NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 660/2014
ze dne 15. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1013/2006 o přepravě odpadů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem ochrany životního prostředí stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (4) požadavky na přepravu odpadů v rámci Unie i mezi členskými státy a třetími zeměmi. V prosazování nařízení a kontrolách prováděných orgány zapojenými do kontrol v členských státech však byly zjištěny značné rozdíly a nedostatky.
(2)
Je nutné zavést odpovídající plánování kontrol přepravy odpadů s cílem vytvořit kapacitu potřebnou pro kontroly a účinně předcházet nedovolené přepravě. Ustanovení článku 50 nařízení (ES) č. 1013/2006 o prosazování nařízení a kontrolách by proto měla být zpřísněna s cílem zajistit pravidelné a jednotné plánování těchto kontrol. Měly by být vytvořeny plány kontrol pro kontroly prováděné v souladu s těmito ustanoveními. Plány kontrol by měly vycházet z posouzení rizik a měly by obsahovat řadu klíčových prvků, jako jsou cíle, priority, zeměpisná oblast, na kterou se plány kontrol vztahují, informace o plánovaných kontrolách, úkoly přidělené orgánům zapojeným do kontrol, ujednání o spolupráci mezi těmito orgány zapojenými do kontrol v členském státě, v různých členských státech a případně i mezi těmito orgány v členských státech a ve třetích zemích a informace o školení pracovníků provádějících kontroly, jakož i o lidských, finančních a jiných zdrojích pro provádění dotyčného plánu kontrol.
(3)
Plány kontrol mohou být vypracovány buď samostatně, nebo jako jasně identifikovatelná součást jiných plánů.
(4)
Vzhledem k tomu, že plány kontrol jsou upraveny směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES (5), vztahují se na tyto plány ustanovení uvedené směrnice, a to včetně případných výjimek podle článku 4 uvedené směrnice.
(5)
Veřejnosti by měly být zpřístupněny, a to i elektronicky prostřednictvím internetu, výsledky kontrol a přijatá opatření včetně veškerých uložených sankcí.
(6)
V rámci Unie existují různá pravidla, pokud jde o pravomoc a možnost orgánů zapojených do kontrol v členských státech požadovat doklady za účelem prověření zákonnosti přepravy odpadů. Takové doklady by se mohly týkat mimo jiné toho, zda se u látky nebo předmětu jedná o odpad ve smyslu nařízení (ES) č. 1013/2006, nebo zda byl odpad správně zařazen a zda budou odpady přepraveny do zařízení šetrných k životnímu prostředí podle článku 49 uvedeného nařízení. Článek 50 nařízení (ES) č. 1013/2006 by proto měl stanovit možnost orgánů zapojených do kontrol v členských státech tyto doklady požadovat. Tyto doklady mohou být požadovány buď na základě obecných ustanovení, nebo pro jednotlivé případy. Pokud tyto doklady nejsou poskytnuty nebo jsou považovány za nedostatečné, převoz dotyčné látky nebo dotyčného předmětu nebo přeprava dotyčných odpadů by měly být považovány za nedovolenou přepravu a měla by se na ně použít příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1013/2006.
(7)
Nedovolená přeprava odpadů často pochází z nekontrolovaného sběru, třídění a uskladnění. Systematické provádění kontrol přepravy odpadů by tedy mělo přispět k identifikaci a řešení těchto nekontrolovaných činností a podpořit tak provádění nařízení (ES) č. 1013/2006.
(8)
Aby členské státy měly dostatek času připravit se na uplatňování opatření vyžadovaných podle článku 50 nařízení (ES) č. 1013/2006 ve znění tohoto nařízení, je vhodné, aby první plány kontrol byly přijaty do 1. ledna 2017.
(9)
V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost je třeba uvést pravomoci Komise, které jsou jí svěřeny podle nařízení (ES) č. 1013/2006, do souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“).
(10)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změnu některých jiných než podstatných prvků nařízení (ES) č. 1013/2006. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(11)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení nařízení (ES) č. 1013/2006 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(12)
Nařízení (ES) č. 1013/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1013/2006 se mění takto:
1)
V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:
„7a.
„opětovným použitím“ rozumí opětovné použití ve smyslu čl. 3 odst. 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (7);
35a.
„kontrolou“ rozumí činnosti prováděné dotčenými orgány, jejichž cílem je prověřit, zda zařízení, podnik, zprostředkovatel, obchodník, přeprava odpadů nebo související využívání nebo odstraňování splňují příslušné požadavky stanovené tímto nařízením.
(7) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3).“" 						
2)
V článku 26 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze informace a doklady uvedené v odstavci 1 předávat a vyměňovat prostřednictvím elektronické výměny údajů s elektronickým podpisem nebo elektronickým ověřením pravosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES (8) nebo srovnatelného systému elektronického ověřování pravosti, který zajišťuje stejnou úroveň bezpečnosti.
K snazšímu provedení prvního pododstavce přijme Komise podle možností prováděcí akty, v nichž stanoví technické a organizační požadavky pro praktické provádění elektronické výměny údajů za účelem předávání dokumentů a informací. Komise zohlední veškeré příslušné mezinárodní normy a zajistí, aby tyto požadavky byly v souladu se směrnicí 1999/93/ES nebo alespoň poskytovaly stejnou úroveň bezpečnosti, jakou stanoví uvedená směrnice. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59a odst. 2.
(8) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (Úř. věst. L 13, 19.1.2000, s. 12).“" 						
3)
Článek 50 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Prostřednictvím opatření k prosazování tohoto nařízení členské státy mimo jiné stanoví kontroly zařízení, podniků, zprostředkovatelů a obchodníků v souladu s článkem 34 směrnice 2008/98/ES a kontroly přeprav odpadů a souvisejícího využívání nebo odstraňování.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Do 1. ledna 2017 členské státy zajistí, aby s ohledem na celé jejich zeměpisné území byl vypracován jeden či více plánů, buď samostatně, nebo jako jasně identifikovatelná součást jiných plánů, pro kontroly prováděné podle odstavce 2 (dále jen „plán kontrol“). Plány kontrol vychází z posouzení rizik vztahujících se na zvláštní toky odpadů a zdroje nedovolené přepravy a zohledňují, jsou-li dostupné a tam, kde je to vhodné, zpravodajské údaje, jako například údaje o vyšetřování policejními nebo celními orgány a analýzy trestné činnosti. Posouzení rizik se zaměří mimo jiné na určení minimálního počtu potřebných kontrol, včetně fyzických kontrol zařízení, podniků, zprostředkovatelů, obchodníků a přeprav odpadů nebo souvisejícího využívání nebo odstraňování. Plán kontrol obsahuje tyto prvky:
a)
cíle a priority kontrol, včetně popisu způsobu, jakým byly uvedené priority určeny;
b)
zeměpisnou oblast, na kterou se plán kontrol vztahuje;
c)
informace o plánovaných kontrolách, včetně fyzických kontrol;
d)
úkoly přidělené každému orgánu zapojenému do kontrol;
e)
ujednání o spolupráci mezi orgány zapojenými do kontrol;
f)
informace o školení pracovníků provádějících kontroly v záležitostech týkajících se kontrol a
g)
informace o lidských, finančních a jiných zdrojích pro provádění daného plánu kontrol.
Plán kontrol se nejméně jednou za tři roky přezkoumává a případně aktualizuje. V rámci uvedeného přezkumu se posoudí, do jaké míry byly cíle a další prvky daného plánu kontrol provedeny.“;
c)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Kontroly přeprav mohou být prováděny zejména:
a)
v místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele;
b)
v místě určení, včetně v místě předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstraňování, za účasti příjemce nebo zařízení;
c)
na hranicích Unie nebo
d)
během přepravy uvnitř Unie.“;
d)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Kontroly přepravy zahrnují ověření dokladů, potvrzení totožnosti a případně i fyzickou kontrolu odpadů.“;
e)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„4a. Za účelem prověření, že látka nebo předmět, jež jsou přepravovány po silnici, železnici, letecky, po moři nebo po vnitrozemských vodních cestách, není odpadem, mohou orgány zapojené do kontrol, aniž by byla dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU (9), požadovat, aby fyzická či právnická osoba, která má dotyčnou látku či dotyčný předmět v držení nebo která zařizuje jejich převoz, předložila doklad:
a)
o původu a místě určení dotyčné látky nebo dotyčného předmětu a
b)
o tom, že se nejedná o odpad, včetně případných dokladů týkajících se funkčnosti.
Pro účely prvního pododstavce se rovněž prověřuje ochrana dotyčné látky nebo dotyčného předmětu před poškozením v průběhu dopravy, nakládky a vykládky, jako například odpovídající zabalení a vhodné uspořádání.
4b. Orgány zapojené do kontrol mohou stanovit závěr, že dotyčná látka nebo dotyčný předmět je odpadem, pokud:
-
doklady uvedené v odstavci 4a nebo vyžadované podle jiných právních předpisů Unie za účelem prověření, zda látka či předmět není odpadem, nebyly předloženy ve lhůtě jimi stanovené nebo
-
považují doklady a informace, které mají k dispozici, za nedostatečné k dosažení závěru, nebo považují ochranu před poškozením podle odst. 4a druhého pododstavce za nedostatečnou.
Za těchto okolností se převoz dotyčné látky nebo dotyčného předmětu nebo přeprava dotyčného odpadu považuje za nedovolenou přepravu. Použijí se na ně proto články 24 a 25 a orgány zapojené do kontrol odpovídajícím způsobem neprodleně informují příslušný orgán země, ve které byla daná kontrola provedena.
4c. Za účelem prověření, zda je přeprava odpadu v souladu s tímto nařízením, mohou orgány zapojené do kontrol požadovat, aby oznamovatel, osoba, která zařizuje přepravu, držitel, přepravce, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, jim předložili příslušné doklady ve lhůtě, kterou tyto orgány stanoví.
Za účelem prověření, zda přeprava odpadu, na kterou se vztahují obecné požadavky na informace podle článku 18, je určena k využití, které je v souladu s článkem 49, mohou orgány zapojené do kontrol požadovat, aby osoba, která přepravu zařizuje, předložila příslušné doklady poskytnuté zařízením k předběžnému a jinému než předběžnému využití odpadů, v případě potřeby schválené příslušným orgánem místa určení.
4d. Pokud nebyly orgánům zapojeným do kontrol poskytnuty doklady podle odstavce 4c v jimi stanovené lhůtě nebo pokud tyto orgány považují doklady a informace, které mají k dispozici, za nedostatečné k dosažení závěru, považuje se dotyčná přeprava za nedovolenou přepravu. Na tuto přepravu se proto použijí články 24 a 25 a orgány zapojené do kontrol odpovídajícím způsobem neprodleně informují příslušný orgán země, ve které byla daná kontrola provedena.
4e. Do 18. července 2015 Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů předběžnou srovnávací tabulku kódů kombinované nomenklatury stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (10) a položek odpadů uvedených v přílohách III, IIIA, IIIB, IV, IVA a V tohoto nařízení. Komise tuto srovnávací tabulku průběžně aktualizuje, aby zohlednila změny této nomenklatury a položek uvedených v těchto přílohách a doplnila veškeré nové kódy harmonizovaného systému související s odpady, které Světová celní organizace případně přijme.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59a odst. 2.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU ze dne 4. července 2012 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) (Úř. věst. L 197, 24.7.2012, s. 38)." 						
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“;" 						
f)
Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Členské státy navzájem dvoustranně a mnohostranně spolupracují, aby usnadnily předcházení nedovolené přepravě a její odhalování. Vyměňují si příslušné informace o přepravě odpadů, tocích odpadů, provozovatelích a zařízeních a sdílejí zkušenosti a poznatky týkající se donucovacích opatření včetně posouzení rizik provedeného podle odstavce 2a tohoto článku v rámci zavedených struktur, zejména prostřednictvím sítě kontaktních subjektů určených v souladu s článkem 54.“
4)
V článku 51 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy rovněž zprávu za předchozí rok na základě doplňujícího dotazníku v příloze IX a zašlou ji Komisi. Do jednoho měsíce od předložení této zprávy Komisi členské státy rovněž zveřejní, a to i elektronicky prostřednictvím internetu, část zprávy týkající se článku 24 a čl. 50 odst. 1, 2 a 2a, včetně tabulky 5 přílohy IX, spolu s jakýmkoli vysvětlením, které považují za vhodné. Komise sestaví seznam hypertextových odkazů členských států podle části přílohy IX týkající se čl. 50 odst. 2 a 2a a zveřejní je na svých webových stránkách.“
5)
Článek 58 se nahrazuje tímto:
„Článek 58
Změny příloh
1. Komisi je v souladu s článkem 58a svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými se mění:
a)
přílohy IA, IB, IC, II, III, IIIA, IIIB, IV, V, VI a VII, aby se zohlednily změny dohodnuté v rámci Basilejské úmluvy a rozhodnutí OECD;
b)
příloha V, aby se zohlednily dohodnuté změny seznamu odpadů přijaté podle článku 7 směrnice 2008/98/ES;
c)
příloha VIII, aby se zohlednila rozhodnutí přijatá v rámci příslušných mezinárodních úmluv a dohod.“
6)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 58a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 58 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. července 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 58 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 58 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
7)
Článek 59 se zrušuje.
8)
Článek 59a se nahrazuje tímto:
„Článek 59a
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.“
9)
V článku 60 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„2a. Do 31. prosince 2020 Komise provede přezkum tohoto nařízení, přičemž zohlední mimo jiné zprávy vypracované podle článku 51, a o výsledcích tohoto přezkumu podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě a případně ji doplní legislativním návrhem. Komise v rámci tohoto přezkumu posoudí zejména účinnost čl. 50 odst. 2a v boji proti nedovolené přepravě, s přihlédnutím k environmentálním, sociálním a hospodářským aspektům.“
10)
Příloha IX se mění takto:
a)
část týkající se čl. 50 odst. 2 se nahrazuje tímto:
„Souhrnné informace o výsledcích kontrol provedených podle čl. 50 odst. 2, včetně:
-
počtu kontrol, včetně fyzických kontrol, zařízení, podniků, zprostředkovatelů a obchodníků spojených s přepravou odpadů,
-
počtu kontrol přeprav odpadů, včetně fyzických kontrol,
-
počtu předpokládaných případů nezákonného jednání ze strany zařízení, podniků, zprostředkovatelů a obchodníků spojených s přepravou odpadů,
-
počtu předpokládaných nedovolených přeprav zjištěných v rámci těchto kontrol.
Doplňující poznámky:“;
b)
vkládá se nová část týkající se čl. 50 odst. 2a, která zní:
„Čl. 50 odst. 2a
Informace o plánu (plánech) kontrol:
Počet plánů kontrol pro celé zeměpisné území:
Datum přijetí plánu (plánů) kontrol a období, na něž se vztahuje (vztahují):
Datum posledního přezkumu plánu (plánů) kontrol:
Orgány zapojené do kontrol a spolupráce mezi těmito orgány:
Uveďte osoby nebo subjekty, kterým lze oznámit podezření nebo nesrovnalosti:“;
c)
vkládá se nová část týkající se čl. 50 odst. 2 a 2a, která zní:
„Odkaz na webové stránky, kde jsou elektronicky zpřístupněny informace zveřejňované členskými státy prostřednictvím internetu podle čl. 51 odst. 2.“
11)
V příloze IX, tabulce 5 se nadpis posledního sloupce nahrazuje tímto:
„Přijatá opatření včetně veškerých uložených sankcí“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Bez ohledu na druhý pododstavec se čl. 1 bod 4 použije ode dne 1. ledna 2018.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 660/2014
(2014. gada 15. maijs),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
rīkojoties saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1013/2006 (4) vides aizsardzības nolūkā paredz prasības atkritumu sūtījumiem gan Savienības teritorijā, gan starp dalībvalstīm un trešām valstīm. Tomēr ir konstatētas atšķirības un nepilnības regulas piemērošanā un inspekcijās, ko veic inspekcijās iesaistītās iestādes dalībvalstīs.
(2)
Ir vajadzīga pienācīga atkritumu sūtījumu inspekciju plānošana, lai noteiktu, kādi resursi nepieciešami inspekcijām, un lai patiešām nepieļautu nelikumīgus sūtījumus. Tāpēc Regulas (EK) Nr. 1013/2006 50. pantā paredzētie noteikumi par regulas izpildi un inspekcijām būtu jāuzlabo, lai nodrošinātu šādu inspekciju regulāru un konsekventu plānošanu. Būtu jāizveido inspekciju plāni inspekcijām, kas tiek īstenotas saskaņā ar minētajiem noteikumiem. Inspekciju plānu pamatā vajadzētu būt riska novērtējumam, un tiem būtu jāietver vairāki nozīmīgi elementi, piemēram, mērķi, prioritātes, iekļautais ģeogrāfiskais apgabals, informācija par plānotajām inspekcijām, inspekcijās iesaistītajām iestādēm piešķirtie uzdevumi, kārtība sadarbībai starp minētajām inspekcijās iesaistītajām iestādēm dalībvalstī, dažādās dalībvalstīs, kā arī attiecīgā gadījumā starp minētajām iestādēm dalībvalstīs un trešās valstīs un informācija par inspektoru apmācībām, kā arī par cilvēkresursiem, finanšu resursiem un citiem resursiem attiecīgā inspekciju plāna īstenošanai.
(3)
Inspekciju plānus var sagatavot atsevišķi vai arī kā skaidri nodalītas citu plānu daļas.
(4)
Uz inspekciju plāniem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/4/EK (5), un šādiem plāniem piemēro minētās direktīvas noteikumus, ieskaitot vajadzības gadījumā izņēmumus, kas paredzēti tās 4. pantā.
(5)
Inspekciju rezultāti un veiktie pasākumi, tostarp uzliktie sodi, būtu jādara publiski pieejami, tostarp elektroniski internetā.
(6)
Savienībā pastāv atšķirīgi noteikumi par dalībvalstīs inspekcijās iesaistīto iestāžu pilnvarām un iespēju pieprasīt pierādījumus, lai pārliecinātos par sūtījumu likumību. Šādi pierādījumi cita starpā varētu būt par to, vai viela vai priekšmets ir “atkritumi” Regulas (EK) Nr. 1013/2006 nozīmē, par to, vai atkritumi ir pareizi klasificēti, un par to, vai atkritumi tiks nosūtīti uz videi drošiem apsaimniekošanas objektiem saskaņā ar minētās regulas 49. pantu. Tāpēc Regulas (EK) Nr. 1013/2006 50. pantā būtu jāparedz, ka dalībvalstīs inspekcijās iesaistītās iestādes var pieprasīt šādus pierādījumus. Šādus pierādījumus var pieprasīt, vai nu pamatojoties uz vispārējiem noteikumiem, vai arī katrā gadījumā atsevišķi. Ja šādus pierādījumus nedara pieejamus vai tie netiek uzskatīti par pietiekamiem, attiecīgais vielas vai priekšmeta pārvadājums vai atkritumu sūtījums būtu jāuzskata par nelikumīgu sūtījumu un ar to būtu jārīkojas saskaņā ar attiecīgajiem Regulas (EK) Nr. 1013/2006 noteikumiem.
(7)
Nelikumīgu atkritumu sūtījumu izcelsme bieži vien ir nekontrolēta savākšana, šķirošana un glabāšana. Tāpēc sistemātiskai inspekciju veikšanai atkritumu sūtījumiem būtu jāpalīdz konstatēt un novērst šādas nekontrolētas darbības, tādā veidā veicinot Regulas (EK) Nr. 1013/2006 īstenošanu.
(8)
Lai dalībvalstīm dotu pietiekami daudz laika sagatavoties to pasākumu piemērošanai, kas veicami saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1013/2006, kurā izdarīti grozījumi ar šo regulu, 50. pantu, ir lietderīgi pirmos inspekciju plānus pieņemt līdz 2017. gada 1. janvārim.
(9)
Pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā pilnvaras, kas Komisijai piešķirtas ar Regulu (EK) Nr. 1013/2006, būtu jāsaskaņo ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 290. un 291. pantu.
(10)
Lai grozītu dažus nebūtiskus Regulas (EK) Nr. 1013/2006 elementus, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētus aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(11)
Lai nodrošinātu vienādus Regulas (EK) Nr. 1013/2006 īstenošanas nosacījumus, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (6).
(12)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 1013/2006,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 1013/2006 groza šādi:
1)
regulas 2. pantā iekļauj šādus punktus:
“7a)
“atkārtota izmantošana” ir atkārtota izmantošana, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (7) 3. panta 13. punktā;
35a)
“inspekcija” ir darbības, ko veic iesaistītās iestādes, lai pārliecinātos, vai objekts, uzņēmums, starpnieks, tirgotājs, atkritumu sūtījums vai saistītā reģenerācija vai apglabāšana atbilst attiecīgajām prasībām, kuras ir noteiktas šajā regulā.
(7) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 312, 22.11.2008., 3. lpp.).”;" 						
2)
regulas 26. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Iesaistītajām kompetentajām iestādēm un paziņotājam vienojoties, 1. punktā uzskaitīto informāciju un dokumentus var iesniegt un apmainīties ar tiem, izmantojot elektronisku datu apmaiņu kopā ar elektronisko parakstu vai elektronisko autentificēšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/93/EK (8) vai salīdzināmu elektronisko autentificēšanas sistēmu, kas nodrošina to pašu drošības līmeni.
Lai sekmētu pirmās daļas īstenošanu, Komisija, kad tas praktiski iespējams, pieņem īstenošanas aktus, nosakot tehniskās un organizatoriskās prasības, lai praktiski ieviestu elektronisko datu apmaiņu saistībā ar dokumentu un informācijas iesniegšanu. Komisija ņem vērā jebkurus attiecīgus starptautiskus standartus un nodrošina, ka prasības atbilst Direktīvai 1999/93/EK, vai nodrošina vismaz tādu pašu drošības līmeni, kādu paredz minētā direktīva. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 59.a panta 2. punktā.
(8) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/93/EK (1999. gada 13. decembris) par Kopienas elektronisko parakstu sistēmu (OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp.).”;" 						
3)
regulas 50. pantu groza šādi:
a)
panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Dalībvalstis, ieviešot šīs regulas izpildes pasākumus, cita starpā paredz objektu, uzņēmumu, starpnieku un tirgotāju inspicēšanu saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK 34. pantu un atkritumu sūtījumu un saistītās reģenerācijas vai apglabāšanas inspicēšanu.”;
b)
iekļauj šādu punktu:
“2.a Dalībvalstis līdz 2017. gada 1. janvārim nodrošina, ka attiecībā uz visu valsts ģeogrāfisko teritoriju vai nu kā atsevišķs plāns, vai arī kā skaidri nodalīta cita plāna daļa ir izveidots viens vai vairāki plāni inspicēšanai, ko veic saskaņā ar 2. punktu (“inspekciju plāns”). Inspekciju plānu pamatā ir riska novērtējumus par konkrētām atkritumu plūsmām un nelikumīgo sūtījumu avotiem un - attiecīgos gadījumos, ja tādi dati ir pieejami, - izmeklēšanas dati, piemēram, dati par policijas un muitas iestāžu veiktu izmeklēšanu un noziedzīgu darbību analīzi. Minētā riska novērtējuma mērķis cita starpā ir noskaidrot vajadzīgo inspekciju minimālo skaitu, tostarp objektu, uzņēmumu, starpnieku, tirgotāju un atkritumu sūtījumu vai attiecīgās reģenerācijas vai apglabāšanas fizisku pārbaužu skaitu. Inspekciju plāns ietver šādus elementus:
a)
inspekciju mērķi un prioritātes, tostarp apraksts par to, kā šīs prioritātes ir tikušas noteiktas;
b)
inspekciju plānā iekļautais ģeogrāfiskais apgabals;
c)
informācija par plānotajām inspekcijām, tostarp par fiziskām pārbaudēm;
d)
katrai inspekcijās iesaistītajai iestādei piešķirtie uzdevumi;
e)
kārtība sadarbībai starp inspekcijās iesaistītajām iestādēm;
f)
informācija par inspektoru apmācību ar inspekcijām saistītos jautājumos;
g)
informācija par cilvēkresursiem, finanšu resursiem un citiem resursiem attiecīgā inspekciju plāna īstenošanai.
Inspekciju plānu pārskata vismaz reizi trijos gados un vajadzības gadījumā atjaunina. Minētajā pārskatīšanā novērtē, kādā mērā ir realizēti attiecīgā inspekciju plāna mērķi un citi elementi.”;
c)
panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
“3. Sūtījumu inspekcijas var veikt jo īpaši:
a)
izcelsmes vietā, veicot tās kopā ar radītāju, īpašnieku vai paziņotāju;
b)
saņemšanas galapunktā, tostarp pagaidu un cita veida reģenerācijas vai apglabāšanas galapunktā, veicot tās kopā ar saņēmēju vai uzņēmumu;
c)
pie Savienības robežām; un/vai
d)
sūtīšanas laikā Savienības teritorijā.”;
d)
panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Sūtījumu inspekcijas ietver dokumentu pārbaudi, identitātes apliecinājumu un attiecīgā gadījumā atkritumu fizisku pārbaudi.”;
e)
iekļauj šādus punktus:
“4.a Lai pārliecinātos, vai viela vai priekšmets, ko pārvadā pa autoceļiem, dzelzceļu, gaisu, jūru vai iekšējiem ūdensceļiem, nav atkritumi, inspekcijās iesaistītās iestādes, neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/19/ES (9), var prasīt fiziskai vai juridiskai personai, kuras īpašumā ir attiecīgā viela vai priekšmets vai kura organizē tā pārvadāšanu, lai tā iesniedz dokumentārus pierādījumus par:
a)
attiecīgās vielas vai priekšmeta izcelsmi un galamērķi;
b)
to, ka tie nav atkritumi, tostarp attiecīgā gadījumā funkcionalitātes pierādījumus.
Pirmās daļas vajadzībām pārliecinās arī par vielas vai priekšmeta aizsardzību pret bojājumiem transportēšanas, iekraušanas un izkraušanas laikā, piemēram, piemērotu iepakojumu un atbilstošu krāvumu.
4.b Inspekcijās iesaistītās iestādes var secināt, ka attiecīgā viela vai priekšmets ir atkritumi, ja:
-
iestāžu norādītajā termiņā nav sniegti pierādījumi, kas minēti 4.a punktā vai kas prasīti citos Savienības tiesību aktos, lai pārliecinātos, ka viela vai priekšmets nav atkritumi, vai
-
tās uzskata tām pieejamos pierādījumus un informāciju par nepietiekamiem, lai izdarītu secinājumu, vai tās uzskata pret bojājumiem nodrošināto aizsardzību par nepietiekamu.
Tādos gadījumos attiecīgās vielas vai priekšmeta pārvadājums vai attiecīgais atkritumu sūtījums tiek uzskatīts par nelikumīgu sūtījumu. Tāpēc ar to rīkojas saskaņā ar 24. un 25. pantu, un inspekcijās iesaistītā iestāde par to nekavējoties informē valsts, kurā notikusi attiecīgā inspekcija, kompetento iestādi.
4.c Lai pārliecinātos, vai sūtījums atbilst šīs regulas prasībām, inspekcijās iesaistītās iestādes var prasīt paziņotājam, personai, kas organizē sūtījumu, īpašniekam, pārvadātājam, saņēmējam un uzņēmumam, kas saņem atkritumus, iestāžu norādītā termiņā iesniegt tām attiecīgus dokumentārus pierādījumus.
Lai pārliecinātos, vai atkritumu sūtījums, uz ko attiecas 18. panta vispārējās informācijas prasības, ir paredzēts reģenerācijas darbībām saskaņā ar 49. pantu, inspekcijās iesaistītās iestādes var pieprasīt personai, kas organizē sūtījumu, iesniegt būtiskus dokumentārus pierādījumus, ko nodrošina pagaidu un cita veida reģenerācijas uzņēmums un ko vajadzības gadījumā apstiprina galamērķa kompetentā iestāde.
4.d Ja inspekcijās iesaistīto iestāžu norādītajā termiņā inspekcijās iesaistītajām iestādēm nav sniegti 4.c punktā minētie pierādījumi vai tās tām pieejamos pierādījumus un informāciju uzskata par nepietiekamu, lai izdarītu secinājumu, attiecīgais sūtījums tiek uzskatīts par nelikumīgu sūtījumu. Tāpēc ar to rīkojas saskaņā ar 24. un 25. pantu, un inspekcijās iesaistītās iestādes par to nekavējoties informē attiecīgās valsts, kurā notikusi inspekcija, kompetento iestādi.
4.e Līdz 2015. gada 18. jūlijam Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 (10) paredzēto kombinētās nomenklatūras kodu un šīs regulas III, IIIA, IIIB, IV, IVA un V pielikuma atkritumu ierakstu provizorisku atbilstības tabulu. Komisija atjaunina minēto atbilstības tabulu, lai ņemtu vērā izmaiņas minētajā nomenklatūrā un minētajos pielikumos ietvertajos ierakstos, kā arī ietvertu jaunus ar atkritumiem saistītus Pasaules Muitas organizācijas pieņemtus harmonizētās sistēmas nomenklatūras kodus.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 59.a panta 2. punktā.
(9) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/19/ES (2012. gada 4. jūlijs) par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA) (OV L 197, 24.7.2012., 38. lpp.)." 						
(10) Padomes Regula (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 7.9.1987., 1. lpp.).”;" 						
f)
panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
“5. Dalībvalstis divpusēji un daudzpusēji sadarbojas cita ar citu, lai veicinātu nelikumīgu sūtījumu novēršanu un atklāšanu. Tās apmainās ar attiecīgu informāciju par atkritumu sūtījumiem, atkritumu plūsmām, operatoriem un uzņēmumiem, kā arī dalās pieredzē un zināšanās par īstenošanas pasākumiem, tostarp riska novērtējumu, ko veic saskaņā ar šā panta 2.a punktu, un šo informācijas apmaiņu veic, izmantojot pastāvošas struktūras, jo īpaši saskaņā ar šīs regulas 54. pantu nozīmēto korespondentu tīklu.”;
4)
regulas 51. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Līdz katra kalendārā gada beigām dalībvalstis arī izstrādā ziņojumu par iepriekšējo gadu, balstoties uz papildu ziņošanas anketu, kas sniegta IX pielikumā, un to nosūta Komisijai. Mēneša laikā pēc minētā ziņojuma nosūtīšanas Komisijai dalībvalstis arī dara publiski pieejamu - tostarp elektroniski internetā - to ziņojuma daļu, kas attiecas uz 24. pantu un 50. panta 1., 2. un 2.a punktu, tostarp IX pielikuma 5. tabulu, pievienojot šai informācijai paskaidrojumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem. Komisija izveido sarakstu ar dalībvalstu hipersaitēm, kuras minētas daļā, kas attiecas uz IX pielikuma 50. panta 2. un 2.a punktu, un dara to publiski pieejamu savā tīmekļa vietnē.”;
5)
regulas 58. pantu aizstāj ar šādu:
“58. pants
Grozījumu izdarīšana pielikumos
1. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 58.a pantu, lai grozītu:
a)
IA, IB, IC, II, III, IIIA, IIIB, IV, V, VI un VII pielikumu, ņemot vērā grozījumus, par ko vienojas saskaņā ar Bāzeles konvenciju un ESAO lēmumu;
b)
V pielikumu, atspoguļojot izmaiņas atkritumu sarakstā, kas pieņemts saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK 7. pantu;
c)
VIII pielikumu, atspoguļojot lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar attiecīgām starptautiskām konvencijām un nolīgumiem.”;
6)
iekļauj šādu pantu:
“58.a pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Šīs regulas 58. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2014. gada 17. jūlija. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu perioda beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 58. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai arī vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 58. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.”;
7)
svītro 59. pantu;
8)
regulas 59.a pantu aizstāj ar šādu:
“59.a pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota ar Direktīvas 2008/98/EK 39. pantu. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
Ja komiteja nesniedz atzinumu, Komisija īstenošanas akta projektu nepieņem un piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešo daļu.”;
9)
regulas 60. pantā iekļauj šādu punktu:
“2.a Līdz 2020. gada 31. decembrim Komisija, cita starpā ņemot vērā saskaņā ar 51. pantu sagatavotos ziņojumus, pārskata šo regulu un iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par tā rezultātiem, vajadzības gadījumā ziņojumam pievienojot leģislatīva akta priekšlikumu. Veicot pārskatīšanu, Komisija jo īpaši ņem vērā 50. panta 2.a punkta efektivitāti nelikumīgu sūtījumu apkarošanā, ievērojot vides, sociālos un ekonomiskos aspektus.”;
10)
regulas IX pielikumu groza šādi:
a)
pielikuma daļu, kas attiecas uz 50. panta 2. punktu, aizstāj ar šādu:
“Apkopota informācija par rezultātiem, kas gūti saskaņā ar 50. panta 2. punktu veiktajās inspekcijās, tostarp:
-
ar atkritumu sūtījumiem saistītu objektu, uzņēmumu, starpnieku un tirgotāju inspekciju, tostarp fizisku pārbaužu, skaits,
-
atkritumu sūtījumu inspekciju, tostarp fizisku pārbaužu, skaits,
-
ar atkritumu sūtījumiem saistītu objektu, uzņēmumu, starpnieku un tirgotāju veiktu iespējamu nelikumību skaits,
-
minēto inspekciju laikā konstatēto iespējamo nelikumīgo sūtījumu skaits.
Papildu piezīmes:”;
b)
pievieno šādu daļu, kas attiecas uz 50. panta 2.a punktu:
“50. panta 2.a punkts
Informācija par inspekciju plāniem
Inspekciju plānu skaits attiecībā uz visu ģeogrāfisko teritoriju:
Inspekciju plāna(-u) pieņemšanas datums un laikposms, uz ko tas (tie) attiecas:
Pēdējais inspekciju plāna(-u) pārskatīšanas datums:
Inspekcijās iesaistītās iestādes un sadarbība starp tām:
Norāda personas vai struktūras, kurām var ziņot par problēmām vai pārkāpumiem:”;
c)
pievieno šādu daļu, kas attiecas uz 50. panta 2. un 2.a punktu:
“Saite, kurā ir elektroniski pieejama informācija, ko dalībvalstis darījušas publiski pieejamu internetā saskaņā ar 51. panta 2. punktu:”;
11)
regulas IX pielikuma 5. tabulā pēdējās slejas virsrakstu aizstāj ar šādu:
“Veiktie pasākumi, tostarp uzliktās sankcijas”.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2016. gada 1. janvāra.
Atkāpjoties no otrās daļas, 1. panta 4. punktu piemēro no 2018. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 15. maijā