NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 886/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU, pokud jde o údaje a postupy pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům, pokud možno bezplatně
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy (1), a zejména na čl. 3 písm. c) a čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 písm. c) směrnice 2010/40/EU určuje jako prioritní akci údaje a postupy pro, je-li to možné, poskytování bezplatných minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům.
(2)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise přijala specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti, pokud jde o zavádění a provozní využití inteligentních dopravních systémů (ITS) v případě prioritních akcí.
(3)
Sdělení „Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020“ (2) uznává, že ITS „mají potenciál hrát významnou roli ve zvýšení bezpečnosti provozu, například pomocí zavedení systémů detekce dopravních nehod a dohledu nad silničním provozem, které jsou schopny poskytovat účastníkům silničního provozu informace v reálném čase“.
(4)
V souvislosti s poskytováním informačních služeb směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (3) stanoví minimální pravidla pro opakované použití informací veřejného sektoru v Unii a vybízí členské státy, aby šly za hranice těchto minimálních pravidel a přijaly politiky umožňující široké využívání informací nebo údajů v držení subjektů veřejného sektoru.
(5)
Zavádění a používání aplikací a služeb ITS zahrnuje zpracování osobních údajů, jež by mělo probíhat v souladu s právem Unie, jak je stanoveno zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4) a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (5). Proto by na aplikace a služby ITS měly být použity zásady omezení účelu a minimalizace údajů.
(6)
Pro dosažení kompatibility, interoperability a návaznosti je nutné definovat minimální požadavky na služby univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Tyto požadavky by se měly vztahovat na určení a používání standardizovaného seznamu událostí nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, které mají být sdělovány koncovým uživatelům, jakož i na obsah informací poskytovaných koncovým uživatelům. Pokud koncoví uživatelé získávají informace z různých komunikačních kanálů pod kontrolou veřejných a/nebo soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, tyto informace by si neměly odporovat, a měly by proto sestávat ze stejných prvků a měly by být založeny na totožném popisu dotyčné události nebo podmínek.
(7)
Údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu jsou nezbytné k poskytování minimálních univerzálních dopravních informací souvisejících s bezpečností silničního provozu. Jsou shromažďovány a ukládány veřejnými a/nebo soukromými subjekty a poskytovateli služeb. Aby tyto údaje byly snadno k dispozici pro výměnu a opětovné použití pro účely poskytování informačních služeb, měli by je veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zpřístupnit prostřednictvím individuálních přístupových míst nebo zajistit, aby byly přístupné prostřednictvím vnitrostátních přístupových míst zřízených a spravovaných členskými státy. Tyto vnitrostátní přístupové body mohou mít podobu depozitáře, registru, internetového portálu, nebo podobnou.
(8)
Tyto údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by měly být přístupné v souladu s požadavky na ochranu údajů (např. anonymizace osobních údajů). Pokud má informační služba využívat shromažďování údajů, včetně zjišťování polohy, od samotných koncových uživatelů nebo v budoucnosti prostřednictvím kooperativních systémů, měli by být koncoví uživatelé jasně informováni o shromažďování těchto údajů, mechanismech sběru údajů a potenciálním sledování a o období, po které jsou tyto údaje uchovávány. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a automobilový průmysl by měli zavést vhodná technická opatření k zajištění anonymity údajů získaných od koncových uživatelů nebo z jejich vozidel.
(9)
Členským státům, které na svém území již poskytují určitou formu informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, by mělo být umožněno v tom pokračovat s využitím jejich stávajících metod, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení. Aby se maximalizoval příznivý dopad poskytování informačních služeb o bezpečnosti silničního provozu a dopravních podmínkách v podobě snižování počtu dopravních nehod a úmrtí v Unii, mělo by být poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu mezi členskými státy kompatibilní, interoperabilní a návazné, se zachováním minimální úrovně kvality a je-li to možné, bezplatné pro všechny koncové uživatele.
(10)
Aby všechny členské státy vypracovaly v celé Unii harmonizovaný a bezproblémový přístup k poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, je důležité definovat pro celou Unii požadavky, jež by se vztahovaly na poskytování veškerých služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Členské státy mohou pro zajištění interoperability a návaznosti poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v Unii využívat existující technická řešení a otevřené standardy stanovené evropskými a mezinárodními normalizačními organizacemi.
(11)
Aby se zajistilo, že poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu je spolehlivé a užitečné, mělo by být dosaženo minimální úrovně kvality. Členské státy by měly dále spolupracovat a sdílet své zkušenosti ohledně definice relevantních kritérií kvality, metod měření a sledování kvality a kvalitativních cílů pro každý druh události nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, silniční sítě a/nebo provozního prostředí. Členské státy by měly sdílet své znalosti a osvědčené postupy tím, že budou Komisi sdělovat výsledky svých analýz a zkušeností týkajících se tohoto tématu.
(12)
Přestože by minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu měly být, je-li to možné, jako univerzální služba poskytovány koncovým uživatelům bezplatně, mohou tito uživatelé nést ostatní náklady spojené s telekomunikačními nebo rozhlasovými poplatky nebo s nákupem vybavení umožňujícího příjem uvedených informací.
(13)
Minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by se měly dostat k co největšímu počtu koncových uživatelů, jak je technicky proveditelné s ohledem na různé technické schopnosti vozidel, komunikačních kanálů a přijímacích zařízení dostupných na trhu.
(14)
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb by měli usilovat o harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům nezávisle na jejich jazyce. Pokud ji členské státy podepsaly, měly by vycházet z Vídeňské úmluvy o silničních značkách a signálech z roku 1968, na níž se Hospodářská a sociální rada Organizace spojených národů dohodla dne 8. listopadu 1968, zejména z Konsolidované rezoluce o dopravních značkách a signálech, kterou vypracovala pracovní skupina pro bezpečnost silniční dopravy (6).
(15)
Na základě vnitrostátního hodnocení by měly být členské státy schopny vymezit rozsah minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v rámci transevropské silniční sítě na svém území a zaměřit se na silniční úseky a oblasti, kde dopravní a bezpečnostní podmínky vyžadují poskytování informačních služeb a odůvodňují související investice. Uznává se nicméně, že by se vzhledem k různým situacím a zúčastněným stranám požadavky tohoto nařízení neměly vztahovat na městské uzly. Členské státy by měly Komisi oznámit vnitrostátní vymezení informační služby.
(16)
Ustanovení čl. 17 odst. 4 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise každé tři roky předkládala Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku dosaženém při provádění uvedené směrnice. Ke zprávě by měla být připojena analýza fungování a provádění článků 5 až 11 a článku 16, a mělo by se vyhodnotit, zda je třeba směrnici upravit. Tento přezkum by měl rovněž posoudit nutnost změnit a/nebo doplnit specifikace přijaté pro prioritní opatření, je-li to na místě, s ohledem na jejich vnitrostátní zavádění, technologický vývoj a pokrok ve standardizaci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
Toto nařízení stanoví specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti pro zavádění a provozní využití údajů a postupů pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům na úrovni Unie, pokud možno bezplatně, v souladu se směrnicí 2010/40/EU.
Použije se na poskytování služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu na transevropské silniční síti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„transevropskou silniční sítí“ se rozumí silniční síť podle definice v části 2 přílohy I rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 661/2010/EU (7), s výjimkou městských uzlů;
b)
„dočasně kluzkou vozovkou“ se rozumí jakékoli nepředvídané podmínky povrchu vozovky, v důsledku čehož je vozovka po určitou dobu kluzká a vozidla na ní mají nízkou přilnavost;
c)
„zvířaty, osobami, překážkami, předměty na vozovce“ se rozumí jakákoli situace, kdy se zvířata, předměty, překážky nebo osoby neočekávaně nacházejí na vozovce, takže může být nutný nouzový manévr k vyhnutí;
d)
„nezajištěným místem nehody“ se rozumí oblast, v níž došlo k nehodě a která dosud nebyla zajištěna příslušným orgánem;
e)
„krátkodobými pracemi na silnici“ se rozumí dočasné práce na silnici prováděné na vozovce nebo na okraji silnice, jež jsou vzhledem ke své krátkodobé povaze jen minimálně označeny;
f)
„sníženou viditelností“ se rozumí viditelnost ovlivněná podmínkami, které omezují dohled řidičů a které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
g)
„vozidlem v protisměru“ se rozumí vozidlo jedoucí na nesprávné straně vozovky s oddělenými jízdními pruhy v každém směru proti správně jedoucím vozidlům;
h)
„nezajištěnou zablokovanou silnicí“ se rozumí částečné nebo úplné zablokování silnice, které není odpovídajícím způsobem zabezpečeno a označeno;
i)
„mimořádnými povětrnostními podmínkami“ se rozumí neobvyklé, drsné nebo pro dané období netypické povětrnostní podmínky, které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
j)
„uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakákoli právnická nebo fyzická osoba, která se účastní poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, například veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, pracovníci řízení dopravního provozu, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu;
k)
„koncovým uživatelem“ se rozumí kterýkoli řidič, jenž využívá službu minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu;
l)
„službou minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí služba informací o dopravním provozu, která v reálném čase poskytuje dohodnutý minimální obsah související s bezpečností silničního provozu a která je s minimálním úsilím dostupná pro maximální možný počet koncových uživatelů;
m)
„údaji o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí údaje nezbytné pro poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, jež jsou shromažďovány prostřednictvím jakéhokoli soukromého či veřejného zdroje;
n)
„minimálními univerzálními informacemi o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakékoli extrahované, souhrnné a zpracované údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu nabízené veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb koncovým uživatelům prostřednictvím jakýchkoli komunikačních kanálů;
o)
„přístupovým místem“ se rozumí digitální přístupové místo, v němž se údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, jež jsou nezbytné pro vytvoření minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, shromažďují, formátují a zpřístupňují pro výměnu a opětovné použití;
p)
pojmem „bezplatně“ se rozumí poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v místě použití bez jakýchkoli dodatečných nákladů pro koncové uživatele.
Článek 3
Seznam událostí a podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu
Události nebo podmínky zahrnuté ve službě minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu sestávají alespoň z jedné z těchto kategorií:
a)
dočasně kluzká vozovka;
b)
zvířata, osoby, překážky, předměty na vozovce;
c)
nezajištěné místo nehody;
d)
krátkodobé práce na silnici;
e)
snížená viditelnost;
f)
vozidlo v protisměru;
g)
nezajištěná zablokovaná silnice;
h)
mimořádné povětrnostní podmínky.
Článek 4
Obsah informací
1. Informace poskytované o událostech nebo podmínkách týkajících se bezpečnosti silničního provozu musí obsahovat tyto údaje:
a)
umístění události nebo podmínek;
b)
kategorie události nebo podmínek podle článku 3 a případně jejich stručný popis;
c)
je-li to na místě, doporučení pro řidiče.
2. Pokud událost nebo podmínky skončí, musí být informace staženy; dojde-li ke změně událostí nebo podmínek, musí být informace změněny.
Článek 5
Poskytování informační služby
1. Členské státy určí úseky transevropské silniční sítě, na nichž provozní a bezpečnostní podmínky vyžadují zavedení služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu.
O uvedených úsecích silnic informují Komisi.
2. Poskytování informační služby musí splňovat požadavky stanovené v článcích 6 až 8.
Článek 6
Zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďování údajů
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb vytvoří či užívají prostředky pro zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďují relevantní údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, a to výlučně pro účely poskytování informační služby.
Zavedení těchto prostředků musí být v souladu s podmínkami a požadavky vnitrostátních právních předpisů.
Článek 7
Dostupnost, výměna a opakované použití údajů
1. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb musí sdílet a vyměňovat si údaje, které shromažďují podle článku 6. Za tímto účelem tyto údaje zpřístupní prostřednictvím přístupového místa ve formátu DATEX II (CEN/TS 16157) nebo v jakémkoli strojově čitelném formátu, jenž je plně kompatibilní a interoperabilní s normou DATEX II.
2. Členské státy spravují vnitrostátní přístupové místo pro údaje uvedené v odstavci 1, v němž jsou seskupena přístupová místa zřízená veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb působícími na jejich území.
3. Tyto údaje jsou přístupné pro výměnu a opakované použití jakýmkoli uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu:
a)
na nediskriminačním základě;
b)
v rámci Unie bez ohledu na členský stát usazení;
c)
v souladu s přístupovými právy a postupy definovanými ve směrnici 2003/98/ES;
d)
v časovém rámci, který zajišťuje včasné poskytování informační služby;
e)
prostřednictvím vnitrostátního přístupového místa.
4. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zajistí včasnou obnovu a kvalitu údajů zpřístupněných prostřednictvím jejich přístupového místa.
Článek 8
Šíření informací
1. Veřejní provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu poskytují koncovým uživatelům minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu před poskytnutím jakýchkoli jiných informací o dopravním provozu nesouvisejících s bezpečností silničního provozu.
2. Informační služba musí splňovat tyto podmínky:
a)
poskytuje se takovým způsobem, aby se zajistilo co největší zasažení koncových uživatelů, jichž se týká daná událost nebo podmínky uvedené v článku 3;
b)
je koncovým uživatelům poskytována veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb a/nebo provozovateli vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, pokud možno bezplatně.
3. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci a poskytovatelé služeb spolupracují na harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům.
Informují koncové uživatele o existenci informační služby a jejím pokrytí.
Článek 9
Posouzení souladu s požadavky
1. Členské státy určí nestranný a nezávislý vnitrostátní subjekt příslušný k posuzování toho, zda veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu splňují požadavky stanovené v článcích 3 až 8. Dva nebo více členských států mohou určit společný subjekt příslušný k posuzování souladu s těmito požadavky na jejich územích.
Členské státy oznámí uvedené vnitrostátní subjekty Komisi.
2. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu předají určeným vnitrostátním subjektům své identifikační údaje a popis informační služby, kterou poskytují, a předloží prohlášení o shodě s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8.
Prohlášení obsahuje tyto prvky, je-li to na místě:
a)
kategorie týkající se bezpečnosti silničního provozu a pokrytí silniční sítě informační službou;
b)
informace o jejich přístupovém místě k údajům o dopravním provozu souvisejícím s bezpečností silničního provozu a podmínky jeho použití;
c)
formát údajů o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, které jsou přístupné prostřednictvím jejich přístupového místa;
d)
způsob šíření informační služby koncovým uživatelům.
Po provedení jakékoli změny v poskytování jejich služby veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu neprodleně aktualizují svá prohlášení o shodě.
3. Určené vnitrostátní subjekty u určitého počtu veřejných a soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu namátkově kontrolují správnost prohlášení a vyžádají si důkaz o splnění požadavků stanovených v článcích 3 až 8.
Určené vnitrostátní subjekty každoročně podávají zprávu o předložených prohlášeních a o výsledcích svých namátkových kontrol vnitrostátním orgánům.
Článek 10
Návazná opatření
1. Členské státy sdělí Komisi do dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost tyto informace:
a)
vnitrostátní subjekt určený k posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
b)
popis existujícího nebo plánovaného vnitrostátního přístupového místa.
2. Do dvanácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každý následující kalendářní rok sdělí členské státy Komisi tyto informace:
a)
pokrok, kterého dosáhly při zavádění informační služby, včetně kritérií užitých pro definování úrovně její kvality a prostředků používaných ke sledování její kvality;
b)
výsledky posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
c)
je-li to na místě, popis změn vnitrostátního přístupového místa.
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. října 2013. Pokud však jde o informační službu, která je ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost již zavedena, použije se ode dne 1. října 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 886/2013
(2013. gada 15. maijs),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/40/ES attiecībā uz datiem un procedūrām, lai lietotājiem, ja iespējams, nodrošinātu vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas bezmaksas informācijas minimumu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Direktīvu 2010/40/ES par pamatu inteliģento transporta sistēmu ieviešanai autotransporta jomā un saskarnēm ar citiem transporta veidiem (1) un jo īpaši tās 3. panta c) punktu un 6. panta 1. punktu,
apspriedusies ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju,
tā kā:
(1)
Direktīvas 2010/40/ES 3. panta c) punktā kā prioritāra darbība noteikta datu un procedūru nodrošināšana, lai lietotājiem, ja iespējams, tiktu nodrošināts vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas bezmaksas informācijas minimums.
(2)
Direktīvas 2010/40/ES 6. panta 1. punktā paredzēts, ka Komisijai jāpieņem prioritārajām darbībām vajadzīgās specifikācijas, lai nodrošinātu intelektisku transporta sistēmu (ITS) ieviešanas un izmantošanas savietojamību, sadarbspēju un nepārtrauktību.
(3)
Paziņojumā “Virzoties uz Eiropas ceļu satiksmes drošības telpu: satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.-2020. gadam” (2) atzīts, ka “ITS piemīt potenciāls būtiskai satiksmes drošības uzlabošanai, piemēram, izmantojot negadījumu atklāšanas un satiksmes uzraudzības sistēmas, kas reālā laikā spēj sniegt informāciju ceļu satiksmes dalībniekiem”.
(4)
Attiecībā uz informācijas pakalpojumu sniegšanu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīvā 2003/98/EK par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu (3) ir noteikts noteikumu minimums attiecībā uz valsts sektora informācijas atkārtotu izmantošanu visā Savienībā un dalībvalstis tiek mudinātas neaprobežoties ar šo noteikumu minimumu un pieņemt politiku, kas ļauj plaši lietot informāciju vai datus, kuri ir valsts sektora iestāžu rīcībā.
(5)
ITS lietotņu un pakalpojumu ieviešana un izmantošana ir saistīta ar personas datu apstrādi, kas būtu jāveic saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kā noteikts jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (4) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvā 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (5). Tādējādi attiecībā uz ITS lietotnēm un pakalpojumiem būtu jāpiemēro datu izmantošanas mērķa ierobežojuma un datu apjoma samazināšanas principi.
(6)
Lai nodrošinātu savietojamību, savstarpēju izmantojamību un nepārtrauktību, ir jānosaka minimālas prasības vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas pakalpojumiem. Šīm prasībām būtu jāattiecas uz tāda standartizēta saraksta identificēšanu un izmantošanu, kurā iekļauti ar satiksmes drošību saistīti notikumi vai apstākļi, kas būtu jāpaziņo tiešajiem lietotājiem, kā arī lietotājiem sniedzamās informācijas saturu. Ja tiešie lietotāji saņem informāciju, izmantojot dažādus izplatīšanas kanālus, kurus kontrolē publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītāji, pakalpojumu sniedzēji un raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju, šī informācija nedrīkst būt pretrunīga, tāpēc tai būtu jāsatur vieni un tie paši elementi un būtu jābalstās uz vienu un to pašu notikuma vai apstākļa aprakstu.
(7)
Ar ceļu satiksmes drošību saistīti dati ir būtiski vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma sniegšanai. Tos vāc un glabā publiskā un/vai privātā sektora operatori un pakalpojumu sniedzēji. Lai šos datus varētu padarīt viegli pieejamus apmaiņai un atkārtotai izmantošanai informācijas pakalpojumu sniegšanai, publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītājiem un pakalpojumu sniedzējiem tie būtu jādara pieejami ar atsevišķu piekļuves punktu starpniecību vai jāpārliecinās, ka tie ir pieejami, izmantojot piekļuves punktus, kurus izveidojušas un pārvalda dalībvalstis. Šos valstu piekļuves punktus var veidot repozitārija, reģistra, tīmekļa portāla vai līdzīgā formā.
(8)
Šie ar ceļu satiksmes drošību saistītie dati būtu jādara pieejami saskaņā ar datu aizsardzības prasībām (piemēram, personas datu anonimitātes nodrošināšana). Ja informācijas pakalpojumā izmantotie dati tiek vākti, tostarp noteikta atrašanās vieta, no pašiem tiešajiem lietotājiem vai nākotnē ar kooperatīvu sistēmu palīdzību, tad lietotāji būtu skaidri jāinformē par šādu datu vākšanu, datu vākšanas kārtību un iespējamu izsekošanu, un par to, cik ilgi šādi dati tiek glabāti. Publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītājiem, pakalpojumu sniedzējiem un autobūves nozarei būtu jāievieš atbilstoši tehniski pasākumi, lai nodrošinātu no tiešajiem lietotājiem vai viņu transportlīdzekļa saņemto datu anonimitāti.
(9)
Tām dalībvalstīm, kuras savā teritorijā jau sniedz noteikta veida ar ceļu satiksmes drošību saistītu informāciju, būtu jāspēj turpināt izmantot esošās metodes, ciktāl tās atbilst šīs regulas prasībām. Lai palielinātu informācijas pakalpojumu sniegšanas par ceļu satiksmes drošību un satiksmes apstākļiem pozitīvo ietekmi ceļu satiksmes negadījumu un bojāgājušo skaita samazināšanas ziņā Savienībā, vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimumam vajadzētu būt savietojamam, savstarpēji izmantojamam un nepārtrauktam visās dalībvalstīs, tam būtu jāsaglabā minimāls kvalitātes līmenis un, ja iespējams, tam būtu jābūt bez maksas visiem tiešajiem lietotājiem.
(10)
Lai visas dalībvalstis varētu izstrādāt saskaņotu un vienotu pieeju vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma nodrošināšanai visā Savienībā, ir svarīgi visai Savienībai noteikt prasības, kas attiektos uz jebkāda vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojuma sniegšanu. Dalībvalstis var izmantot pašreizējos Eiropas un starptautisko standartizācijas organizāciju piedāvātos tehniskos risinājumus un atvērtos standartus, lai nodrošinātu vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma sniegšanas savstarpēju izmantojamību un nepārtrauktību Savienībā.
(11)
Lai nodrošinātu, ka vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma sniegšana ir gan uzticama, gan vērtīga, būtu jāpanāk minimāls kvalitātes līmenis. Dalībvalstīm būtu jāturpina strādāt un dalīties pieredzē par attiecīgu kvalitātes kritēriju, kvalitātes vērtēšanas un uzraudzības metožu un kvalitātes mērķu noteikšanu visiem ar ceļu drošību saistītu notikumu vai apstākļu, ceļu tīklu un/vai darbības vides veidiem. Dalībvalstīm būtu jādalās ar savām zināšanām un paraugpraksi, ziņojot Komisijai par savu analīžu rezultātiem un pieredzi saistībā ar šo tematu.
(12)
Lai gan vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimums tiešajiem lietotājiem būtu jāsniedz, ja iespējams, kā vispārējs bezmaksas pakalpojums, viņiem var rasties citas izmaksas saistībā ar maksu par telekomunikācijām, radiosakaru atļauju vai tāda aprīkojuma iegādi, kas ļauj saņemt šo informāciju.
(13)
Vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimums būtu jāsaņem tik lielam tiešo lietotāju skaitam, cik vien tas ir tehniski iespējams, ņemot vērā atšķirīgās transportlīdzekļu tehniskās spējas, izplatīšanas kanālus un uztveršanas ierīces, kas ir pieejamas tirgū.
(14)
Publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītājiem un pakalpojumu sniedzējiem būtu jācenšas saskaņot tiešajiem lietotājiem sniegtās informācijas saturu neatkarīgi no viņu valodas. Ja dalībvalstis to ir parakstījušas, tām būtu jābalstās uz 1968. gada Vīnes Konvenciju par ceļazīmēm un brīdinājumiem, par kuru Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padome vienojusies 1968. gada 8. novembrī, un jo īpaši uz Konsolidēto rezolūciju par ceļazīmēm un brīdinājumiem, ko izstrādājusi ceļu satiksmes drošības jautājumu darba grupa (6).
(15)
Pamatojoties uz valstu novērtējumu, dalībvalstīm būtu jāspēj precīzi noteikt vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojuma aptvērumu Eiropas ceļu tīklā to teritorijā, lai koncentrētos uz ceļa posmiem un vietām, kur satiksmes un drošības apstākļu dēļ ir nepieciešama informācijas pakalpojumu sniegšana un ir pamatoti saistītie ieguldījumi. Tomēr tiek atzīts, ka, ņemot vērā dažādās situācijas un ieinteresētās personas, šīs regulas prasības nebūtu jāpiemēro pilsētu mezgliem. Dalībvalstīm būtu jāpaziņo Komisijai par informācijas pakalpojuma apvērumu valsts līmenī.
(16)
Direktīvas 2010/40/ES 17. panta 4. punktā paredzēts, ka Komisija reizi trīs gados sniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par panākumiem šīs direktīvas ieviešanā. Ziņojumam būtu jāpievieno analīze par darbību un 5.-11. panta un 16. panta īstenošanu un vajadzības gadījumā būtu jāizvērtē nepieciešamība grozīt šo direktīvu. Šajā analīzē būtu arī jāizvērtē nepieciešamība grozīt un/vai papildināt prioritārajām darbībām pieņemtās specifikācijas, vajadzības gadījumā ņemot vērā panākumus ieviešanas, tehnoloģiju attīstības un standartizācijas ziņā dalībvalstīs,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
Ar šo regulu nosaka specifikācijas, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu savietojamību, sadarbspēju un nepārtrauktību datu un procedūru ieviešanai un izmantošanai, lai lietotājiem, ja iespējams, bez maksas nodrošinātu vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimumu Savienības līmenī saskaņā ar Direktīvu 2010/40/ES.
To piemēro vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojumu sniegšanai Eiropas ceļu tīklā.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
“Eiropas ceļu tīkls” ir ceļu tīkls, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmuma Nr. 661/2010/ES (7) I pielikuma 2. iedaļā, izņemot pilsētu mezglus;
b)
“īslaicīgi slidens ceļš” ir jebkāds neparedzēts ceļa seguma stāvoklis, kura dēļ tas noteiktu laika posmu ir slidens, kas vājina transportlīdzekļa saķeri ar ceļu;
c)
“dzīvnieki, cilvēki, šķēršļi, atkritumi uz ceļa” ir jebkura situācija, kad dzīvnieki, atkritumi, šķēršļi vai cilvēki atrodas uz ceļa, kur to atrašanās ir negaidīta, tādējādi varētu būt nepieciešams ārkārtas manevrs, lai no tiem izvairītos;
d)
“nenorobežota negadījuma vieta” ir teritorija, kurā ir noticis negadījums un kuru kompetentā iestāde vēl nav norobežojusi;
e)
“īstermiņa ceļa darbi” ir jebkādi īstermiņa ceļa darbi, ko veic uz ceļa vai ceļa malā un par kuriem norādes tiek sniegtas ar ceļazīmju minimuma palīdzību šo darbu īstermiņa rakstura dēļ;
f)
“slikta redzamība” ir redzamība, ko ietekmē jebkādi apstākļi, kas samazina autovadītāju redzamības diapazonu un kas var ietekmēt transportlīdzekļa drošu vadīšanu;
g)
“autovadītājs, kas pa brauktuvi brauc nepareizā virzienā,” ir transportlīdzeklis, kas pārvietojas pa ceļa brauktuves, kura ir norobežota ar sadalošajām joslām vai barjerām, nepareizo pusi, pretī pretimbraucošajai satiksmei;
h)
“nekontrolēta ceļa aizšķērsošana” ir jebkāda - daļēja vai pilnīga - ceļa aizšķērsošana, kas nav pienācīgi norobežota un pie kuras nav izliktas zīmes;
i)
“ārkārtas laika apstākļi” ir neparasti, ļoti slikti vai gadalaikam neatbilstoši laika apstākļi, kas var apdraudēt transportlīdzekļa drošu vadīšanu;
j)
“vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma lietotājs” ir jebkura juridiska vai fiziska persona, kas piedalās vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojumu nodrošināšanā, piemēram, publiskā un privātā sektora ceļa pārvaldītāji, dispečeri, pakalpojumu sniedzēji un raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju;
k)
“tiešais lietotājs” ir jebkurš autovadītājs, kas gūst labumu no vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojumiem;
l)
“vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojums” ir reāllaika satiksmes informācijas pakalpojums, ar kuru nodrošina saskaņotu minimālu ar ceļu satiksmes drošību saistītu saturu, kuram ar minimālu piepūli var piekļūt pēc iespējas daudz tiešo lietotāju;
m)
“ar ceļu satiksmes drošību saistīti dati” ir dati, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojumu, un kuri tiek vākti, izmantojot jebkādu privātu vai publisku avotu;
n)
“vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimums” ir jebkādi ekstrahēti, apkopoti un apstrādāti ar ceļu satiksmes drošību saistīti dati, ko tiešajiem lietotājiem piedāvā publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītāji un/vai pakalpojumu sniedzēji, izmantojot jebkādu izplatīšanas kanālu;
o)
“piekļuves punkts” ir digitāla piekļuves vieta, kurā tiek vākti, formatēti un darīti pieejami apmaiņai un atkārtotai izmantošanai ar ceļu satiksmes drošību saistīti dati, kas vajadzīgi vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma izstrādei;
p)
“bez maksas” ir vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojuma sniegšana bez papildu maksas tiešajiem lietotajiem izmantošanas vietā.
3. pants
Ar ceļu satiksmes drošību saistītu notikumu vai apstākļu saraksts
Notikumi vai apstākļi, kas iekļauti vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojumā, ietver vismaz vienu no šādām kategorijām:
a)
īslaicīgi slidens ceļš;
b)
dzīvnieki, cilvēki, šķēršļi, atkritumi uz ceļa;
c)
nenorobežota negadījuma vieta;
d)
īstermiņa ceļa darbi;
e)
slikta redzamība;
f)
autovadītājs, kas pa brauktuvi brauc nepareizā virzienā;
g)
nekontrolēta ceļa aizšķērsošana;
h)
ārkārtas laika apstākļi.
4. pants
Informācijas saturs
1. Informācija, kuru sniedz par notikumiem vai apstākļiem, kas saistīti ar ceļu satiksmes drošību, ietver šādus elementus:
a)
notikuma vai apstākļa atrašanās vieta;
b)
notikuma vai apstākļa kategorija, kā minēts 3. pantā, un vajadzības gadījumā īss tā apraksts;
c)
vajadzības gadījumā autovadīšanas ieteikumi.
2. Informāciju atsauc, ja notikums vai apstāklis pārstāj pastāvēt, vai tajā izdara izmaiņas, ja ir izmaiņas notikumā vai apstāklī.
5. pants
Informācijas pakalpojuma sniegšana
1. Dalībvalstis nosaka Eiropas ceļu tīkla posmus, kur satiksmes un drošības nosacījumu dēļ jāievieš vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma pakalpojums.
Tās paziņo par šiem ceļa posmiem Komisijai.
2. Informācijas pakalpojuma sniegšana atbilst prasībām, kas noteiktas 6.-8. pantā.
6. pants
Notikumu vai apstākļu atklāšana un datu vākšana
Tikai un vienīgi informācijas pakalpojuma sniegšanas mērķim publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītāji un/vai pakalpojumu sniedzēji izveido vai izmanto līdzekļus, ar kuriem atklāj notikumus vai konstatē apstākļus, un vāc atbilstīgus ar ceļu drošību saistītus satiksmes datus.
Šo līdzekļu izmantošana atbilst valsts tiesību aktos noteiktajiem nosacījumiem un prasībām.
7. pants
Datu pieejamība, apmaiņa ar tiem un to atkārtota izmantošana
1. Publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītāji un/vai pakalpojumu sniedzēji koplieto saskaņā ar 6. pantu savāktos datus un apmainās ar tiem. Šajā nolūkā tie dara šos datus pieejamus DATEX II (CEN/TS 16157) formātā vai jebkādā mašīnlasāmā formātā, kas ir pilnībā savietojams un sadarbspējīgs ar DATEX II, izmantojot piekļuves punktu.
2. Dalībvalstis pārvalda valsts piekļuves punktu 1. punktā minētajiem datiem, kurā tiek pārgrupēti piekļuves punkti, ko izveidojuši publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītāji un/vai pakalpojumu sniedzēji, kas darbojas to teritorijā.
3. Šie dati ir pieejami apmaiņai un atkārtotai izmantošanai jebkuram vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimuma lietotājam:
a)
nediskriminējošā veidā;
b)
Savienībā neatkarīgi no dalībvalsts, kurā tas ir reģistrēts;
c)
saskaņā ar piekļuves tiesībām un procedūrām, kas noteiktas Direktīvā 2003/98/EK;
d)
termiņā, kas nodrošina savlaicīgu informācijas pakalpojuma sniegšanu;
e)
ar valsts piekļuves punkta starpniecību.
4. Publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītāji un pakalpojumu sniedzēji nodrošina savlaicīgu ar piekļuves punkta starpniecību pieejamo datu atjaunināšanu un kvalitāti.
8. pants
Informācijas izplatīšana
1. Publiskā sektora ceļu pārvaldītāji, pakalpojumu sniedzēji un raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju, nodrošina tiešajiem lietotājiem vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas informācijas minimumu pirms jebkādas citas ar drošību nesaistītas satiksmes informācijas sniegšanas.
2. Informācijas pakalpojums atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
to sniedz tādā veidā, lai nodrošinātu tās saņemšanu pēc iespējas lielākam tiešo lietotāju skaitam, kurus ietekmē attiecīgais notikums vai apstāklis, kas minēts 3. pantā;
b)
to tiešajiem lietotājiem, ja iespējams, bez maksas dara pieejamu publiskā un/vai privātā sektora ceļu pārvaldītāji un/vai pakalpojumu sniedzēji, un/vai raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju.
3. Publiskā un privātā sektora satiksmes pārvaldītāji un pakalpojumu sniedzēji sadarbojas, lai saskaņotu tiešajiem lietotajiem sniegtās informācijas saturu.
Tie informē tiešos lietotājus par informācijas pakalpojuma pastāvēšanu un tā aptvērumu.
9. pants
Novērtējums par atbilstību prasībām
1. Dalībvalstis izraugās objektīvu un neatkarīgu valsts struktūru, kuras kompetencē ir novērtēt, vai publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītāji, pakalpojumu sniedzēji un raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju, ir izpildījuši 3.-8. pantā minētās prasības. Divas vai vairākas dalībvalstis var izraudzīties kopīgu struktūru, kuras kompetencē ir novērtēt atbilstību šīm prasībām to teritorijā.
Dalībvalstis paziņo par šīm valsts struktūrām Komisijai.
2. Publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītāji, pakalpojumu sniedzēji un raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju, iesniedz valstu izraudzītajām struktūrām savu identifikācijas informāciju un aprakstu par to sniegtajiem informācijas pakalpojumiem, un deklarāciju par 3.-8. pantā minēto prasību ievērošanu.
Deklarācijā attiecīgā gadījumā tiek ietverti šādi elementi:
a)
aptvertās ar ceļu satiksmes drošību saistītās kategorijas un informācijas pakalpojuma aptvertais ceļu tīkls;
b)
informācija par to piekļuves punktu ar ceļu satiksmes drošību saistītajiem datiem un tā izmantošanas nosacījumiem;
c)
formāts, kādā ir pieejami ar ceļu satiksmes drošību saistīti dati to piekļuves punktā;
d)
informācijas pakalpojuma izplatīšanas līdzekļi tiešajiem lietotājiem.
Publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītāji, pakalpojumu sniedzēji un raidorganizācijas, kas sniedz satiksmes informāciju, nekavējoties atjaunina savas atbilstības deklarācijas, ja notiek jebkādas izmaiņas to pakalpojumu sniegšanā.
3. Izraudzītās valsts struktūras pēc nejaušības principa izlases veidā pārbauda vairāku publiskā un privātā sektora ceļu pārvaldītāju, pakalpojumu sniedzēju un raidorganizāciju, kas sniedz satiksmes informāciju, deklarāciju pareizību un pieprasa pierādījumu par atbilstību 3.-8. pantā noteiktajām prasībām.
Izraudzītās valsts struktūras reizi gadā valsts iestādēm iesniedz ziņojumu par iesniegtajām deklarācijām un par veikto izlases veida pārbaužu rezultātiem.
10. pants
Turpmāki pasākumi
1. Dalībvalstis ne vēlāk kā 12 mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā paziņo Komisijai šādu informāciju:
a)
valsts iestāde, kas izraudzīta, lai novērtētu atbilstību 3.-8. pantā noteiktajām prasībām;
b)
pastāvoša vai plānota valsts piekļuves punkta apraksts.
2. Vēlākais 12 mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā un pēc tam katru nākamo kalendāra gadu dalībvalstis paziņo Komisijai šādu informāciju:
a)
to gūtie panākumi informācijas pakalpojuma ieviešanā, tostarp tā kvalitātes līmeņa noteikšanai izmantotie kritēriji un tā kvalitātes uzraudzības līdzekļi;
b)
atbilstības 3.-8. pantā noteiktajām prasībām novērtējuma rezultāti;
c)
attiecīgā gadījumā apraksts par izmaiņām saistībā ar valsts piekļuves punktu.
11. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 1. oktobra. Tomēr attiecībā uz šīs regulas spēkā stāšanās dienā jau ieviesto informācijas pakalpojumu to piemēro no 2015. gada 1. oktobra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 15. maijā