NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 316/2014
ze dne 21. března 2014
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie dohod o převodu technologií
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě (1), a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení,
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi formou nařízení použít čl. 101 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií a odpovídající jednání ve vzájemné shodě, kterých se účastní pouze dva podniky a na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy.
(2)
Na základě nařízení č. 19/65/EHS přijala Komise zejména nařízení (ES) č. 772/2004 (2). Nařízení (ES) č. 772/2004 definuje kategorie dohod o převodu technologií, u nichž měla Komise za to, že zpravidla splňují podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k celkově pozitivním zkušenostem s používáním uvedeného nařízení, jehož použitelnost skončí dnem 30. dubna 2014, a k dalším zkušenostem získaným od jeho přijetí je vhodné přijmout nové nařízení o blokové výjimce.
(3)
Toto nařízení by mělo splňovat dva požadavky: zajistit účinnou ochranu hospodářské soutěže a přiměřenou právní jistotu pro podniky. Plnění těchto cílů by mělo brát úvahu potřebu v nejvyšší možné míře zjednodušit správní dohled a právní rámec.
(4)
Předmětem dohod o převodu technologií je udělení licence na technologická práva. Takovéto dohody zpravidla zvyšují hospodářskou výkonnost a podporují hospodářskou soutěž, protože mohou snížit zdvojení výzkumu a vývoje, posílit podněty pro provádění nového výzkumu a vývoje, podpořit inkrementální inovace, usnadnit rozšiřování technologií a mohou vyvolat hospodářskou soutěž na výrobkových trzích.
(5)
Pravděpodobnost, že účinky zvyšující výkonnost a podporující hospodářskou soutěž převáží nad zápornými účinky na hospodářskou soutěž, které jsou způsobeny omezeními obsaženými v dohodách o převodu technologií, závisí na tržní síle dotyčných podniků a v důsledku toho na rozsahu, v jakém jsou tyto podniky vystaveny soutěži ze strany jiných podniků, které disponují náhradními technologiemi nebo vyrábějí náhradní výrobky.
(6)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na dohody o převodu technologií mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence. Na uvedené dohody by se mělo vztahovat i tehdy, jestliže obsahují omezení pro více než jednu rovinu obchodu, například když je nabyvateli licence uložena povinnost vybudovat zvláštní distribuční systém a když je mu stanoveno, jaké závazky musí nebo může uložit prodejcům výrobků vyrobených v licenci. Tato omezení a tyto závazky by však měly být v souladu s pravidly hospodářské soutěže použitelnými na dodavatelské a distribuční dohody, která jsou stanovena v nařízení Komise (EU) č. 330/2010 (3). Dodavatelské a distribuční dohody mezi nabyvatelem licence a odběrateli jeho smluvních výrobků by však neměly být tímto nařízením vyňaty.
(7)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na dohody, v nichž poskytovatel licence dovoluje nabyvateli licence a/nebo jednomu či několika jeho subdodavatelům využívat licencovaná technologická práva, případně po dalších výzkumných a vývojových činnostech nabyvatele licence a/nebo jeho subdodavatelů, k produkci zboží nebo služeb. Nemělo by se vztahovat na udělování licencí v souvislosti s dohodami o výzkumu a vývoji, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 1217/2010 (4), nebo na udělování licencí v souvislosti se specializačními dohodami, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 1218/2010 (5). Nemělo by se rovněž vztahovat na dohody, jejichž účel spočívá v pouhé reprodukci a distribuci výrobků chráněných autorskými právy k programovému vybavení, neboť předmětem takovýchto dohod není udělení licence na technologii k výrobním účelům; tyto dohody jsou spíše podobné distribučním dohodám. Nařízení by se nemělo vztahovat ani na dohody o zřizování technologických „poolů“, to znamená dohody, jejichž cílem je seskupení technologií s cílem udělit na ně licence třetím stranám, ani na dohody, kterými jsou těmto třetím stranám poskytovány licence na technologie seskupené do „poolu“.
(8)
Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nutno vymezit ty dohody o převodu technologií, na něž by se mohl vztahovat čl. 101 odst. 1 Smlouvy. V rámci individuálního posuzování dohod podle čl. 101 odst. 1 je třeba vzít v úvahu několik faktorů, zejména strukturu a dynamiku relevantních trhů technologií a výrobků.
(9)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Za účelem využití výhod převodu technologií a splnění s ním spojených cílů by se toto nařízení mělo vztahovat nejen na převod technologií jako takový, ale i na jiná ustanovení obsažená v dohodách o převodu technologií, nakolik jsou tato ustanovení přímo spojena s výrobou či prodejem smluvních výrobků.
(10)
V případě dohod o převodu technologií mezi soutěžiteli lze předpokládat, že dohody, které neobsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, obecně povedou ke zlepšení výroby nebo distribuce a vyhradí spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z nich vyplývajících, pokud společný podíl stran na relevantních trzích nepřekročí 20 %.
(11)
V případě dohod o převodu technologií mezi stranami nenacházejícími se v soutěžním vztahu lze předpokládat, že dohody, které neobsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, obecně povedou ke zlepšení výroby nebo distribuce a vyhradí spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z nich vyplývajících, pokud jednotlivý podíl každé ze stran na relevantních trzích nepřekročí 30 %.
(12)
Je-li použitelný práh podílu na trhu překročen na jednom nebo na více výrobkových trzích či trzích technologií, bloková výjimka by se na dohodu neměla použít, pokud jde o dotyčné relevantní trhy.
(13)
Nelze mít bez dalšího za to, že nad těmito prahy podílu na trhu spadají dohody o převodu technologií pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Na dohody o udělení výhradní licence mezi podniky, které se nenacházejí v soutěžním vztahu, se například čl. 101 odst. 1 Smlouvy často nevztahuje. Ani při překročení těchto prahů podílu na trhu nelze mít bez dalšího za to, že dohody o převodu technologií, na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nesplňují podmínky pro uplatnění výjimky. Nelze ovšem ani předpokládat, že obvykle přinesou objektivní výhody takové povahy a rozsahu, aby vyvážily nevýhody, které způsobily pro hospodářskou soutěž.
(14)
Toto nařízení by nemělo sloužit k uplatnění výjimky na dohody o převodu technologií, které obsahují omezení, jež nejsou nezbytná pro zlepšení výroby nebo distribuce. Zejména dohody o převodu technologií, které obsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, jako je stanovení cen vůči třetím stranám, by měly být bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu vyloučeny z možnosti využití blokové výjimky podle tohoto nařízení. U těchto tak zvaných tvrdých omezení by měla být celá dohoda vyloučena z možnosti využití blokové výjimky.
(15)
Za účelem zachování inovačních pobídek a zajištění vhodného uplatnění práv duševního vlastnictví by měla být z možnosti uplatnění blokové výjimky vyloučena určitá omezení. Zejména by měly být vyloučeny určité závazky udělit zpětně licenci poskytovateli licence a doložky o nenapadnutí práv. Jestliže je takové omezení obsaženo v licenční dohodě, mělo by být z možnosti uplatnění blokové výjimky vyloučeno pouze dané omezení.
(16)
Prostřednictvím prahů podílů na trhu, vyloučení dohod o převodu technologií, které obsahují omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, z možnosti uplatnění blokové výjimky a prostřednictvím omezení vyloučených podle tohoto nařízení by mělo být obecně zajištěno, že dohody, na které se bloková výjimka použije, neumožní zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků.
(17)
Podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (6) může Komise odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má přesto takové dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy. To může nastat zejména v případě, že jsou oslabeny inovační pobídky nebo že je bráněno přístupu na trh.
(18)
Podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 může orgán pro hospodářskou soutěž členského státu odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení na celém území členského státu nebo na jeho části, pokud dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má přesto v konkrétním případě na celém území členského státu nebo na jeho části dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a pokud má toto území nebo jeho část všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(19)
Za účelem zesílení dohledu nad paralelními sítěmi dohod o převodu technologií, které mají podobné omezující účinky a které se týkají více než 50 % daného trhu, může Komise formou nařízení prohlásit, že se toto nařízení nepoužije na dohody o převodu technologií obsahující zvláštní omezení vztahující se k dotyčnému trhu, a tak obnovit plnou použitelnost článku 101 Smlouvy na tyto dohody,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení platí tyto definice:
a)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
b)
„technologickými právy“ se rozumí know-how, jakož i následující práva nebo kombinace těchto práv, včetně přihlášek či žádostí o zápis těchto práv:
i)
patenty,
ii)
užitné vzory,
iii)
práva k průmyslovým vzorům,
iv)
topografie polovodičových výrobků,
v)
doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, pro které lze takováto osvědčení získat,
vi)
osvědčení šlechtitelů rostlin, a
vii)
autorská práva k programovému vybavení;
c)
„dohodou o převodu technologií“ se rozumí:
i)
dohoda o udělení licence na technologická práva uzavřená mezi dvěma podniky za účelem výroby smluvních výrobků nabyvatelem licence a/nebo jeho subdodavatelem (subdodavateli),
ii)
postoupení technologických práv mezi dvěma podniky za účelem výroby smluvních výrobků, pokud část rizika spojeného s využíváním technologie zůstane na postupiteli;
d)
„vzájemnou dohodou“ se rozumí dohoda o převodu technologií, při níž si dva podniky v téže smlouvě či v samostatných smlouvách vzájemně udělí licenci na technologická práva, přičemž se tyto licence týkají konkurenčních technologií nebo je lze použít k výrobě konkurenčních výrobků;
e)
„nevzájemnou dohodou“ se rozumí dohoda o převodu technologií, kterou jeden podnik uděluje licenci na technologická práva druhému podniku nebo kterou si takovou licenci vzájemně udělí dva podniky, přičemž se tyto licence netýkají konkurenčních technologií ani je nelze použít k výrobě konkurenčních výrobků;
f)
„výrobkem“ rozumí zboží nebo služba, včetně zboží nebo služby ve formě polotovaru nebo v konečné podobě;
g)
„smluvním výrobkem“ se rozumí výrobek vyrobený přímo či nepřímo na základě licencovaných technologických práv;
h)
„práva duševního vlastnictví“ zahrnují práva k průmyslovému vlastnictví, zejména patenty a ochranné známky, autorská práva a práva s ním související;
i)
pojmem „know-how“ se rozumí soubor praktických znalostí, které jsou získány zkušenostmi a pokusy:
i)
které jsou tajné, to znamená, že nejsou všeobecně známé a nejsou snadno přístupné,
ii)
které jsou podstatné, to znamená, že jsou důležité a užitečné pro výrobu smluvních výrobků, a
iii)
které jsou identifikované, to znamená, že jsou dostatečně úplným způsobem popsané, takže lze prověřit, zda splňují kritéria tajnosti a podstatnosti;
j)
„relevantním výrobkovým trhem“ se rozumí trh pro smluvní výrobky a jejich náhrady, to znamená všechny výrobky, které kupující na základě jejich vlastností, cen a účelu použití považuje za zaměnitelné nebo nahraditelné;
k)
„relevantním trhem technologií“ se rozumí trh s licencovanými technologickými právy a jejich náhradami, to znamená se všemi takovými technologickými právy, která nabyvatel licence na základě jejich povahy, licenčních poplatků, které z nich plynou, a účelu použití považuje za zaměnitelná nebo nahraditelná;
l)
„relevantním zeměpisným trhem“ se rozumí oblast, v níž se dotyčné podniky účastní nabídky výrobků a poptávky po nich nebo udělování či nabývání licencí na technologická práva, v níž jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a která může být odlišena od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zřetelně odlišné;
m)
„relevantním trhem“ se rozumí kombinace relevantního výrobkového trhu či relevantního trhu technologií s relevantním zeměpisným trhem;
n)
„soutěžícími podniky“ se rozumí podniky, které spolu soutěží na relevantním trhu, přičemž:
i)
soutěžící podniky na relevantním trhu, na kterém se udělují licence na technologická práva, jsou takové podniky, které udělují licence na konkurenční technologická práva (skuteční soutěžitelé na relevantním trhu),
ii)
soutěžící podniky na relevantním trhu, na kterém se prodávají smluvní výrobky, jsou takové podniky, které by bez dohody o převodu technologií působily na relevantních trzích, na nichž jsou prodávány smluvní výrobky (skuteční soutěžitelé na relevantním trhu), nebo které by bez dohody o převodu technologií za opodstatněných předpokladů a nikoli jen čistě teoreticky při nepatrném trvalém zvýšení relativních cen pravděpodobně v krátkém čase provedly dodatečné investice nebo nesly jiné transformační náklady nutné k tomu, aby vstoupily na relevantní trhy (potenciální soutěžitelé na relevantním trhu);
o)
„systémem selektivní distribuce“ se rozumí systém distribuce, v němž se poskytovatel licence zaváže udělovat licence na výrobu smluvních výrobků přímo nebo nepřímo pouze nabyvatelům licence, kteří budou vybráni na základě stanovených kritérií, a v němž se tito nabyvatelé licence zaváží, že na území, které si poskytovatel licence pro používání tohoto systému vyhradil, nebudou smluvní výrobky prodávat neschváleným distributorům;
p)
„výhradní licencí“ se rozumí licence, podle níž poskytovatel licence sám nesmí vyrábět na základě licencovaných technologických práv a nesmí udělovat licence na tato práva třetím stranám, a to obecně nebo k určitému užití nebo na určitém území;
q)
„výhradním územím“ se rozumí území, v němž smí smluvní výrobky vyrábět pouze jeden podnik, ale v němž je přesto možné povolit jinému nabyvateli licence výrobu smluvních výrobků na tomto území pouze pro určitého zákazníka, jestliže druhá licence byla udělena, aby se pro tohoto zákazníka vytvořil alternativní zdroj dodávek;
r)
„výhradní skupinou zákazníků“ se rozumí skupina zákazníků, které smí aktivně prodávat smluvní výrobky vyráběné licencovanou technologií pouze jedna strana dohody o převodu technologií.
2. Pro účely tohoto nařízení zahrnují pojmy „podnik“, „poskytovatel licence“ a „nabyvatel licence“ i propojené podniky.
„Propojenými podniky“ se rozumějí:
a)
podniky, ve kterých jedna smluvní strana dohody o převodu technologií přímo nebo nepřímo:
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iii)
má právo řídit záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, jenž je smluvní stranou dohody o převodu technologií, vykonávat práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
c)
podniky, v nichž podnik uvedený v písmenu b) má přímo či nepřímo práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
d)
podniky, v nichž jedna smluvní strana dohody o převodu technologií spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenu a), b) nebo c), nebo v nichž dva nebo více posledně zmíněných podniků mají společně práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
e)
podniky, v nichž jsou práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a) vykonávány společně:
i)
smluvními stranami dohody o převodu technologií nebo příslušnými s nimi propojenými podniky uvedenými v písmenech a) až d), nebo
ii)
jednou nebo více smluvními stranami dohody o převodu technologií nebo jedním nebo více s nimi propojenými podniky uvedenými v písmenech a) až d) a jedním nebo více třetími stranami.
Článek 2
Výjimka
1. Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy na dohody o převodu technologií nevztahuje.
2. Výjimka uvedená v odstavci 1 se uplatní v rozsahu, v němž dohody o převodu technologií obsahují omezení hospodářské soutěže, na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Výjimka se uplatní, dokud licencovaná technologická práva nevyprší, nezaniknou nebo nejsou prohlášena za neplatná anebo - v případě know-how - dokud know-how zůstává tajné. Pokud se však know-how stane obecně známým v důsledku počínání nabyvatele licence, použije se výjimka po dobu trvání dohody.
3. Výjimka uvedená v odstavci 1 se uplatní rovněž na ustanovení v dohodách o převodu technologií, která se týkají nákupu výrobků nabyvatelem licence nebo která se týkají udělení licence na jiná práva duševního vlastnictví či know-how nebo postoupení těchto práv či know-how nabyvateli licence, nakolik se tato ustanovení přímo týkají výroby nebo prodeje smluvních výrobků.
Článek 3
Práh podílu na trhu
1. Jestliže smluvní strany dohody jsou soutěžícími podniky, uplatní se výjimka stanovená v článku 2 za předpokladu, že společný podíl stran na relevantním trhu (relevantních trzích) nepřekročí 20 %.
2. Jestliže smluvní strany dohody nejsou soutěžícími podniky, uplatní se výjimka stanovená v článku 2 za předpokladu, že podíl žádné ze stran na relevantním trhu (relevantních trzích) nepřekročí 30 %.
Článek 4
Tvrdá omezení
1. Jestliže smluvní strany dohody jsou soutěžícími podniky, výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na dohody, jejichž cílem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran kterékoli z následujících omezení:
a)
omezení možnosti jedné strany, aby si sama určovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám;
b)
omezení výroby s výjimkou omezení výroby smluvních výrobků, která jsou nabyvateli licence uložena v nevzájemné dohodě nebo jsou uložena pouze jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě;
c)
rozdělení trhů nebo zákazníků s výjimkou:
i)
závazku, který byl uložen poskytovateli licence a/nebo nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, nevyrábět na základě licencovaných technologických práv v rámci výhradního území vyhrazeného druhé straně a/nebo neprodávat aktivně a/nebo pasivně na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly vyhrazeny druhé straně,
ii)
omezení, uloženého v nevzájemné dohodě nabyvateli licence, aktivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly poskytovatelem licence přiděleny jinému nabyvateli licence, pokud se u posledně uvedeného nejedná o podnik, který v okamžiku uzavření licenční dohody nebyl soutěžícím podnikem vůči poskytovateli licence,
iii)
závazku, který byl uložen nabyvateli licence, vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,
iv)
závazku, který byl uložen nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena za účelem vytvoření alternativního zdroje dodávek tomuto zákazníkovi;
d)
omezení možnosti nabyvatele licence využívat svá vlastní technologická práva, nebo omezení možnosti kterékoli ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je posledně uvedené omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo prozrazení licencovaného know-how třetí straně.
2. Jestliže smluvní strany dohody nejsou soutěžícími podniky, výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na dohody, jejichž cílem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran kterékoli z následujících omezení:
a)
omezení možnosti jedné strany, aby si sama stanovovala cenu, za kterou prodává výrobky třetím stranám, aniž je dotčena možnost stanovovat maximální prodejní cenu nebo doporučovat prodejní cenu, pokud se tyto nerovnají v důsledku vyvíjení tlaku nebo vytváření pobídek jednou ze smluvních stran pevným nebo minimálním prodejním cenám;
b)
omezení území, na kterém smí nabyvatel licence pasivně prodávat smluvní výrobky, nebo okruh zákazníků, kterým smí nabyvatel licence tyto výrobky pasivně prodávat, s výjimkou:
i)
omezení pasivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, které jsou vyhrazeny poskytovateli licence,
ii)
závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,
iii)
závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena za účelem vytvoření alternativního zdroje dodávek tomuto zákazníkovi,
iv)
omezení prodeje konečným uživatelům nabyvatelem licence, který působí na velkoobchodní úrovni,
v)
omezení prodeje neschváleným distributorům členy systému selektivní distribuce;
c)
omezení aktivního nebo pasivního prodeje konečným uživatelům nabyvatelem licence, který je členem systému selektivní distribuce a působí na maloobchodní úrovni, aniž je dotčena možnost zakázat členovi systému vykonávat činnost z neschválených poboček.
3. Jestliže smluvní strany nejsou v okamžiku uzavření dohody soutěžící podniky, ale stanou se jimi později, použije se po celou dobu trvání dohody odstavec 2 místo odstavce 1, jestliže dohoda nebude později zásadně pozměněna. Takovou změnou je i uzavření nové dohody o převodu technologií mezi smluvními stranami týkající se konkurenčních technologických práv.
Článek 5
Vyloučená omezení
1. Výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na žádný z následujících závazků obsažených v dohodách o převodu technologií:
a)
veškeré přímé nebo nepřímé závazky nabyvatele licence udělit poskytovateli licence či třetí straně určené poskytovatelem licence výhradní licenci na zlepšení licencované technologie, která přinesl nabyvatel licence, nebo na nová použití této technologie, která zavedl nabyvatel licence, nebo na poskytovatele licence či třetí straně určené poskytovatelem licence úplně nebo částečně převést práva k uvedeným zlepšením nebo novým použitím licencované technologie;
b)
veškeré přímé nebo nepřímé závazky smluvní strany nenapadnout platnost práv duševního vlastnictví, kterými disponuje druhá strana v rámci Unie, aniž je dotčena možnost v případě výhradní licence stanovit ukončení dohody o převodu technologií pro případ, že nabyvatel licence napadne platnost kteréhokoli licencovaného technologického práva.
2. Jestliže smluvní strany nejsou soutěžícími podniky, neuplatní se výjimka stanovená v článku 2 na přímé nebo nepřímé závazky, které omezují možnost nabyvatele licence využívat jeho vlastní technologická práva nebo možnost kterékoli ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je posledně uvedené omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo prozrazení licencovaného know-how třetí straně.
Článek 6
Odnětí výjimky v jednotlivých případech
1. Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda o převodu technologií, na kterou se vztahuje výjimka stanovená v článku 2 tohoto nařízení, má přesto takové dopady, které jsou neslučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a zejména pokud:
a)
je omezen přístup technologií patřících třetím stranám na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod stejného druhu, které nabyvatelům licence zakazují používání technologií třetích stran;
b)
je omezen přístup potenciálních nabyvatelů licence na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí podobných omezujících dohod, které poskytovatelům licence zakazují udělování licencí jiným nabyvatelům licence, nebo protože jediný vlastník technologie udělující licenci na příslušná technologická práva uzavře výhradní licenci s nabyvatelem licence, který již působí na výrobkovém trhu na základě vzájemně nahraditelných technologických práv.
2. Jestliže má v konkrétním případě dohoda o převodu technologií, na kterou se vztahuje výjimka stanovená v článku 2 tohoto nařízení, na území členského státu nebo na jeho části, která vykazuje všechny znaky odděleného zeměpisného trhu, účinky, které jsou neslučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, může orgán pro hospodářskou soutěž tohoto členského státu za stejných podmínek jako v odstavci 1 tohoto článku odejmout pro dotčené území podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 výhodu plynoucí z tohoto nařízení.
Článek 7
Nepoužití tohoto nařízení
1. Podle článku 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise formou nařízení prohlásit, že v případech, kdy je více než 50 % relevantního trhu pokryto paralelními sítěmi dohod o převodu technologií stejného druhu, se toto nařízení nepoužije na dohody o převodu technologií, které obsahují zvláštní omezení hospodářské soutěže na tomto trhu.
2. Nařízení přijaté podle odstavce 1 se použije nejdříve šest měsíců po svém přijetí.
Článek 8
Použití prahu podílu na trhu
Na používání jednotlivých prahů podílu na trhu stanovených v článku 3 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hodnoty prodejů na trhu; jestliže nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, pak lze stanovit podíl na trhu dotyčného podniku na základě odhadů založených na jiných důvěryhodných informacích o trhu, včetně objemů prodeje na trhu;
b)
podíl na trhu se vypočítá na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
c)
podíl na trhu podniků uvedených v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci písm. e) se rovnoměrně rozdělí na každý podnik, který má práva nebo pravomoci uvedené v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci písm. a);
d)
podíl poskytovatele licence na relevantním trhu s licencovanými technologickými právy se vypočítá na základě výskytu licencovaných technologických práv na relevantním (výrobkovém a zeměpisném) trhu (trzích), na kterém (kterých) se smluvní výrobky prodávají, tedy na základě údajů o prodeji smluvních výrobků vyrobených společně poskytovatelem a nabyvateli licence;
e)
jestliže podíl na trhu podle čl. 3 odst. 1 nebo 2 na počátku nepřesahuje 20 %, případně 30 %, ale následně vzroste nad tyto hranice, platí výjimka stanovená v článku 2 po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl práh 20 %, případně 30 % překročen poprvé.
Článek 9
Vztah k ostatním nařízením o blokových výjimkách
Toto nařízení se nevztahuje na licenční ujednání v dohodách o výzkumu a vývoji, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1217/2010, nebo ve specializačních dohodách, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1218/2010.
Článek 10
Přechodné období
Zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se nepoužije v období od 1. května 2014 do 30. dubna 2015 na dohody, jež byly dne 30. dubna 2014 již v platnosti a jež nesplňují podmínky pro uplatnění výjimky podle tohoto nařízení, avšak které dne 30. dubna 2014 splňovaly podmínky pro uplatnění výjimky podle nařízení (ES) č. 772/2004.
Článek 11
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2014.
Jeho použitelnost končí dnem 30. dubna 2026.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2014.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 316/2014
(2014. gada 21. marts)
par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta 3. punkta piemērošanu tehnoloģiju nodošanas nolīgumu kategorijām
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1965. gada 2. marta Regulu Nr. 19/65/EEK par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu atsevišķām līgumu un saskaņotu darbību kategorijām (1) un jo īpaši tās 1. pantu,
publicējusi šīs regulas projektu,
apspriedusies ar Aizliegtu vienošanos un monopoluzņēmumu padomdevēju komiteju,
tā kā:
(1)
Ar Regulu Nr. 19/65/EEK Komisija ir pilnvarota, izmantojot regulu, piemērot Līguma 101. panta 3. punktu noteiktām tikai starp diviem uzņēmumiem noslēgtu tehnoloģiju nodošanas nolīgumu un attiecīgu saskaņotu darbību kategorijām, uz ko attiecas Līguma 101. panta 1. punkts.
(2)
Atbilstoši Regulai Nr. 19/65/EEK Komisija ir pieņēmusi Regulu (EK) Nr. 772/2004 (2). Regulā (EK) Nr. 772/2004 ir definētas tehnoloģiju nodošanas nolīgumu kategorijas, attiecībā uz kurām Komisija uzskatīja, ka tās parasti atbilst Līguma 101. panta 3. punkta nosacījumiem. Ņemot vērā kopumā pozitīvo pieredzi minētās regulas piemērošanā, kura zaudē spēku 2014. gada 30. aprīlī, un papildu pieredzi, kas gūta kopš tās pieņemšanas, ir lietderīgi pieņemt jaunu grupu atbrīvojuma regulu.
(3)
Šai regulai būtu jānodrošina efektīva konkurences aizsardzība un jāsniedz uzņēmumiem pietiekama juridiskā noteiktība. Minēto mērķu sasniegšanā būtu jāņem vērā nepieciešamība pēc iespējas vienkāršot administratīvo uzraudzību un tiesisko regulējumu.
(4)
Tehnoloģiju nodošanas nolīgumi attiecas uz tehnoloģiju tiesību licencēšanu. Šādi nolīgumi parasti paaugstina ekonomikas efektivitāti un veicina konkurenci, jo tie mazina pētniecības un izstrādes pasākumu pārklāšanos, stiprina stimulus veikt sākotnējo pētniecību un izstrādi, sekmē pakāpenisku inovāciju, veicina tehnoloģiju izplatīšanos un rada konkurenci produktu tirgū.
(5)
Varbūtība, ka šī efektivitāti un konkurenci veicinošā ietekme atsvērs negatīvo ietekmi uz konkurenci, ko rada tehnoloģiju nodošanas nolīgumos ietvertie ierobežojumi, ir atkarīga no attiecīgo uzņēmumu tirgus varas pakāpes un tādējādi no pakāpes, kādā ar šiem uzņēmumiem konkurē citi uzņēmumi, kuru rīcībā ir alternatīvas tehnoloģijas, vai uzņēmumi, kuri ražo aizstājējproduktus.
(6)
Šī regula būtu jāattiecina tikai uz tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem starp licenciāru un licenciātu. Tā būtu jāattiecina uz šādiem nolīgumiem pat tad, ja nolīgumā ir paredzēti nosacījumi vairākiem tirdzniecības līmeņiem, piemēram, pieprasot, lai licenciāts izveidotu īpašu izplatīšanas sistēmu, un nosakot pienākumus, kuri licenciātam jāuzliek vai kurus tas var uzlikt saskaņā ar licenci ražoto produktu tālākpārdevējiem. Tomēr minētajiem nosacījumiem un pienākumiem būtu jāatbilst konkurences noteikumiem, kas piemērojami piegādes un izplatīšanas nolīgumiem, kā noteikts Komisijas Regulā (ES) Nr. 330/2010 (3). Ar šo regulu nebūtu jānosaka atbrīvojumi piegādes un izplatīšanas nolīgumiem, kas noslēgti starp licenciātu un tā līguma produktu pircējiem.
(7)
Šī regula būtu jāpiemēro tikai tiem nolīgumiem, ar kuriem licenciārs atļauj licenciātam un/vai vienam vai vairākiem tā apakšuzņēmējiem preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas mērķiem izmantot licencētās tehnoloģiju tiesības, iespējams, pēc licenciāta un/vai tā apakšuzņēmēja(-u) veiktas papildu pētniecības un izstrādes. Tā nebūtu piemērojama licencēšanai pētniecības un izstrādes nolīgumu ietvaros, uz kuriem attiecas Komisijas Regula (ES) Nr. 1217/2010 (4), vai licencēšanai specializācijas nolīgumu ietvaros, uz kuriem attiecas Komisijas Regula (ES) Nr. 1218/2010 (5). Turklāt tā nebūtu piemērojama nolīgumiem, kuru mērķis ir tikai reproducēt un izplatīt ar programmatūras autortiesībām aizsargātus produktus, jo šādi nolīgumi neattiecas uz tehnoloģiju licencēšanu ražošanas nolūkā, bet ir tuvāki izplatīšanas nolīgumiem. Tā nebūtu piemērojama arī tiem nolīgumiem, ar kuriem izveido tehnoloģiju kopfondus, t. i., nolīgumiem ar mērķi apvienot tehnoloģijas, lai tās licencētu trešām personām, ne arī nolīgumiem, ar kuriem kopfondā ietvertās tehnoloģijas licencē šīm trešām personām.
(8)
Lai ar regulu piemērotu Līguma 101. panta 3. punktu, nav nepieciešams definēt tos tehnoloģiju nodošanas nolīgumus, uz kuriem varētu attiekties Līguma 101. panta 1. punkts. Atsevišķi novērtējot nolīgumus saskaņā ar 101. panta 1. punktu, jāņem vērā vairāki faktori, un jo īpaši konkrēto tehnoloģiju un produktu tirgu struktūra un dinamika.
(9)
Šajā regulā noteiktais grupu atbrīvojums būtu jāattiecina tikai uz tiem nolīgumiem, par kuriem var pietiekami droši pieņemt, ka tie atbilst Līguma 101. panta 3. punkta nosacījumiem. Lai sasniegtu tehnoloģiju nodošanas mērķus un no tās gūtu labumu, šī regula būtu jāattiecina ne tikai uz pašu tehnoloģiju nodošanu, bet arī uz citiem noteikumiem, kas ietverti tehnoloģiju nodošanas nolīgumos, ja - un ciktāl - minētie noteikumi ir tieši saistīti ar līguma produktu ražošanu vai pārdošanu.
(10)
Attiecībā uz tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem starp konkurentiem var pieņemt, ka tie kopumā uzlabo ražošanu vai izplatīšanu un ļauj patērētājiem baudīt pienācīgu daļu no attiecīgajiem ieguvumiem, ja pušu kopējā tirgus daļa konkrētajos tirgos nepārsniedz 20 % un ja šajos nolīgumos nav ietverti noteikti nopietni konkurences ierobežojumi.
(11)
Attiecībā uz tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem starp nekonkurējošām pusēm var pieņemt, ka tie kopumā uzlabo ražošanu vai izplatīšanu un ļauj patērētājiem baudīt pienācīgu daļu no attiecīgajiem ieguvumiem, ja katras puses individuālā tirgus daļa konkrētajos tirgos nepārsniedz 30 % un ja šajos nolīgumos nav ietverti noteikti nopietni konkurences ierobežojumi.
(12)
Ja piemērojamais tirgus daļas robežlielums vienā vai vairākos produktu vai tehnoloģiju tirgos ir pārsniegts, grupu atbrīvojums attiecīgajam nolīgumam šajos konkrētajos tirgos nebūtu piemērojams.
(13)
Nevar būt prezumpcija, ka gadījumā, ja minētie tirgus daļu robežlielumi ir pārsniegti, uz tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem attiecas Līguma 101. panta 1. punkts. Piemēram, izņēmuma licences nolīgumi starp nekonkurējošiem uzņēmumiem bieži vien ir ārpus 101. panta 1. punkta piemērošanas jomas. Tāpat nevar arī būt prezumpcija, ka gadījumā, ja minētie tirgus daļu robežlielumi ir pārsniegti, tehnoloģiju nodošanas nolīgumi, uz kuriem attiecas 101. panta 1. punkts, neizpildīs atbrīvojuma nosacījumus. Tomēr nevar arī būt prezumpcija, ka šie nolīgumi parasti radīs objektīvas tāda veida un apjoma priekšrocības, kas kompensēs šo nolīgumu nelabvēlīgo ietekmi uz konkurenci.
(14)
Ar šo regulu nedrīkstētu noteikt atbrīvojumus tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem, kuros ietverti ierobežojumi, kas nav obligāti nepieciešami ražošanas vai izplatīšanas uzlabošanai. Neatkarīgi no attiecīgo uzņēmumu tirgus daļas šajā regulā noteikto grupu atbrīvojumu jo īpaši nedrīkstētu attiecināt uz tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem, kuros ietverti tādi nopietni konkurences ierobežojumi kā cenu noteikšana attiecībā pret trešām personām. Šādu stingro ierobežojumu gadījumā grupu atbrīvojumu vispār nedrīkstētu attiecināt ne uz vienu nolīguma daļu.
(15)
Lai aizsargātu inovācijas stimulus un nodrošinātu intelektuālā īpašuma tiesību pienācīgu piemērošanu, uz atsevišķiem ierobežojumiem grupu atbrīvojumu nedrīkstētu attiecināt. To jo īpaši nedrīkstētu attiecināt uz atsevišķām atpakaļnodošanas saistībām un neapstrīdēšanas klauzulām. Ja licences nolīgumā ir ietverts šāds ierobežojums, grupu atbrīvojumu nedrīkstētu attiecināt vienīgi uz konkrēto ierobežojumu.
(16)
Tirgus daļas robežlielumi un atbrīvojuma liegšana tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem, kuros ietverti nopietni konkurences ierobežojumi un izslēgtie ierobežojumi, kas paredzēti šajā regulā, parasti nodrošinātu, ka nolīgumi, uz kuriem attiecas grupu atbrīvojums, nedod attiecīgajiem uzņēmumiem iespēju novērst konkurenci attiecībā uz būtisku attiecīgo produktu daļu.
(17)
Ievērojot Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (6) 29. panta 1. punktu, Komisija var atsaukt šīs regulas piemērošanu, ja tā konkrētā gadījumā konstatē, ka nolīgums, kuram piemērojams šajā regulā paredzētais atbrīvojums, tomēr rada tādu ietekmi, kas nav saderīga ar Līguma 101. panta 3. punktu. Tas jo īpaši var notikt tad, ja tiek mazināti inovācijas stimuli vai tiek kavēta piekļuve tirgiem.
(18)
Dalībvalsts konkurences iestāde saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 29. panta 2. punktu var attiecībā uz minētās dalībvalsts teritoriju vai tās daļu atsaukt šīs regulas piemērošanu, ja konkrētā gadījumā nolīgums, uz kuru attiecas šajā regulā paredzētais atbrīvojums, attiecīgās dalībvalsts teritorijā vai tās daļā, kurai ir visas atsevišķa ģeogrāfiskā tirgus pazīmes, tomēr rada tādu ietekmi, kas nav saderīga ar Līguma 101. panta 3. punktu.
(19)
Lai stiprinātu tādu tehnoloģiju nodošanas nolīgumu paralēlo tīklu pārraudzību, kuriem ir līdzīga ierobežojoša ietekme un kuri attiecas uz vairāk nekā 50 % no attiecīgā tirgus, Komisija, izmantojot regulu, var noteikt, ka šo regulu nepiemēro tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem, kas ietver īpašus ierobežojumus, kuri attiecas uz konkrēto tirgu, tādējādi pilnībā atjaunojot Līguma 101. panta piemērošanu šādiem nolīgumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Definīcijas
1. Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
“nolīgums” ir vienošanās, uzņēmumu apvienības lēmums vai saskaņota darbība;
b)
“tehnoloģiju tiesības” ir zinātība un turpmāk minētās tiesības vai to kombinācija, tostarp minēto tiesību pieteikumi vai reģistrācijas pieteikumi:
i)
patenti;
ii)
funkcionālie modeļi;
iii)
dizainparauga tiesības;
iv)
pusvadītāju izstrādājumu topogrāfijas;
v)
papildu aizsardzības sertifikāti medicīnas produktiem vai citiem produktiem, attiecībā uz kuriem iespējams saņemt šādus papildu aizsardzības sertifikātus;
vi)
augu selekcionāru sertifikāti; un
vii)
programmatūras autortiesības;
c)
“tehnoloģiju nodošanas nolīgums” ir:
i)
divu uzņēmumu starpā noslēgts tehnoloģiju tiesību licences nolīgums, kura mērķis ir dot licenciātam un/vai tā apakšuzņēmējam(-iem) iespēju ražot līguma produktus;
ii)
tehnoloģiju tiesību nodošana starp diviem uzņēmumiem, lai ražotu līguma produktus, ja uz nodevēju turpina gulties daļa riska, kas saistīts ar tehnoloģiju izmantošanu;
d)
“savstarpējs nolīgums” ir tehnoloģiju nodošanas nolīgums, kurā divi uzņēmumi ar vienu kopīgu vai atsevišķiem līgumiem piešķir viens otram tehnoloģiju tiesību licenci, un šīs licences attiecas uz konkurējošām tehnoloģijām vai var tikt izmantotas konkurējošu produktu ražošanai;
e)
“nesavstarpējs nolīgums” ir tehnoloģiju nodošanas nolīgums, kurā viens uzņēmums piešķir otram uzņēmumam tehnoloģiju tiesību licenci vai divi uzņēmumi piešķir viens otram šādu licenci, bet šīs licences neattiecas uz konkurējošām tehnoloģijām un nevar tikt izmantotas konkurējošu produktu ražošanai;
f)
“produkts” ir preces vai pakalpojums, ieskaitot gan starppatēriņā preces un pakalpojumus, gan galapatēriņa preces un pakalpojumus;
g)
“līguma produkts” ir produkts, kas ražots, tieši vai netieši izmantojot licencētās tehnoloģiju tiesības;
h)
“intelektuālā īpašuma tiesības” ietver rūpnieciskā īpašuma tiesības, jo īpaši patentus un preču zīmes, autortiesības un blakustiesības;
i)
“zinātība” ir praktiskas informācijas kopums, kas rodas pieredzes un testēšanas rezultātā un ir:
i)
slepens, t. i., nav vispārzināms vai viegli pieejams;
ii)
būtisks, t. i., svarīgs un noderīgs līguma produktu ražošanai; un
iii)
precizēts, t. i., aprakstīts pietiekami vispusīgi, lai būtu iespējams pārbaudīt, vai tas atbilst slepenības un būtiskuma kritērijiem;
j)
“konkrētais produktu tirgus” ir tirgus, kas ietver līguma produktus un to aizstājējus, t. i., visus tos produktus, kurus pircējs uzskata par savstarpēji aizstājamiem, ņemot vērā to īpašības, cenas un paredzēto izmantojumu;
k)
“konkrētais tehnoloģiju tirgus” ir tirgus, kas ietver licencētās tehnoloģiju tiesības un to aizstājējus, t. i., visas tās tehnoloģiju tiesības, kuras licenciāts uzskata par savstarpēji aizstājamām, ņemot vērā tehnoloģiju tiesību īpašības, licences atlīdzību par šīm tiesībām un to paredzēto izmantojumu;
l)
“konkrētais ģeogrāfiskais tirgus” ir teritorija, kurā attiecīgie uzņēmumi piedāvā vai pieprasa produktus vai tehnoloģiju tiesību licences, kurā ir pietiekami viendabīgi konkurences apstākļi un kuru var nošķirt no blakus esošajām teritorijām ievērojami atšķirīgu konkurences apstākļu dēļ;
m)
“konkrētais tirgus” ir konkrētā produktu vai tehnoloģiju tirgus un konkrētā ģeogrāfiskā tirgus apvienojums;
n)
“konkurējoši uzņēmumi” ir uzņēmumi, kas konkurē konkrētajā tirgū, t. i.,:
i)
konkurējoši uzņēmumi konkrētajā tirgū, kurā licencē attiecīgās tehnoloģiju tiesības, t. i., uzņēmumi, kas piedāvā licenci konkurējošām tehnoloģiju tiesībām (faktiski konkurenti konkrētajā tirgū);
ii)
konkurējoši uzņēmumi konkrētajā tirgū, kurā pārdod līguma produktus, t. i., uzņēmumi, kuri, neslēdzot tehnoloģiju nodošanas nolīgumu, darbotos konkrētajā(-os) tirgū(-os), kurā(-os) pārdod līguma produktus, (faktiski konkurenti konkrētajā tirgū) vai kuri, neslēdzot tehnoloģiju nodošanas nolīgumu, neliela, taču pastāvīga relatīvo cenu kāpuma gadījumā ne tikai teorētiski, bet reāli varētu īsā laikā veikt vajadzīgos papildu ieguldījumus vai segt nepieciešamās pārorientēšanās izmaksas, lai ieietu konkrētajā(-os) tirgū(-os) (potenciālie konkurenti konkrētajā tirgū);
o)
“selektīva izplatīšanas sistēma” ir izplatīšanas sistēma, kurā licenciārs apņemas tieši vai netieši piešķirt licenci līguma produktu ražošanai tikai tiem licenciātiem, kas izraudzīti, pamatojoties uz noteiktiem kritērijiem, un šie licenciāti apņemas nepārdot līguma produktus nepilnvarotiem izplatītājiem teritorijā, kuru licenciārs rezervējis šai sistēmai;
p)
“izņēmuma licence” ir licence, saskaņā ar kuru pašam licenciāram vai nu vispārīgi, vai noteiktam lietojumam vai noteiktā teritorijā nav atļauts ražot, izmantojot licencēto tehnoloģiju, un nav atļauts trešām personām piešķirt licencēto tehnoloģiju tiesību licenci;
q)
“ekskluzīva teritorija” ir noteikta teritorija, kurā līguma produktus atļauts ražot tikai vienam uzņēmumam, bet kurā tomēr ir iespējams atļaut vēl kādam licenciātam ražot līguma produktus vienīgi konkrētam klientam, ja šī otrā licence piešķirta, lai minētajam klientam nodrošinātu alternatīvu sagādes avotu;
r)
“ekskluzīva klientu grupa” ir klientu grupa, kurai līguma produktus, kas ražoti, izmantojot licencēto tehnoloģiju, aktīvi tirgot drīkst tikai viena no tehnoloģiju nodošanas nolīguma pusēm.
2. Šajā regulā termini “uzņēmums”, “licenciārs” un “licenciāts” ietver attiecīgos saistītos uzņēmumus.
“Saistīti uzņēmumi” ir:
a)
uzņēmumi, kuros kādai no tehnoloģiju nodošanas nolīguma pusēm tieši vai netieši:
i)
ir pilnvaras izmantot vairāk nekā pusi balsstiesību; vai
ii)
ir pilnvaras iecelt vairāk nekā pusi uzraudzības padomes, valdes vai uzņēmuma likumīgās pārstāvības struktūru locekļu; vai
iii)
ir tiesības vadīt uzņēmuma darījumus;
b)
uzņēmumi, kuriem attiecībā uz kādu no tehnoloģiju nodošanas nolīguma pusēm tieši vai netieši ir a) apakšpunktā norādītās tiesības vai pilnvaras;
c)
uzņēmumi, kuros b) apakšpunktā minētajam uzņēmumam tieši vai netieši ir a) apakšpunktā norādītās tiesības vai pilnvaras;
d)
uzņēmumi, kuros kādai no tehnoloģiju nodošanas nolīguma pusēm kopā ar vienu vai vairākiem a), b) vai c) apakšpunktā minētajiem uzņēmumiem vai kuros diviem vai vairākiem pēdējiem minētajiem uzņēmumiem kopīgi ir a) apakšpunktā norādītās tiesības vai pilnvaras;
e)
uzņēmumi, kuros a) apakšpunktā norādītās tiesības vai pilnvaras kopīgi ir:
i)
tehnoloģiju nodošanas nolīguma pusēm vai to attiecīgajiem saistītajiem uzņēmumiem, kas minēti a) līdz d) apakšpunktā; vai
ii)
vienai vai vairākām tehnoloģiju nodošanas nolīguma pusēm vai vienam vai vairākiem to saistītajiem uzņēmumiem, kas minēti a) līdz d) apakšpunktā, un vienai vai vairākām trešām personām.
2. pants
Atbrīvojums
1. Atbilstoši Līguma 101. panta 3. punktam, un ievērojot šīs regulas noteikumus, Līguma 101. panta 1. punktu nepiemēro tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem.
2. Atbrīvojumu, kas paredzēts 1. punktā, piemēro, ja tehnoloģiju nodošanas nolīgumi ietver konkurences ierobežojumus, uz kuriem attiecas Līguma 101. panta 1. punkts. Atbrīvojums ir piemērojams tik ilgi, kamēr licencētajām tehnoloģiju tiesībām nav beidzies termiņš vai tās nav zaudējušas spēku vai atzītas par spēkā neesošām, bet zinātības gadījumā - kamēr šī zinātība ir slepena. Tomēr, ja licenciāta darbības rezultātā zinātība kļūst publiski zināma, atbrīvojumu piemēro līdz nolīguma termiņa beigām.
3. Atbrīvojumu, kas paredzēts 1. punktā, piemēro arī tehnoloģiju nodošanas nolīgumu noteikumiem par produktu iegādi, ko veic licenciāts, vai par citu intelektuālā īpašuma tiesību vai zinātības licencēšanu vai nodošanu licenciātam, ja - un ciktāl - minētie noteikumi ir tieši saistīti ar līguma produktu ražošanu vai pārdošanu.
3. pants
Tirgus daļas robežlielumi
1. Ja uzņēmumi, kas ir nolīguma puses, ir konkurējoši uzņēmumi, 2. pantā paredzēto atbrīvojumu piemēro tikai ar nosacījumu, ka pušu kopējā tirgus daļa konkrētajā(-os) tirgū(-os) nepārsniedz 20 %.
2. Ja uzņēmumi, kas ir nolīguma puses, nav konkurējoši uzņēmumi, 2. pantā paredzēto atbrīvojumu piemēro tikai ar nosacījumu, ka nevienas puses individuālā tirgus daļa konkrētajā(-os) tirgū(-os) nepārsniedz 30 %.
4. pants
Stingrie ierobežojumi
1. Ja uzņēmumi, kas ir nolīguma puses, ir konkurējoši uzņēmumi, 2. pantā paredzēto atbrīvojumu nepiemēro nolīgumiem, kuru mērķis tieši vai netieši, atsevišķi vai kopā ar citiem faktoriem, ko puses var ietekmēt, ir kāds no turpmāk minētajiem:
a)
ierobežot kādas puses spēju noteikt cenas, pārdodot produktus trešām personām;
b)
ierobežot ražošanas apjomu, izņemot līguma produktu ražošanas apjoma ierobežojumus, kas licenciātam noteikti nesavstarpējā nolīgumā vai kas savstarpējā nolīgumā noteikti tikai vienam licenciātam;
c)
sadalīt tirgus vai klientus, izņemot, ja:
i)
licenciāram un/vai licenciātam nesavstarpējā nolīgumā ir noteikts pienākums, izmantojot licencētās tehnoloģiju tiesības, neražot ekskluzīvajā teritorijā, kas rezervēta otrai pusei, un/vai neveikt aktīvo un/vai pasīvo tirdzniecību ekskluzīvajā teritorijā vai ekskluzīvajai klientu grupai, kas rezervēta otrai pusei;
ii)
licenciātam nesavstarpējā nolīgumā ir noteikts ierobežojums veikt aktīvo tirdzniecību ekskluzīvajā teritorijā vai ekskluzīvajai klientu grupai, kuru licenciārs iedalījis citam licenciātam, ja vien šis cits licenciāts savas licences noslēgšanas brīdī nebija ar licenciāru konkurējošs uzņēmums;
iii)
licenciātam ir noteikts pienākums ražot līguma produktus vienīgi savām vajadzībām ar nosacījumu, ka licenciāts var bez ierobežojumiem aktīvi un pasīvi tirgot līguma produktus kā savu produktu rezerves daļas;
iv)
licenciātam nesavstarpējā nolīgumā ir noteikts pienākums ražot līguma produktus vienīgi konkrēta klienta vajadzībām, ja licence izdota, lai minētajam klientam nodrošinātu alternatīvu sagādes avotu;
d)
ierobežot licenciāta iespējas izmantot savu tehnoloģiju vai ierobežot jebkuras nolīguma puses iespējas nodarboties ar pētniecību un izstrādi, izņemot, ja šis pēdējais ierobežojums nepieciešams, lai novērstu licencētās zinātības izpaušanu trešām personām.
2. Ja uzņēmumi, kas ir nolīguma puses, nav konkurējoši uzņēmumi, 2. pantā paredzēto atbrīvojumu nepiemēro nolīgumiem, kuru mērķis tieši vai netieši, atsevišķi vai kopā ar citiem faktoriem, ko puses var ietekmēt, ir kāds no turpmāk minētajiem:
a)
ierobežot kādas puses spēju noteikt cenas, pārdodot produktus trešām personām, neskarot iespēju noteikt maksimālo pārdošanas cenu vai ieteikt pārdošanas cenu, ja vien tā jebkuras puses spiediena vai piedāvāto stimulu dēļ nekļūst par fiksēto vai minimālo pārdošanas cenu;
b)
ierobežot teritoriju, kurā, vai klientu loku, kuram licenciāts var pasīvi pārdot līguma produktus, izņemot:
i)
pasīvās pārdošanas ierobežojumu ekskluzīvā teritorijā vai ekskluzīvai klientu grupai, kas rezervēta licenciāram;
ii)
pienākumu ražot līguma produktus tikai savām vajadzībām ar nosacījumu, ka licenciāts var bez ierobežojumiem aktīvi un pasīvi tirgot līguma produktus kā savu produktu rezerves daļas;
iii)
pienākumu ražot līguma produktus vienīgi konkrēta klienta vajadzībām, ja licence izdota, lai minētajam klientam nodrošinātu alternatīvu sagādes avotu;
iv)
ierobežojumu pārdot galalietotājiem, kurš noteikts licenciātiem, kas darbojas vairumtirdzniecības līmenī;
v)
ierobežojumu pārdot nepilnvarotiem izplatītājiem, kurš noteikts selektīvās izplatīšanas sistēmas dalībniekiem;
c)
ierobežot tāda licenciāta aktīvo vai pasīvo tirgošanu galalietotājam, kurš ir selektīvās izplatīšanas sistēmas dalībnieks un darbojas mazumtirdzniecības līmenī, neskarot iespēju aizliegt minētās sistēmas dalībniekam darboties neapstiprinātā vietā.
3. Ja uzņēmumi, kas ir nolīguma puses, nolīguma noslēgšanas brīdī nav konkurējoši uzņēmumi, bet vēlāk kļūst par konkurējošiem uzņēmumiem un ja nolīgumu vēlāk būtiski negroza, visā nolīguma darbības laikā ir piemērojams 2., nevis 1. punkts. Pie šādiem grozījumiem ir pieskaitāma jauna tehnoloģiju nodošanas nolīguma noslēgšana starp pusēm attiecībā uz konkurējošām tehnoloģiju tiesībām.
5. pants
Izslēgtie ierobežojumi
1. Atbrīvojums, kas paredzēts 2. pantā, nav piemērojams šādiem tehnoloģiju nodošanas nolīgumos ietvertiem pienākumiem:
a)
jebkādam tiešam vai netiešam licenciāta pienākumam piešķirt licenciāram vai tā izraudzītai trešai personai izņēmuma licenci vai pilnībā vai daļēji nodot licenciāram vai tā izraudzītai trešai personai tiesības uz saviem licencētās tehnoloģijas uzlabojumiem vai jauniem pielietojumiem;
b)
jebkādam tiešam vai netiešam puses pienākumam neapstrīdēt otrai pusei Savienībā piederošo intelektuālā īpašuma tiesību spēkā esamību, neskarot iespēju izņēmuma licences gadījumā paredzēt tehnoloģiju nodošanas nolīguma izbeigšanu, ja licenciāts apstrīd licencēto tehnoloģiju tiesību spēkā esamību.
2. Ja uzņēmumi, kas ir nolīguma puses, nav konkurējoši uzņēmumi, 2. pantā paredzēto atbrīvojumu nepiemēro tiešiem vai netiešiem pienākumiem, kas ierobežo licenciāta iespējas izmantot savas tehnoloģiju tiesības vai ierobežo jebkuras nolīguma puses iespējas nodarboties ar pētniecību un izstrādi, izņemot, ja šis pēdējais ierobežojums nepieciešams, lai novērstu licencētās zinātības izpaušanu trešām personām.
6. pants
Atbrīvojuma atsaukšana individuālos gadījumos
1. Ievērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 29. panta 1. punktu, Komisija var atsaukt šīs regulas piemērošanu, ja tā konkrētā gadījumā konstatē, ka tehnoloģiju nodošanas nolīgums, kuram piemērojams šīs regulas 2. pantā paredzētais atbrīvojums, tomēr rada tādu ietekmi, kas nav saderīga ar Līguma 101. panta 3. punktu, un jo īpaši, ja:
a)
ir ierobežota trešo personu tehnoloģiju piekļuve tirgum, piemēram, līdzīgu ierobežojošu nolīgumu, ar ko licenciātiem aizliegts izmantot trešo personu tehnoloģijas, paralēlu tīklu kumulatīvās iedarbības dēļ;
b)
ir ierobežota potenciālo licenciātu piekļuve tirgum, piemēram, līdzīgu ierobežojošu nolīgumu, ar ko licenciāriem aizliegts izdot licenci citiem licenciātiem, paralēlu tīklu kumulatīvās iedarbības dēļ, vai tāpēc, ka vienīgais tehnoloģiju īpašnieks, kurš licencē attiecīgo tehnoloģiju tiesības, noslēdz izņēmuma licenci ar licenciātu, kurš jau darbojas attiecīgajā produktu tirgū, pamatojoties uz aizstājamām tehnoloģiju tiesībām.
2. Ja konkrētā gadījumā tehnoloģiju nodošanas nolīgums, kuram piemērojams šīs regulas 2. pantā paredzētais atbrīvojums, dalībvalsts teritorijā vai tās daļā, kurai ir visas atsevišķa ģeogrāfiskā tirgus pazīmes, rada tādu ietekmi, kas nav saderīga ar Līguma 101. panta 3. punktu, attiecīgās dalībvalsts konkurences iestāde, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 29. panta 2. punktu, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šā panta 1. punktā var atsaukt šīs regulas piemērošanu minētajā teritorijā.
7. pants
Regulas nepiemērošana
1. Ja līdzīgu tehnoloģiju nodošanas nolīgumu paralēlie tīkli attiecas uz vairāk nekā 50 % no konkrētā tirgus, Komisija saskaņā ar Regulas Nr. 19/65/EEK 1.a pantu, izmantojot regulu, var noteikt, ka šo regulu nepiemēro tehnoloģiju nodošanas nolīgumiem, kas ietver īpašus ierobežojumus, kuri attiecas uz minēto tirgu.
2. Saskaņā ar 1. punktu pieņemtas regulas piemērojamība drīkst sākties ne agrāk kā sešus mēnešus pēc tās pieņemšanas dienas.
8. pants
Tirgus daļas robežlielumu piemērošana
Lai piemērotu 3. pantā noteiktos tirgus daļas robežlielumus, piemēro šādus noteikumus:
a)
tirgus daļu aprēķina, pamatojoties uz datiem par tirgū pārdoto produktu vērtību; ja dati par tirgū pārdoto produktu vērtību nav pieejami, attiecīgā uzņēmuma tirgus daļas noteikšanai var izmantot aprēķinus, kas pamatojas uz citu uzticamu tirgus informāciju, tostarp tirgū pārdoto produktu apjomu;
b)
tirgus daļu aprēķina, pamatojoties uz iepriekšējā kalendārā gada datiem;
c)
tirgus daļu, kas ir 1. panta 2. punkta otrās daļas e) apakšpunktā minētajiem uzņēmumiem, sadala vienlīdzīgi katram uzņēmumam, kuram ir 1. panta 2. punkta otrās daļas a) apakšpunktā minētās tiesības vai pilnvaras;
d)
licenciāra tirgus daļu konkrētajā tehnoloģiju tiesību tirgū aprēķina, pamatojoties uz licencēto tehnoloģiju tiesību klātbūtni konkrētajā(-os) tirgū(-os) (t. i., produktu tirgus(-i) un ģeogrāfiskais tirgus(-i)), kurā(-os) pārdod līguma produktus, tas ir, pamatojoties uz kopējiem pārdošanas datiem par licenciāra un tā licenciātu saražotajiem līguma produktiem;
e)
ja 3. panta 1. vai 2. punktā minētā tirgus daļa sākotnēji nepārsniedz attiecīgi 20 % vai 30 %, bet vēlāk pārsniedz šos robežlielumus, 2. pantā paredzēto atbrīvojumu turpina piemērot divus turpmākos kalendāros gadus pēc gada, kad pirmoreiz pārsniegts 20 % vai 30 % robežlielums.
9. pants
Saikne ar citām grupu atbrīvojuma regulām
Šī regula neattiecas uz licencēšanas vienošanos pētniecības un izstrādes nolīgumos, uz kuriem attiecas Regula (ES) Nr. 1217/2010, vai specializācijas nolīgumos, uz kuriem attiecas Regula (ES) Nr. 1218/2010.
10. pants
Pārejas periods
Līguma 101. panta 1. punktā noteikto aizliegumu no 2014. gada 1. maija līdz 2015. gada 30. aprīlim nepiemēro nolīgumiem, kuri jau bija spēkā 2014. gada 30. aprīlī un kuri neatbilst atbrīvojuma nosacījumiem, kas paredzēti šajā regulā, bet kuri 2014. gada 30. aprīlī atbilda Regulā (EK) Nr. 772/2004 paredzētajiem atbrīvojuma nosacījumiem.
11. pants
Spēkā esības periods
Šī regula stājas spēkā 2014. gada 1. maijā.
Tā zaudē spēku 2026. gada 30. aprīlī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 21. martā