ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.
PADOMES LĒMUMS 2012/700/KĀDP
(2012. gada 13. novembris)
lai saistībā ar Eiropas Drošības stratēģiju atbalstītu Kartahenas rīcības plāna (2010-2014) īstenošanu, kuru pieņēmušas 1997. gada Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu dalībvalstis
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 26. panta 2. punktu un 31. panta 1. punktu,
tā kā:
(1)
Savienībai būtu jātiecas pēc augsta līmeņa sadarbības visās starptautisko attiecību jomās, lai saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem inter alia saglabātu mieru, novērstu konfliktus un stiprinātu starptautisko drošību.
(2)
Eiropadome 2003. gada 12. decembrī pieņēma Eiropas Drošības stratēģiju, kurā ir apzinātas globālas problēmas un apdraudējumi un kurā izskan aicinājums pēc likumos balstītas starptautiskas kārtības, kuras pamatā būtu efektīva daudzpusējība un starptautiskas iestādes ar sekmīgu darbību.
(3)
Eiropas Drošības stratēģijā ir atzīts, ka Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūti ir galvenais starptautisko attiecību pamats, un ir atbalstīta Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) stiprināšana un tās spēju pilnveidošana, lai tā varētu pildīt tai uzticētos pienākumus un efektīvi rīkoties.
(4)
Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 1996. gada 10. decembra Rezolūcijā 51/45 visas valstis ir mudinātas enerģiski tiekties pēc efektīva un juridiski saistoša starptautiska nolīguma, lai aizliegtu kājnieku mīnu izmantošanu, uzglabāšanu, ražošanu un nodošanu.
(5)
Konvencija par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu (“Konvencija”) tika pieņemta parakstīšanai 1997. gada 3. decembrī stājās spēkā 1999. gada 1. martā. Tā ir vienīgais visaptverošais starptautiskais instruments, kurā izskatīti visi ar kājnieku mīnām saistītie aspekti, tostarp to izmantošana, uzglabāšana, ražošana, tirdzniecība, atmīnēšana un palīdzība cietušajiem.
(6)
Padome 2008. gada 23. jūnijā pieņēma Vienoto rīcību 2008/487/KĀDP (1), ar ko atbalsta Konvencijas vispārēju piemērošanu un īstenošanu. 2012. gada 1. oktobrī 160 valstis bija paudušas piekrišanu, ka šī konvencija tām ir saistoša.
(7)
Konvencijas dalībvalstis 2009. gada 3. decembrī pieņēma Kartahenas rīcības plānu (2010-2014) (“Kartahenas rīcības plāns”) par visu Konvencijas aspektu vispārēju piemērošanu un īstenošanu. Ar to Konvencijas dalībvalstis pauda atzinību un papildu uzmundrinājumu, ka, - kā paredzēts Kartahenas rīcības plāna rīcībā Nr. 62, - Konvencijas īstenošanā pilnībā piedalās un savu ieguldījumu dod Starptautiskā Sauszemes mīnu aizlieguma kustība (“ICBL”), Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja (“SSKK”), Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness nacionālās biedrības, Starptautiskā Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness nacionālās biedrības federācija (“IFRC”), ANO, Ženēvas Starptautiskais humānās atmīnēšanas centrs (“GICHD”), starptautiskas un reģionālas organizācijas, mīnu sprādzienos cietušie un viņu organizācijas, kā arī citas pilsoniskās sabiedrības organizācijas.
(8)
Konvencijas dalībvalstis 2010. gada 3. decembrī pieņēma “Īstenošanas atbalsta vienības (Implementation Support Unit) dalībvalstu direktīvu” (“ISU”), kurā dalībvalstis vienojās par to, ka ISU būtu jāsniedz konsultācijas un tehnisks atbalsts dalībvalstīm attiecībā uz Konvencijas īstenošanu un vispārēju piemērošanu, jāveicina dalībvalstu saziņa, kā arī jāsekmē komunikācijas un informācijas pasākumi saistībā ar Konvenciju gan vēršoties pie valstīm, kas nav Konvencijas dalībvalstis, gan vēršoties pie sabiedrības. ISU tika pilnvarota uzturēt sakarus un pienācīgi saskaņot darbību ar attiecīgajām starptautiskajām organizācijām, kas piedalās ar Konvenciju saistītajā darbā, tostarp ar ICBL, SSKK, IFRC, ANO un GICHD.
(9)
Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja 2011. gada 2. decembrī pieņēma Rezolūciju 66/29 par Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu īstenošanu. Ģenerālā asambleja atgādināja, ka Konvencijas Otrajā pārskatīšanas konferencē starptautiskā kopiena ir pārskatījusi Konvencijas īstenošanu un ka Konvencijas dalībvalstis ir pieņēmušas Kartahenas rīcības plānu, kurā ir uzsvērts, cik svarīga ir Konvencijas pilnīga un efektīva īstenošana un Konvencijas ievērošana, tostarp īstenojot Kartahenas rīcības plānu. Konvencijas dalībvalstis aicināja visas valstis, kas vēl to nav izdarījušas, ratificēt Konvenciju vai tai pievienoties un mudināja visas valstis turpināt sekot šim jautājumam visaugstākajā politiskajā līmenī, kā arī veicināt Konvencijas ievērošanu ar divpusējas, apakšreģionālas, reģionālas un daudzpusējas saziņas starpniecību, ar informatīviem pasākumiem, semināriem un citiem līdzekļiem.
(10)
2012. un 2013. gadā notiks Konvencijas dalībvalstu sanāksmes. Pēc tam, 2014. gadā, starptautiskā kopiena pulcēsies Konvencijas Trešajā pārskatīšanas konferencē, lai izvērtētu panākto, īstenojot Kartahenas rīcības plānu. Līdz minētajam laikam tiks sagaidīts, ka rīcības plāna īstenošana būs devusi būtisku ieguldījumu virzībā uz mērķi - izbeigt ciešanas un cilvēku upurus, ko izraisījušas kājnieku mīnas,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Lai saistībā ar Eiropas Drošības stratēģiju un saskaņā ar attiecīgajiem starptautiskās kopienas lēmumiem atbalstītu Kartahenas rīcības plāna (2010-2014) (“Kartahenas rīcības plāns”) īstenošanu, kuru pieņēmušas 1997. gada Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu (“Konvencija”) dalībvalstis, Savienība tiecas sasniegt šādus mērķus:
a)
atbalstīt Konvencijas dalībvalstu centienus īstenot Kartahenas rīcības plāna aspektus attiecībā uz palīdzību cietušajiem;
b)
atbalstīt Konvencijas dalībvalstu centienus īstenot Kartahenas rīcības plāna atmīnēšanas aspektus;
c)
veicināt Konvencijas vispārēju piemērošanu;
d)
izrādīt Savienības un tās dalībvalstu nemitīgo apņēmību atbalstīt Konvenciju un to izlēmīgo gribu sadarboties ar valstīm, kam vajadzīgs atbalsts, lai pildītu Konvencijas saistības, un sniegt tām atbalstu, kā arī pastiprināt Savienības vadošo lomu, tiecoties īstenot Konvencijas redzējumu - pilnīgi izbeigt kājnieku mīnu izraisītās ciešanas un cilvēku upurus.
2. Visus 1. punktā minētos mērķus sasniegt tā, lai tie stiprinātu Konvencijas vēsturiski ieviesto partnerības un sadarbības kultūru starp valstīm, nevalstiskām organizācijām un citām organizācijām un vietējiem partneriem, īpaši cieši sadarbojoties ar attiecīgajiem dalībniekiem, lai uzlabotu šādas sadarbības konkrētas izpausmes.
3. Lai sasniegtu 1. punktā minētos mērķus, Savienība īsteno šādus projektus:
a)
palīdzība cietušajiem - līdz pat astoņos gadījumos sniegt tehnisku atbalstu, izstrādāt līdz pat pieciem starpposma novērtējumiem un īstenot līdz pat pieciem turpmākiem pasākumiem;
b)
atmīnēšana - izstrādāt līdz pat pieciem starpposma novērtējumiem un veikt līdz pat pieciem turpmākiem pasākumiem;
c)
konvencijas vispārēja piemērošana - atbalstīt augsta līmeņa darba grupu, kas izstrādā pētījumu par tādu robežu drošību, uz kurām neizmanto kājnieku mīnas, un rīkot līdz pat trim semināriem par vispārēju piemērošanu;
d)
Savienības apņēmības izrādīšana - organizēt iesākuma un kopsavilkuma pasākumus, nodrošināt piekļuvi Konvencijas tīmekļa vietnei, padarīt plaši pieejamas Konvencijas dalībvalstu apņemšanās attiecībā uz palīdzību cietušajiem, rīkot preses apmeklējumus un izdot informatīvus materiālus un publikācijas.
Pielikumā ir pievienots sīki izstrādāts projektu apraksts.
2. pants
1. Par šā lēmuma īstenošanu atbild Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (“Augstais pārstāvis”).
2. Lēmuma 1. panta 3. punktā minēto projektu tehniski īsteno īstenošanas atbalsta vienība (“ISU”), ko pārstāv Ženēvas Starptautiskais humānās atmīnēšanas centrs (“GICHD”). ISU veic šos uzdevumus Augstā pārstāvja kontrolē. Šajā nolūkā Augstais pārstāvis panāk vajadzīgās vienošanās ar GICHD.
3. pants
1. Finanšu atsauces summa 1. panta 3. punktā minēto projektu īstenošanai ir EUR 1 030 000.
2. Izdevumus, ko finansē no 1. punktā minētās summas, pārvalda saskaņā ar procedūrām un noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam.
3. Komisija uzrauga 1. punktā minēto izdevumu pareizu pārvaldību. Šajā nolūkā tā ar GICHD noslēdz finansēšanas nolīgumu, kurā ir paredzēts, ka ISU ir jānodrošina Savienības ieguldījuma pamanāmība atbilstoši tā apjomam.
4. Komisija cenšas noslēgt 3. punktā minēto finansēšanas nolīgumu, cik drīz vien iespējams pēc šā lēmuma stāšanās spēkā. Tā informē Padomi par jebkādām grūtībām minētajā procesā, kā arī par finansēšanas nolīguma noslēgšanas dienu.
4. pants
Augstais pārstāvis ziņo Padomei par šā lēmuma īstenošanu, pamatojoties uz ISU regulāri izstrādātiem ziņojumiem. Minētie ziņojumi ir Padomes veikta novērtējuma pamatā. Komisija sniedz informāciju par šā lēmuma īstenošanas finansiālajiem aspektiem.
5. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
Tas zaudē spēku 24 mēnešus pēc 3. panta 3. punktā minētā finansēšanas nolīguma noslēgšanas vai sešus mēnešus pēc tā stāšanās spēkā, ja minētajā laikposmā nav noslēgts finansēšanas nolīgums.
Briselē, 2012. gada 13. novembrī