PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1106/2013
ze dne 5. listopadu 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 3. května 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 418/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie (dále jen „dotčená země“) do Evropské unie (dále jen „Unie“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců v Unii, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antisubvenčním šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (3) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a nařízením (EU) č. 861/2013 (4) konečné vyrovnávací clo.
2. Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců a výrobců v Unii. V prozatímní fázi se počítalo také s výběrem vzorku v případě dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva ze tří dovozců vybraných do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné výběr vzorků u dovozců použít. Proto byly pro konečná zjištění použity všechny dostupné informace týkající se všech spolupracujících dovozců, zejména pokud jde o zájem Unie.
(5)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že jelikož nebyl pro určení újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zohledněn prodej od výrobců, kteří nejsou žadateli, nelze vybraný vzorek výrobců v Unii považovat za reprezentativní. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože vzorek byl vybrán na základě odpovědí obdržených od všech spolupracujících výrobců v Unii bez ohledu na jejich podporu stížnosti ve fázi stanovení reprezentativnosti, a byl proveden na základě objemu výroby.
(6)
Jeden vyvážející výrobce, který je ve spojení s výrobcem v Unii, podal proti podnětu námitku a požádal o individuální zjišťování, protože kvůli malému objemu vývozu nebyl do vzorku vyvážejících výrobců zařazen. Do vzorku výrobního odvětví Unie nebyl z důvodu malého objemu výroby zahrnut ani samotný výrobce v Unii. Komise s individuálním zjišťováním souhlasila, avšak vyvážející výrobce svou žádost stáhl.
(7)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální zjišťování. Dva z nich odpověděli na dotazník a pět nikoli. Jeden ze dvou vyvážejících výrobců, kteří odpovědi zaslali, svoji žádost o individuální zjišťování stáhl. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku, totiž:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(8)
V prozatímní fázi nebylo u žádného z původně vybraných vyvážejících výrobců shledáno, že předložili dostatečně spolehlivé informace, a proto byl použit článek 18 základního nařízení. Komise se rozhodla rozšířit vzorek o tři společnosti, a to na základě objemu jejich vývozu a jejich ochoty spolupracovat, jakou vyjádřily po zahájení řízení. V důsledku toho Komise přešetřila odpovědi na dotazník a provedla inspekce na místě v prostorách následujících indických vyvážejících výrobců:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána,
-
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra,
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra.
(9)
S výhradou výše uvedených skutečností se 4. až 7. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
3. Období šetření a posuzované období
(10)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
4. Následný postup
(11)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to tři vyvážející výrobci, jeden vyvážející výrobce, který stáhl svou žádost o individuální zjišťování, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(12)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, na jejichž základě zamýšlela doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(13)
Po obdržení připomínek k poskytnutí konečných informací Komise informovala zúčastněné strany o změnách ve zjištěních týkajících se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců. Všem stranám byla znovu poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí dodatečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu. Jedna zúčastněná strana, žadatel, kritizovala skutečnost, že zjištění týkající se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců byla pozměněna na základě nových údajů a připomínek obdržených po poskytnutí předběžných informací a v konečné fázi šetření. Rovněž uvedla, že byla porušena její procesní práva.
(14)
Komise se ovšem domnívala, že musí vzít informace předložené zúčastněnými stranami v úvahu a případně pozměnit zjištění, jestliže jsou připomínky odůvodněné. V žádném z těchto případů nebyly nové neověřené údaje použity ke stanovení dumpingu. Kromě toho procesní práva všech zúčastněných stran byla dodržena, neboť strany byly řádně a včas informovány a byly jim poskytnuty stejné lhůty k podání připomínek.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(15)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli obsahující:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiné než dráty obsahující 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z dotčené země.
(16)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo bylo odvozeno z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (5) a v prozatímním nařízení.
(17)
Jedna strana zopakovala své tvrzení, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Z toho důvodu by měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (6) se pro určení toho, zda jsou výrobky obdobné do té míry, že jsou součástí stejného typu výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný poměr mezi cenou a kvalitou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi. Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které uvedená strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o výrobky z nerezavějící oceli, dráty, jejichž výrobní postup je podobný a při jejichž výrobě se používají podobné stroje, takže výrobci mohou podle poptávky střídavě vyrábět různé varianty výrobku. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(18)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí v souvislosti s otázkou, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou v 17. bodě odůvodnění. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (7) má Komise při vymezování produktu široký prostor jednat podle vlastního uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudem. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, poukazovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana se tudíž mylně domnívá, že aby mohly typy výrobku spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(19)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé, skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je jeho výrobní postup takový, že by výrobci v Unii mohli výrobu daného typu výrobku kdykoli zahájit. Za druhé, v případě vysoce technických drátů bylo zjištěno, že tyto typy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Rovněž tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od dotčeného výrobku nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(21)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Úvod
(22)
Během inspekcí na místě v prostorách tří indických vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku a následné analýzy shromážděných informací bylo zjištěno, že tyto společnosti poskytly některé informace, které nelze považovat za spolehlivé. Komise dále pokračovala v šetření a v analýze všech informací předložených v reakci na poskytnutí prozatímních informací a následná slyšení.
(23)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě jednoho vyvážejícího výrobce dospěla Komise k závěru, že náklady uvedené v odpovědi na dotazník nemohly být odsouhlaseny s údaji uvedenými v interním účetním systému výrobce. Společnost uvedla, že nemožnost odsouhlasení byla způsobena chybami v registraci a metodou oceňování zásob, která je v případě interního účetního systému výrobce jiná než v případě údajů zveřejněných v ročních účetních závěrkách.
(24)
Jak je vysvětleno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli údaje obsažené v interním účetním systému byly v souladu s auditovanými finančními výkazy na celopodnikové úrovni, nebylo možné srovnat údaje vygenerované interním systémem vykazování nákladů pro divizi výroby drátů s nákladovými tabulkami, které společnost výslovně vyhotovila pro účely odpovědi na dotazník v rámci šetření. V souladu s článkem 18 základního nařízení se proto usuzovalo, že by se pro účely antidumpingového šetření měly použít informace zjištěné v interním systému vykazování nákladů.
(25)
Z tohoto důvodu Komise prozatímně upravila údaje o nákladech, které vyvážející výrobce poskytl ve své odpovědi na dotazník, pomocí údajů dostupných v interním systému vykazování nákladů.
(26)
Jak je uvedeno v 27. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce uvedl, že údaje v interním systému vykazování nákladů nejsou spolehlivé a pro účely šetření by se neměly použít. Společnost poukázala na řadu chyb a koncepčních problémů týkajících se interně vykazovaných údajů, které Komise použila pro úpravu nákladů. Společnost tvrdila, že Komise by měla ve své analýze vycházet z nákladů uvedených v odpovědi na dotazník. Kromě toho společnost v pozdější fázi po zavedení prozatímních opatření poskytla odsouhlasení mezi interně vykazovanými nákladovými údaji divize a odpovědí na dotazník. Na základě výše uvedeného a s ohledem na důkazy shromážděné během inspekce na místě by určité výrobní náklady, které uvedená společnost původně vykázala ve své odpovědi na dotazník, mohly být přijaty.
(27)
Nicméně na základě důkazů, které jsou k dispozici, nelze rozdělení určitých nákladů, jako jsou režijní a finanční náklady, vykázaných společností v odpovědi na dotazník považovat pro účely šetření za spolehlivé. Komise měla za to, že tyto náklady by měly být rozděleny na základě celkového obratu společnosti a nákladů na prodané zboží v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Na základě výše uvedených skutečností by většina nákladů uvedených v odpovědi na dotazník mohla být přijata a rozdělení na základě obratu bylo společností v konečné fázi šetření schváleno. Výše dumpingového rozpětí se snížila v návaznosti na přezkoumání nákladů na balení a některých režijních nákladů. Má se tudíž za to, že článek 18 základního nařízení by se pro účely stanovení dumpingového rozpětí v případě tohoto vyvážejícího výrobce neměl dále používat.
(28)
Jak je stanoveno v 30. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě druhého vyvážejícího výrobce Komise zjistila, že nákupy a spotřeba surovin uvedené v odpovědi společnosti na dotazník nebyly doloženy údaji zjištěnými v systému výrobce pro řízení zásob. Zejména se ukázalo, že rozdělení jakostních tříd oceli se v jednotlivých zdrojích liší. Komise stanovila, že jakostní třída oceli je klíčovým faktorem při určování nákladů konečného výrobku a že nespolehlivé informace o jakostní třídě oceli by mohly vážně zkreslit stanovení nákladů a prodejní ceny jednotlivých typů výrobku, a mohly by být proto zavádějící, a vyvážejícího výrobce na tuto zásadní úvahu při různých příležitostech upozornila.
(29)
Jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce však uvedl, že počítačové soubory obsahující údaje o nákupech surovin, které Komise získala během inspekce na místě, nebyly úplné, jelikož jiná oddělení ve společnosti uskutečnila dodatečné nákupy surovin, tyto nákupy však nebyly vykázány a zahrnuty v počítačových souborech získaných během inspekce na místě a přezkoumaných Komisí. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že zjištěné rozdíly v množství jednotlivých jakostních tříd oceli byly zapříčiněny skutečností, že některé jakostní třídy oceli se částečně překrývaly s jinými a že některé části výrobního procesu není možné sledovat na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli.
(30)
V 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení však Komise podotkla, že výše uvedená tvrzení společnosti týkající se dodatečných nákupů surovin nebyla podložená a v žádném případě nepostačují k vysvětlení zjištěných rozdílů na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli. Komise rovněž podotkla, že společnost tvrdila, že není možné přesné sledování podle jednotlivých jakostních tříd oceli ve všech fázích výrobního procesu. Toto tvrzení dále narušilo spolehlivost celého systému vykazování jakostních tříd oceli. Poskytnuté informace o jakostních třídách oceli proto byly předběžně považovány za zavádějící.
(31)
V 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise vyjádřila domněnku, že nahlášené rozdělení surovin podle jakostních tříd oceli není spolehlivé a nemělo by se prozatím brát v potaz a že by zjištění měla v souladu s článkem 18 základního nařízení vycházet z dostupných údajů. Kvůli nespolehlivosti celého systému vykazování nebylo možné učinit zjištění na základě nahlášených jakostních tříd oceli. Při výpočtu celkového dumpingového rozpětí u všech výrobků byla proto použita celková spotřeba všech surovin bez přihlédnutí k rozdělení podle jakostních tříd oceli.
(32)
Po zveřejnění prozatímních zjištění společnost podala proti tomuto prozatímnímu přístupu obecné námitky, ale nadále nebyla schopna nabídnout srovnání jednotlivých výrobků se stejným PCN. Společnost však v pozdější fázi šetření nabídla dostatečnou úroveň odsouhlasení, kdy jsou suroviny seskupeny do hlavních řad jakostních tříd nerezavějící oceli podle jejich chemického složení (řady 200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla alternativní způsob seskupování, kdy bylo jako další faktor seskupování zahrnuto konečné použití. Protože však konečné použití nelze ověřit, přepočítala Komise dumpingové rozpětí na základě tříd oceli seskupených podle chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(33)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a článek 18 základního nařízení se použije pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí, který tudíž vychází z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(34)
Jak je uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě třetího vyvážejícího výrobce Komise během inspekce na místě zjistila, že toky surovin uvedené v odpovědi na dotazník nejsou v souladu s údaji obsaženými v účetním systému výrobce. Zdálo se, že rozdělení podle jakostních tříd oceli se v každém z těchto dvou zdrojů liší.
(35)
Jak je uvedeno v 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce sice připustil určité chyby ve své odpovědi na dotazník, tvrdil však, že rozdíly v celkovém množství surovin lze odsouhlasit s přihlédnutím ke změnám zásob. Společnost však také tvrdila, že částečně se překrývající jakostní třídy oceli znemožňují přesné odsouhlasení podle jednotlivých jakostních tříd oceli. Ve svých připomínkách předložených po sdělení prozatímních zjištění společnost rovněž uvedla, že jakostní třída oceli uvedená na prodejní faktuře občas neodpovídá skutečné jakostní třídě oceli, která byla vyvezena. Kromě toho společnost tvrdila, že ve výrobním odvětví nerezavějící oceli se nepoužívají přesně jakostní třídy oceli, ale že se namísto toho zveřejněná chemická složení jakostních tříd oceli a chemické složení skutečných výrobků liší. Společnost namítala, že i při zohlednění těchto vysvětlení by se nesrovnalosti zjištěné Komisí týkaly pouze zanedbatelné části jejího vývozu.
(36)
Komise měla za to, že objem zjištěných nesrovnalostí nemohl být vysvětlen příležitostnými nepřesnostmi. Naopak předložené argumenty přispěly ke snížení důvěryhodnosti celého systému společnosti pro vykazování jakostních tříd oceli, zejména s ohledem na rozhodující váhu jakostních tříd oceli při určování nákladů konečného výrobku.
(37)
Nicméně později v průběhu šetření společnost tvrdila, že pokud Komise nepřijme původní vykazování jakostních tříd oceli, které společnost poskytla, mohl by být přesnější výsledek získán tak, že by Komise místo sloučení všech PCN, což bylo učiněno v prozatímní fázi, seskupila pouze ty konkrétní třídy oceli, mezi nimiž byly zjištěny nesrovnalosti, nebo by alternativně seskupila jakostní třídy oceli podle jejich chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla další způsob rozdělení jakostních tříd oceli v řadě 300 do menších podskupin.
(38)
Komise následně přepočítala dumpingové rozpětí na základě skupin nerezavějící oceli podle chemického složení vyjádřeného v řadě tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI) za použití stejné metody, jaká byla popsána v 30. bodě odůvodnění výše. Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(39)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí se použije článek 18 základního nařízení a rozpětí tudíž bude vycházet z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(40)
Žadatel namítal, že seskupování dotčeného výrobku do jakostních tříd oceli Komisi zabránilo správně provést test ziskovosti pro určení běžné hodnoty podle PCN.
(41)
Komise provádí svou analýzu na úrovni, která je v souladu s vnitřními účetními systémy vyvážejících výrobců a výrobců v Unii, jež umožňují odůvodnění vykázaných údajů. Toto tvrzení se tedy zamítá.
(42)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 37. a 38. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
(43)
Pro jednoho vyvážejícího výrobce, u kterého se použil článek 18 základního nařízení, bylo v návaznosti na přehodnocení jeho výrobních nákladů přezkoumáno určení běžné hodnoty. V konečné fázi byly výrobní náklady určeny na základě vykázaných výrobních nákladů, k nimž byly na základě metody rozdělení stanovené v čl. 2 odst. 5 základního nařízení připočteny prodejní, správní a režijní náklady, včetně nákladů na financování.
(44)
V případě tří vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku a vyvážejícího výrobce, kterému bylo přiznáno individuální zjišťování, bylo zjištěno, že objemy prodeje na domácím trhu byly celkově reprezentativní a představovaly nejméně 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie, zaznamenaného danou společností. V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení byla stejná zkouška reprezentativnosti provedena rovněž pro každý typ výrobku prodávaný výrobci nově zařazenými do vzorku na jejich domácích trzích a bylo zjištěno, že dotčené typy výrobku jsou srovnatelné s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie.
(45)
Stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření Komise dále přezkoumala, zda by domácí prodej každého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování, mohl být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(46)
V případě jednoho z vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku bylo zjištěno, že rozdělení nákladů původně předložené společností je nedostatečné, neboť nepřihlíželo k tloušťce drátu, což je významná nákladová položka. Se souhlasem společnosti byla metoda rozdělení nákladů upravena.
(47)
V případě druhého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku byla opravena administrativní chyba ve stanovení dumpingového rozpětí. Kromě toho výrobce požadoval, aby Komise provedla dodatečné úpravy testu ziskovosti a cenových úprav. Tato tvrzení nebyla shledána jako oprávněná.
(48)
V případě vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální posouzení, byla opravena administrativní chyba ve výpočtech. Tentýž vyvážející výrobce uvedl další tvrzení o stanovení úrovně prodejních, správních a režijních nákladů a nákladů na vnitrostátní dopravu Komisí a požadoval úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech dotčeného výrobku mezi domácím a vývozním trhem. Tato tvrzení byla odmítnuta, protože výpočty byly provedeny na základě údajů o nákladech předložených společností, které byly ověřeny během inspekce na místě, a protože tvrzení týkající se fyzických rozdílů nebylo nijak odůvodněno.
(49)
V důsledku toho se metodika pro určení běžné hodnoty, jak bylo popsáno v 39. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje a byla použita na tři vyvážející výrobce nově zařazené do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování.
3. Vývozní cena
(50)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byly v návaznosti na jeho námitky opraveny určité administrativní chyby týkající se příležitostného použití nesprávného směnného kurzu a mylného zahrnutí určitého vnitroskupinového prodeje při výpočtu dumpingu.
(51)
U druhého vyvážejícího výrobce byl do výpočtu dumpingu zahrnut prodej uskutečněný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem v Unii.
(52)
Jeden vyvážející výrobce, který byl do vzorku nově zařazen, tvrdil, že výhody, které získal v rámci režimů subvencí DEPBS a DDS, musí být přičteny k vývozním cenám.
(53)
Jiný vyvážející výrobce, nově zařazený do vzorku, podal zprávu o tom, že výhodami, které získal v rámci režimu subvencí DDS, byly záporné cenové úpravy, které vývozní ceny uměle navyšovaly.
(54)
Komise analyzovala cenové chování obou společností na trhu Unie a dospěla k závěrům, které vyplývají z použití čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a tudíž nevyžadují další úpravy. Tvrzení první společnosti bylo proto zamítnuto a údajná cenová úprava druhé společnosti nebyla brána v potaz.
(55)
Jeden vyvážející výrobce, který byl nově zařazen do vzorku, tvrdil, že jeho vývozní ceny by měly být upraveny směrem nahoru tak, aby byly v souladu s jeho cenami na domácím trhu, protože domácí prodej byl uskutečňován v rámci vlastní značky, což zvýšilo ceny. Společnost však nedokázala doložit, že faktury, které byly předmětem jejího tvrzení, se skutečně týkaly značkového prodeje, a proto byla žádost zamítnuta.
(56)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 50. až 52. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Srovnání
(57)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že s ohledem na sloučení všech PCN za účelem stanovení výrobních nákladů by se k vývozním cenám mělo přistupovat stejně a pro srovnání s běžnou hodnotou by měla být použita i jedna vývozní cena.
(58)
Komise však ve svém šetření zaměřeném na získání údajů o nákladech a o vývozních cenách na základě PCN neobdržela od dotčené společnosti nezbytná srovnání, která by umožnila stanovení spolehlivých výrobních nákladů na základě PCN. Šetřením však nebyly zjištěny žádné nedostatky v úrovních vývozních cen vykázaných podle PCN, a proto by nebylo vhodné použít k určení skutečných vývozních cen článek 18 základního nařízení. Jelikož v porovnání se standardy šetření nepovažuje Komise snížení úrovně podrobnosti oznamovaných cen v zájmu zajištění spravedlivého srovnání za vhodné, bylo tvrzení zamítnuto.
(59)
Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 53. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
5. Dumpingová rozpětí
(60)
Jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení, byla pro každou společnost zařazenou do vzorku vážená průměrná běžná hodnota stanovená pro obdobný výrobek srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou dotčeného výrobku.
(61)
V souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení, z důvodu použití článku 18 základního nařízení u dvou ze tří vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku, se dumpingové rozpětí pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří nebyli zařazeni do vzorku, stanoví na základě průměrného dumpingového rozpětí jednoho vyvážejícího výrobce, který byl původně zařazen do vzorku a u kterého se článek 18 základního nařízení dále nepoužívá, a dvou společností nově zařazených do vzorku, jejichž dumpingová rozpětí nejsou de minimis. Na tomto základě bylo dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku stanoveno ve výši 8,4 %.
(62)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v dotčené zemi, Komise nejprve stanovila úroveň spolupráce. Za tímto účelem se porovnal celkový objem vývozu uvedený v odpovědích na dotazník k výběru vzorku a celkový dovoz z dotčené země odvozený z dovozních statistik Eurostatu. Jelikož úroveň spolupráce byla vysoká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Na tomto základě byla celostátní úroveň dumpingu stanovena na 16,2 %.
(63)
Na základě toho činí vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Unie před proclením:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(64)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie působí méně výrobců.
(65)
Komise poukazuje na to, že výše uvedené tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy. Při ověřování reprezentativnosti a rovněž v průběhu šetření Komise ověřila počet výrobců v Unii uvedený v podnětu. Komise kvůli tomu kontaktovala všech 27 známých výrobců v Unii. Šetření potvrdilo, že během období šetření vyrábělo v Unii obdobný výrobek 27 výrobců v Unii. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(66)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 64. až 67. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
E. ÚJMA
1. Spotřeba v Unii
(67)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+ 5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Dovoz z dotčené země do Unie
(68)
Dumpingové rozpětí stanovené pro společnost Macro Bars and Wires nedosahuje hodnoty de minimis, kterou uvádí čl. 9 odst. 3 základního nařízení. Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce neuplatňoval během období šetření dumpingové ceny ve smyslu čl. 1 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu prozatímně stanoveného dumpingového dovozu z dotčené země. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise souhlasila s vyvážejícím výrobcem a upravila celkový objem dumpingového dovozu tím, že tyto dotčené transakce odstranila.
(69)
Objem, podíl na trhu a průměrná cena dumpingového dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(70)
Objem dumpingového dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
Období šetření
Objem
15 826
27 291
34 494
33 252
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(71)
Společnost Macro Bars and Wires vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce společnosti Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu dumpingového dovozu z dotčené země nic neměnilo na trendech popsaných v 69. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(72)
Průměrná cena dumpingového dovozu:
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrná cena
2 380
2 811
3 259
3 207
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(73)
Úprava objemu dumpingového dovozu nemá za následek významné změny průměrných cen dumpingového dovozu z Indie nebo výpočtů míry cenového podbízení. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení činí 15 %, což potvrzuje zjištění v prozatímním nařízení.
(74)
Indický vyvážející výrobce tvrdil, že ceny prodeje do Unie se zdají být velmi nevěrohodné a že jsou zřejmě zkreslené. Je však třeba zdůraznit, že ceny použité ve výpočtech cenového podbízení byly výsledkem informací shromážděných a ověřených v šetřeních na místě v prostorách výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(75)
Závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných v 75. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
3. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(76)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by k újmě docházelo.
(77)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(78)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Zatímco ukazatel týkající se investic se v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření se snížil pod úroveň roku 2009. I když je pravda, že se návratnost investic od roku 2009 do roku 2011 zlepšila a dosáhla 6,7 %, v období šetření opět poklesla na 0,8 %. Podobně se do roku 2011 zlepšovaly ukazatele týkající se ziskovosti a peněžních toků a v období šetření se začaly opět zhoršovat. Proto lze učinit závěr, že se stav výrobního odvětví Unie začal po roce 2009 zlepšovat, avšak jeho zotavování bylo následně zpomaleno dumpingovým dovozem z dotčené země.
(79)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(80)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotčená strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. V 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(81)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že problémy výrobního odvětví Unie jsou z velké části způsobeny strukturálními problémy, a že tedy cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % je nereálné.
(82)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (8) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Unie mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez dumpingového dovozu. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že dumpingové výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811 t), což se šetřením potvrdilo. Proto nebylo možné stanovit cílové ziskové rozpětí na základě zisku, se kterým by mohli výrobci v Unii počítat v případě obdobného výrobku. V důsledku toho, jak bylo vysvětleno v 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné použít ziskové rozpětí ve výši 5 % na základě skutečných zisků zaznamenaných v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem, což již bylo provedeno v jiných nedávných šetřeních týkajících se podobných výrobků ve stejném odvětví (9). Kromě toho je třeba poznamenat, že ziskové rozpětí 3,7 %, které bylo zaznamenáno v roce 2007, se v každém případě považuje kvůli přítomnosti a zvýšení dumpingového dovozu za příliš nízké. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
4. Závěr ohledně újmy
(83)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 78. až 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(84)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(85)
K těmto tvrzením je třeba poznamenat, že podle šetření podíl dumpingového indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem dumpingového indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Šetření kromě toho ukázalo, že průměrné indické ceny byly trvale nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a byly nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie o 15 % v období šetření. Z toho plyne, že ačkoliv výrobní odvětví Unie skutečně do určité míry mělo prospěch ze zvýšené spotřeby a rovněž mohlo zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo si udržet svůj podíl na trhu, jaký mohl být za zlepšujících se podmínek na trhu a vzhledem k volné výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie předpokládán.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Nedumpingový dovoz
(86)
Během posuzovaného období byl vývoj nedumpingového dovozu a cen srovnatelný s vývojem dumpingového dovozu a cen. Kromě toho ceny dumpingového dovozu byly v zásadě na stejné úrovni jako ceny nedumpingového dovozu, kdy průměrné dovozní ceny bez dumpingu byly nižší o 0,4 %. Kromě toho je objem nedumpingového dovozu nižší než šest procent celkového dovozu z dotčené země a o něco vyšší než jedno procento podílu na trhu. Komise se domnívá, že újma způsobená nedumpingovým dovozem z dotčené země tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z dotčené země a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
2.2 Dovoz ze třetích zemí
(87)
Dva indičtí vyvážející výrobci a indická vláda zopakovali tvrzení, že do šetření by měl být zahrnut dovoz drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a že dopad dovozu z ČLR na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(88)
Jak je uvedeno ve 115. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, od počáteční fáze dosud nebyly předloženy žádné důkazy o dumpingu působícím újmu výrobnímu odvětví Unie, které by mohly odůvodňovat zahájení antidumpingového šetření dovozu pocházejícího z ČLR. Tvrzení, že by ČLR měla být zahrnuta do rozsahu šetření, se proto zamítá jako neopodstatněné.
(89)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z ČLR nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z ČLR mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým dumpingovým dovozem.
(90)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z dovozu z ČLR se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(91)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(92)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo nižšího segmentu trhu (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není činné.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj: Eurostat
(93)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (10). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu.
(94)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny dumpingového dovozu dotčeného výrobku z Indie, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny dumpingového čínského vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
Období šetření + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj: Eurostat.
(95)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu dumpingového indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(96)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z dotčené země a z ČLR vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z ČLR na mnohem nižší úrovni než dovoz z dotčené země. Objem dovozu z ČLR představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(97)
Ačkoli tedy dovoz z Čínské lidové republiky přispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 113. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(98)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(99)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
Období šetření
Prodej ostatních výrobců v Unii do Unie (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj: podnět a průběžné odpovědi
(100)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem dumpingového dovozu z dotčené země během téhož období (+ 110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 121. až 124. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Obecné poznámky
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 125. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 126. až 133. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 142. až 144. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(105)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevili zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník, a na spolupracující uživatele tak připadalo 12 % celkového dovozu z dotčené země během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie, přičemž zaměstnávali 32 osob zapojených do výroby hotových výrobků, jejichž součástí je dotčený výrobek. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(106)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(107)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z dotčené země představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že dotčená země byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % celkového obratu spolupracujících uživatelů.
(108)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z dotčené země v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal pokles na hodnotu, kdy by se uživatelé dostali do ztráty a dosáhli (záporné hodnoty) ziskovosti - 0,6 %.
(109)
Komise si je vědoma, že střednědobý i dlouhodobý dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Navíc mají možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 11 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(110)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábějí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábějí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(111)
Šetření však ukázalo, že tento typ drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Tento požadavek se proto zamítá.
(112)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků dumpingového dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(113)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na dovoz z dotčené země budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít celkově na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(114)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 145. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(115)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byl výpočet odstranění újmy upraven směrem dolů v reakci na jeho tvrzení, že došlo k administrativním chybám z důvodu záměny směnného kurzu u některých transakcí a zahrnutí transakcí uvnitř skupiny při výpočtu. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 148. až 151. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(116)
Tentýž vyvážející výrobce tvrdil, že indický vývoz do Unie je uskutečňován pro velkoobchodníky a že prodej výrobního odvětví Unie na trhu Unie je určen pro konečné uživatele, a že Komise tudíž neprováděla srovnání na vhodné úrovni obchodu. Šetření však ukázalo, že indičtí vyvážející výrobci prodávají oběma kategoriím zákazníků a že si u stejných kategorií zákazníků s výrobci v Unii konkurují.
2. Závěr ohledně úrovně pro odstranění újmy
(117)
Pro společnost Macro Bars and Wires nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné antidumpingové rozpětí této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 51. bod odůvodnění).
(118)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
3. Konečná opatření
(119)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené dumpingovým dovozem s přihlédnutím k subvenčnímu rozpětí uloženému nařízením Komise (EU) č. 419/2013.
(120)
Proto byly sazby antidumpingového cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a dumpingových rozpětí, přičemž byla zohledněna subvenční rozpětí jejich odečtením v plné výši od příslušného dumpingového rozpětí. Konečné antidumpingové clo se proto stanoví takto:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Vyrovnávací clo
Rozpětí újmy
Konečná sazba antidumpingového cla
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus group
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
Antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení byly určeny na základě zjištění v současném šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou použitelné výlučně na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(122)
Jeden vyvážející výrobce v dotčené zemi nabídl cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(123)
V posledních letech vykazoval dotčený výrobek značnou cenovou nestabilitu, a pevný cenový závazek proto v tomto případě není vhodný. Pro odstranění této překážky nabídl indický vyvážející výrobce ustanovení o indexaci na základě nákladů na suroviny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že mezi kolísáním cen dotčeného výrobku a kolísáním indexu nebylo možné stanovit žádnou přímou a přesnou souvislost, a indexace se proto nepovažuje za vhodné řešení. Kromě toho se šetřením zjistilo, že existují různé typy dotčeného výrobku, které nelze snadno rozlišit a jejichž ceny se výrazně liší.
(124)
Vyvážející výrobce kromě toho vyrábí řadu výrobků z nerezavějící oceli a je možné, že je prodává stejným zákazníkům v Unii prostřednictvím obchodních společností ve spojení. To by vedlo k vážnému riziku křížové kompenzace a krajně by to ztížilo účinné sledování dodržování závazku.
(125)
Na základě výše uvedeného dospěla Komise k závěru, že nabídnutý závazek nelze přijmout.
(126)
Každou žádost o použití individuální antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (11) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(127)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána a Pune, Maháráštra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, Nové Dillí
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd., Tháné, Maháráštra a Mumbaí, Maháráštra
6,8
B780
Společnosti uvedené v příloze
5,0
B781
Všechny ostatní společnosti
12,5
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Pokud vyvážející výrobce z Indie předloží Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
během období šetření (od 1. dubna 2011 do 31. března 2012) nevyvážel zboží popsané v čl. 1 odst. 1 pocházející z Indie;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem, na něž se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
po skončení období šetření buď vyvezl dotčené zboží do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného zboží do Unie,
může být čl. 1 odst. 2 pozměněn přidáním nového vyvážejícího výrobce na seznam v příloze.
Článek 3
Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel uložených podle nařízení Komise (EU) č. 418/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie, se s konečnou platností vybírají. Vybrané částky přesahující konečné sazby antidumpingového cla budou uvolněny.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. listopadu 2013.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1106/2013
(2013. gada 5. novembris),
ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (“pamatregula”) (1), un jo īpaši tās 9. pantu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
A. PROCEDŪRA
1. Pagaidu pasākumi
(1)
Eiropas Komisija (“Komisija”) 2013. gada 3. maijā ar Regulu (ES) Nr. 418/2013 (2) (“pagaidu regula”) noteica pagaidu antidempinga maksājumu konkrētu Indijas (“attiecīgā valsts”) izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam Eiropas Savienībā (“Savienība”).
(2)
Izmeklēšana tika sākta pēc tam, kad Eiropas Dzelzs un tērauda rūpniecības konfederācija (Eurofer) (“sūdzības iesniedzējs”) 2012. gada 28. jūnijā iesniedza sūdzību to Savienības ražotāju vārdā, kuri pārstāv vairāk nekā 50 % no konkrēto nerūsējošā tērauda stiepļu kopējās produkcijas Savienībā.
(3)
Paralēlajā antisubsidēšanas izmeklēšanā konkrētu attiecīgās valsts izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam Komisija ar Regulu (ES) Nr. 419/2013 (3) noteica pagaidu kompensācijas maksājumu un ar Regulu (ES) Nr. 861/2013 (4) noteica galīgo kompensācijas maksājumu.
2. Personas, uz kurām attiecas izmeklēšana
(4)
Izmeklēšanas pagaidu posmā tika veikta Indijas ražotāju eksportētāju un Savienības ražotāju atlase. Pagaidu posmā tika paredzēta arī nesaistīto importētāju atlase. Tomēr divi no trim atlasītajiem importētājiem nesniedza atbildes uz anketas jautājumiem, tāpēc importētāju atlasi nebija iespējams izmantot. Tāpēc, lai nonāktu līdz galīgajiem konstatējumiem, sevišķi par Savienības interesēm, tika izmantota visa pieejamā informācija par visiem importētājiem, kuri sadarbojās.
(5)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Savienības ražotāju izlasi nevar uzskatīt par reprezentatīvu, jo Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma noteikšanai nav izmantots to ražotāju tirdzniecības apjoms, kuri neiesniedza sūdzību. Minētais apgalvojums tika noraidīts, jo izlase tika veidota, pamatojoties uz atbildēm, kas saņemtas no visiem Savienības ražotājiem, kuri sadarbojās, neatkarīgi no tā, vai tie reprezentativitātes noteikšanas laikā atbalstīja sūdzību, un izlase tika veidota, pamatojoties uz ražošanas apjomu.
(6)
Viens ar Savienības ražotāju saistīts ražotājs eksportētājs iebilda pret sūdzību un pieprasīja individuālu pārbaudi, jo mazo eksporta apjomu dēļ tas netika iekļauts ražotāju eksportētāju izlasē. Arī pats Savienības ražotājs mazo ražošanas apjomu dēļ netika iekļauts Savienības ražošanas nozares izlasē. Komisija noteica individuālas pārbaudes, bet ražotājs eksportētājs atsauca pieprasījumu.
(7)
Septiņi izlasē neiekļauti Indijas ražotāji eksportētāji pieprasīja individuālu pārbaudi. Divi no tiem atbildēja uz anketas jautājumiem, bet pieci ne. No diviem ražotājiem, kuri atbildēja uz anketas jautājumiem, viens atsauca individuālās pārbaudes pieprasījumu. Rezultātā Komisija ir izskatījusi viena izlasē neiekļauta Indijas ražotāja eksportētāja pieprasījumu:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(8)
Pagaidu posmā netika konstatēts, ka kāds no sākotnēji atlasītajiem ražotājiem eksportētājiem būtu iesniedzis pietiekami uzticamu informāciju, tāpēc tika piemērots pamatregulas 18. pants. Komisija nolēma papildināt izlasi ar trim uzņēmumiem, pamatojoties uz to eksporta apjomiem un vēlmi sadarboties, kas tika pausta pēc procedūras sākšanas. Rezultātā Komisija ir izskatījusi atbildes uz anketas jautājumiem un veikusi šādu Indijas ražotāju eksportētāju pārbaudes apmeklējumus:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana,
-
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra,
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra.
(9)
Izņemot iepriekšminēto, tiek apstiprināts pagaidu regulas 4. līdz 7. un 14. apsvērums.
3. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods
(10)
Kā minēts pagaidu regulas 20. apsvērumā, dempinga un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2011. gada 1. aprīļa līdz 2012. gada 31. martam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Pārbaude attiecībā uz tendencēm, kuras bija svarīgas kaitējuma novērtēšanai, aptvēra laikposmu no 2009. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. martam (“attiecīgais periods”).
4. Turpmākā procedūra
(11)
Pēc tam, kad tika izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, uz kuru pamata tika nolemts noteikt pagaidu antidempinga pasākumus (“pagaidu informācijas izpaušana”), vairākas ieinteresētās personas, proti, trīs atlasītie ražotāji eksportētāji, viens ražotājs eksportētājs, kurš atsauca individuālās pārbaudes pieprasījumu, un 11 lietotāji, iesniedza piezīmes. Tika uzklausītas tās ieinteresētās personas, kuras to vēlējās. Komisija turpināja vākt informāciju, ko tā uzskatīja par nepieciešamu galīgo konstatējumu izdarīšanai. Saņemtās piezīmes tika pienācīgi izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
(12)
Komisija informēja ieinteresētās personas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata paredzēts ierosināt galīgā antidempinga maksājuma noteikšanu konkrētu attiecīgās valsts izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam un to summu galīgu iekasēšanu, kuras nodrošina pagaidu maksājums (“galīgā informācijas izpaušana”). Visām personām tika atvēlēts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par galīgo informācijas izpaušanu. Saņemtās piezīmes tika pienācīgi izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
(13)
Ņemot vērā piezīmes, kas saņemtas pēc galīgās informācijas izpaušanas, Komisija darīja zināmu ieinteresētajām personām izmaiņas konstatējumos par konkrētu ražotāju eksportētāju dempinga līmeni. Personām atkal tika atvēlēts laiks, kurā tās varēja sniegt piezīmes par papildu informācijas izpaušanu. Saņemtās piezīmes tika pienācīgi izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā. Viena ieinteresētā persona - sūdzības iesniedzējs - kritizēja to, ka konstatējumi par konkrētu ražotāju eksportētāju dempinga līmeni mainīti, pamatojoties uz jauniem datiem un piezīmēm, kas saņemtas pēc pagaidu informācijas izpaušanas un izmeklēšanas noslēguma posmā. Tā arī apgalvoja, ka ir pārkāptas tās procesuālās tiesības.
(14)
Komisija tomēr uzskata, ka tai jāņem vērā piezīmes, kas saņemtas no ieinteresētajām personām, un, ja piezīmes ir pamatotas, pēc vajadzības jāmaina konstatējumi. Nevienā no šiem gadījumiem dempinga noteikšanai netika izmantoti jauni nepārbaudīti dati. Turklāt visu personu procesuālās tiesības tika ievērotas, jo tās tika pienācīgi un laikus informētas un tām bija atvēlēts vienāds termiņš piezīmju iesniegšanai.
B. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
(15)
Kā minēts pagaidu regulas 21. apsvērumā, attiecīgais ražojums ir nerūsējošā tērauda stieple:
-
ar niķeļa saturu 2,5 vai vairāk svara %, izņemot stiepli ar niķeļa saturu no 28 līdz 31 svara % un hroma saturu no 20 līdz 22 svara %,
-
ar niķeļa saturu, kas ir mazāks nekā 2,5 svara %, izņemot stiepli ar hroma saturu no 13 līdz 25 svara % un alumīnija saturu no 3,5 līdz 6 svara %,
ko patlaban klasificē ar KN kodiem 7223 00 19 un 7223 00 99 un kā izcelsme ir attiecīgajā valstī.
(16)
Daži lietotāji izteica bažas par to, ka acīmredzami netiek nošķirti attiecīgā ražojuma un līdzīgā ražojuma dažādie veidi, jo visos ražojuma veidos ir plašs ražojumu klāsts. Tika izteiktas īpašas bažas attiecībā uz to, kā izmeklēšanā varētu nodrošināt visu veidu taisnīgu salīdzinājumu. Tāpat kā vairumā izmeklēšanu attiecīgā ražojuma definīcija attiecas uz dažādiem ražojuma veidiem, kam ir vienādas vai līdzīgas tehniskās un ķīmiskās pamatīpašības. Apstāklis, ka šīs īpašības var atšķirties atkarībā no ražojuma veida, nudien var novest pie tā, ka jāapskata daudzi dažādi veidi. Arī šajā izmeklēšanā tā ir. Komisija ņēma vērā atšķirības starp ražojuma veidiem un nodrošināja taisnīgu salīdzinājumu. Katram ražojuma veidam, ko ražoja un pārdeva Indijas ražotāji eksportētāji, un katram veidam, ko ražoja un pārdeva Savienības ražošanas nozare, tika piešķirts unikāls ražojuma kontrolnumurs (“PKN”). Numurs bija atkarīgs no ražojuma galvenajām īpašībām, šajā gadījumā - no tērauda kategorijas, stiepes izturības, pārklājuma, virsmas, diametra un formas. Tāpēc uz Savienību eksportēto stiepļu veidus, pamatojoties uz PKN, salīdzināja ar ražojumiem, ko ražo un pārdod Savienības ražošanas nozare un kam ir vienādas vai līdzīgas īpašības. Visi šie veidi atbilda attiecīgā ražojuma un līdzīgā ražojuma definīcijai paziņojumā par procedūras sākšanu (5) un pagaidu regulā.
(17)
Viena persona atkārtoti apgalvoja, ka tā sauktie “ļoti tehniskie” ražojuma veidi atšķiras un nav savstarpēji aizstājami ar citiem attiecīgā ražojuma veidiem. Tādēļ tie būtu jāizslēdz no ražojuma definīcijas. Saskaņā ar judikatūru, nosakot, vai ražojumi ir tik līdzīgi, ka uzskatāmi par vienu ražojumu, ir jāizvērtē, vai tiem ir vienādas tehniskās un fizikālās īpašības, viens un tas pats galalietojums un vienāda cenas un kvalitātes attiecība. Šajā sakarā būtu jāizvērtē arī aizstājamība un konkurence starp šiem ražojumiem (6). Izmeklēšanā tika konstatēts, ka “ļoti tehniskajiem” ražojuma veidiem, kurus minēja attiecīgā persona, ir tādas pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības kā citiem ražojumiem, uz ko attiecas izmeklēšana. Tie ir izgatavoti no nerūsējoša tērauda, tās ir stieples, ražošanas process ir līdzīgs, tiek izmantotas līdzīgas iekārtas, tā ka ražotāji atkarībā no pieprasījuma var pārslēgties no viena ražojuma varianta ražošanas uz citu. Tādēļ, lai arī dažādi stiepļu veidi savstarpēji nav tieši aizstājami un tieši nekonkurē, ražotāji konkurē par līgumiem, kas attiecas uz plašu nerūsējošā tērauda stiepļu klāstu. Turklāt šiem ražojuma veidiem, ko ražo un pārdod gan Savienības ražošanas nozare, gan Indijas ražotāji eksportētāji, izmanto līdzīgu ražošanas metodi. Tāpēc šo apgalvojumu nevar pieņemt.
(18)
Atbildot uz galīgo izpausto informāciju, viena persona apgalvoja, ka analīze, ko Komisija veikusi, lai noteiktu, vai izmeklēšana būtu jāattiecina uz tā saucamajiem ļoti tehniskajiem ražojuma veidiem, nav bijusi pietiekama. Šis arguments tika noraidīts. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka ļoti tehniskie ražojuma veidi ietilpst ražojuma definīcijā, kā apliecināts 17. apsvērumā. Minētā persona ir nepareizi pieņēmusi, ka vienlaikus ir jāizpilda visi Tiesas judikatūrā minētie kritēriji; tas ir aplami. Saskaņā ar Tiesas judikatūru (7) Komisijai, nosakot ražojumu klāstu, ir plaša rīcības brīvība, un tai novērtējumā jāizmanto virkne Tiesas izstrādāto kritēriju. Bieži, tāpat kā šajā lietā, daži kritēriju var būt pretrunīgi; šādā situācijā Komisijai ir jāveic vispārējs novērtējums, ko tā šajā gadījumā ir izdarījusi. Tādēļ šī ieinteresētā persona ir nepareizi pieņēmusi, ka visām ražojuma veidu īpašībām ir jābūt kopīgām, lai tie atbilstu viena un tā paša ražojuma definīcijai.
(19)
Daži lietotāji apgalvoja, ka tā sauktās 200. sērijas nerūsējošā tērauda stieples būtu jāizslēdz no ražojumu klāsta. Konkrēti tie apgalvoja, ka šādu veidu Savienības ražošanas nozare faktiski neražo. Tomēr šis apgalvojums nebija pamatots. Pirmkārt, ja ražošanas process ir tāds, ka Savienības ražotāji varētu sākt ražot attiecīgā ražojuma veidu, tad fakts, ka konkrētu ražojuma veidu Savienības ražošanas nozare neražo, nav pietiekams iemesls, lai to izslēgtu no izmeklēšanas. Otrkārt, tāpat kā attiecībā uz ļoti tehniskām stieplēm, tika konstatēts, ka šiem attiecīgā ražojuma veidiem ir identiskas vai līdzīgas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības, salīdzinot ar citiem līdzīga ražojuma veidiem, ko ražo un pārdod Savienības ražošanas nozare. Tāpēc šo apgalvojumu nevar pieņemt.
(20)
Lietotāji arī apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma definīcijā būtu jāiekļauj stiepļu stieņi. Tomēr stiepļu stieņi ir izejmateriāls, ko izmanto attiecīgā ražojuma ražošanā, bet tos var izmantot dažādu ražojumu, piemēram, savienotājelementu un naglu, ražošanā. Tāpēc pretēji attiecīgajam ražojumam stieņi nav uzskatāmi par gataviem tērauda ražojumiem. Aukstās formēšanas ražošanas procesā stiepļu stieņus, līdzīgi kā citus ražojumus, var pārveidot par attiecīgo ražojumu un līdzīgo ražojumu. Pamatojoties uz iepriekšminēto, stiepļu stieņus nevar iekļaut ražojuma klāstā pamatregulas nozīmē.
(21)
Pamatojoties uz iepriekšminēto, ar šo tiek apstiprināta attiecīgā ražojuma un līdzīgā ražojuma definīcija pagaidu regulas 21. līdz 24. apsvērumā.
C. DEMPINGS
1. Ievads
(22)
Veicot pārbaudes apmeklējumus triju sākotnēji atlasīto Indijas ražotāju eksportētāju telpās un pēc tam analizējot apkopoto informāciju, tika konstatēts, ka šie uzņēmumi bija iesnieguši informāciju, ko nevarēja uzskatīt par pilnībā uzticamu. Komisija turpināja izmeklēšanu, kurā analizēja visu informāciju, kas tika iesniegta pēc pagaidu informācijas izpaušanas un uzklausīšanās pēc tam.
(23)
Kā norādīts pagaidu regulas 26. apsvērumā, Komisija konstatēja, ka vienam ražotājam eksportētājam izmaksas, kas tika paziņotas, atbildot uz anketas jautājumiem, neatbilda uzņēmuma iekšējai izmaksu reģistrācijas sistēmai. Uzņēmums apgalvoja, ka neatbilstību izraisījušas reģistrācijas kļūdas un krājumu vērtēšanas metodes, kas iekšējā izmaksu reģistrācijas sistēmā un publicētajos gada pārskatos atšķīrušās.
(24)
Kā skaidrots pagaidu regulas 28. apsvērumā, lai gan iekšējā izmaksu reģistrācijas sistēmā ietvertie dati atbilda revidētajiem uzņēmuma līmenī sagatavotajiem finanšu pārskatiem, pārbaudes apmeklējuma laikā nebija iespējams konstatēt atbilstību starp datiem iekšējā izmaksu reģistrācijas sistēmā attiecībā uz stiepļu iedalījumu un izmaksu tabulās, ko uzņēmums īpaši sagatavoja, atbildot uz izmeklēšanas anketas jautājumiem. Tādējādi saskaņā ar pamatregulas 18. pantu tika uzskatīts, ka šīs antidempinga izmeklēšanas vajadzībām būtu jāizmanto informācija no iekšējās izmaksu reģistrācijas sistēmas.
(25)
Tādēļ Komisija, izmantojot ražotāja eksportētāja iekšējā izmaksu reģistrācijas sistēmā pieejamos faktus, provizoriski koriģēja izmaksu datus, kas bija sniegti atbildēs uz anketas jautājumiem.
(26)
Kā norādīts pagaidu regulas 27. apsvērumā, ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka iekšējās izmaksu reģistrācijas sistēmas dati neesot uzticami un ka tos nevajadzētu izmantot izmeklēšanas vajadzībām. Uzņēmums norādīja vairākas kļūdas un konceptuālas problēmas, kas saistītas ar iekšējā sistēmā reģistrētajām skaitliskajām vērtībām, uz kurām Komisija bija pamatojusi savu izmaksu korekciju. Uzņēmums apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis balstīt analīzi uz izmaksām, kas norādītas atbildēs uz anketas jautājumiem. Turklāt vēlāk, pēc pagaidu pasākumu noteikšanas, uzņēmums izskaidroja, kāda ir atbilstība starp izmaksu skaitliskajām vērtībām iekšējā reģistrācijas sistēmā pa ražojuma grupām un atbildēm uz anketas jautājumiem. Pamatojoties uz to un ņemot vērā pierādījumus, kas savākti apmeklējuma laikā, atsevišķas ražošanas izmaksas, kuras uzņēmums ziņoja sākumā, sniedzot atbildes uz anketas jautājumiem, varētu pieņemt.
(27)
Tomēr, pamatojoties uz pieejamajiem pierādījumiem, dažas izmaksas, piemēram, pieskaitāmās izmaksas un finanšu izmaksas, ko uzņēmums norādījis atbildēs uz anketas jautājumiem, nevar uzskatīt par uzticamu avotu izmeklēšanas vajadzībām. Komisija uzskatīja, ka saskaņā ar 2. panta 5. punktu šīs izmaksas būtu jāsadala, pamatojoties uz uzņēmuma kopējo apgrozījumu un pārdoto preču izmaksām. Pamatojoties uz iepriekšminēto, lielāko daļu izmaksu, kas norādītas atbildēs uz anketas jautājumiem, varētu pieņemt, un izmeklēšanas noslēguma posmā uzņēmums piekrita apgrozījuma sadalījumam. Pēc iepakošanas izmaksu un konkrētu pieskaitāmo izmaksu pārskatīšanas dempinga starpība bija mazāka. Tādējādi tiek uzskatīts, ka pamatregulas 18. pants vairs nebūtu jāpiemēro, lai noteiktu šā ražotāja eksportētāja dempinga starpību.
(28)
Kā izklāstīts pagaidu regulas 30. apsvērumā, Komisija konstatēja, ka otrā ražotāja eksportētāja izejmateriālu iegāde un patēriņš, kas norādīti atbildēs uz anketas jautājumiem, neatbilda ražotāja krājumu pārvaldības sistēmas datiem. Konkrēti, izrādījās, ka abos informācijas avotos sadalījums pa tērauda kategorijām ir atšķirīgs. Komisija konstatēja, ka tērauda kategorija ir galvenais faktors, pēc kura noteikt galaražojuma izmaksas, un ka neuzticama informācija par tērauda kategoriju varētu nopietni traucēt atsevišķu ražojuma veidu izmaksu un pārdošanas cenu noteikšanu un tādējādi maldināt, un vairākkārt darīja zināmu ražotājam eksportētājam šos pamatapsvērumus.
(29)
Kā izklāstīts pagaidu regulas 31. apsvērumā, ražotājs eksportētājs tomēr apgalvoja, ka Komisijas veiktā pārbaudes apmeklējuma laikā ievāktās datnes ar informāciju par izejmateriālu iegādi bijušas nepilnīgas, jo citas uzņēmuma vienības bija veikušas izejmateriālu papildu iegādes, taču tās netika reģistrētas un nebija iekļautas pārbaudes apmeklējuma laikā ievāktajās datnēs, ko Komisija pārbaudīja. Turklāt ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka novērotās nesakritības starp tērauda kategorijām radušās tāpēc, ka dažas tērauda kategorijas daļēji pārklājās un daži ražošanas procesa posmi nebija izsekojami atsevišķu tērauda kategoriju līmenī.
(30)
Pagaidu regulas 32. apsvērumā Komisija tomēr norādīja, ka iepriekš minētie uzņēmuma apgalvojumi par izejmateriālu papildu iegādi nav pamatoti un nekādā ziņā nav pietiekami, lai izskaidrotu atsevišķu tērauda kategoriju līmenī novērotās neatbilstības. Komisija arī norādīja, ka uzņēmums ir apgalvojis, ka nav iespējams precīzi izsekot atsevišķām tērauda kategorijām visos ražošanas procesa posmos. Šis atzinums vēl vairāk mazināja tērauda kategoriju reģistrācijas sistēmas uzticamību kopumā. Par tērauda kategorijām sniegtā informācija tāpēc provizoriski tika uzskatīta par maldinošu.
(31)
Pagaidu regulas 33. apsvērumā Komisija pauda uzskatu, ka informācija par izejmateriālu sadalījumu pa tērauda kategorijām nav uzticama, tāpēc to pagaidām nevajadzētu ņemt vērā, un saskaņā ar pamatregulas 18. pantu konstatējumi būtu jāizdara, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem. Reģistrācijas sistēma kopumā bija neuzticama, tāpēc konstatējumus nebija iespējams izdarīt, pamatojoties uz reģistrētajām tērauda kategorijām. Tāpēc, lai aprēķinātu kopējo dempinga starpību visiem ražojumiem, tika izmantots kopējais visu izejmateriālu patēriņš, neņemot vērā sadalījumu pa tērauda kategorijām.
(32)
Pēc pagaidu konstatējumu publicēšanas, uzņēmums apstrīdēja šo pagaidu pieeju kopumā, bet joprojām nevarēja piedāvāt atbilstību “viens pret vienu” PKN līmenī. Tomēr vēlāk izmeklēšanas gaitā uzņēmums piedāvāja pietiekamu atbilstības pakāpi, izejmateriālus sagrupējot pēc nerūsējošā tērauda galvenajām kategoriju sērijām pēc ķīmiskā sastāva (200., 300. un 400. sērija AISI klasifikācijā). Uzņēmums piedāvāja arī alternatīvu grupēšanas veidu, kurā par papildu grupēšanas faktoru tika iekļauts galalietojums. Tomēr, tā kā galīgo galalietojumu nevar pārbaudīt, tad Komisija pārrēķināja dempinga starpību, pamatojoties uz tērauda kategorijām, sagrupētām pēc ķīmiskā sastāva, izsakot tās tērauda kategoriju sērijās (200., 300. un 400. sērija AISI klasifikācijā). Tērauda kategoriju sērijas ir plaši izmantots, objektīvs un pārbaudāms kritērijs, jo attiecībā uz šo uzņēmumu PKN kodu izmantošana neļauj panākt pilnīgu atbilstību un tāpēc tā nespēj nodrošināt taisnīgu, uz uzticamiem datiem balstītu salīdzinājumu pamatregulas nozīmē.
(33)
Uzņēmuma iesniegtā papildu informācija tomēr nenodrošināja iespēju rast atbilstību starp datiem pietiekami detalizētā līmenī, kas vajadzīgs izmeklēšanai, tāpēc tiek saglabāts pagaidu secinājums, ka uzņēmuma izsekojamības sistēmas nav pietiekami uzticamas, un galīgajai ražošanas izmaksu noteikšanai un dempinga starpības aprēķiniem tiek piemērots pamatregulas 18. pants, tādējādi pamatojoties uz iepriekšējā apsvērumā minēto pieeju.
(34)
Kā norādīts pagaidu regulas 34. apsvērumā, attiecībā uz trešo ražotāju eksportētāju Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā arī konstatēja, ka tā informācija par izejmateriālu plūsmām, kas norādīta atbildēs uz anketas jautājumiem, neatbilda ražotāja grāmatvedības sistēmā ietvertajiem datiem. Izrādījās, ka sadalījums pa tērauda kategorijām katrā no diviem avotiem bija atšķirīgs.
(35)
Kā norādīts pagaidu regulas 35. apsvērumā, lai gan ražotājs eksportētājs atzina dažas kļūdas atbildēs uz anketas jautājumiem, tas apgalvoja, ka neatbilstību starp izejmateriālu kopējiem daudzumiem varētu novērst, ņemot vērā krājumu pārmaiņas. Tomēr uzņēmums arī apgalvoja, ka tērauda kategorijas daļēji pārklājas, tāpēc precīza atbilstība starp visām atsevišķajām tērauda kategorijām nav iespējama. Piezīmēs par pagaidu konstatējumiem tas norādīja arī, ka dažreiz pārdošanas rēķinā norādītā tērauda kategorija neatbilst faktiskajai eksportētā tērauda kategorijai. Turklāt uzņēmums apgalvoja, ka nerūsējošā tērauda nozarē tērauda kategorijas netiek izmantotas precīzi, bet publicētais tērauda kategoriju ķīmiskais sastāvs ir citāds nekā reālajiem ražojumiem. Uzņēmums apgalvoja, ka, ņemot vērā šos skaidrojumus, Komisijas identificētie trūkumi attiektos tikai uz nenozīmīgu daļu no uzņēmuma eksporta.
(36)
Komisija uzskatīja, ka konstatēto neatbilstību apjomu nav iespējams izskaidrot ar neregulārām neprecizitātēm. Gluži pretēji, izvirzītie argumenti veicinājuši uzņēmumā izmantotās tērauda kategoriju reģistrācijas sistēmas kopējās uzticamības mazināšanos, jo īpaši ņemot vērā to, ka galīgā ražojuma cenas noteikšanā tērauda kategorijai ir izšķirīga nozīme.
(37)
Tomēr vēlāk izmeklēšanā uzņēmums apgalvoja, ka tad, ja Komisija nepieņem uzņēmuma sākotnējos datus par tērauda kategorijām, precīzāku rezultātu varētu iegūt, ja tā vietā apvienotu visus PKN, kā tas ticis darīts pagaidu posmā, Komisija grupētu tikai tās konkrētās tērauda kategorijas, starp kurām ir konstatētas neatbilstības, vai arī tērauda kategorijas pēc to ķīmiskā sastāva, izteiktas tērauda kategoriju sērijās (200., 300. un 400. sērija AISI klasifikācijā). Uzņēmums piedāvāja arī vēl vienu citu metodi, kā 300. sērijā tērauda kategorijas sagrupēt mazākās apakšgrupās.
(38)
Komisija tādējādi pārrēķināja dempinga starpību, pamatojoties uz nerūsējošā tērauda grupām, kuru pamatā ir ķīmiskais sastāvs, izteiktām tērauda kategoriju sērijās (200., 300. un 400. sērija AISI klasifikācijā), ievērojot to pašu metodi, kas aprakstīta 30. apsvērumā. Tērauda kategoriju sērijas ir plaši izmantots, objektīvs un pārbaudāms kritērijs, jo attiecībā uz šo uzņēmumu PKN kodu izmantošana neļauj panākt pilnīgu atbilstību un tāpēc tā nespēj nodrošināt taisnīgu, uz uzticamiem datiem balstītu salīdzinājumu pamatregulas nozīmē.
(39)
Uzņēmuma iesniegtā papildu informācija tomēr nenodrošināja iespēju rast atbilstību starp datiem pietiekami detalizētā līmenī, kas vajadzīgs izmeklēšanai, tāpēc tiek saglabāts pagaidu secinājums, ka uzņēmuma izsekojamības sistēmas nav pietiekami uzticamas, un galīgajai ražošanas izmaksu noteikšanai un dempinga starpības aprēķiniem tiek piemērots pamatregulas 18. pants, tādējādi pamatojoties uz iepriekšējā apsvērumā minēto pieeju.
(40)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma grupēšana tērauda kategorijās nav ļāvusi Komisijai veikt pareizu rentabilitātes pārbaudi, lai katram PKN noteiktu normālo vērtību.
(41)
Komisija savu analīzi veic līmenī, kas atbilst eksportētāju un Savienības ražotāju iekšējās grāmatvedības sistēmām, un tādējādi ir iespējams pamatot reģistrētās skaitliskās vērtības. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(42)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 37. un 38. apsvērums.
2. Normālā vērtība
(43)
Vienam ražotājam eksportētājam, kuram piemēro pamatregulas 18. pantu, pēc ražošanas izmaksu atkārtotas novērtēšanas tika pārskatīta normālās vērtības noteikšana. Noslēguma posmā ražošanas izmaksas tika noteiktas, pamatojoties uz reģistrētajām ražošanas izmaksām, kurām, izmantojot pamatregulas 2. panta 5. punktā atļauto izmaksu sadales metodi, tika pieskaitītas pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas, ieskaitot finanšu izmaksas.
(44)
Tika konstatēts, ka trim jaunatlasītajiem ražotājiem eksportētājiem un ražotājam eksportētājam, kam tika noteikta individuāla pārbaude, pārdošanas apjomi iekšzemes tirgū kopumā bijuši reprezentatīvi un tie ir vismaz 5 % no uzņēmuma kopējā eksportam pārdotā apjoma uz Savienību. Tā pati reprezentativitātes pārbaude saskaņā ar pamatregulas 2. panta 2. punktu tika veikta arī par katru ražojuma veidu, ko iekšzemes tirgū pārdevuši jaunatlasītie ražotāji un kas, kā tika konstatēts, ir salīdzināmi ar eksportam uz Savienību pārdotajiem ražojuma veidiem.
(45)
Nosakot rentablā pārdošanas apjoma īpatsvaru neatkarīgiem klientiem iekšzemes tirgū IP laikā, Komisija arī pārbaudīja, vai katra jaunatlasītā ražotāja eksportētāja pārdošanas apjomu iekšzemes tirgū un tā ražotāja eksportētāja pārdošanas apjomu iekšzemes tirgū, kuram noteikta individuāla pārbaude, var uzskatīt par pārdotu parastās tirdzniecības operācijās saskaņā ar pamatregulas 2. panta 4. punktu.
(46)
Attiecībā uz vienu jaunatlasīto ražotāju eksportētāju tika konstatēts, ka uzņēmuma sākotnēji iesniegtais izmaksu sadalījums nav pienācīgs, jo tajās nav ņemts vērā stieples biezums, kas ir svarīgs izmaksu faktors. Vienojoties ar uzņēmumu, izmaksu sadalījuma metode tika koriģēta.
(47)
Attiecībā uz otru jaunatlasīto ražotāju eksportētāju dempinga starpības noteikšanā tika labota pārrakstīšanās kļūda. Turklāt ražotājs lūdza Komisiju veikt papildu pielāgojumus rentabilitātes pārbaudē un cenu korekcijās. Šīs prasības netika atzītas par pamatotām.
(48)
Attiecībā uz ražotāju eksportētāju, kam tika noteikta individuāla pārbaude, tika labota pārrakstīšanās kļūda aprēķinos. Tas pats ražotājs eksportētājs iesniedza vēl citus apgalvojumus par to, kā Komisija noteikusi pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu apmēru un iekšzemes transporta izmaksas, un pieprasīja tās koriģēt, ņemot vērā attiecīgā ražojuma fizikālās atšķirības iekšzemes tirgū un eksporta tirgos. Ražotāja eksportētāja pieprasītās korekcijas tika noraidītas, jo aprēķini tika balstīti uz uzņēmuma iesniegto izmaksu datiem, kas bija pārbaudīti pārbaudes apmeklējumā, un apgalvojums par fiziskajām atšķirībām nebija pamatots.
(49)
Tādējādi tiek apstiprināta normālās vērtības noteikšanas metodoloģija, kas aprakstīta pagaidu regulas 39. līdz 48. apsvērumā un tika piemērota trim jaunatlasītajiem ražotājiem eksportētājiem un ražotājam eksportētājam, kam tika noteikta individuāla pārbaude.
3. Eksporta cena
(50)
Attiecībā uz vienu ražotāju eksportētāju pēc tā pieprasījuma tika labotas dažas pārrakstīšanās kļūdas, kas bija saistītas ar to, ka dempinga aprēķinos dažos gadījumos izmantots nepareizs valūtas maiņas kurss un kļūdas pēc iekļauta pārdošana grupas iekšienē.
(51)
Attiecībā uz otro ražotāju eksportētāju dempinga aprēķinos tika ņemta vērā pārdošana ar saistīta Savienības uzņēmuma starpniecību.
(52)
Viens jaunatlasītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka tā ieguvumi no DEPB un DDS subsīdiju shēmām bija jāpieskaita pie eksporta cenām.
(53)
Cits jaunatlasītais ražotājs eksportētājs ziņoja, ka guvis labumu no DDS subsīdiju shēmas negatīvu cenu korekciju veidā, tādējādi mākslīgi paaugstinot eksporta cenas.
(54)
Komisija analizēja abu uzņēmumu cenu politiku Savienības tirgū un izdarīja konstatējumus, piemērojot pamatregulas 2. panta 8. punktu, tāpēc tālāki pielāgojumi nav vajadzīgi. Tāpēc pirmā uzņēmuma apgalvojums tika noraidīts un otrā uzņēmuma ziņotās korekcijas netika ņemtas vērā.
(55)
Viens jaunatlasītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka tā eksporta cenas būtu jākoriģē uz augšu, lai saskaņotu tās ar cenām iekšzemes tirgū, jo pārdošana iekšzemes tirgū notikusi ar pašu zīmolu, piesaistot augstākas cenas. Uzņēmums tomēr nevarēja pamatot to, ka rēķini, par ko bija apgalvojums, patiešām attiektos uz pārdošanu ar pašu zīmolu, tāpēc apgalvojums tika noraidīts.
(56)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 50. līdz 52. apsvērums.
4. Salīdzinājums
(57)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka, ņemot vērā to, ka ražošanas izmaksu noteikšanā nav izmantoti PKN, arī pret eksporta cenām būtu jāieņem šāda attieksme un salīdzināšanai ar normālo vērtību būtu bijusi jāizmanto viena un tā pati eksporta cena.
(58)
Komisija izmeklēšanā centās iegūt izmaksu un eksporta cenu datus uz PKN pamata, taču nesaņēma no attiecīgā uzņēmuma atbilstības noteikšanai vajadzīgo informāciju, kas būtu ļāvusi noteikt uzticamu informāciju par ražošanas izmaksām uz PKN pamata. Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka ar PKN reģistrēto eksporta cenu līmeņos nav nepilnību, tāpēc, lai noteiktu faktiskās eksporta cenas, nebūtu atbilstīgi piemērot pamatregulas 18. pantu. Komisija uzskata, ka izmeklēšanas standartiem, kam jānodrošina taisnīgs salīdzinājums, neatbilst ziņoto cenu detalizācijas pakāpes samazināšana, tāpēc apgalvojums tika noraidīts.
(59)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 53. līdz 55. apsvērums.
5. Dempinga starpības
(60)
Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. un 12. punktu katra atlasītā uzņēmuma līdzīgajam ražojumam noteiktā vidējā svērtā normālā vērtība tika salīdzināta ar attiecīgā ražojuma vidējo svērto eksporta cenu.
(61)
Diviem no trim sākotnēji atlasītajiem ražotājiem tika piemērots pamatregulas 18. pants, tāpēc saskaņā ar pamatregulas 9. panta 6. punktu to ražotāju eksportētāju dempinga starpība, kuri sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, tika noteikta, pamatojoties uz vidējo dempinga starpību, kas noteikta vienam sākotnēji atlasītajam ražotājam eksportētājam, kuram 18. pants vairs netika piemērots, un diviem jaunatlasītiem uzņēmumiem, kuru dempinga starpība nav de minimis. Tādējādi dempinga starpība uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, tika aprēķināta 8,4 % apmērā.
(62)
Attiecībā uz visiem pārējiem attiecīgās valsts ražotājiem eksportētājiem Komisija vispirms noteica sadarbības līmeni. Tādēļ tika salīdzināts kopējais eksporta apjoms, kas bija norādīts atbildēs uz atlases jautājumiem, un attiecīgās valsts izcelsmes importa kopējais apjoms, kurš iegūts no Eurostat importa statistikas. Sadarbības līmenis bija augsts, tāpēc atlikusī dempinga starpība tika noteikta visaugstākās dempinga starpības līmenī, kas noteikts atlasītajiem ražotājiem eksportētājiem. Pamatojoties uz to, valsts mēroga dempinga līmenis tika noteikts 16,2 % apmērā.
(63)
Ņemot to vērā, vidējā svērtā dempinga starpība, kas izteikta procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļu samaksas, ir šāda:
Uzņēmums
Galīgā dempinga starpība
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Izlasē neiekļautie uzņēmumi, kas sadarbojās
8,4 %
Visi pārējie uzņēmumi
16,2 %
D. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARE
1. Savienības ražošanas nozare
(64)
Daži lietotāji apšaubīja Savienības ražotāju skaitu, kas minēts pagaidu regulas 63. apsvērumā. Tie apgalvoja, ka ražotāju skaits ir nepareizi noteikts un ka faktiski ražotāju skaits Savienības tirgū ir mazāks.
(65)
Komisija norāda, ka iepriekšminētais apgalvojums netika pamatots ar pierādījumiem. Reprezentativitātes pārbaudēs un izmeklēšanā Komisija pārbaudīja virkni sūdzībā norādīto Savienības ražotāju. Šajā sakarā Komisija sazinājās ar visiem 27 zināmajiem Savienības ražotājiem. Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka IP laikā Savienībā 27 Savienības ražotāji ražoja līdzīgo ražojumu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts un tiek apstiprināts pagaidu regulas 63. apsvērums.
2. Savienības ražošanas apjoms un Savienības ražotāju atlase
(66)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 64. līdz 67. apsvērums.
E. KAITĒJUMS
1. Patēriņš Savienībā
(67)
Daži lietotāji apgalvoja, ka kaitējuma analīzē nevajadzēja ņemt vērā datus par 2009. gadu, jo minētā gada finanšu krīzei bija kropļojoša ietekme jo īpaši uz Savienības patēriņu. Tomēr pat tad, ja 2009. gadu analīzē neņemtu vērā, joprojām būtu vērojama patēriņa tendence pieaugt (+ 5 %), kas liecina, ka situācija tirgū uzlabojusies. Turklāt finanšu krīzes negatīvā ietekme ir atzīta pagaidu regulas 68. apsvērumā. Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 68. apsvērums.
2. Imports Savienībā no attiecīgās valsts
(68)
Dempinga starpība, ko noteica attiecībā uz Macro Bars and Wires, ir zem pamatregulas 9. panta 3. punktā paredzētā de minimis sliekšņa. Tāpēc tiek uzskatīts, ka šis ražotājs eksportētājs izmeklēšanas periodā nav īstenojis dempingu pamatregulas 1. panta 2. punkta nozīmē. Rezultātā tā importa apjoms tika izslēgts no tā provizoriskā apjoma, kas par dempinga cenām importēts no attiecīgās valsts. Viens ražotājs eksportētājs, proti, Venus group, apgalvoja, ka daži darījumi kļūdaini ir uzskaitīti divreiz. Komisija piekrita šim ražotājam eksportētājam un koriģēja kopējo importa apjomu, šos darījumus izslēdzot.
(69)
Atbilstīgi tika pārskatīti importa par dempinga cenām apjomi, tirgus daļa un vidējā cena.
(70)
Importa par dempinga cenām apjoms un tirgus daļa:
2009
2010
2011
IP
Apjoms
15 826
27 291
34 494
33 252
Indekss (2009. gads = 100)
100
172
218
210
Tirgus daļa
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Indekss (2009. gads = 100)
100
121
146
140
Avots: Eurostat un atbildes uz anketas jautājumiem.
(71)
IP laikā Macro Bars and Wires eksportēja nelielus attiecīgā ražojuma apjomus un arī iepriekš minētie Venus group darījumi attiecās uz nelieliem apjomiem, tāpēc šo importa apjomu atskaitīšana no attiecīgās valsts izcelsmes importa par dempinga cenām kopējā apjoma nerada būtiskas izmaiņas tendencēs, kā aprakstīts pagaidu regulas 69. un 71. apsvērumā. Tādējādi minētie pagaidu regulas apsvērumi tiek apstiprināti.
(72)
Importa par dempinga cenām vidējā cena:
2009
2010
2011
IP
Vidējā cena
2 380
2 811
3 259
3 207
Indekss (2009. gads = 100)
100
118
137
135
Avots: Eurostat un atbildes uz anketas jautājumiem.
(73)
Importa par dempinga cenām apjoma korekcijas rezultātā nav ievērojami mainījušās vidējās cenas importam par dempinga cenām no Indijas vai aprēķinātās cenu samazinājuma starpības. Vidējā svērtā cenu samazinājuma starpība ir 15 %, kas apstiprina pagaidu regulā konstatēto.
(74)
Kāds Indijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pārdošanas cenas Savienībā šķiet ļoti nereālistiskas un izkropļotas. Tomēr tiek uzsvērts, ka cenas, kas izmantotas samazinājuma aprēķinos, tika noteiktas, izmeklēšanā uz vietas pie atlasītajiem Savienības ražotājiem vācot un pārbaudot informāciju.
(75)
Tiek apstiprināti pagaidu regulas 75. līdz 77. apsvērumā aprakstītie konstatējumi.
3. Savienības ražošanas nozares ekonomiskais stāvoklis
(76)
Dažas personas apgalvoja, ka pasaules ekonomikas krīzes apstākļos Savienības ražošanas nozares gūtie rezultāti būtu jāuzskata par pietiekami pozitīviem un ka, izņemot vienu kaitējuma rādītāju, proti, tirgus daļu, visi pārējie rādītāji neliecina par kaitējumu.
(77)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares vidējā pārdošanas cena palielinājusies par apmēram 34 %, kas ir ievērojami vairāk nekā tās ražošanas izmaksu palielinājums par 13 % tajā pašā laikposmā. Šajā sakarā ir jānorāda, ka attiecīgā laikposma sākumā, proti, 2009. gadā, Savienības ražošanas nozares pārdošanas cena bija zemāka par ražošanas izmaksām un tikai no 2011. gada tā sāka pārdošanu par cenu, kas pārsniedza ražošanas izmaksas.
(78)
Izmeklēšanā tika atklāts, ka, lai gan daži kaitējuma rādītāji (piemēram, ražošanas apjomi un jaudas izmantojums) uzrādīja pozitīvu tendenci vai palikuši nemainīgi (piemēram, nodarbinātība), vairāki citi rādītāji, kas saistīti ar Savienības ražošanas nozares finansiālo stāvokli, proti, rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem, attiecīgajā laikposmā nebija apmierinoši. 2010. gadā ieguldījumu rādītājs uzlabojās, bet 2011. gadā un IP tas samazinājās zem 2009. gada rādītāja. Ienākums no ieguldījumiem laikposmā no 2009. gada līdz 2011. gadam tiešām palielinājās, sasniedzot 6,7 %, bet IP laikā tas atkal samazinājās līdz 0,8 %. Tāpat arī rādītāji, kas attiecas uz rentabilitāti un naudas plūsmu, līdz 2011. gadam uzlabojās un IP laikā sāka pasliktināties. Tāpēc var secināt, ka situācija Savienības ražošanas nozarē pēc 2009. gada sāka uzlaboties, bet tās atlabšanu palēnināja imports par dempinga cenām no attiecīgās valsts.
(79)
Pēc vienas ieinteresētās personas pieprasījuma tiek apstiprināts, ka pagaidu regulas 100. apsvērumā konstatētais krājumu apmērs attiecas uz atlasīto Savienības uzņēmumu darbību.
(80)
Savienības ražošanas nozare apgalvoja, ka pagaidu posmā noteiktais mērķa peļņas procents 5 % apmērā ir pārāk mazs. Persona savu apgalvojumu nebija pietiekami pamatojusi. Pagaidu regulas 95. apsvērumā ir paskaidroti iemesli šāda mērķa peļņas procenta izvēlei, un izmeklēšanā netika atklāti citi iemesli, lai to mainītu. Tāpēc galīgo konstatējumu izdarīšanai tiek saglabāta mērķa peļņa 5 % apmērā.
(81)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares grūtības lielā mērā ir saistītas ar strukturālām problēmām un ka tāpēc mērķa peļņas procents 5 % apmērā ir nereālistisks.
(82)
Tiek atgādināts, ka saskaņā ar judikatūru (8) iestādēm ir jānosaka peļņas procents, ko Kopienas ražošanas nozare varētu pamatoti gūt normālas konkurences apstākļos, ja nebūtu importa par dempinga cenām. 2007. gadā peļņas norma bija 3,7 %; no 2008. gada finanšu un ekonomiskās krīzes dēļ tā kļuva negatīva. Sūdzībā apgalvots un izmeklēšanā konstatēts, ka imports par dempinga cenām sāka ienākt Savienības tirgū 2007. gadā, importa apjomam palielinoties no 17 727 tonnām 2006. gadā līdz 24 811 tonnām. Tāpēc nebija iespējams noteikt mērķa peļņas normu, pamatojoties uz peļņu, ar ko pamatoti varētu rēķināties Savienības līdzīgā ražojuma ražotāji. Tādējādi, kā norādīts pagaidu regulas 95. apsvērumā, Komisija uzskatīja, ka ir derīgi izmantot peļņas normu 5 % apmērā, pamatojoties uz faktisko peļņu, kas fiksēta citos tērauda rūpniecības segmentos, kuriem nekaitē imports par dempinga cenām un subsidēts imports, kā tas tika darīts citās nesen veiktās izmeklēšanās, kas attiecās uz līdzīgu ražojumu tajā pašā nozarē (9). Turklāt būtu jānorāda, ka 3,7 % peļņas norma, kas fiksēta 2007. gadā, katrā ziņā tiek uzskatīta par mazu, jo bija un pieauga imports par dempinga cenām. Tāpēc galīgo konstatējumu izdarīšanai tiek saglabāta mērķa peļņa 5 % apmērā.
4. Secinājums par kaitējumu
(83)
Komisija tāpēc secina, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums pamatregulas 3. panta 5. punkta nozīmē. Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 78. līdz 105. apsvērums.
F. CĒLOŅSAKARĪBA
1. Importa par dempinga cenām radītā ietekme
(84)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pagaidu regulā ir ignorēts tas, ka Savienības ražošanas nozare kopš 2009. gada spējusi gūt labumu no patēriņa pieauguma un ka Komisija nevar uzskatīt, ka Savienības ražošanas nozare spēs saglabāt savu tirgus daļu uz visiem laikiem.
(85)
Atbildot uz šiem argumentiem, jānorāda izmeklēšanā atklātais fakts, ka Indijas izcelsmes importa par dempinga cenām tirgus daļa pieauga ātrāk nekā patēriņš Savienības tirgū. Indijas importa par dempinga cenām apjoms pieauga par 110 %, bet patēriņš tajā pašā laikposmā palielinājās par 50 %. Turklāt izmeklēšanā arī atklājās, ka Indijas izcelsmes importa vidējā cena pastāvīgi bijusi zemāka par Savienības ražošanas nozares vidējo cenu tajā pašā laikposmā un IP laikā tā bijusi par 15 % zemāka nekā Savienības ražošanas nozares vidējā cena. Tādējādi, lai gan Savienības ražošanas nozare zināmā mērā tiešām ir guvusi labumu no pieaugošā patēriņa un varēja arī palielināt pārdošanas apjomu par 40 %, tā nevarēja saglabāt savu tirgus daļu, kā tas būtu gaidāms tirgus apstākļu uzlabošanās un Savienības ražošanas nozares brīvās ražošanas jaudas dēļ.
2. Citu faktoru ietekme
2.1. Imports, kas nenotika par dempinga cenām
(86)
Attiecīgajā periodā tā importa dinamika, kas nenotika par dempinga cenām, un šā importa cenas ir salīdzināmas ar importa par dempinga cenām un šo cenu dinamiku. Turklāt cenas importam par dempinga cenām bija lielākoties tajā pašā līmenī kā importam, kas nenotika par dempinga cenām, cenas importam, kas nenotika par dempinga cenām, bija vidēji par 0,4 % zemākas. Turklāt tā importa apjoms, kas nenotika par dempinga cenām, ir mazāk nekā 6 % no kopējā attiecīgās valsts izcelsmes importa apjoma, un tā tirgus daļa mazliet pārsniedz vienu procentu. Tāpēc Komisija uzskata, ka kaitējums, ko izraisījis attiecīgās valsts izcelsmes imports, kas nenotika par dempinga cenām, neizjauc cēloņsakarību starp attiecīgās valsts izcelsmes importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei IP laikā nodarīto būtisko kaitējumu.
2.2. Imports no trešām valstīm
(87)
Divi Indijas ražotāji eksportētāji un Indijas valdība atkārtoti apgalvoja, ka izmeklēšanā būtu jāiekļauj Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu imports un ka importa no Ķīnas Tautas Republikas ietekme uz Savienības tirgu un Savienības ražošanas nozari ir novērtēta par zemu.
(88)
Kā minēts pagaidu regulas 115. apsvērumā, procedūras sākumposmā un līdz šim nav gūti tādi pierādījumi par Savienības ražošanas nozarei kaitējumu izraisošu dempingu, kuri pamatotu antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz importu, kā izcelsme ir iepriekš minētajā Ķīnas Tautas Republikā. Tāpēc apgalvojums, ka Ķīnas Tautas Republiku būtu vajadzējis iekļaut izmeklēšanas jomā, tiek noraidīts, jo nav pamatots.
(89)
Tomēr importam no Ķīnas Tautas Republikas attiecīgajā periodā bija tendence pieaugt, un IP laikā tā tirgus daļa palielinājās līdz 8,3 %, kā norādīts pagaidu regulas 113. apsvērumā. Turklāt Ķīnas izcelsmes importa cenas bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām un Indijas ražotāju eksportētāju cenām Savienības tirgū. Tāpēc tika papildus izmeklēts, vai imports no Ķīnas Tautas Republikas varētu būt palielinājis Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un varētu būt izjaucis cēloņsakarību starp kaitējumu un Indijas importu par dempinga cenām.
(90)
Pagaidu posmā pieejamā informācija liecināja, ka Ķīnas izcelsmes importa ražojumu klāsts ir atšķirīgs un ka Ķīnas ražojumu veidi atšķiras no ražojumiem, kurus pārdod Savienības ražošanas nozare, un pat no Indijas izcelsmes ražojumu veidiem, ko pārdod Savienības tirgū.
(91)
Pēc pagaidu pasākuma publicēšanas Komisija saņēma vairākas sūdzības, kurās tika norādīts uz iespējamību, ka Ķīnas ražojumu imports par zemām cenām IP laikā varētu būt izjaucis cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām no Indijas un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(92)
Analīze, kas veikta, pamatojoties uz importa statistiku par diviem KN kodiem, uz kuriem attiecās izmeklēšana, parādīja, ka 29 % no Ķīnas izcelsmes importa veikti lētāko ražojumu tirgus segmentā (ar KN kodu 7223 00 99). Tas daļēji izskaidro to, kāpēc Ķīnas cenas vidēji ir zemākas nekā Savienības ražošanas nozares cenas un Indijas ražotāju eksportētāju cenas. Statistika attiecībā uz KN kodu 7223 00 99 arī atklāja, ka Ķīnas ražotāju klienti bija koncentrēti Apvienotajā Karalistē, kur Savienības ražošanas nozarei tikpat kā nebija ražošanas.
Vidējā cena (EUR/t)
2009
2010
2011
IP
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Avots: Eurostat.
(93)
Attiecībā uz KN kodu 7223 00 19 uz PKN pamata veiktā analīze parādīja, ka gan Savienības ražošanas nozare, gan Indijas ražotāji galvenokārt konkurēja dārgāko ražojumu tirgus segmentā, kur ražojumiem ar to pašu KN kodu cenas var būt līdz četrām reizēm augstākas nekā lētāko ražojumu tirgus segmentā (10). Izmeklēšana arī parādīja, ka kopumā cenu atšķirības ir saistītas ar ražojuma veidu un niķeļa saturu.
(94)
Attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes importa cenu līmeni jāuzsver, ka no 2009. gada līdz IP Ķīnas izcelsmes importa vidējā cena bija augstāka par dempinga cenām, ar kurām attiecīgais ražojums tika eksportēts no Indijas, kā redzams nākamajā tabulā, kur parādīta vidējā cena to Ķīnas ražojumu eksportam, uz kuriem attiecas KN kods 7223 00 19.
Vidējā cena (EUR/t)
2009
2010
2011
IP
IP + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Avots: Eurostat.
(95)
IP laikā pirmo reizi Ķīnas izcelsmes importa vidējā cena samazinājās tiktāl, ka bija zemāka nekā Indijas izcelsmes importam par dempinga cenām. Tomēr tika atzīts, ka tas ir pagaidu novērojums, jo nākamajā gadā pēc IP Ķīnas izcelsmes importa cenu līmenis pieauga un atkal bija augstāks nekā Indijas izcelsmes importa cenas.
(96)
Turklāt, salīdzinot importa apjomus no attiecīgās valsts un Ķīnas Tautas Republikas, redzams, ka jebkurā attiecīgā perioda laikā, jo īpaši IP laikā, importa apjoms no Ķīnas Tautas Republikas bija daudz mazāks nekā importa apjoms no Indijas. Importa apjomi no Ķīnas Tautas Republikas kopumā pat nesasniedza pusi no kopējā Indijas izcelsmes importa apjoma.
(97)
Tādēļ, pat ja imports no Ķīnas Tautas Republikas būtu veicinājis Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, tas nebūtu varējis ietekmēt Savienības ražošanas nozares situāciju tādā mērā, lai izjauktu cēloņsakarību starp attiecīgās valsts izcelsmes importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Tādēļ tiek apstiprināts pagaidu regulas 113. apsvērums.
2.3. Konkurence ar pārējiem Savienības ražotājiem
(98)
Viena persona apgalvoja, ka Savienības ražotāju slikto finansiālo stāvokli varēja izraisīt konkurence ar citiem Savienības ražotājiem, kas neiesniedza sūdzību vai procedūras sākumā nepauda atbalstu izmeklēšanai.
(99)
Pārējo ražotāju tirgus daļa Savienībā mainījās šādi:
2009
2010
2011
IP
Pārējo Savienības ražotāju pārdošanas apjoms
34 926
55 740
55 124
55 124
Indekss (2009. gads = 100)
100
160
158
158
Pārējo Savienības ražotāju tirgus daļa
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Avots: sūdzība un atbildes uz anketas jautājumiem.
(100)
Savienības ražotāji, kuri neiesniedza sūdzību un nepauda atbalstu izmeklēšanai, pārdod 44 % no Savienības kopējā pārdošanas apjoma, kas minēts pagaidu regulas 86. apsvērumā. To pārdošanas apjoms pieauga par 58 % no aplēstām 34 926 tonnām 2009. gadā līdz 55 124 tonnām attiecīgajā periodā. Tomēr šāds pieaugums ir samērā neliels, salīdzinot ar attiecīgās valsts izcelsmes importa par dempinga cenām tajā pašā laikposmā (+ 110 %). Turklāt minēto Savienības ražotāju tirgus daļa attiecīgajā periodā saglabājās relatīvi stabila, un netika konstatētas norādes, ka viņu cenas ir zemākas par atlasīto Savienības ražotāju cenām. Tādēļ tiek secināts, ka viņu pārdošanas apjomi Savienības tirgū nav palielinājuši Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
3. Secinājums par cēloņsakarību
(101)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 121. līdz 124. apsvērums.
G. SAVIENĪBAS INTERESES
1. Vispārīgi apsvērumi
(102)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 125. apsvērums.
2. Savienības ražošanas nozares intereses
(103)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 126. līdz 133. apsvērums.
3. Nesaistīto importētāju intereses
(104)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 142. līdz 144. apsvērums.
4. Lietotāju intereses
(105)
Pēc pagaidu pasākumu noteikšanas septiņi lietotāji un viena lietotāju apvienība sazinājās ar Komisiju un pauda interesi sadarboties izmeklēšanā. Pēc pieprasījuma 2013. gada aprīlī viņiem tika nosūtītas anketas. Tomēr tikai divi lietotāji sniedza atbildes uz visiem anketas jautājumiem, un kopumā lietotāji, kas sadarbojās, pārstāvēja 12 % no kopējā attiecīgās valsts izcelsmes importa apjoma IP laikā un 2,5 % no kopējā patēriņa Savienībā, tie nodarbināja 32 personas, kas piedalījās gatavo ražojumu, tostarp attiecīgā ražojuma, ražošanā. Pasākumu ekonomiskā ietekme uz lietotājiem tika izvērtēta atkārtoti, pamatojoties uz jaunajiem datiem, kas bija pieejami no atbildēm uz anketas jautājumiem, un, lai pārbaudītu sniegto informāciju, tika apmeklēti divi lietotāji.
(106)
Lietotāji apgalvoja, ka pagaidu regulas 136. apsvērumā norādītais rentabilitātes rādītājs 9 % ir pārāk augsts un neatbilst stāvoklim lietotāju nozarē. Pamatojoties uz saņemtajām papildu atbildēm uz anketas jautājumiem, visiem lietotājiem, kas sadarbojās, vidējā rentabilitāte tika pārrēķināta un noteikta 2 % apmērā no apgrozījuma.
(107)
Tika arī konstatēts, ka lietotāju, kas sadarbojās, pirkumi no attiecīgās valsts bija vidēji 44 % no kopējiem attiecīgā ražojuma pirkumiem un ka diviem lietotājiem attiecīgā valsts bija vienīgais piegādes avots. IP laikā ražojuma (ietverot attiecīgo ražojumu) apgrozījums vidēji bija 14 % no kopējā to lietotāju apgrozījuma, kas sadarbojās.
(108)
Pieņemot, ka īstenosies Savienības tirgum sliktākais scenārijs, t. i., ka potenciālu cenas pieaugumu nebūtu iespējams nodot tālāk izplatīšanas ķēdē un ka lietotāji turpinātu pirkt no attiecīgās valsts iepriekšējos apjomos, maksājuma ietekme uz lietotāju rentabilitāti attiecīgā ražojuma izmantošanas vai iekļaušanas darbībās nozīmētu tās samazināšanos tādā mērā, ka lietotāji ciestu zaudējumus un rentabilitāte kļūtu negatīva, proti, - 0,6 %.
(109)
Komisija atzīst, ka ietekme īsā un vidējā termiņā individuālā līmenī būs nozīmīgāka attiecībā uz tiem lietotājiem, kuriem viss imports ir no Indijas. Tomēr tādu ir nedaudz - divi no lietotājiem, kas sadarbojās. Ar noteikumu, ka viņu Indijas ražotāji sadarbojas, viņiem turklāt ir iespēja pieprasīt maksājuma atmaksāšanu saskaņā ar pamatregulas 11. pantu, ja ir izpildīti visi šādas atmaksāšanas nosacījumi.
(110)
Daži lietotāji atkārtoti pauda bažas, ka pasākumi ietekmēs noteiktus stiepļu veidus, ko neražo Eiropā, proti, tā saukto 200. sērijas ražojumu, kā aprakstīts pagaidu regulas 139. apsvērumā. Saskaņā ar lietotāju sniegto informāciju tas, ka Savienībā šādus ražojuma veidus neražo, ir saistīts ar zemo pieprasījumu un ražošanas procesa īpatnībām.
(111)
Tomēr izmeklēšana parādīja, ka šāda veida nerūsējošā tērauda stieples Savienības ražošanas nozare ražo un ka tās Savienības tirgū aizņem nelielu daļu. Lietotājiem ir pieejami arī alternatīvi piegādes avoti no valstīm, uz kurām neattiecas antidempinga vai antisubsidēšanas pasākumi. Turklāt tiem pašiem mērķiem var izmantot citus nerūsējošā tērauda stiepļu ražojumu veidus. Tādēļ pasākumu piemērošana nevar būtiski ietekmēt Savienības tirgu un šos lietotājus. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(112)
Daži lietotāji norādīja, ka līdzīgā ražojuma piegādes laiks no Savienības ražotājiem ir garāks nekā attiecīgā ražojuma piegādes laiks no Indijas. Tomēr iespēja tirgotājiem veidot ražojumu uzkrājumus un nodrošināt to tūlītēju pieejamību neskar faktiskos pierādījumus par importa par dempinga cenām negatīvo ietekmi. Tādēļ minētais apgalvojums bija jānoraida.
(113)
Ņemot vērā iepriekšminēto, pat ja pasākumi, kas noteikti attiecīgās valsts izcelsmes importam, varētu negatīvi ietekmēt dažus lietotājus lielākā mērā nekā citus, tiek uzskatīts, ka Savienības tirgus savukārt būs ieguvējs no pasākumu noteikšanas. Jo īpaši tiek uzskatīts, ka taisnīgas tirdzniecības apstākļu atjaunošana Savienības tirgū ļaus Savienības ražošanas nozarei pielāgot savas cenas ražošanas izmaksām; saglabāt ražošanu un nodarbinātību; atgūt iepriekš zaudēto tirgus daļu un gūt labumu no lielākiem apjomradītiem ietaupījumiem. Tam vajadzētu dot iespēju ražošanas nozarei sasniegt samērīgu peļņas procentu, kas ļautu tai efektīvi darboties vidējā termiņā un ilgtermiņā. Vienlaikus nozare uzlabos savu vispārējo finansiālo stāvokli. Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka pasākumiem kopumā būs ierobežota ietekme uz lietotājiem un nesaistītiem importētājiem. Tāpēc tiek secināts, ka pasākumu sniegtās priekšrocības kopumā atsver ietekmi uz attiecīgā ražojuma lietotājiem Savienības tirgū.
5. Secinājums par Savienības interesēm
(114)
Ņemot vērā iepriekšminēto, tiek apstiprināts pagaidu regulas 145. un 146. apsvērums.
H. GALĪGIE ANTIDEMPINGA PASĀKUMI
1. Kaitējuma novēršanas līmenis
(115)
Attiecībā uz vienu ražotāju eksportētāju kaitējuma novēršanas aprēķins tika koriģēts uz leju pēc tā apgalvojuma, ka, sajaucot maiņas kursu konkrētiem darījumiem un aprēķinā iekļaujot darījumus grupas iekšienē, pieļautas pārrakstīšanās kļūdas. Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 148. līdz 151. apsvērums.
(116)
Tas pats ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Indijas eksports uz Savienību tiek veikts vairumtirgotājiem, bet Savienības ražošanas nozare pārdošanu Savienības tirgū veic galapatērētājiem, tāpēc Komisija salīdzināšanu nav veikusi atbilstošā tirdzniecības līmenī. Tomēr izmeklēšanā tika noskaidrots, ka Indijas ražotāji eksportētāji pārdod abām pircēju kategorijām un ka tās konkurē ar Savienības ražotājiem par vienu un to pašu pircēju kategoriju.
2. Secinājums par kaitējuma novēršanas līmeni
(117)
Macro Bars and Wires individuālā kaitējuma starpība netika aprēķināta, jo, kā minēts 51. apsvērumā, šā uzņēmuma galīgā antidempinga starpība bija de minimis līmenī.
(118)
Ar šo tiek apstiprināta pagaidu regulā izmantotā metodoloģija.
3. Galīgie pasākumi
(119)
Ņemot vērā iepriekšminēto un saskaņā ar pamatregulas 9. panta 4. punktu galīgais antidempinga maksājums būtu jānosaka tādā līmenī, kas būtu pietiekams, lai novērstu importa par dempinga cenām radīto kaitējumu, ņemot vērā ar Regulu (ES) Nr. 419/2013 noteikto subsīdijas starpību.
(120)
Tāpēc dempinga maksājuma likmes tika noteiktas, salīdzinot kaitējuma starpības ar dempinga starpībām un vienlaikus ņemot vērā subsīdijas starpības, pilnībā tās atskaitot no attiecīgās dempinga starpības. Tādējādi galīgā antidempinga maksājuma likmes ir šādas:
Uzņēmums
Dempinga starpība
Kompensācijas maksājums
Kaitējuma starpība
Galīgā antidempinga maksājuma likme
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus group
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Izlasē neiekļautie uzņēmumi, kas sadarbojās
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Visi pārējie uzņēmumi
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
Individuālās uzņēmumu antidempinga maksājuma likmes, kas norādītas šajā regulā, tika noteiktas, pamatojoties uz šīs izmeklēšanas konstatējumiem. Tāpēc attiecībā uz minētajiem uzņēmumiem tās atbilst izmeklēšanas gaitā konstatētajam stāvoklim. Šīs maksājuma likmes (pretstatā valsts mēroga maksājumam, kas piemērojams “visiem pārējiem uzņēmumiem”) piemērojamas vienīgi to Indijas izcelsmes ražojumu importam, kurus ražo konkrēti minēti tiesību subjekti. Importētajiem ražojumiem, kurus ražojis kāds cits uzņēmums, kas nav konkrēti minēts šīs regulas rezolutīvajā daļā, ieskaitot subjektus, kas ir saistīti ar konkrēti minētajiem, nevar piemērot šīs likmes, un tiem piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamo maksājuma likmi.
(122)
Viens ražotājs eksportētājs attiecīgajā valstī piedāvāja cenu saistības saskaņā ar pamatregulas 8. panta 1. punktu.
(123)
Pēdējos gados attiecīgā ražojuma cenas bija ļoti nepastāvīgas, tāpēc nemainīgas cenas saistības nav piemērotas. Lai novērstu šo problēmu, Indijas ražotājs eksportētājs piedāvāja indeksācijas klauzulu, kuras pamatā būtu izejmateriālu izmaksas. Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka nebija iespējams noteikt tiešu un precīzu saikni starp cenu svārstībām un indeksu, tādējādi indeksācija netiek uzskatīta par piemērotu. Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka pastāv dažādi attiecīgā ražojuma veidi, kurus nevar viegli atšķirt un kuru cenas ievērojami atšķiras.
(124)
Turklāt minētais ražotājs eksportētājs ražo vairākus nerūsējošā tērauda ražojumus un ar saistītu tirdzniecības uzņēmumu starpniecību var pārdot minētos ražojumus tiem pašiem pircējiem Savienībā. Tas radītu nopietnu šķērskompensācijas risku un ārkārtīgi apgrūtinātu saistību reālu uzraudzību.
(125)
Balstoties uz iepriekšminēto, Komisija secināja, ka saistību piedāvājumus nevar pieņemt.
(126)
Visas prasības piemērot uzņēmumam individuālu antidempinga maksājuma likmi (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai jaunu ražošanas vai tirdzniecības subjektu izveides) būtu nekavējoties jāadresē Komisijai (11), sniedzot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par pārmaiņām tādās uzņēmuma darbībās, kas saistītas ar ražošanu, pārdošanu iekšzemes tirgū un eksportam, un ir notikušas, piemēram, saistībā ar nosaukuma maiņu vai minētajām pārmaiņām ražošanas un tirdzniecības subjektos. Attiecīgā gadījumā regula, ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus, tiks attiecīgi grozīta, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro individuālas maksājuma likmes.
4. Pagaidu antidempinga maksājumu galīgā iekasēšana
(127)
Ņemot vērā konstatēto dempinga starpību lielumu un Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma pakāpi, tiek uzskatīts, ka summas, kas nodrošinātas ar pagaidu regulā noteikto pagaidu antidempinga maksājumu, galīgi jāiekasē tādā apjomā, kādā noteikti galīgie maksājumi,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo nosaka galīgo antidempinga maksājumu tādu nerūsējošā tērauda stiepļu importam:
-
ar niķeļa saturu 2,5 vai vairāk svara %, izņemot stiepli ar niķeļa saturu no 28 līdz 31 svara % un hroma saturu no 20 līdz 22 svara %,
-
ar niķeļa saturu, kas ir mazāks nekā 2,5 svara %, izņemot stiepli ar hroma saturu no 13 līdz 25 svara % un alumīnija saturu no 3,5 līdz 6 svara %,
ko patlaban klasificē ar KN kodiem 7223 00 19 un 7223 00 99 un kā izcelsme ir Indijā.
2. Galīgā antidempinga maksājuma likme, kas piemērojama 1. punktā aprakstītā, turpmāk minēto uzņēmumu ražotā ražojuma neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļu nomaksas, ir šāda:
Uzņēmums
Maksājums (%)
Taric papildu kods
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana un Puna, Maharashtra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, New Delhi
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd, Thane, Maharashtra un Mumbai, Maharashtra
6,8
B780
Pielikumā uzskaitītie uzņēmumi
5,0
B781
Visi pārējie uzņēmumi
12,5
B999
3. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Ja kāds attiecīgās valsts ražotājs eksportētājs sniedz Komisijai pietiekamus pierādījumus par to, ka:
a)
tas izmeklēšanas periodā (no 2011. gada 1. aprīļa līdz 2012. gada 31. martam) nav eksportējis 1. panta 1. punktā aprakstītās attiecīgās valsts izcelsmes preces;
b)
tas nav saistīts ne ar vienu eksportētāju vai ražotāju, uz kuru attiecas ar šo regulu noteiktie pasākumi; un
c)
pēc izmeklēšanas perioda beigām ir vai nu faktiski eksportējis attiecīgās preces, vai ir uzņēmies neatsaucamas līgumsaistības eksportēt uz Savienību ievērojamu daudzumu,
šīs regulas 1. panta 2. punktu var grozīt, pielikuma sarakstā pievienojot jaunu ražotāju eksportētāju.
3. pants
Summas, kas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 418/2013 nodrošinātas ar pagaidu antidempinga maksājumiem par nerūsējošā tērauda stiepļu importu:
-
ar niķeļa saturu 2,5 vai vairāk svara %, izņemot stiepli ar niķeļa saturu no 28 līdz 31 svara % un hroma saturu no 20 līdz 22 svara %,
-
ar niķeļa saturu, kas ir mazāks nekā 2,5 svara %, izņemot stiepli ar hroma saturu no 13 līdz 25 svara % un alumīnija saturu no 3,5 līdz 6 svara %,
ko patlaban klasificē ar KN kodiem 7223 00 19 un 7223 00 99 un kā izcelsme ir Indijā, iekasē galīgi. Nodrošinājuma summas, kas pārsniedz galīgās antidempinga maksājuma likmes, atmaksā.
4. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 5. novembrī