenošanas nolīgumi.
(20)
Komisijai, lai palīdzētu dalībvalstīm, būtu jāsniedz norādes par to, kā efektīvi piekļūt Fondam un izmantot to un kā visvienkāršākā veidā iesniegt pieteikumu, lai saņemtu Fonda palīdzību.
(21)
Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 ir paredzētas dalītās un netiešās pārvaldības sistēmas pārmaiņas, tostarp īpašas ziņošanas prasības, kuras būtu jāņem vērā. Ziņošanas pienākumiem būtu jāatspoguļo īsais Fonda pasākumu īstenošanas periods. Par Savienības līdzekļu pārvaldību un kontroli atbildīgo struktūru izraudzīšanās procedūrām būtu jāatbilst instrumenta būtībai, un tām nebūtu jāaizkavē finansiālā pabalsta izmaksu no Fonda. Tāpēc ir jāpiemēro atkāpes no Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012.
(22)
Būtu jāparedz noteikumi, lai izvairītos no Fonda finansēto pasākumu divkāršas finansēšanas arī no citiem Savienības finanšu instrumentiem vai starptautiskiem juridiskiem instrumentiem konkrētu zaudējumu kompensēšanai.
(23)
Veidam, kā valstis var deklarēt izdevumus, ko tās segušas ar līdzekļiem no Fonda finansiālā pabalsta, vajadzētu būt pēc iespējas vienkāršam. Tāpēc attiecībā uz valstīm, kas nav eurozonas dalībvalstis, atbalsta īstenošanas periodā būtu jāizmanto vienots valūtas maiņas kurss.
(24)
Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus Regulas (EK) Nr. 2012/2002 īstenošanai, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai attiecībā uz lēmumiem par konkrētiem finanšu pabalstiem vai jebkuriem avansa maksājumiem no Fonda uz pabalstu tiesīgajām valstīm.
(25)
Būtu jāprecizē Regulā (EK) Nr. 2012/2002 paredzētie noteikumi, ar kuriem reglamentē Savienības finansiālo interešu aizsardzību, skaidri nosakot pasākumus pārkāpumu novēršanai, konstatēšanai un izmeklēšanai, kā arī zaudēto, nepamatoti izmaksāto vai nepareizi izmantoto līdzekļu atgūšanai.
(26)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus - proti, nodrošināt Savienības mēroga solidaritāti dabas katastrofas skartu valstu atbalstam - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, rīkojoties uz ad hoc pamata, bet, piemērojot sistemātisku, regulāru un taisnīgu finanšu atbalsta piešķiršanas metodi, kurā atbilstīgi iespējām iesaistītas visas dalībvalstis, minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(27)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 2012/2002,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Grozījumi
Regulu (EK) Nr. 2012/2002 groza šādi:
1)
regulas 2. pantu aizstāj ar šādu:
“2. pants
1. Pēc lūguma, ko izsaka kāda dalībvalsts vai valsts, kura ar Savienību risina pievienošanās sarunas (turpmāk “uz pabalstu tiesīga valsts”), palīdzību no Fonda var izmantot, ja liela vai reģionāla dabas katastrofa uz pabalstu tiesīgas valsts vai tās kaimiņos esošas uz pabalstu tiesīgas valsts teritorijā ir ievērojami ietekmējusi dzīves apstākļus, vidi vai ekonomiku vienā vai vairākos minētās uz pabalstu tiesīgās valsts reģionos. Tiešos zaudējumus, ko radījušas tiešas dabas katastrofas sekas, uzskata par daļu no šīs dabas katastrofas radītajiem zaudējumiem.
2. Šajā regulā “liela dabas katastrofa” ir jebkura dabas katastrofa, kuras dēļ uz pabalstu tiesīgajā valstī tiešie zaudējumi pārsniedz vai nu EUR 3 000 000 000 (2011. gada cenās), vai arī 0,6 % no tās NKI.
3. Šajā regulā “reģionāla dabas katastrofa” ir jebkāda dabas katastrofa, kas uz pabalstu tiesīgas valsts reģionā NUTS 2 līmenī rada tiešus zaudējumus, kuri pārsniedz 1,5 % no minētā reģiona iekšzemes kopprodukta (IKP).
Atkāpjoties no pirmās daļas, ja attiecīgais reģions, kurā notikusi dabas katastrofa, pieder pie tālākajiem reģioniem Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē, “reģionāla dabas katastrofa” ir jebkāda dabas katastrofa, kas rada tiešus zaudējumus, kuri pārsniedz 1 % no minētā reģiona IKP.
Ja dabas katastrofa skar vairākus reģionus NUTS 2 līmenī, robežvērtību piemēro šo reģionu vidējam svērtam IKP, ko aprēķina, ņemot vērā katra reģiona zaudējuma daļu no kopējiem zaudējumiem.
4. Fonda atbalstu uz pabalstu tiesīgajā valstī var izmantot arī saistībā ar jebkuru lielu dabas katastrofu kaimiņos esošā uz pabalstu tiesīgā valstī.
5. Šā panta piemērošanas nolūkā izmanto saskaņotus Eurostat statistikas datus.”;
2)
regulas 3. pantu groza šādi:
a)
panta 1., 2. un 3. punktu aizstāj ar šādiem:
“1. Palīdzību sniedz kā finansiālu pabalstu no Fonda. Par katru dabas katastrofu uz pabalstu tiesīgajai valstij piešķir vienreizēju finansiālu pabalstu.
2. Fonda mērķis ir papildināt katastrofu skarto valstu centienus un segt daļu no publiskajiem izdevumiem, lai palīdzētu uz pabalstu tiesīgajai valstij veikt turpmāk norādītus būtiskus avārijas un atjaunošanas darbus atkarībā no dabas katastrofas veida:
a)
enerģētikas, ūdens un notekūdeņu, telesakaru, transporta, veselības un izglītības nozares infrastruktūras un iekārtu atjaunošana darba kārtībā;
b)
pagaidu mītņu nodrošināšana un glābšanas dienestu finansēšana, lai apmierinātu katastrofas skarto iedzīvotāju vajadzības;
c)
preventīvu infrastruktūru nostiprināšana un pasākumi kultūras mantojuma aizsardzībai;
d)
katastrofas skarto zonu tīrīšana, tostarp dabas zonu tīrīšana, vajadzības gadījumā atbilstoši uz ekosistēmām balstītām pieejām, kā arī skarto dabas zonu tūlītēja atjaunošana, lai izvairītos no augsnes erozijas tūlītējām sekām.
Piemērojot šā punkta a) apakšpunktu, “atjaunošana darba kārtībā” ir infrastruktūras un iekārtu atjaunošana tādā stāvoklī, kādā tās bija pirms dabas katastrofas. Ja juridiski nav iespējams vai ekonomiski nav pamatoti tās atjaunot tādā stāvoklī, kādā tās bija pirms dabas katastrofas, vai ja saņēmējvalsts nolemj pārvietot vai uzlabot skartās infrastruktūras vai iekārtu darbību, lai uzlabotu to izturības spējas pret dabas katastrofām nākotnē, Fonds var sniegt atbalstu vienīgi tādā apmērā, lai segtu izmaksu tāmi par atjaunošanu tādā stāvoklī, kāds bija pirms katastrofas.
Izmaksas, kas pārsniedz otrajā daļā minēto izmaksu līmeni, finansē pati saņēmējvalsts no saviem vai, ja iespējams, no citiem Savienības fondiem.
Piemērojot šā punkta b) apakšpunktu, “pagaidu mītne” ir mītne, kurā attiecīgos iedzīvotājus izmitina līdz brīdim, kad tie var atgriezties savos sākotnējos mājokļos pēc to remonta vai atjaunošanas.
3. Ar maksājumiem no Fonda finansē tikai tādus pasākumus, kas paredzēti neapdrošināmu postījumu likvidēšanai, un tie ir atgūstami, ja par veiktajiem remontdarbiem vēlāk samaksā trešā persona saskaņā ar 8. panta 4. punktu.”;
b)
pievieno šādus punktus:
“4. Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) nav uzskatāms par pasākuma attiecināmiem izdevumiem, ja vien tas nav tāds PVN, kas nav atgūstams saskaņā ar valsts tiesību aktiem par PVN.
5. Finansiālu pabalstu no Fonda nepiešķir tehniskās palīdzības pasākumiem saistībā ar pārvaldību, uzraudzību, informēšanu un saziņu, sūdzību izskatīšanu, kontroli un revīziju.
Izmaksas, kas saistītas ar 2. punktā minēto pasākumu sagatavošanu un īstenošanu, tostarp izmaksas, kas saistītas ar būtiskām tehniskām zināšanām, ir attiecināmas kā daļa no projekta izmaksām.
6. Ja 2. punktā minētajiem pasākumiem ar Fonda finansiālo pabalstu tiek radīti ieņēmumi, kopējais finansiālais pabalsts no Fonda nepārsniedz kopējās avārijas un atjaunošanas darbu neto izmaksas, ko sedz saņēmējvalsts. Saņēmējvalsts saskaņā ar 8. panta 3. punktu ziņojumā par Fonda finansiālā pabalsta izlietojumu iekļauj attiecīgu paziņojumu.
7. Katra gada 1. oktobrī ir pieejama vismaz viena ceturtdaļa no Fondam pieejamās gada summas, lai varētu segt izmaksas, kas varētu rasties līdz gada beigām.”;
3)
regulas 4. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Iespējami drīz un ne vēlāk kā divpadsmit nedēļas no dienas, kad dabas katastrofas dēļ radušies pirmie zaudējumi, uz pabalstu tiesīgās valsts atbildīgās iestādes var iesniegt Komisijai pieteikumu Fonda finansiālā pabalsta saņemšanai, kurā sniedz vismaz visu pieejamo informāciju par šādiem aspektiem:
a)
kopējie dabas katastrofas nodarītie tiešie zaudējumi un ietekme uz skartajiem iedzīvotājiem, skarto ekonomiku un vidi;
b)
paredzamās 3. panta 2. punktā minēto darbu izmaksas;
c)
citi Savienības finansējuma avoti;
d)
citi valsts vai starptautiskā finansējuma avoti, tostarp valsts vai privātā apdrošināšana, kas varētu palīdzēt segt postījumu likvidēšanas izmaksas;
e)
īss apraksts par to, kā īstenoti ar attiecīgo dabas katastrofas veidu saistītie Savienības tiesību akti par dabas katastrofu riska novēršanu un pārvaldību;”;
b)
iekļauj šādus punktus:
“1.a Pamatotos gadījumos atbildīgās valsts iestādes var pēc 1. punktā minētā termiņa iesniegt papildinformāciju, lai pabeigtu vai papildinātu savu iesniegumu.
1.b Komisija sagatavo ieteikumus par to, kā efektīvi piekļūt Fondam un to izmantot. Ieteikumus izstrādā līdz 2014. gada 30. septembrim, un tajos sniedz detalizētu informāciju par pieteikumu sastādīšanas procedūrām, tostarp prasībām attiecībā uz Komisijai iesniedzamo informāciju. Ieteikumus publicē attiecīgo Komisijas ģenerāldirektorātu tīmekļa vietnēs, un Komisija nodrošina to plašāku izplatīšanu potenciālajām uz pabalstu tiesīgajām valstīm.
1.c Pakāpeniski progresējošas dabas katastrofas gadījumā 1. punktā noteiktais termiņš sākas dienā, kad uz pabalstu tiesīgās valsts iestādes veic pirmos oficiālos pasākumus dabas katastrofas seku likvidēšanai, vai dienā, kad tās izsludināja ārkārtas stāvokli.”;
c)
panta 2. līdz 5. punktu aizstāj ar šādiem:
“2. Pamatojoties uz 1. punktā minēto informāciju un visiem uz pabalstu tiesīgās valsts skaidrojumiem, Komisija izvērtē, vai ir ievēroti Fonda finansiālā pabalsta izmantošanas nosacījumi, un iespējami drīz, bet ne vēlāk kā sešas nedēļas pēc pieteikuma saņemšanas, skaitot no pilna pieteikuma saņemšanas dienas, neskaitot tulkošanai nepieciešamo laiku, nosaka Fonda iespējamā atbalsta apmēru pieejamo finanšu līdzekļu robežās.
Ja Komisija nolemj piešķirt Fonda finansiālo pabalstu, pamatojoties uz pieteikumu par dabas katastrofu, kas saņemts pēc 2014. gada 28. jūnija un uz ko attiecas šīs regulas darbības joma, tā var noraidīt turpmāku pieteikumu finansiālā pabalsta saņemšanai saistībā ar dabas katastrofu vai samazināt pieejamo atbalsta summu, ja dalībvalstij tiek piemērota pārkāpuma procedūra un Eiropas Savienības Tiesa pieņēmusi galīgu spriedumu, ka attiecīgā dalībvalsts nav īstenojusi tādus Savienības tiesību aktus par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību, kas ir tieši saistīti ar notikušās dabas katastrofas veidu.
Komisija nodrošina vienlīdzīgu attieksmi pret visiem pieteikumiem Fonda finansiālā pabalsta saņemšanai.
3. Ja Komisija ir secinājusi, ka nosacījumi Fonda finansiālā pabalsta sniegšanai ir izpildīti, Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei nekavējoties iesniedz vajadzīgos priekšlikumus Fonda izmantošanai un attiecīgo apropriāciju piešķiršanai. Minētajos priekšlikumos ietver:
a)
visu 1. punktā minēto pieejamo informāciju;
b)
visu citu attiecīgo informāciju, kas ir Komisijas rīcībā;
c)
pierādījumus, ka ir izpildīti 2. panta nosacījumi; un
d)
ierosināto summu pamatojumu.
Lēmumu par Fonda izmantošanu - pēc iespējās drīz pēc tam, kad Komisija ir iesniegusi priekšlikumu, - kopīgi pieņem Eiropas Parlaments un Padome.
Gan Komisija, no vienas puses, gan Eiropas Parlaments un Padome, no otras puses, cenšas pēc iespējas saīsināt laiku, kas vajadzīgs, lai izmantotu Fondu.
4. Kad Eiropas Parlaments un Padome ir piešķīruši apropriācijas, Komisija ar īstenošanas aktu pieņem lēmumu par Fonda finansiālā pabalsta piešķiršanu un nekavējoties izmaksā saņēmējvalstij minēto finansiālo pabalstu vienā maksājumā. Ja saskaņā ar 4.a pantu ir izmaksāts avanss, izmaksā tikai atlikumu.
5. Izdevumu attiecināmības laikposms sākas no dienas, kad pirmo reizi radušies 1. punktā minētie zaudējumi. Pakāpeniski progresējošas dabas katastrofas gadījumā izdevumu attiecināmības laikposms sākas no dienas, kad uz pabalstu tiesīgās valsts publiskās iestādes pirmoreiz ir rīkojušās, vai no dienas, kad tās ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli, kā minēts 1.c punktā.”;
4)
iekļauj šādu pantu:
“4.a pants
1. Iesniedzot Komisijai pieteikumu Fonda finansiālā pabalsta saņemšanai, dalībvalsts var lūgt izmaksāt avansu. Komisija sagatavo sākotnēju izvērtējumu par to, vai pieteikums atbilst 4. panta 1. punkta nosacījumiem, un noskaidro, vai ir pieejami budžeta līdzekļi. Ja nosacījumi ir izpildīti un ir pieejami pietiekami līdzekļi, Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt lēmumu par avansa piešķiršanu un to nekavējoties izmaksāt pirms 4. panta 4. punktā minētā lēmuma pieņemšanas. Avansu izmaksā, neskarot galīgo lēmumu par Fonda izmantošanu.
2. Avansa apmērs nepārsniedz 10 % no paredzamās finansiālā pabalsta summas un nekādā gadījumā nav lielāks par EUR 30 000 000. Kad ir noteikts finansiālā pabalsta galīgais apmērs, Komisija pirms finansiālā pabalsta atlikuma izmaksāšanas ņem vērā avansa summu. Komisija atgūst nepamatoti izmaksātu avansu.
3. Jebkādu atmaksu, kas jāveic Savienības vispārējā budžetā, izdara līdz termiņam, kas norādīts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (7) 78. pantu sagatavotajā iekasēšanas rīkojumā. Atmaksas termiņš ir otrā mēneša pēdējā diena pēc rīkojuma izdošanas.
4. Komisija, pieņemot Savienības vispārējā budžeta projektu konkrētam finanšu gadam, ierosina Eiropas Parlamentam un Padomei avansa maksājumiem Fondu izmantot maksimāli EUR 50 000 000 apmērā, ja tas vajadzīgs, lai nodrošinātu budžeta līdzekļu savlaicīgu pieejamību, un ierosina iekļaut attiecīgās apropriācijas Savienības vispārējā budžetā.
Budžeta noteikumi atbilst limitiem, kas minēti 10. panta 1. punktā Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (8).
(7) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.)." 						
(8) Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.-2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).”;" 						
5)
regulas 5. pantu aizstāj ar šādu:
“5. pants
1. Saskaņā ar 4. panta 4. punktu pieņemta īstenošanas akta pielikumā iekļauj sīki izstrādātus noteikumus par Fonda finansiālā pabalsta izmantošanu.
Minētie noteikumi jo īpaši apraksta uz pabalstu tiesīgās valsts ierosināto no Fonda finansējamo pasākumu veidu un īstenošanas vietu.
2. Pirms Fonds izmaksā finansiālu pabalstu uz pabalstu tiesīgajai valstij, kas nav dalībvalsts, Komisija ar minēto valsti noslēdz deleģēšanas nolīgumu, kurā izklāstīti 1. punktā minētie sīki izstrādātie noteikumi par Fonda finansiālā pabalsta izmantošanu atbilstīgi Regulai (ES, Euratom) Nr. 966/2012 un Komisijas Deleģētajai regulai (ES) Nr. 1268/2012 (9), kā arī pienākumi saistībā ar katastrofu riska novēršanu un pārvaldību.
3. Par atsevišķu pasākumu izvēli un Fonda finansiālā pabalsta izmantošanu ir atbildīga saņēmējvalsts saskaņā ar šo regulu un jo īpaši tās 3. panta 2. un 3. punktu, 4. panta 4. punktā minēto īstenošanas aktu un attiecīgā gadījumā saskaņā ar šā panta 2. punktā minēto deleģēšanas nolīgumu.
4. Dalībvalstij piešķirto Fonda finansiālo pabalstu īsteno dalītas pārvaldības sistēmā saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012. Fonda finansiālo pabalstu uz pabalstu tiesīgajai valstij, kas nav dalībvalsts, īsteno netiešas pārvaldības sistēmā atbilstīgi minētajai regulai.
5. Neskarot Komisijas atbildību par Savienības vispārējā budžeta izpildi, saņēmējvalstis uzņemas atbildību par Fonda atbalstīto pasākumu pārvaldību un to finansiālo kontroli. Tās veic šādus pasākumus:
a)
pārbauda, vai pārvaldības un kontroles pasākumi ir izveidoti un tiek īstenoti tā, lai nodrošinātu Savienības līdzekļu efektīvu un pareizu izmantošanu saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principiem;
b)
pārbauda, vai finansētās darbības ir pienācīgi īstenotas;
c)
nodrošina, lai finansētie izdevumi būtu pamatoti ar pārbaudāmiem apliecinošiem dokumentiem un būtu pareizi un patiesi;
d)
novērš, konstatē un labo pārkāpumus un attiecīgā gadījumā atgūst nepamatoti izmaksātas summas kopā ar procentiem par novēlotiem maksājumiem. Dalībvalstis paziņo Komisijai par jebkādu šādu pārkāpumu un informē to par administratīvo procedūru un tiesvedības gaitu.
6. Saņēmējvalstis izraugās struktūras, kas ir atbildīgas par Fonda atbalstīto pasākumu pārvaldību un kontroli saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 59. un 60. pantu, ņemot vērā kritērijus par iekšējo vidi, kontroles pasākumiem, informāciju, saziņu un uzraudzību. Dalībvalstis var izraudzīties struktūras, kuras jau ir izraudzītas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1303/2013 (10).
Minētās izraudzītās struktūras, iesniedzot šīs regulas 8. panta 3. punktā minēto ziņojumu un paziņojumu, sniedz Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 59. panta 5. punktā vai 60. panta 5. punktā noteikto informāciju, kas attiecas uz visu īstenošanas periodu.
7. Pārkāpuma konstatēšanas gadījumā saņēmējvalsts veic vajadzīgās finanšu korekcijas. Saņēmējvalsts veiktās korekcijas ir visa Fonda finansiālā pabalsta vai tā daļas atcelšana. Saņēmējvalsts atlīdzina visas summas, kas zaudētas atklāto pārkāpumu dēļ.
8. Neskarot Revīzijas palātas pilnvaras vai pārbaudes, ko saņēmējvalsts veikusi atbilstīgi valsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, Komisija var veikt Fonda finansēto pasākumu pārbaudes uz vietas. Komisija par to paziņo saņēmējvalstij, lai tā varētu sniegt visu vajadzīgo palīdzību. Šādās pārbaudēs var piedalīties attiecīgās dalībvalsts amatpersonas vai citi ierēdņi.
9. Saņēmējvalsts nodrošina, lai trīs gadus pēc Fonda palīdzības izbeigšanas Komisijai un Revīzijas palātai būtu pieejami visi apliecinošie dokumenti par radītajiem izdevumiem.
(9) Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 31.12.2012., 1. lpp.)." 						
(10) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).”;" 						
6)
regulas 6. pantu aizstāj ar šādu:
“6. pants
1. Saņēmējvalsts ir atbildīga par Fonda finansiālā pabalsta koordinēšanu 3. pantā minētajiem pasākumiem gan ar Eiropas Strukturālo un investīciju fondu, Eiropas Investīciju bankas palīdzību, gan ar palīdzību no citiem Savienības finansēšanas instrumentiem.
2. Saņēmējvalsts nodrošina, ka izdevumus, kuri atlīdzināti saskaņā ar šo regulu, neatlīdzina, izmantojot citus Eiropas Savienības finanšu instrumentus, jo īpaši kohēzijas, lauksaimniecības un zivsaimniecības politikas instrumentus.
3. Fonda palīdzību nevar sniegt tādu postījumu likvidēšanai, kam jau piešķirts atbalsts no Savienības vai starptautiskiem instrumentiem, kuri paredzēti konkrētu zaudējumu kompensēšanai.”;
7)
regulas 7. pantu aizstāj ar šādu:
“7. pants
Fonda finansētie pasākumi atbilst Līguma nosacījumiem un saskaņā ar to izveidotajiem instrumentiem, Savienības politikai un pasākumiem, jo īpaši finanšu pārvaldības, valsts iepirkuma, vides aizsardzības, dabas katastrofu riska novēršanas un pārvaldības un pielāgošanās klimata pārmaiņām jomās, tostarp attiecīgos gadījumos ņemot vērā uz ekosistēmām balstītas pieejas, kā arī pirmspievienošanās palīdzības instrumentiem. Attiecīgā gadījumā Fonda finansētie pasākumi veicina Savienības politisko mērķu īstenošanu šajās jomās.”;
8)
regulas 8. un 9. pantu aizstāj ar šādiem:
“8. pants
1. Fonda finansiālo pabalstu izlieto astoņpadsmit mēnešu laikā no datuma, kurā Komisija piešķīrusi visu palīdzības summu. Komisija no saņēmējvalsts atgūst finansiālā pabalsta daļu, kas pēc šā termiņa beigām palikusi neizlietota vai atzīta par izlietotu neatbilstīgiem pasākumiem.
2. Saņēmējvalstis cenšas iegūt visas iespējamās kompensācijas no trešām personām.
3. Ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc 1. punktā minētā astoņpadsmit mēnešu termiņa beigām saņēmējvalsts iesniedz ziņojumu par Fonda finansiālā pabalsta izlietojumu kopā ar paziņojumu, kurā pamato izdevumus un norāda attiecīgo pasākumu finansējumu no jebkuriem citiem avotiem, tostarp apdrošināšanas izmaksas un kompensācijas no trešām personām.
Ziņojumā par atbalsta izlietojumu sīki apraksta:
a)
novēršanas pasākumus, ko saņēmējvalsts veikusi vai ierosinājusi, lai ierobežotu turpmākus postījumus un iespēju robežās izvairītos no līdzīgu dabas katastrofu atkārtošanās, tostarp Savienības struktūrfondu un investīciju fondu izmantošanu šajā nolūkā,
b)
attiecīgo Savienības tiesību aktu par katastrofu risku novēršanu un pārvaldību īstenošanas stadiju;
c)
gūto pieredzi saistībā ar dabas katastrofu un pasākumiem, kas veikti vai ierosināti, lai nodrošinātu vides aizsardzību un noturību pret klimata pārmaiņām un dabas katastrofām; kā arī
d)
jebkādu citu būtisku informāciju par īstenotajiem seku novēršanas un mazināšanas pasākumiem, kas saistīti ar attiecīgās dabas katastrofas veidu.
Kopā ar ziņojumu par atbalsta izlietojumu iesniedz atbilstīgi starptautiski atzītiem revīzijas standartiem sagatavotu neatkarīgas revīzijas struktūras atzinumu, kurā norādīts, ka izdevumu pamatojuma paziņojums sniedz patiesu un skaidru priekšstatu un ka Fonda finansiālais pabalsts ir likumīgs un pareizs atbilstīgi Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 59. panta 5. punktam un 60. panta 5. punktam.
Pirmajā daļā minētās procedūras beigās Komisija izbeidz Fonda sniegto palīdzību.
4. Ja postījumu likvidēšanas izmaksas vēlāk sedz trešā persona, Komisija prasa saņēmējvalstij atmaksāt attiecīgo Fonda finansiālā pabalsta summu.
9. pants
Pieteikumos Fonda finansiālā pabalsta saņemšanai un 4. panta 4. punktā minētajos īstenošanas aktos, kā arī deleģēšanas nolīgumā, ziņojumos un citos saistītos dokumentos visas summas norāda euro.
Izdevumu summas, kas apmaksātas valsts valūtā, pārrēķina euro, piemērojot Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā publicētos valūtas maiņas kursus dienā, kurā Komisija pieņēmusi ar tām saistīto īstenošanas aktu. Ja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī valūtas maiņas kurss nav publicēts dienā, kurā Komisija pieņēmusi ar tām saistīto īstenošanas aktu, pārrēķinos piemēro Komisijas noteikto attiecīgā perioda vidējo mēneša norēķinu kursu. Šo vienoto valūtas maiņas kursu piemēro visā Fonda finansiālā pabalsta izmantošanas periodā, kā arī galīgajā ziņojumā par finansiālā pabalsta izlietojumu un paziņojumā par īstenošanu, un Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 59. panta 5. punktā vai 60. panta 5. punktā prasītajos elementos.”;
9)
regulas 10. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Ja saistībā ar jaunatklātiem apstākļiem nodarītie postījumi tiek novērtēti kā būtiski mazāki, saņēmējvalsts atmaksā Komisijai atbilstošu Fonda finansiālā pabalsta summu.”;
10)
regulas 11. pantu aizstāj ar šādu:
“11. pants
1. Komisija veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka, īstenojot saskaņā ar šo regulu finansētas darbības, Savienības finansiālās intereses tiek aizsargātas ar krāpšanas, korupcijas un jebkādu citu nelikumīgu darbību novēršanas pasākumiem, efektīvām pārbaudēm un, ja ir atklāti pārkāpumi, atgūstot nepamatoti izmaksātās summas un attiecīgā gadījumā piemērojot iedarbīgus, samērīgus un preventīvus administratīvus un finansiālus sodus.
2. Komisijai vai tās pārstāvjiem un Revīzijas palātai ir tiesības, pamatojoties uz dokumentiem un uz vietas, revidēt visus finansējuma saņēmējus, līgumslēdzējus un apakšuzņēmējus, kuri saņēmuši Savienības līdzekļus saskaņā ar šo regulu.
3. Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt pārbaudes, tostarp pārbaudes uz vietas un inspekcijas, saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (11) un Padomes Regulā (Euratom, EK) Nr. 2185/96 (12), lai noteiktu, vai notikusi krāpšana, korupcija vai jebkāda cita nelikumīga darbība, kas ietekmē Savienības finansiālās intereses saistībā ar līgumu par Savienības finansējumu.
4. Neskarot 1., 2. un 3. punktu, deleģēšanas nolīgumos ar trešām valstīm, līgumos un Fonda finansiālā pabalsta piešķiršanas lēmumos, kas izriet no šīs regulas īstenošanas, paredz noteikumus, ar kuriem Komisijai, Revīzijas palātai un OLAF skaidri nosaka pilnvaras šādu revīziju un pārbaužu veikšanai saskaņā ar to atbilstīgajām kompetences jomām.
(11) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (2013. gada 11. septembris) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (OV L 248, 18.9.2013., 1. lpp.)." 						
(12) Padomes Regula (Euratom, EK) Nr. 2185/96 (1996. gada 11. novembris) par pārbaudēm un apskatēm uz vietas, ko Komisija veic, lai aizsargātu Eiropas Kopienu finanšu intereses pret krāpšanu un citām nelikumībām (OV L 292, 15.11.1996., 2. lpp.).”;" 						
11)
regulas 13. un 14. pantu svītro.
2. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 15. maijā