NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 234/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2, čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2)
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie by měla usilovat o rozvíjení vztahů a budování partnerství s třetími zeměmi. Toto nařízení představuje nový a doplňkový nástroj, který přímo podporuje vnější politiky Unie a rozšiřuje partnerství v oblasti spolupráce a politický dialog na oblasti a témata stojící mimo rámec rozvojové spolupráce. Navazuje na zkušenosti získané s průmyslovými zeměmi a se zeměmi a územími s vysokými příjmy na základě nařízení Rady (ES) č. 1934/2006 (3).
(2)
Oblast spolupráce podle zeměpisných programů s rozvojovými zeměmi, územími a regiony podle finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (4) je téměř výhradně omezena na financování opatření, jež mají splňovat kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(3)
V průběhu posledního desetiletí Unie soustavně posilovala dvoustranné vztahy s celou řadou průmyslových a jiných zemí a území s vysokými nebo středními příjmy z různých regionů světa.
(4)
Unie potřebuje finanční nástroj v oblasti zahraniční politiky s celosvětovou působností umožňující financovat opatření, která nemusejí být způsobilá pro oficiální rozvojovou pomoc, ale která mají zásadní význam z hlediska prohlubování a upevňování vztahů Unie s dotčenými třetími zeměmi, a to zejména prostřednictvím politického dialogu a rozvoje partnerství. Tento nový, z hlediska působnosti a cílů inovativní nástroj by měl vytvořit příznivé prostředí pro prohloubení vztahů mezi Unií a příslušnými třetími zeměmi a prosazovat stěžejní zájmy Unie.
(5)
V zájmu Unie je prohlubovat vztahy a dialog se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu, ale i v rámci globální správy, zahraniční politiky, mezinárodní ekonomiky, vícestranných fór a subjektů, jako jsou skupiny G8 a G20, a při řešení problémů globálního významu.
(6)
Je třeba, aby Unie vybudovala komplexní partnerství s novými aktéry na mezinárodní scéně s cílem podporovat stabilní mezinárodní řád podporující začlenění, usilovat o společné globální veřejné statky, prosazovat stěžejní zájmy Unie a zlepšit informovanost o Unii v těchto zemích.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být celosvětová, aby bylo možné náležitým způsobem podpořit opatření v oblasti spolupráce s cílem rozvíjet vztahy s kteroukoli zemí, u níž má Unie strategické zájmy, v souladu s cíli tohoto nařízení.
(8)
V zájmu Unie je pokračovat v prosazování dialogu a spolupráce se zeměmi, které již nejsou způsobilé pro dvoustranné programy v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5) (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“).
(9)
Mimoto je v zájmu Unie mít otevřené celosvětové instituce, které budou založeny na účinném multilateralismu, a k tomuto cíli směřovat.
(10)
Podle tohoto nařízení by Unie měla podporovat provádění vnějšího rozměru strategie nastíněné ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) propojením tří pilířů: hospodářského, sociálního a ekologického. Toto nařízení by mělo zejména podporovat cíle související s globálními otázkami, například se změnou klimatu, zabezpečením dodávek energie a účinným využíváním zdrojů, přechodem na ekologičtější ekonomiku, vědou, inovacemi a konkurenceschopností, mobilitou, obchodem a investicemi, hospodářskými partnerstvími, spoluprací s třetími zeměmi v oblasti podnikání, zaměstnanosti a regulace a s lepším přístupem na trh pro podniky z Unie, včetně internacionalizace malých a středních podniků. Mělo by rovněž prosazovat veřejnou diplomacii, spolupráci ve vzdělávacích a akademických záležitostech a informační činnosti.
(11)
Zejména boj proti změně klimatu je považován za jednu z největších globálních výzev, jíž Unie a širší mezinárodní společenství čelí. Změna klimatu je oblast, která naléhavě vyžaduje přijetí opatření na mezinárodní úrovni a v jejímž rámci dosažení cílů Unie vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi. Unie by tudíž měla zintenzivnit úsilí o prosazování celosvětového konsensu v tomto ohledu. V souladu se sdělením Komise ze dne 29. června 2011 nazvaným „Rozpočet - Evropa 2020“, které Unii vyzývá ke zvýšení podílu jejího rozpočtu vyčleněného na záležitosti klimatu na nejméně 20 %, by toto nařízení mělo přispět k dosažení tohoto cíle.
(12)
Nadnárodní otázky, jako je zhoršování stavu životního prostředí a přístup k surovinám a vzácným zeminám a jejich udržitelné využití, vyžadují inkluzivní přístup založený na pravidlech.
(13)
Unie je odhodlána napomoci s plněním globálních cílů pro rok 2020 v oblasti biologické rozmanitosti a předložit související strategii pro mobilizaci zdrojů.
(14)
Unie je odhodlána podporovat ve vztazích se svými partnery z celého světa důstojnou práci pro všechny, jakož i ratifikovat a účinně provádět mezinárodně uznané pracovní normy a mnohostranné dohody o ochraně životního prostředí.
(15)
Významným strategickým zájmem Unie je oživit růst a zaměstnanost prosazováním spravedlivého a otevřeného obchodu a investic na mnohostranné i dvoustranné úrovni a podporou sjednávání a provádění obchodních a investičních dohod, jichž je Unie stranou. Podle tohoto nařízení by Unie měla přispívat k vytváření bezpečného prostředí pro zvýšený počet obchodních a investičních příležitostí po celém světě pro podniky z Unie, a to s důrazem na malé a střední podniky, mimo jiné podporou spolupráce v oblasti právních předpisů a jejich sbližování, prosazováním mezinárodních norem, zlepšováním ochrany práv duševního vlastnictví a vyvíjením snahy o odstranění bezdůvodných překážek bránících v přístupu na trh.
(16)
Podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii má činnost Unie na mezinárodní scéně spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, jejím rozvoji a jejím rozšiřování a které hodlá podporovat v ostatním světě, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnost a nedělitelnost lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(17)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji pro financování vnější činnost a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě těchto nástrojů.
(18)
V zájmu zviditelnění pomoci Unie u občanů přijímajících zemí a občanů Unie by měla být vhodným způsobem případně zajištěna cílená komunikace a poskytování informací.
(19)
K dosažení cílů tohoto nařízení je nezbytné uplatňovat diferencovaný a flexibilní přístup vůči klíčovým partnerským zemím s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci, jakož i na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie, a zároveň zachovat schopnost zasáhnout v případě potřeby kdekoli na světě. Unie by měla uplatňovat komplexní přístup k zahraniční politice včetně odvětvových politik Unie.
(20)
Aby se zvýšila účinnost závazku Unie prosazovat a hájit své zájmy ve vztazích s třetími zeměmi, měla by Unie být schopna pružně a včas reagovat na vznikající nebo nepředvídané potřeby přijímáním zvláštních opatření, na která se nevztahují víceleté orientační programy.
(21)
Cíle tohoto nařízení by vždy, když je to možné a vhodné, měly být plněny za konzultace příslušných partnerů a zúčastněných stran včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů s přihlédnutím k významu jejich úlohy.
(22)
Vnější činnost Unie v rámci tohoto nařízení by měla přispívat k jasným výsledkům (včetně výsledné činnosti, výstupů a dopadů) v zemích přijímajících pomoc Unie. Pokud je to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie a účinnost nástroje zřízeného tímto nařízením sledovány a hodnoceny pomocí předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro každou dotčenou zemi, jsou měřitelné a jsou přizpůsobeny specifickým rysům a cílům tohoto nástroje.
(23)
Akce v rámci tohoto nařízení by měly v příslušných případech patřičně zohledňovat usnesení a doporučení Evropského parlamentu.
(24)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření a finanční dopady, by se při jejich přijímání měl použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(26)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnost jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(27)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince. 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(28)
Organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména zřízení nástroje partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi (dále jen „nástroj partnerství“) k prosazování a podpoře zájmů Unie a společných zájmů. Nástroj partnerství podporuje opatření, která účinně a pružně reagují na cíle spolupráce vyplývající z dvoustranných, regionálních či vícestranných vztahů Unie s třetími zeměmi, řeší problémy globálního významu a zajišťuje odpovídající návaznost na rozhodnutí přijatá na vícestranné úrovni.
2. Opatření financovaná podle nástroje partnerství odrážejí tyto specifické cíle Unie:
a)
podpora strategií partnerství pro dvoustrannou, regionální a meziregionální spolupráci Unie prosazováním politického dialogu a rozvíjením kolektivního přístupu a reakce na problémy globálního významu. Dosažení tohoto cíle se měří mimo jiné pokrokem, kterého dosáhly klíčové partnerské země v boji proti změně klimatu nebo při prosazování norem Unie v oblasti životního prostředí;
b)
provádění mezinárodního rozměru strategie Evropa 2020. Dosažení tohoto cíle se měří podle zavádění politik a cílů strategie Evropa 2020 v klíčových partnerských zemích;
c)
zlepšování přístupu na trhy partnerských zemí a oživení obchodu, investic a obchodních příležitostí pro podniky z Unie a současně odstranění překážek bránících v přístupu na trh a k investicím prostřednictvím spolupráce v oblasti hospodářských partnerství, obchodu a regulace. Dosažení tohoto cíle se měří podílem zahraničního obchodu Unie s klíčovými partnerskými zeměmi a obchodními a investičními toky do partnerských zemí, na které se konkrétně zaměřují akce, programy a opatření podle tohoto nařízení;
d)
posílení všeobecného chápání a viditelnosti Unie a její úlohy na světové scéně prostřednictvím veřejné diplomacie, mezilidských kontaktů, spolupráce ve vzdělávacích a akademických záležitostech, spolupráce mezi skupinami odborníků a informačních činností k prosazování hodnot a zájmů Unie. Dosažení tohoto cíle lze měřit mimo jiné průzkumy veřejného mínění či hodnoceními.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení podporuje především opatření spolupráce se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále významnější úlohu v globálních záležitostech, mimo jiné i v zahraniční politice, mezinárodním hospodářství a obchodu, na mnohostranných fórech a v globální správě a při řešení problémů globálního významu nebo tam, kde má Unie jiné významné zájmy.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, pro spolupráci podle tohoto nařízení mohou být způsobilé všechny třetí země, regiony a území.
Článek 3
Obecné zásady
1. Unie usiluje o podporu, rozvoj a konsolidaci zásad demokracie, rovnosti, dodržování lidských práv a základních svobod a zásady právního státu, na nichž je založena, prostřednictvím dialogu a spolupráce s třetími zeměmi.
2. Pro zvýšení působnosti pomoci Unie se při utváření spolupráce s třetími zeměmi podle potřeby uplatňuje diferencovaný a flexibilní přístup s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci a rovněž na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie.
3. Unie prosazuje soudržný vícestranný přístup ke globálním problémům a podporuje spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a subjekty, včetně mezinárodních finančních institucí, agentur, fondů a programů Organizace spojených národů a jiných dvoustranných dárců.
4. Při provádění tohoto nařízení ve fázích tvorby politiky, strategického plánování a programování a provádění opatření je cílem Unie zajistit celistvost a soudržnost s jinými oblastmi její vnější činnosti, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci, jakož i s jinými příslušnými politikami Unie.
5. Opatření financovaná podle tohoto nařízení vycházejí případně z politik spolupráce stanovených v nástrojích, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány dohodnuté mezi Unií a příslušnými mezinárodními organizacemi nebo mezi Unií a dotčenými třetími zeměmi a regiony.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení zahrnují také oblasti spojené s prosazováním zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
6. Podpora Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014.
Článek 4
Programování a orientační přidělení finančních prostředků
1. Komise přijímá víceleté orientační programy přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Víceleté orientační programy stanoví strategické nebo společné zájmy a priority Unie, specifické cíle a očekávané výsledky. V případě zemí nebo regionů, pro něž byl stanoven společný rámcový dokument, který stanoví komplexní strategii Unie, vycházejí víceleté orientační programy z tohoto dokumentu.
3. Víceleté orientační programy uvádějí rovněž prioritní oblasti zvolené pro financování Unií a vymezují orientační přidělení finančních prostředků, a to celkově, podle prioritní oblasti a podle partnerské země nebo skupiny partnerských zemí na dané období, včetně účasti na globálních iniciativách. Tyto částky mohou být případně vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Víceleté orientační programy mohou stanovit částku finančních prostředků, která nepřesahuje 5 % celkové částky a není přidělena na žádnou prioritní oblast ani žádné partnerské zemi nebo skupině zemí. Tyto finanční prostředky se přidělí na závazky v souladu s čl. 2 odst. 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 236/2014.
5. V řádně odůvodněných, závažných a naléhavých případech může být ke změně víceletých orientačních programů použit postup podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
6. Pokud jde o dosažení cílů stanovených v odstavci 1, může Komise při spolupráci Unie s třetími zeměmi zohlednit zeměpisnou blízkost nejvzdálenějších regionů a zámořských zemí a území Unie.
7. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Tematické priority
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 měnící tematické priority, jež má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, stanovených v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu použitelnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro nástroj partnerství. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 954 765 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
2. V souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (11) se za účelem podpory mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání z různých nástrojů pro financování vnější činnosti (nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (12), nástroje předvstupní pomoci (NPP II) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (13) a nástroje partnerství) přiděluje orientační částka ve výši 1 680 000 000 EUR na opatření v oblasti mobility ve vzdělávání do partnerských zemí nebo z partnerských zemí ve smyslu nařízení (EU) č. 1288/2013 a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Použití těchto finančních prostředků se řídí nařízením (EU) č. 1288/2013.
Finanční prostředky se poskytnou ve dvou víceletých přídělech, z nichž první se bude vztahovat první čtyři roky, druhý pak na zbývající tři roky. S přidělením těchto finančních prostředků počítá víceleté orientační programování stanovené v tomto nařízení v souladu se zjištěnými potřebami a prioritami dotčených zemí. V případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn mohou být tyto příděly přehodnoceny s souladu s prioritami vnější činnosti Unie.
3. Akce v oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1288/2013 jsou financovány v rámci nástroje partnerství pouze v případě, že nejsou způsobilé pro financování v rámci jiných nástrojů pro financování vnější činnosti a doplňují nebo posilují jiné iniciativy podle tohoto nařízení.
Článek 9
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 234/2014
(2014. gada 11. marts),
ar ko izveido Partnerības instrumentu sadarbībai ar trešām valstīm
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 2. punktu, 209. panta 1. punktu un 212. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Savienībai būtu jātiecas veidot attiecības un dibināt partnerības ar trešām valstīm. Šī regula ir jauns un papildinošs instruments, ar ko nodrošina tiešu atbalstu Savienības ārpolitikas jomām, sadarbības partnerībās un politikas dialogos ietverot vairāk jomu un tematu, kas pārsniedz sadarbību attīstības jomā. Tā ir balstīta uz pieredzi, kas gūta, saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1934/2006 (3) sadarbojoties ar industrializētām valstīm un ar valstīm un teritorijām ar augstu ienākumu līmeni.
(2)
Ģeogrāfiskajās programmās paredzētais mērogs sadarbībai ar jaunattīstības valstīm, teritorijām un reģioniem saskaņā ar finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1905/2006 (4), attiecas gandrīz tikai uz finansēšanas pasākumiem, kas izstrādāti, lai atbilstu kritērijiem oficiālajai attīstības palīdzībai (OAP), kurus noteikusi Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas Attīstības palīdzības komiteja (ESAO-APK).
(3)
Pēdējo desmit gadu laikā Savienība ir neatlaidīgi stiprinājusi savas divpusējās attiecības ar daudzām industrializētām valstīm un teritorijām un citām valstīm un teritorijām ar augstu vai vidēju ienākumu līmeni dažādos pasaules reģionos.
(4)
Savienībai ir vajadzīgs globāla mēroga finanšu instruments ārpolitikas jomā, lai varētu finansēt pasākumus, kas nebūtu kvalificējami kā OAP, bet kuriem ir ļoti liela nozīme attiecību padziļināšanā un konsolidēšanā ar attiecīgajām trešām valstīm, jo īpaši izmantojot politikas dialogus un attīstot partnerības. Ar minēto jauno, darbības jomas un mērķu ziņā inovatīvo instrumentu būtu jāveido labvēlīga vide ciešākām attiecībām starp Savienību un attiecīgām trešām valstīm un būtu jāsekmē Savienības pamatintereses.
(5)
Savienības interesēs ir padziļināt attiecības un dialogu ar valstīm, ar kurām Savienībai ir stratēģiska interese veicināt saiknes, it īpaši ar attīstītām un jaunattīstības valstīm, kurām ir aizvien lielāka nozīme pasaules norisēs, tostarp globālajā pārvaldībā, ārpolitikā, starptautiskajā ekonomikā, daudzpusējos forumos un struktūrās, piemēram G8 un G20, un globāla mēroga problēmjautājumu risināšanā.
(6)
Savienībai ir jāveido vispusīgas partnerības ar jauniem dalībniekiem starptautiskajā arēnā, lai veicinātu stabilu un iekļaujošu starptautisko kārtību, nodrošinātu kopējus globālus sabiedriskos labumus, veicinātu Savienības pamatintereses un minētajās valstīs palielinātu zināšanas par Savienību.
(7)
Šīs regulas darbības jomai jāietver visa pasaule, lai attiecīgos gadījumos saskaņā ar šīs regulas mērķiem ļautu atbalstīt sadarbības pasākumus, ar ko veido attiecības ar jebkuru valsti, kurā Savienībai ir stratēģiskas intereses.
(8)
Savienības interesēs ir turpināt sekmēt dialogu un sadarbību ar valstīm, kuras vairs nevar piedalīties divpusējās programmās saskaņā ar attīstības sadarbības instrumentu, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 233/2014 (5) (“attīstības sadarbības instruments”).
(9)
Turklāt Savienība ir ieinteresēta rīkoties, lai veidotu iekļaujošas pasaules mēroga institūcijas, kas balstītas uz efektīvām daudzpusējām attiecībām.
(10)
Saskaņā ar šo regulu Savienībai būtu jāatbalsta stratēģijas, ko Komisija izklāstījusi savā 2010. gada 3. marta paziņojumā “Eiropa 2020 - Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei” (“Eiropa 2020”) ārējās dimensijas īstenošana, apvienojot trīs pīlārus: ekonomisko, sociālo un vides pīlāru. Jo īpaši ar šo regulu būtu jāatbalsta mērķi, kas saistīti ar pasaules mēroga jautājumiem, piemēram, klimata pārmaiņām, enerģētisko drošību un resursu efektivitāti, pāreju uz zaļāku ekonomiku, zinātni, inovāciju un konkurētspēju, mobilitāti, tirdzniecību un investīcijām, ekonomiskām partnerībām, uzņēmējdarbības, nodarbinātības un normatīvu sadarbību ar trešām valstīm, un labāku tirgus pieejamību Savienības uzņēmumiem, tostarp mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) internacionalizāciju. Ar to būtu jāveicina arī publiskā diplomātija, sadarbība izglītības un akadēmiskajos jautājumos un izpratnes veicināšanas pasākumi.
(11)
Jo īpaši cīņa pret klimata pārmaiņām ir atzīta par vienu no lielajiem globāla mēroga pārbaudījumiem, kas skar Savienību un plašāku starptautisko sabiedrību. Klimata pārmaiņas ir joma, kurā vajadzīga steidzama starptautiska rīcība un kurā Savienības mērķu sasniegšanai ir jāsadarbojas ar partnervalstīm. Tāpēc Savienībai būtu jāpalielina centieni veicināt pasaules mēroga konsensu šajā jomā. Saskaņā ar Komisijas 2011. gada 29. jūnija paziņojumu “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020””, kurā Savienība tiek aicināta palielināt to sava budžeta daļu, kas paredzēta ar klimatu saistītiem jautājumiem, līdz vismaz 20 %, šai regulai būtu jāveicina minētā mērķa sasniegšana.
(12)
Tādu starptautisku problēmu risināšanai kā vides degradācija, izejvielu un retzemju pieejamība un to ilgtspējīga izmantošana ir nepieciešama uz noteikumiem balstīta un iekļaujoša pieeja.
(13)
Savienība ir apņēmusies palīdzēt sasniegt pasaules mēroga bioloģiskās daudzveidības mērķus laikam līdz 2020. gadam un sniegt savu ieguldījumu attiecībā uz saistīto stratēģiju resursu mobilizēšanai.
(14)
Savienība attiecībās ar tās partneriem visā pasaulē ir apņēmusies veicināt pienācīgu darbu visiem, kā arī starptautiski atzītu darba standartu un daudzpusēju vides nolīgumu ratificēšanu un efektīvu īstenošanu.
(15)
Svarīga Savienības stratēģiska interese ir veicināt izaugsmi un nodarbinātību, daudzpusējā un divpusējā līmenī sekmējot godīgu un atvērtu tirdzniecību un investīcijas un atbalstot sarunas par tirdzniecības un investīciju nolīgumiem, kuros Savienība ir puse, un to īstenošanu. Saskaņā ar šo regulu Savienībai būtu jāveicina drošas vides veidošana, lai visā pasaulē palielinātu tirdzniecības un investīciju iespējas, kas pieejamas Savienības uzņēmumiem, tai skaitā MVU, tostarp atbalstot normatīvo sadarbību un konverģenci, sekmējot starptautiskos standartus, uzlabojot intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību un mērķtiecīgi likvidējot nepamatotus šķēršļus tirgus pieejamībai.
(16)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. pantu Savienības starptautiskās darbības virzītājspēks ir principi, kuri ir iedvesmojuši tās izveidi, attīstību un paplašināšanos, un kurus tā tiecas veicināt visā pasaulē, proti, demokrātija, tiesiskums, universālu un nedalāmu cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību ievērošana.
(17)
Savienībai būtu jācenšas maksimāli efektīvi izmantot resursus, lai optimizētu tās ārējās darbības ietekmi. Tas būtu jāpanāk ar Savienības ārējās darbības instrumentu saskaņotību un savstarpēju papildināmību, kā arī, veidojot sinerģijas starp šo regulu, citiem instrumentiem ārējās darbības finansēšanai un citām Savienības politikas jomām. Turklāt tas būtu jādara, savstarpēji pastiprinot programmas, kas izveidotas saskaņā ar instrumentiem ārējās darbības finansēšanai.
(18)
Lai nodrošinātu Savienības palīdzības redzamību saņēmējvalstu un Savienības iedzīvotāju vidū, attiecīgos gadījumos ar atbilstošiem līdzekļiem būtu jāizvērš mērķtiecīga saziņa un informēšana.
(19)
Lai sasniegtu šīs regulas mērķus, attiecībās ar galvenajām partnervalstīm ir jāizmanto diferencēta un elastīga pieeja, kurā ir ņemts vērā šo valstu ekonomiskais, sociālais un politiskais stāvoklis, kā arī Savienības konkrētās intereses, politikas prioritātes un stratēģijas, vienlaikus saglabājot iespēju nepieciešamības gadījumā rīkoties jebkurā pasaules vietā. Savienībai būtu jāpiemēro visaptveroša pieeja ārpolitikā, tostarp Savienības nozaru politikas jomās.
(20)
Lai apņemšanos veicināt un aizstāvēt savas intereses attiecībās ar trešām valstīm darītu efektīvāku, Savienībai būtu jāspēj elastīgi un savlaicīgi reaģēt uz jaunām vai neparedzētām vajadzībām, pieņemot īpašus pasākumus, kas nav ietverti daudzgadu indikatīvajās programmās.
(21)
Kad vien iespējams un ir lietderīgi, šīs regulas mērķi būtu jāīsteno, konsultējoties ar attiecīgajiem partneriem un ieinteresētajām personām, tostarp pilsoniskās sabiedrības organizācijām un pašvaldībām, ņemot vērā to uzdevumu svarīgumu.
(22)
Savienības ārējai darbībai, ko veic saskaņā ar šo regulu, būtu jāsekmē skaidri rezultāti (gan iznākumu un rezultātu, gan ietekmes ziņā) valstīs, kas ir Savienības palīdzības saņēmējas. Attiecīgos gadījumos un ja vien tas ir iespējams, Savienības ārējās darbības rezultāti un ar šo regulu izveidotā instrumenta efektivitāte būtu jāpārrauga un jāizvērtē, pamatojoties uz iepriekš noteiktiem, skaidriem, pārredzamiem un attiecīgos gadījumos konkrētai valstij paredzētiem un izmērāmiem rādītājiem, kas ir pielāgoti minētā instrumenta specifikai un mērķiem.
(23)
Saskaņā ar šo regulu veiktās darbībās attiecīgajā gadījumā būtu pienācīgi jāņem vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas un ieteikumi.
(24)
Lai pielāgotu regulas darbības jomu ļoti mainīgajai realitātei trešās valstīs, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. Pantu attiecībā uz prioritātēm, kuras ir noteiktas pielikumā. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(25)
Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (6). Ņemot vērā minēto īstenošanas aktu būtību, jo īpaši to politiskās ievirzes būtību un ietekmi finanšu ziņā, to pieņemšanā būtu jāizmanto pārbaudes procedūra, izņemot maza finanšu mēroga tehnisku īstenošanas pasākumu pieņemšanu.
(26)
Kopīgie noteikumi un procedūras, lai īstenotu Savienības instrumentus ārējās darbības finansēšanai, ir noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 236/2014 (7) .
(27)
Ar šo regulu nosaka finansējumu visam tās piemērošanas laikposmam, kas ir Eiropas Parlamenta un Padomes galvenā atsauces summa ikgadējās budžeta procedūras laikā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (8) 17. punkta nozīmē.
(28)
Eiropas Ārējās darbības dienesta organizatoriskā struktūra un darbība ir noteikta Padomes Lēmumā 2010/427/ES (9).
(29)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus, jo īpaši Partnerības instrumenta sadarbībai ar trešām valstīm izveidi, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet darbības mēroga dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(30)
Ir lietderīgi pielāgot šīs regulas piemērošanas laikposmu Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311./2003 (10) piemērošanas laikposmam. Tāpēc šī regula būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un mērķi
1. Ar šo regulu izveido Partnerības instrumentu sadarbībai ar trešām valstīm (“Partnerības instruments”), lai realizētu un popularizētu Savienības un savstarpējās intereses. Ar Partnerības instrumentu atbalsta pasākumus, kas efektīvā un elastīgā veidā reaģē uz mērķiem, kuri izriet no Savienības divpusējām, reģionālām vai daudzpusējām attiecībām ar trešām valstīm, un risina globālus problēmjautājumus, kā arī nodrošina pienācīgu turpmāku rīcību pēc daudzpusējā līmenī pieņemtiem lēmumiem.
2. Ar Partnerības instrumentu finansējamie pasākumi atbilst šādiem konkrētiem Savienības mērķiem:
a)
atbalstīt Savienības divpusējās, reģionālās un starpreģionālās sadarbības partnerības stratēģijas, veicinot politikas dialogu un izstrādājot kolektīvas pieejas un globālu problēmjautājumu risinājumus. Minētā mērķa sasniegšanas apjomu nosaka, inter alia, analizējot galveno partnervalstu panākumus cīņā pret klimata pārmaiņām vai Savienības standartu vides jomā veicināšanā;
b)
īstenot stratēģijas “Eiropa 2020” starptautisko dimensiju. Minētā mērķa sasniegšanas apjomu nosaka, analizējot to, cik plaši galvenajās partnervalstīs atbalsta stratēģijas “Eiropa 2020” politikas jomas un mērķus;
c)
uzlabot partnervalstu tirgu pieejamību un veicināt tirdzniecības, investīciju un uzņēmējdarbības iespējas Savienības uzņēmumiem, un vienlaikus likvidēt šķēršļus tirgus pieejamībai un investīcijām, izmantojot ekonomiskās partnerības un uzņēmējdarbības un normatīvo sadarbību. Minētā mērķa sasniegšanas apjomu nosaka, analizējot Savienības daļu ārējā tirdzniecībā ar galvenajām partnervalstīm un tirdzniecību un investīciju plūsmas uz partnervalstīm, kuras ir īpaši iekļautas darbībās, programmās un pasākumos saskaņā ar šo regulu;
d)
uzlabot vispārējo izpratni par Savienību, tās redzamību un nozīmi pasaules arēnā ar publiskās diplomātijas, tiešu personisku kontaktu, sadarbību izglītības un akadēmiskajos jautājumos, ideju laboratoriju sadarbības un informācijas sniegšanas pasākumu starpniecību, lai popularizētu Savienības vērtības un intereses. Minētā mērķa sasniegšanas apjomu var noteikt, inter alia, veicot viedokļu aptaujas vai novērtējumus.
2. pants
Darbības joma
1. Ar šo regulu galvenokārt atbalsta sadarbības pasākumus ar valstīm, ar kurām Savienībai ir stratēģiska interese veicināt saiknes, īpaši ar attīstītām un jaunattīstības valstīm, kurām ir aizvien lielāka nozīme pasaules norisēs, tostarp ārpolitikā, starptautiskajā ekonomikā un tirdzniecībā, daudzpusējos forumos un globālajā pārvaldībā, un globāla mēroga problēmjautājumu risināšanā, vai valstīm, kurās Savienībai ir citas būtiskas intereses.
2. Neskarot šā panta 1. punktu, uz sadarbību saskaņā ar šo regulu var pretendēt visas trešās valstis, reģioni un teritorijas.
3. pants
Vispārējie principi
1. Izmantojot dialogu un sadarbību ar trešām valstīm, Savienība tiecas popularizēt, attīstīt un konsolidēt demokrātijas, līdztiesības, cilvēktiesību ievērošanas un pamatbrīvību principus un tiesiskumu, kas ir tās pamatā.
2. Lai stiprinātu Savienības palīdzības ietekmi, attiecīgā gadījumā, veidojot sadarbību ar trešām valstīm, izmanto diferencētu un elastīgu pieeju, ņemot vērā to ekonomisko, sociālo un politisko stāvokli, kā arī Savienības konkrētās intereses, politikas prioritātes un stratēģijas.
3. Savienība veicina saskaņotu daudzpusēju pieeju globāliem problēmjautājumiem un veicina sadarbību ar starptautiskām vai reģionālām organizācijām un struktūrām, tostarp starptautiskām finanšu iestādēm, Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūrām, fondiem un programmām, un citiem divpusējiem līdzekļu devējiem.
4. Īstenojot šo regulu un formulējot politikas jomas, veicot stratēģisko plānošanu, izstrādājot programmas un īstenojot pasākumus, Savienības mērķis ir nodrošināt saskaņotību un atbilstību ar citām savas ārējās darbības jomām, jo īpaši ar attīstības sadarbības instrumentu, un ar citām attiecīgām Savienības politikas jomām.
5. Saskaņā ar šo regulu finansēto pasākumu pamatā attiecīgā gadījumā ir sadarbības politika, kas noteikta tādos instrumentos kā nolīgumi, deklarācijas un rīcības plāni, par ko vienojušās Savienība un attiecīgās starptautiskās organizācijas vai Savienība un attiecīgās trešās valstis un reģioni.
Saskaņā ar šo regulu finansētie pasākumi attiecas arī uz jomām, kas saistītas ar Eiropas konkrēto interešu, politikas prioritāšu un stratēģiju veicināšanu.
6. Savienības atbalstu saskaņā ar šo regulu īsteno saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 236/2014.
4. pants
Plānošana un indikatīva līdzekļu piešķiršana
1. Komisija pieņem daudzgadu indikatīvās programmas (DIP) saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. DIP nosaka Savienības stratēģiskās un/vai savstarpējās intereses un prioritātes, konkrētos mērķus un paredzamos rezultātus. Attiecībā uz valstīm vai reģioniem, ar kuriem ir izveidots kopīgs pamatdokuments, ar ko nosaka vispusīgu Savienības stratēģiju, DIP pamatā ir minētais dokuments.
3. DIP nosaka arī prioritārās jomas, kas ir izvēlētas Savienības finansējumam, un izklāsta indikatīvus līdzekļu piešķīrumus kopumā, atbilstoši prioritārajai jomai un partnervalstij vai partnervalstu grupai, attiecīgajā laikposmā, tostarp dalību globālās iniciatīvās. Attiecīgā gadījumā minētās summas var izteikt kā diapazonu.
4. DIP var paredzēt līdzekļu summu, kas nepārsniedz 5 % no kopējās summas un ko nepiešķir prioritārai jomai vai partnervalstij vai valstu grupai. Minētos līdzekļus izmanto saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 236/2014 2. panta 2., 3. un 5. punktu.
5. Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 4. punktā minēto procedūru var piemērot izmaiņu veikšanai DIP pienācīgi pamatotu un nenovēršami steidzamu iemeslu dēļ.
6. Attiecībā uz 1. pantā izklāstīto mērķu sasniegšanu, Komisija Savienības sadarbībā ar trešām valstīm var ņemt vērā Savienības tālāko reģionu un aizjūras zemju un teritoriju ģeogrāfisko tuvumu.
7. Veicot jebkādu plānošanu vai programmu pārskatīšanu pēc Regulas (ES) Nr. 236/2014 17. pantā minētā starpposma pārskatīšanas ziņojuma (“starpposma pārskatīšanas ziņojums”) publicēšanas, ņem vērā minētajā ziņojumā izklāstītos rezultātus, atzinumus un secinājumus.
5. pants
Tematiskās prioritātes
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 6. pantu, lai grozītu tematiskās prioritātes, kuras saskaņā ar šo regulu īsteno ar Savienības palīdzību, kā izklāstīts šīs regulas pielikumā. Jo īpaši pēc starpposma pārskatīšanas ziņojuma publicēšanas un pamatojoties uz minētajā ziņojumā iekļautajiem ieteikumiem, Komisija līdz 2018. gada 31. martam pieņem deleģētu aktu, ar ko groza šīs regulas pielikumu.
6. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt 5. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 5. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz šīs regulas darbības termiņu.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 5. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
7. pants
Komiteja
Komisijai palīdz Partnerības instrumenta komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
8. pants
Finansējums
1. Šīs regulas īstenošanai paredzētais finansējums 2014. - 2020. gada laikposmam ir EUR 954 765 000.
Ikgadējās apropriācijas Eiropas Parlaments un Padome apstiprina, ievērojot daudzgadu finanšu shēmu.
2. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1288/2013 (11) 18. panta 4. punktu, lai veicinātu augstākās izglītības starptautisko dimensiju, no dažādiem instrumentiem ārējās darbības finansēšanai (attīstības sadarbības instrumenta, Eiropas kaimiņattiecību instrumenta, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 232/2014 (12), Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta (IPA II), kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 231/2014 (13), un Partnerības instrumenta) tiks piešķirta indikatīva summa EUR 1 680 000 000 apmērā, kas paredzēta darbībām mācību mobilitātei uz un no partnervalstīm Regulas (ES) Nr. 1288/2013 nozīmē, kā arī sadarbībai un politiskajam dialogam ar minēto valstu iestādēm, institūcijām un organizācijām. Minēto līdzekļu izlietojumam piemēro Regulu (ES) Nr. 1288/2013.
Finansējumu dara pieejamu, izmantojot divus daudzgadu piešķīrumus, kas attiecīgi aptver pirmos četrus gadus un pārējos trīs gadus. Minētā finansējuma piešķīrums tiek ietverts šajā regulā paredzētajā indikatīvajā daudzgadu plānošanā atbilstīgi attiecīgo valstu identificētajām vajadzībām un prioritātēm. Ja iestājas nopietni neparedzēti apstākļi vai tiek veiktas būtiskas politikas izmaiņas, atvēlētos piešķīrumus var pārskatīt atbilstīgi Savienības ārējās darbības prioritātēm.
3. Darbības, kas ietilpst Regulas (ES) Nr. 1288/2013 darbības jomā, finansē no Partnerības instrumenta tikai tad, ja tās nav tiesīgas saņemt finansējumu no citiem instrumentiem ārējās darbības finansēšanai un tās papildina vai pastiprina citas iniciatīvas, kas īstenotas saskaņā ar šo regulu.
9. pants
Eiropas Ārējās darbības dienests
Šo regulu piemēro saskaņā ar Lēmumu 2010/427/ES.
10. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 11. marts