NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 219/2014
ze dne 7. března 2014,
kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004, pokud jde o zvláštní požadavky na prohlídky po porážce prasat domácích
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na čl. 17 odst. 1 a čl. 18 bod 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu. Nařízení mimo jiné stanoví, že členské státy mají zajistit, že úřední kontroly týkající se čerstvého masa probíhají v souladu s přílohou I uvedeného nařízení. Nařízení (ES) č. 854/2004 rovněž stanoví, že úřední veterinární lékař provádí inspekční úkoly na jatkách, v zařízeních zpracovávajících zvěřinu a v bourárnách/porcovnách uvádějících na trh čerstvé maso v souladu, mimo jiné, se zvláštními požadavky oddílu IV přílohy I uvedeného nařízení.
(2)
Část B kapitoly IV oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví zvláštní požadavky pro prohlídky po porážce prasat domácích.
(3)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) přijal dne 3. října 2011 vědecké stanovisko o rizicích pro veřejné zdraví, na něž se má vztahovat prohlídka masa (prasata) (2), ve kterém učinil závěr, že v současnosti vyžadovaná prohmatání a nařezání během prohlídky po porážce představují riziko křížové kontaminace s bakteriologickým nebezpečím.
(4)
EFSA dospěl rovněž k závěru, že prohmatání a nařezání používaná v současné době při prohlídkách po porážce by měla být vynechána u prasat podrobených běžné porážce, protože riziko mikrobiální křížové kontaminaci je vyšší než riziko spojené s potenciálně nižší mírou detekce stavů, na které se tyto techniky zaměřují. Používání těchto ručních technik během prohlídek po porážce by mělo být omezeno na prasata identifikovaná jako podezřelá, a to mimo jiné prostřednictvím vizuální detekce relevantních odchylek po porážce.
(5)
S ohledem na stanovisko EFSA je vhodné změnit zvláštní požadavky na prohlídky po porážce prasat domácích stanovené v části B kapitoly IV oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004.
(6)
Pokud epizootologické nebo jiné údaje z hospodářství, odkud zvířata pocházejí, informace o potravinovém řetězci nebo zjištění prohlídky před porážkou nebo vizuální detekce relevantních odchylek po porážce poukáží na možná rizika pro veřejné zdraví, zdraví zvířat nebo dobré životní podmínky zvířat, měl by úřední veterinární lékař mít možnost se rozhodnout, jaká prohmatání a nařezání je během prohlídky po porážce nutné provést, aby bylo možné rozhodnout, zda je maso vhodné k lidské spotřebě.
(7)
Požadavky stanovené v tomto nařízení mění nařízení (ES) č. 854/2004, což zahrnuje úpravu stávající praxe jak provozovatelů potravinářských podniků, tak příslušných orgánů. Je proto vhodné umožnit odklad použití tohoto nařízení.
(8)
Nařízení (ES) č. 854/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V kapitole IV oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004 se část B nahrazuje tímto:
„B. PROHLÍDKA PO PORÁŽCE
1.
U jatečně upravených těl a drobů prasat musí být prohlídka po porážce provedena následujícím postupem:
a)
vizuální prohlídka hlavy a hrtanu; vizuální prohlídka tlamy, hltanu a jazyka;
b)
vizuální prohlídka plic, průdušnice a jícnu;
c)
vizuální prohlídka osrdečníku a srdce;
d)
vizuální prohlídka bránice;
e)
vizuální prohlídka jater a mízních uzlin jaterních a slinivky břišní (Lnn. portales);
f)
vizuální prohlídka gastrointestinálního traktu, okruží, mízních uzlin žaludečních a mezenterických (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales a caudales);
g)
vizuální prohlídka sleziny;
h)
vizuální prohlídka ledvin;
i)
vizuální prohlídka pohrudnice a pobřišnice;
j)
vizuální prohlídka pohlavních orgánů (kromě penisu, pokud byl již odstraněn);
k)
vizuální prohlídka vemene a vemenních mízních uzlin (Lnn. supramammarii);
l)
vizuální prohlídka krajiny pupeční a kloubů mladých zvířat.
2.
Úřední veterinární lékař uplatní další postupy prohlídek po porážce za použití nařezání a prohmatání jatečně upraveného těla a drobů, pokud podle jeho názoru některý z následujících postupů či zjištění ukazuje na riziko pro veřejné zdraví, zdraví zvířat nebo dobré životní podmínky zvířat:
a)
kontroly a analýzy informací o potravinovém řetězci provedené v souladu s částí A kapitoly II oddílu I;
b)
zjištění prohlídky před porážkou provedené v souladu s částí B kapitoly II oddílu I a částí A této kapitoly;
c)
výsledky ověření týkající se dodržování pravidel pro dobré životní podmínky zvířat v souladu s částí C kapitoly II oddílu I;
d)
zjištění prohlídky po porážce provedené v souladu s částí D kapitoly II oddílu I a bodem 1 této části;
e)
další epizootologické údaje nebo jiné údaje z hospodářství, ze kterého zvířata pocházejí.
3.
V závislosti na zjištěných rizicích mohou dodatečné postupy po porážce, uvedené v bodě 2, zahrnovat:
a)
nařezání a vyšetření podčelistních mízních uzlin (Lnn. mandibulares);
b)
prohmatání plic a mízní uzliny plicního kořene a mízní uzliny kraniální průdušky a středohrudí (Lnn. bifurcationes, eparteriales a mediastinales). Průdušnice a obě průdušky se rozříznou podélným řezem a plíce řezem vedoucím na rozhraní střední a dolní třetiny kolmo na hlavní osu; tyto řezy nejsou nezbytné, pokud jsou plíce vyloučeny z použití k lidské spotřebě;
c)
podélné rozříznutí srdce tak, aby byly otevřeny obě komory a protnuta srdeční přepážka;
d)
prohmatání jater a jejich mízních uzlin;
e)
prohmatání a popřípadě nařezání mízních uzlin žaludečních a mezenterických;
f)
prohmatání sleziny;
g)
nařezání ledvin a renálních mízních uzlin (Lnn. renales);
h)
nařezání vemenních mízních uzlin;
i)
prohmatání krajiny pupeční a kloubů mladých zvířat a v případě nutnosti nařezání krajiny pupeční a otevření kloubů.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. června 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. března 2014.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 219/2014
(2014. gada 7. marts),
ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 854/2004 I pielikumu attiecībā uz konkrētajām prasībām saistībā ar mājas cūku pēckaušanas veterināro ekspertīzi
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (1), un jo īpaši tās 17. panta 1. punktu un 18. panta 7. punktu,
tā kā:
(1)
Regulā (EK) Nr. 854/2004 izklāstīti īpaši noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu. Tajā noteikts, ka dalībvalstis cita starpā nodrošina, ka oficiālās kontroles attiecībā uz svaigu gaļu notiek saskaņā ar minētās regulas I pielikumu. Regulā (EK) Nr. 854/2004 paredzēts arī, ka oficiālais veterinārārsts veic inspekciju kautuvēs, medījumdzīvnieku gaļas apstrādes uzņēmumos un gaļas sadalīšanas uzņēmumos, kas laiž tirgū svaigu gaļu, cita starpā ievērojot minētās regulas I pielikuma IV sadaļā izklāstītās konkrētās prasības.
(2)
Regulas (EK) Nr. 854/2004 I pielikuma IV sadaļas IV nodaļas B daļā izklāstītas konkrētās prasības attiecībā uz mājas cūku pēckaušanas veterināro ekspertīzi.
(3)
Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) 2011. gada 3. oktobrī pieņēma Zinātnisko atzinumu par sabiedrības veselības apdraudējumiem, kuri būtu jāiekļauj (cūku) gaļas pārbaudē (2), un tajā tika secināts, ka pašreizējā palpācijas un iegriezumu prasība pēckaušanas veterinārās ekspertīzes laikā ietver mikrobioloģiskās šķērspiesārņošanās risku.
(4)
EFSA secināja arī, ka pēckaušanas veterinārajā ekspertīzē patlaban izmantotā palpācija vai iegriezumi būtu jāizlaiž attiecībā uz cūkām, kuras kauj regulārā kaušanā, jo mikrobioloģiskās šķērspiesārņošanās risks ir augstāks nekā risks, kas saistīts ar iespējami zemāku konstatēšanas rādītāju slimībām, kuras nosaka, izmantojot minētās metodes. Šīs manuālās metodes pēckaušanas veterinārajā ekspertīzē būtu jāizmanto tikai cūkām, par kurām radušās aizdomas, cita starpā pēckaušanas vizuālajā apskatē novērojot attiecīgas anomālijas.
(5)
Ņemot vērā EFSA atzinumu, ir lietderīgi grozīt konkrētās prasības attiecībā uz mājas cūku pēckaušanas veterināro ekspertīzi, kas izklāstītas Regulas (EK) Nr. 854/2004 I pielikuma IV sadaļas IV nodaļas B daļā.
(6)
Ja epidemioloģiskie vai citi dati no dzīvnieku izcelsmes saimniecības, pārtikas ķēdes informācija vai pēckaušanas veterinārā ekspertīze, vai attiecīgu anomāliju vizuāla konstatēšana pēc nokaušanas liecina par iespējamu apdraudējumu sabiedrības veselībai, dzīvnieku veselībai vai dzīvnieku labturībai, oficiālajam veterinārārstam būtu jāvar lemt, kuras palpācijas vai iegriezumi ir jāveic pēckaušanas veterinārajā ekspertīzē, lai noteiktu, vai gaļa ir derīga lietošanai pārtikā.
(7)
Šajā regulā paredzētās prasības groza Regulu (EK) Nr. 854/2004 un nozīmē, ka gan pārtikas apritē iesaistītajiem uzņēmējiem, gan kompetentajām iestādēm ir jāpielāgo pašreizējā prakse. Tādēļ ir lietderīgi pieļaut iespēju šo regulu piemērot novēloti.
(8)
Tāpēc Regula (EK) Nr. 854/2004 būtu attiecīgi jāgroza.
(9)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu, un Eiropas Parlaments un Padome pret tiem nav iebilduši,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 854/2004 I pielikuma IV sadaļas IV nodaļas B daļu aizstāj ar šādu:
“B. PĒCKAUŠANAS VETERINĀRĀ EKSPERTĪZE
1.
Cūku liemeņiem un subproduktiem veic šādas pēckaušanas veterinārās ekspertīzes procedūras:
a)
vizuāli pārbauda galvu un kaklu; vizuāli pārbauda muti, žāvu un mēli;
b)
vizuāli pārbauda plaušas, traheju un barības vadu;
c)
vizuāli pārbauda sirds somiņu un sirdi;
d)
vizuāli pārbauda diafragmu;
e)
vizuāli pārbauda aknas un aknu un aizkuņģa dziedzera limfmezglus (Lnn. portales);
f)
vizuāli pārbauda kuņģa-zarnu traktu, apzarni, kuņģa un apzarņa limfmezglus (Lnn. gastrici, mesenterici, craniales un caudales);
g)
vizuāli pārbauda liesu;
h)
vizuāli pārbauda nieres;
i)
vizuāli pārbauda pleiru un vēderplēvi;
j)
vizuāli pārbauda dzimumorgānus (izņemot peni, ja tas jau izbrāķēts);
k)
vizuāli pārbauda tesmeni un tā limfmezglus (Lnn. supramammarii);
l)
vizuāli pārbauda jaunu dzīvnieku nabas apvidu un locītavas.
2.
Oficiālais veterinārārsts turpina ar papildu pēckaušanas veterināro ekspertīzi, veicot liemeņu un subproduktu iegriezumus un palpāciju, ja viņš vai viņa uzskata, ka kāds no turpmāk minētajiem elementiem liecina par iespējamu sabiedrības veselības, dzīvnieku veselības vai dzīvnieku labturības apdraudējumu:
a)
pārtikas ķēdes informācija par pārbaudēm un analīzēm, kas veiktas saskaņā ar I sadaļas II nodaļas A daļu;
b)
pēckaušanas veterinārās ekspertīzes konstatējumi, kura veikta saskaņā ar I sadaļas II nodaļas B daļu un šīs nodaļas A daļu;
c)
pārbaudes, kas veikta saskaņā ar I sadaļas II nodaļas C daļu, rezultāti attiecībā uz dzīvnieku labturības noteikumu ievērošanu;
d)
pēckaušanas veterinārās ekspertīzes konstatējumi, kura veikta saskaņā ar I sadaļas II nodaļas D daļu un šīs daļas 1. punktu;
e)
papildu epidemioloģiskie dati vai citi dati no dzīvnieku izcelsmes saimniecības.
3.
Atkarībā no identificētā apdraudējuma 2. punktā minētā papildu pēckaušanas veterinārā ekspertīze var ietvert:
a)
zemžokļa limfmezglu (Lnn. mandibulares) iegriezumu un pārbaudi;
b)
plaušu, kā arī bronhu un videnes limfmezglu (Lnn. bifurcationes, eparteriales un mediastinales) palpāciju. Traheja un galvenie bronhu zari jāatver gareniski, un plaušas jāiegriež apakšējā trešdaļā perpendikulāri galvenajām asīm; šie griezumi nav vajadzīgi, ja plaušas neiekļauj lietošanai pārtikā;
c)
garenisku iegriezumu sirdī, atverot sirds kambarus un iegriežot kambaru starpsienu;
d)
aknu un to limfmezglu palpāciju;
e)
kuņģa un apzarņa limfmezglu palpāciju un, ja vajadzīgs, iegriezumu;
f)
liesas palpāciju;
g)
nieru un nieru limfmezglu (Lnn. renales) iegriezumu;
h)
piena dziedzeru limfmezglu iegriezumu;
i)
jaunu dzīvnieku nabas apvidus un locītavu palpācija un, ja nepieciešams, nabas apvidus iegriezums un locītavu atvēršana.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. jūnija.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 7. martā