NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 462/2013
ze dne 21. května 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 (4) vyžaduje, aby ratingové agentury dodržovaly pravidla chování, jejichž cílem je zmírnění možných střetů zájmů, a zajistily vysokou kvalitu a dostatečnou transparentnost ratingů a ratingového procesu. V důsledku změn zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011 (5) získal Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (6) (dále jen „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy“) pravomoc provádět registraci ratingových agentur a vykonávat nad nimi dohled. Toto nařízení stávající právní úpravu ratingových agentur doplňuje. Některé nejdůležitější otázky, jako například střety zájmů vyplývající z obchodního modelu ratingu placeného emitentem a zveřejňování u strukturovaných finančních nástrojů, již byly řešeny a poté, co bude tato úprava v platnosti přiměřeně dlouhou dobu, bude nutné posoudit, zda tyto otázky řeší zcela. Současná krize státního dluhu mezitím zvýraznila potřebu přezkoumat požadavky na průhlednost, procesní požadavky a termíny zveřejňování konkrétně pro ratingy států.
(2)
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 8. června 2011 o ratingových agenturách: budoucí perspektivy (7) požaduje zvýšenou regulaci ratingových agentur. Rada pro hospodářské a finanční záležitosti na svém neformálním zasedání ve dnech 30. září a 1. října 2010 potvrdila, že je třeba dále se snažit o vyřešení řady otázek týkajících se ratingových činností, včetně rizika nadměrného spoléhání se na ratingy a rizika střetů zájmů vyplývajícího z modelu odměňování ratingových agentur. Evropská rada dne 23. října 2011 dospěla k závěru, že je třeba dosáhnout pokroku při omezování nadměrného spoléhání se na ratingy.
(3)
Na mezinárodní úrovni vydala Rada pro finanční stabilitu, jejímž členem je Evropská centrální banka (ECB), dne 20. října 2010 zásady pro omezování spoléhání se státních orgánů a finančních institucí na ratingy (dále jen „zásady RFS“). Zásady RFS v listopadu 2010 schválila vrcholná schůzka skupiny G-20 v Soulu. Je proto vhodné, aby odvětvové příslušné orgány posuzovaly postupy účastníků trhu a motivovaly je ke zmírňování dopadu jejich postupů. O motivačních opatřeních by měly rozhodovat odvětvové příslušné orgány. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl, případně ve spolupráci s evropským orgánem dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (8) a evropským orgánem dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (9), v souladu s nařízením (EU) č. 1095/2010 a v rámci tohoto nařízení podniknout kroky k usnadnění sbližování postupů dohledu.
(4)
Ratingové agentury by měly investory upozorňovat na pravděpodobnost selhání ratingů a ratingových výhledů, které vycházejí z údajů o historické výkonnosti uveřejněných centrálním archivem vytvořeným Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
(5)
Podle zásad RFS by si „centrální banky měly udělat vlastní úsudek o úvěrových rizicích finančních nástrojů, které přijímají v rámci operací na trhu, ať už jako kolaterál nebo pro přímé nákupy. Politiky centrálních bank by se měly vyhýbat mechanickým přístupům, které by mohly vést ke zbytečně prudkým a rozsáhlým změnám ve způsobilosti finančních nástrojů a v úrovni srážek (haircuts), jež by mohla zesílit lavinové efekty“. ECB navíc ve svém stanovisku ze dne 2. dubna 2012 uvedla, že se zavazuje k podpoře společného cíle, tedy omezování nadměrného spoléhání se na ratingy. V tomto ohledu předkládá ECB pravidelně zprávy o různých opatřeních, která Eurosystém přijal s cílem omezit spoléhání se na ratingy. Podle čl. 284 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má ECB předkládat výroční zprávu o činnosti Evropského systému centrálních bank (ESCB) a o měnové politice za uplynulý i běžný rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a také Evropské radě. Prezident ECB má tuto zprávu předložit Evropskému parlamentu, který na jejím základě může zahájit obecnou rozpravu, a Radě. ECB by v těchto zprávách mohla dále popsat, jak uplatňuje zásady RFS, a rovněž alternativní mechanismy hodnocení, které používá.
(6)
Unie v první fázi pracuje na přezkumu toho, zda odkazy na ratingy v právních předpisech Unie vedou nebo by mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na tyto ratingy, a ve druhé fázi na přezkumu všech odkazů na ratingy pro regulatorní účely s cílem je všechny odstranit do roku 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativní způsoby hodnocení úvěrového rizika.
(7)
Význam ratingových výhledů pro investory a emitenty a jejich účinky na trhy jsou srovnatelné s významem a účinky ratingů. Proto by měly všechny požadavky nařízení (ES) č. 1060/2009, jejichž cílem je zajistit, aby byly veškeré ratingové úkony přesné, transparentní a bez střetu zájmů, platit i pro ratingové výhledy. V souladu se stávající dohledovou praxí řada požadavků uvedeného nařízení platí i pro ratingové výhledy. Toto nařízení by mělo vyjasnit pravidla a poskytnout právní jistotu zavedením definice ratingových výhledů a objasněním, která konkrétní ustanovení se na tyto výhledy vztahují. Definice ratingových výhledů by měla rovněž zahrnout stanoviska týkající se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkodobém horizontu, která se běžně označují jako úvěrové signály (credit watches).
(8)
Ve střednědobém výhledu by měla být posouzena další opatření pro odstranění odkazů na ratingy pro regulatorní účely z finančních předpisů a zamezení hodnocení rizik spojených s aktivy pomocí ratingů. Prozatím jsou však ratingové agentury důležitými účastníky finančního trhu. V důsledku toho má nezávislost a integrita ratingových agentur a jejich ratingové činnosti zvláštní význam jako záruka jejich důvěryhodnosti vzhledem k účastníkům trhu, zejména investorům a jiným uživatelům ratingů. Nařízení (ES) č. 1060/2009 stanoví, že ratingové agentury podléhají registraci a dohledu, neboť jejich služby mají významný vliv na veřejný zájem. Ratingy, na rozdíl od investičního průzkumu, nejsou pouhé názory na hodnotu nebo cenu finančního nástroje nebo finančního závazku. Ratingové agentury nejsou pouhými finančními analytiky nebo investičními poradci. Ratingové agentury mají regulační hodnotu pro regulované investory, jako jsou například úvěrové instituce, pojišťovny a jiní institucionální investoři. Ačkoli je motivace k nadměrnému spoléhání se na ratingy postupně snižována, investiční rozhodnutí se stále ratingy řídí, zejména z důvodu informačních asymetrií a pro účely efektivnosti. V této souvislosti musí být ratingové agentury nezávislé a musí jako takové být vnímány účastníky trhu a metody jejich hodnocení musí být průhledné a jako takové musí být i vnímány.
(9)
Mělo by být omezeno nadměrné spoléhání se na ratingy a postupně by se měly odstranit všechny automatické následky vyplývající z ratingů. Úvěrové instituce a investiční firmy by měly být motivovány k zavedení vnitřních postupů pro vlastní hodnocení úvěrového rizika a měly by investory vybízet k provádění hloubkového hodnocení. V tomto kontextu toto nařízení stanoví, že by se finanční instituce neměly spoléhat na ratingy výhradně či mechanicky. Tyto instituce by proto neměly uzavírat smlouvy, podle nichž by se výhradně či mechanicky spoléhaly na ratingy, a neměly by je ve smlouvách používat jako jediné kritérium pro posuzování bonity investic či rozhodování o tom, zda investovat či se investic zbavit.
(10)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 již stanovilo první soubor opatření k řešení otázky nezávislosti a integrity ratingových agentur a jejich ratingové činnosti. Cíl zaručit nezávislost ratingových agentur a cíl zjistit a zvládnout případné střety zájmů, které by mohly nastat, a pokud možno se jim vyhnout, byl již základem několika ustanovení uvedeného nařízení. Výběr a odměňování ratingových agentur hodnocenou osobou (v obchodním modelu ratingu placeného emitentem) vyvolává inherentní střety zájmů. V rámci tohoto modelu mají ratingové agentury motivaci vydávat příliš tolerantní ratingy emitenta za účelem zajištění dlouhodobého obchodního vztahu, aby si zaručily příjmy nebo zajistily další práci a příjmy. Navíc vztahy mezi akcionáři ratingových agentur a hodnocenými osobami mohou způsobit střety zájmů, které stávající pravidla dostatečně neřeší. V důsledku toho mohou být ratingy vydané v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem vnímány jako ratingy, které vyhovují emitentovi, spíše než jako ratingy, které potřebuje investor. Je nezbytné posílit podmínky nezávislosti platné pro ratingové agentury za účelem zvýšení úrovně důvěryhodnosti ratingů vydaných v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem.
(11)
V zájmu posílení hospodářské soutěže na trhu, jemuž dominují tři ratingové agentury, by měla být přijata opatření na podporu využívání malých ratingových agentur. V nedávné době se obecnou praxí emitentů nebo spřízněných třetích osob stalo zadávání ratingu dvěma nebo více ratingovým agenturám, a proto by emitent nebo spřízněná třetí osoba v případě, že hodlá zadat dva a více ratingů, měl zvážit možnost pověřit vydáním ratingu alespoň jednou ratingovou agenturou, jejíž celkový tržní podíl nepřesahuje 10 % a kterou by mohl vyhodnotit jako schopnou vydat rating dotyčné emise nebo osoby.
(12)
Na ratingovém trhu se ukazuje, že ratingové agentury a hodnocené osoby obvykle vstupují do dlouhodobých vztahů. To zvyšuje riziko nadstandardních vztahů, neboť ratingové agentury se mohou stát příliš nakloněné přáním hodnocené osoby. Za těchto okolností by mohla být časem zpochybněna nestrannost ratingových agentur. Ratingové agentury jednající z pověření podnikového emitenta, který je platí, mají motivaci vydávat nadměrně příznivé ratingy této hodnocené osoby nebo jejích dluhových nástrojů za účelem udržení obchodního vztahu s tímto emitentem. Na emitenty také působí stimuly ve prospěch dlouhodobých vztahů, například efekt uzamčení, kdy se emitent vyhýbá změně ratingové agentury, neboť by to mohlo vyvolat obavy investorů o bonitu emitenta. Tento problém byl již zjištěn v nařízení (ES) č. 1060/2009, které po ratingových agenturách požadovalo použití mechanismu rotace, který by zajistil postupné změny v analytických týmech a ratingových výborech, aby nebyla ohrožena nezávislost ratingových analytiků a osob schvalujících ratingy. Úspěch těchto pravidel ovšem do značné míry závisel na zásadách chování uvnitř ratingové agentury, totiž na skutečné nezávislosti a profesionalitě zaměstnanců ratingové agentury ve vztahu k obchodním zájmům samotné ratingové agentury. Tato pravidla nebyla vytvořena tak, aby třetím stranám poskytovala dostatečnou záruku, že střety zájmů vyplývající z dlouhodobých vztahů budou efektivně zmírněny a že jim bude zabráněno. Lze toho dosáhnout omezením lhůty, během níž může ratingová agentura nepřetržitě poskytovat ratingy téhož emitenta nebo jeho dluhových nástrojů. Stanovení maximálního trvání smluvního vztahu mezi emitentem, který je hodnocen nebo který vydal hodnocené dluhové nástroje, a ratingovou agenturou by mělo odstranit motivaci pro vydávání příznivých ratingů ve vztahu k tomuto emitentovi. Navíc požadavek na rotaci ratingových agentur jako normální a pravidelnou tržní praxi by měl rovněž účinně zmírnit problém efektu uzamčení. Rotace ratingových agentur by měla mít kladné účinky na ratingový trh, neboť usnadní vstup nových účastníků na trh a stávajícím ratingovým agenturám nabídne příležitost rozšířit jejich podnikání do nových oblastí.
(13)
Je však důležité koncipovat provádění mechanismu rotace takovým způsobem, aby jeho přínosy byly výrazně větší než jeho možné negativní dopady. Časté rotace by například mohly zvyšovat náklady emitentů a ratingových agentur, protože náklady spojené s ratingem nové osoby nebo nového finančního nástroje jsou obvykle vyšší než náklady na sledování již vydaného ratingu. Navíc jakýkoliv subjekt potřebuje k tomu, aby se zavedl jako ratingová agentura, ať už vyplňující mezeru na trhu či pokrývající všechny druhy aktiv, značné množství času a zdrojů. Mimoto neustálá rotace ratingových agentur by mohla mít podstatný vliv na kvalitu a kontinuitu ratingů. Stejně důležité je, aby byl mechanismus rotace prováděn s dostačujícími zárukami, aby měl trh možnost postupně se přizpůsobit dříve, než bude mechanismus v budoucnosti případně posílen. To lze provést omezením oblasti působnosti mechanismu na resekuritizace, což je omezený zdroj financování bank, přičemž by bylo možné, aby již vydané ratingy byly sledovány na vyžádání i poté, co se rotace stane závaznou. Obecně by tedy rotace měla ovlivnit pouze nové resekuritizace, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce. Komise by měla prověřit, zda je vhodné omezený mechanismus rotace zachovat nebo jej uplatnit i na jiné druhy aktiv, a je-li tomu tak, zda jiné druhy aktiv vyžadují odlišné zacházení, například pokud jde o maximální dobu trvání smluvního vztahu. Pokud je mechanismus rotace zřízen pro jiné druhy aktiv, měla by Komise posoudit, zda je nutné zavést povinnost ratingových agentur poskytnout na konci maximální doby trvání smluvního vztahu nastupující ratingové agentuře informace o emitentovi a hodnocených finančních nástrojích (předávací dokumentace).
(14)
Je vhodné zavést rotaci na trh s ratingem resekuritizací. Předně právě tento segment evropského sekuritizačního trhu nevykazuje od počátku finanční krize dostatečné výsledky, a nutnost řešit střety zájmů je tedy u něj nejnaléhavější. A dále, zatímco v případě dluhových nástrojů vydaných například podniky závisí úvěrové riziko do značné míry na schopnosti emitenta plnit dluhovou službu, u resekuritizací je úvěrové riziko obecně spojeno s jednotlivými transakcemi. Pokud tedy vznikne resekuritizace, nehrozí velké nebezpečí, že se v případě najmutí nové ratingové agentury ztratí informace. Jinými slovy, ačkoliv v současné době působí na trhu s ratingem resekuritizací pouze omezený počet ratingových agentur, je tento trh přirozeněji otevřen hospodářské soutěži a mechanismus rotace by mohl být hnací silou jeho dynamizace. Konečně, trh s ratingem resekuritizací je sice ovládán několika velkými ratingovými agenturami, ale i jiné subjekty získávají v této oblasti odborné znalosti a zkušenosti.
(15)
Pravidelná rotace ratingových agentur, které vydávají ratingy resekuritizací, by měla přinést větší různorodost do posuzování bonity. Početnější a různé názory, perspektivy a metodiky používané ratingovými agenturami by měly vést k větší různorodosti ratingů a v konečném důsledku k lepšímu posouzení bonity resekuritizací. Aby tato různorodost hrála roli a aby se předešlo vzájemné solidárnosti původců a ratingových agentur, musí být maximální doba, po kterou je ratingové agentuře dovoleno hodnotit resekuritizace stejného původce, omezena na úrovni, která zaručí pravidelné nové posuzování bonity. Z těchto hledisek a z potřeby zajistit určitou kontinuitu přístupu k ratingům vyplývá, že vhodná lhůta činí čtyři roky. Jsou-li vydáním ratingu pověřeny alespoň čtyři ratingové agentury, bylo cílů mechanismu rotace již dosaženo, takže by se požadavek na rotaci neměl uplatňovat. Má-li být zajištěna skutečná hospodářská soutěž, měla by tato výjimka platit pouze pro případy, kdy nejméně čtyři pověřené ratingové agentury vydávají rating pro určitý podíl nevypořádaných finančních nástrojů původce.
(16)
Středem struktury mechanismu rotace pro resekuritizace by měl být původce. Resekuritizace se vydávají prostřednictvím účelových subjektů, jež nemají velkou kapacitu pro plnění dluhové služby. Pokud by byl tedy středem struktury rotace emitent, byl by tento mechanismus neúčinný. Opačně pak platí, že pokud by byl středem struktury rotace sponzor, výjimka by platila téměř vždy.
(17)
Mechanismus rotace by mohl být důležitým nástrojem ke zmenšování překážek, které brání ve vstupu na trh s ratingem resekuritizací. Současně může být ovšem v důsledku mechanismu rotace pro nové účastníky trhu obtížnější získat na něm pevnou pozici, jelikož si nebudou moci udržet klienty. Pro malé ratingové agentury je tedy vhodné zavést výjimku z mechanismu rotace.
(18)
Aby byl mechanismus rotace účinný, musí být prosazován důvěryhodně. Požadavek rotace by nevedl k dosažení svých cílů, kdyby odcházející ratingová agentura měla za příliš krátkou dobu znovu dovoleno vydávat rating pro resekuritizace téhož původce. Je tudíž důležité stanovit vhodnou lhůtu, během níž odcházející ratingová agentura nemůže být pověřena opětovným hodnocením resekuritizací téhož původce. Tato lhůta by měla být dostatečně dlouhá, aby umožnila přicházející ratingové agentuře účinně poskytovat své ratingové služby, zajistila, že resekuritizace budou skutečně vystaveny novému zkoumání v rámci jiného přístupu, a zaručila, že ratingy vydané novou ratingovou agenturou budou vykazovat dostatečnou kontinuitu. Má-li však mechanismus rotace řádně fungovat, je délka lhůty rovněž omezena počtem dostupných ratingových agentur, které mají dostatečné odborné znalosti v oblasti resekuritizací. Lhůta by proto měla být přiměřeně dlouhá, měla by se obecně rovnat délce smlouvy odcházející ratingové agentury, jejíž doba platnosti uplynula, ale neměla by překročit čtyři roky.
(19)
Požadovat pravidelnou rotaci ratingových agentur je přiměřené sledovanému cíli. Tento požadavek platí pouze pro registrované ratingové agentury, které jsou regulované a které poskytují službu dotýkající se veřejného zájmu (ratingy, které lze využít pro regulatorní účely) podle modelu ratingu placeného emitentem a pro určité druhy aktiv (resekuritizace). Výsada poskytování služeb, které jsou uznávány jako významný faktor regulace trhu finančních služeb, a získání povolení pro výkon této funkce s sebou nese nutnost plnit určité povinnosti, aby byla za všech okolností zaručena nezávislost a vnímání nezávislosti. Ratingová agentura, která nesmí vydávat rating pro resekuritizace určitého původce, by měla stále moci vydávat rating pro resekuritizace jiných původců i rating pro jiné druhy aktiv. Na trhu, na němž pro všechny účastníky platí pravidlo rotace, vzniknou obchodní příležitosti, neboť všechny ratingové agentury budou muset rotovat. Ratingové agentury navíc vždy mohou vydávat nevyžádané ratingy pro resekuritizace téhož původce a využívat při tom svých zkušeností. Nevyžádané ratingy nejsou omezeny obchodním modelem ratingu placeného emitentem, a tudíž jsou teoreticky méně ovlivněné možnými střety zájmů. Maximální doba trvání smluvního vztahu s ratingovou agenturou a požadavek na využívání více než jedné ratingové agentury představují i pro klienty ratingových agentur omezení jejich svobody podnikání. Tato omezení jsou však vzhledem k vlivu obchodního modelu ratingu placeného emitentem na nezbytnou nezávislost ratingových agentur nezbytná z důvodů veřejného zájmu za účelem zaručení nezávislých ratingů, které mohou investoři využít pro regulatorní účely. Tato omezení zároveň nepřekračují nezbytnou míru a je třeba je spíše považovat za faktor zvyšující bonitu resekuritizace ve vztahu k jiným stranám, a v konečném důsledku vzhledem k trhu.
(20)
Nezávislost ratingové agentury ve vztahu k hodnocené osobě je také ovlivněna možnými střety zájmů mezi některým z jejích významných akcionářů a hodnocenou osobou. Akcionář ratingové agentury by mohl být členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo spřízněné třetí osoby. Nařízení (ES) č. 1060/2009 se touto situací zabývalo, pouze pokud jde o střety zájmů způsobené ratingovými analytiky, osobami schvalujícími ratingy nebo jinými zaměstnanci ratingové agentury. Uvedené nařízení však neřešilo možné střety zájmů způsobené akcionáři nebo podílníky ratingových agentur. S cílem posílit vnímání nezávislosti ratingových agentur ve vztahu k hodnoceným osobám je vhodné stávající pravidla stanovená v uvedeném nařízení, která se týkají střetů zájmů způsobených zaměstnanci ratingových agentur, rozšířit i na střety zájmů způsobené akcionáři nebo podílníky, kteří mají v ratingové agentuře významnou pozici. Ratingová agentura by se tudíž měla zdržet vydávání ratingů nebo by měla zveřejnit, že rating může být ovlivněný, jestliže akcionář nebo podílník, který drží 10 % podíl na hlasovacích právech této agentury, je zároveň členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo do hodnocené osoby investoval a tato investice dosáhla určité výše. Dále by skutečnost, že akcionář nebo podílník, který drží alespoň 5 % podíl na hlasovacích právech této ratingové agentury, investoval do hodnocené osoby nebo je členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby, měla být zveřejněna přinejmenším tehdy, pokud investice dosáhne určité výše. Navíc, nachází-li akcionář nebo podílník v pozici s významným vlivem na obchodní činnost ratingové agentury, neměl by hodnocené osobě nebo spřízněné třetí osobě poskytovat konzultační ani poradenské služby týkající se její organizační nebo právní struktury, majetku, závazků nebo činností.
(21)
Aby bylo zajištěno proveditelné uplatňování pravidel nezávislosti a předcházení střetu zájmů stanovených v nařízení (ES) č. 1060/2009 a aby se zabránilo tomu, že se stanou neúčinná, je nezbytný dostatečně vysoký počet ratingových agentur, které nejsou spojeny ani s odcházející ratingovou agenturou v případě rotace, ani s ratingovou agenturou, která současně poskytuje ratingové služby témuž emitentovi. Je vhodné vyžadovat přísné oddělení odcházející agentury od přicházející ratingové agentury v případě rotace a také v případě dvou ratingových agentur současně poskytujících ratingové služby stejnému emitentovi. Dotčené ratingové agentury by navzájem neměly být spojeny kontrolou, příslušností ke stejné skupině ratingových agentur ani tím, že by byly akcionářem nebo podílníkem nebo by mohly vykonávat hlasovací práva v některé z ostatních dotčených ratingových agentur nebo by byly způsobilé jmenovat členy jejich správních nebo dozorčích rad.
(22)
Ratingové agentury by měly vytvořit, udržovat, prosazovat a dokumentovat účinnou strukturu vnitřní kontroly pro politiky a postupy předcházení možným střetům zájmů a jejich kontrolu a pro zajištění nezávislosti ratingů, ratingových analytiků a ratingových týmů vzhledem k akcionářům, správním a řídícím orgánům a prodejním a marketingovým činnostem. Pro podnikovou správu, organizační záležitosti a řešení střetů zájmů by měly být zavedeny standardní provozní postupy. Tyto postupy by měly být pravidelně přezkoumávány a sledovány s cílem posoudit, zda jsou účinné a zda nevyžadují aktualizaci.
(23)
Vnímání nezávislosti ratingových agentur by bylo zvlášť ohroženo, pokud by titíž akcionáři nebo podílníci investovali do různých ratingových agentur, které nepatří do stejné skupiny ratingových agentur, přinejmenším pokud by tato investice dosáhla určité výše, která by těmto akcionářům nebo podílníkům umožnila vykonávat určitý vliv na fungování ratingové agentury. Za účelem zajištění nezávislosti (a vnímání nezávislosti) ratingových agentur je vhodné stanovit přísnější pravidla týkající se vztahů mezi ratingovými agenturami a jejich akcionáři nebo podílníky. Z toho důvodu by žádná osoba neměla současně držet 5 % nebo vyšší podíl ve více než jedné ratingové agentuře, jestliže dotčené ratingové agentury nepatří do téže skupiny.
(24)
K dosažení cíle zajistit dostatečnou nezávislost ratingových agentur je třeba, aby investoři neměli investice ve výši 5 % či více současně ve více než jedné ratingové agentuře. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (10), stanoví, že osoby kontrolující alespoň 5 % hlasovacích práv kotované společnosti mají tuto skutečnost zveřejnit, neboť je mimo jiné v zájmu investorů vědět o změnách ve struktuře hlasování takové společnosti. Prahová hodnota 5 % se tedy považuje za významnou účast, s níž je možno ovlivnit strukturu hlasování ve společnosti. Je proto vhodné ji použít pro účely omezení souběžných investic ve více než jedné ratingové agentuře. Toto opatření nelze považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že všechny registrované ratingové agentury v Unii jsou podniky nekotované na burze cenných papírů, a tudíž nepodléhající pravidlům v oblasti transparentnosti a procesním pravidlům, která platí pro kotované společnosti v Unii v souladu se směrnicí 2004/109/ES. Podniky nekotované na burze cenných papírů se často řídí protokoly nebo dohodami akcionářů a počet akcionářů nebo podílníků je obvykle nízký. Tudíž i menšinové postavení v ratingové agentuře nekotované na burze cenných papírů by mohlo hrát velkou roli. Aby však byla stále zajištěna možnost čistě ekonomických investic do ratingových agentur, nemělo by se toto omezení současných investic do více než jedné ratingové agentury vztahovat na investice prováděné prostřednictvím programů kolektivního investování spravovaných třetími stranami nezávislými na investorovi a nepodléhajícími jeho vlivu.
(25)
Ustanovení tohoto nařízení týkající se střetů zájmů vyplývajících z vlastnické struktury by se neměla vztahovat pouze na přímé držení podílů, ale i na držení nepřímé, neboť jinak lze tato pravidla snadno obejít. Ratingové agentury by měly co nejvíce usilovat o to, aby znaly své nepřímé akcionáře, a mohly tak zabránit jakýmkoliv případným střetům zájmů tohoto druhu.
(26)
Účinnost pravidel pro nezávislost a předcházení střetům zájmů, která vyžadují, aby ratingové agentury neposkytovaly ratingové služby témuž emitentovi po dlouhou dobu, by mohla být omezena, pokud by se ratingové agentury směly stát významnými akcionáři nebo podílníky jiných ratingových agentur.
(27)
Je důležité zajistit, aby se v důsledku změn metodik pro vydávání ratingů nesnížila přesnost a důslednost metodik. Proto by emitenti, investoři a další zúčastněné strany měli mít možnost vyjádřit se ke všem zamýšleným změnám metodik pro vydávání ratingů. To jim pomůže pochopit důvody zavedení nových metodik a dotčených změn. Vyjádření emitentů a investorů k návrhu metodik může ratingovým agenturám poskytnout cenné podklady pro definování metodik. O zamýšlených změnách by rovněž měl být informován Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Přestože nařízení (ES) č. 1060/2009 uděluje Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy pravomoc ověřit, zda jsou metodiky uplatňované ratingovými agenturami přesné a důsledné, systematické, stabilní a podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování, neměl by tento postup ověřování Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy přiznávat žádnou pravomoc posuzovat vhodnost navrhované metodiky ani obsah ratingů vydaných následně po použití metodik. Metodiky pro vydávání ratingů by měly tam, kde je to vhodné, zohledňovat finanční rizika vyplývající z ohrožení životního prostředí.
(28)
Vzhledem ke složitosti strukturovaných finančních nástrojů se ratingovým agenturám ne vždy dařilo zajišťovat dostatečně vysokou kvalitu vydávaných ratingů těchto nástrojů. To vedlo ke ztrátě důvěry trhů v tento druh ratingů. K obnovení důvěry by bylo vhodné od emitentů nebo spřízněných třetích osob vyžadovat, aby si pro poskytnutí ratingu strukturovaných finančních nástrojů najaly alespoň dvě různé ratingové agentury, což by mohlo vést k různým a konkurenčním ratingům. To by také mohlo omezit nadměrné spoléhání se na jediný rating.
(29)
Návrh směrnice o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky a návrh nařízení o obezřetnostních požadavcích pro úvěrové instituce a investiční společnosti, které mají nahradit směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (11) a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (12), zavádějí požadavek, aby úvěrové instituce a investiční podniky hodnotily úvěrové riziko subjektů a finančních nástrojů, do nichž investují, a nespoléhaly se v tomto ohledu pouze na ratingy. Tento požadavek by měl být rozšířen i na jiné účastníky finančního trhu regulované podle práva Unie, včetně správců investičních fondů. Měl by však být od všech účastníků finančního trhu vymáhán rovnoměrně a měla by být zohledněna povaha, rozsah a složitost dotyčného účastníka. Členské státy by neměly být oprávněny ukládat ani zachovávat pravidla umožňující větší spoléhání se těchto investorů na ratingy.
(30)
Schopnost investorů informovaně hodnotit bonitu investice do strukturovaných finančních nástrojů by se dále zlepšila, pokud by jim byly poskytovány dostatečné informace o těchto nástrojích. Například vzhledem k tomu, že riziko spojené se strukturovanými finančními nástroji do velké míry závisí na kvalitě a výkonnosti podkladových aktiv, měli by být investoři více informováni o tomto druhu aktiv. Tím by se snížila závislost investorů na ratingu. Navíc zveřejnění příslušných informací o strukturovaných finančních nástrojích pravděpodobně posílí hospodářskou soutěž mezi ratingovými agenturami, protože by mohlo vést ke zvýšení počtu nevyžádaných ratingů. Do ledna 2016 by Komise měla prověřit, zda je vhodné uvedený požadavek na zveřejňování informací rozšířit na další finanční produkty, a předložit o tom zprávu. Existují například další finanční produkty, jako jsou kryté dluhopisy a jiné zajištěné dluhy, u nichž riziko do velké míry závisí na vlastnostech podkladového kolaterálu, a u kterých by tedy mohlo být vhodné investory o kolaterálu podrobněji informovat.
(31)
Investoři, emitenti a jiné zúčastněné strany by měli mít přístup k aktuálním ratingovým informacím na centrální internetové stránce. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl zřídit Evropskou ratingovou platformu a umožnit investorům snadné srovnání všech existujících ratingů týkajících se konkrétní hodnocené osoby. Je důležité, aby na internetových stránkách Evropské ratingové platformy byly uvedeny všechny dostupné ratingy pro jednotlivé nástroje, aby investoři mohli před přijetím rozhodnutí o investici posoudit celou škálu názorů. Aby však ratingové agentury mohly i nadále využívat obchodní model ratingu placeného investorem, takové ratingy by v Evropské ratingové platformě zahrnuty být neměly. Malým a novým ratingovým agenturám by Evropská ratingová platforma měla pomoci se zviditelnit. Součástí Evropské ratingové platformy by měl být centrální archiv Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy, aby tak vznikla jedna platforma pro všechny dostupné ratingy podle nástroje a pro informace o historické výkonnosti zveřejňované v centrálním archivu. Evropský parlament podpořil zavedení takového zveřejňování ratingů ve svém usnesení o ratingových agenturách ze dne 8. června 2011.
(32)
Ratingy, ať už vydané pro regulatorní účely, nebo ne, mají významný dopad na investiční rozhodnutí a na image a finanční atraktivitu emitentů. Ratingové agentury tedy mají významnou odpovědnost vůči investorům a emitentům spočívající v dodržování nařízení (ES) č. 1060/2009, aby tak jejich ratingy byly nezávislé, objektivní a přiměřeně kvalitní. Investoři a emitenti však nejsou vždy v takovém postavení, aby na ratingových agenturách vymohli, aby vůči nim jednaly odpovědně. Může být mimořádně složité stanovit občanskoprávní odpovědnost ratingové agentury při neexistenci smluvního vztahu mezi ratingovou agenturou a například investorem nebo emitentem, kteří jsou hodnoceni bez vyžádání. Emitenti mohou rovněž čelit potížím při vymáhání občanskoprávní odpovědnosti na ratingových agenturách, i když mají s dotčenou ratingovou agenturou smluvní vztah: například snížení ratingu na základě porušení nařízení (ES) č. 1060/2009, k němuž došlo úmyslně nebo v důsledku hrubé nedbalosti, může mít negativní dopad na pověst emitenta i na financování jeho nákladů, čímž může způsobit tomuto emitentovi škodu, i když se na ni nebude vztahovat smluvní odpovědnost. Je tudíž důležité stanovit náležité právo na náhradu škody pro investory, kteří se důvodně spolehli na rating vydaný v rozporu s nařízením (ES) č. 1060/2009, jakož i pro emitenty, jimž byla způsobena občanskoprávní škoda v důsledku ratingu vydaného v rozporu s uvedeným nařízením. Investor a emitent by měli mít možnost uplatňovat odpovědnost ratingové agentury za škodu způsobenou porušením uvedeného nařízení, které ovlivnilo výsledek ratingu. Zatímco investoři a emitenti, kteří mají k ratingové agentuře smluvní vztah, se mohou rozhodnout uplatnit svůj nárok vůči této ratingové agentuře na základě porušení smlouvy, možnost uplatňovat nárok na náhradu škod z důvodu porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 by měli mít všichni investoři a emitenti bez ohledu na to, zda mezi nimi a druhou stranou existuje smluvní vztah.
(33)
Ratingové agentury by mělo být možné pohnat k odpovědnosti, jestliže úmyslně nebo z hrubé nedbalosti poruší povinnosti jim uložené nařízením (ES) č. 1060/2009. Tato míra zavinění je přiměřená, protože činnost ratingových agentur obnáší určitý stupeň hodnocení složitých hospodářských činitelů a používání různých metodik může vést k různým výsledkům ratingu, z nichž žádný nemůže být považován za nepravdivý. Je také vhodné stanovit, že ratingové agentury nesou potenciálně neomezenou odpovědnost, pouze pokud nařízení (ES) č. 1060/2009 poruší úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
(34)
Investor nebo emitent uplatňující nárok na náhradu škody z důvodu porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 by měl předložit přesné a podrobné informace, které dokládají, že se ratingová agentura takového porušení uvedeného nařízení dopustila. Tuto skutečnost by měl posoudit příslušný soud, který by měl současně přihlédnout k tomu, že investor nebo emitent nemusí mít přístup k informacím, které jsou výlučně v dosahu ratingové agentury.
(35)
Záležitosti, které se týkají občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury a na které se nevztahuje toto nařízení nebo které nejsou tímto nařízení vymezeny, včetně příčinné souvislosti a pojmu hrubá nedbalost, se řídí použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Členské státy by měly mít zejména možnost zachovat vnitrostátní úpravu občanskoprávní odpovědnosti, která je příznivější pro investory či emitenty nebo která není založena na porušení nařízení (ES) č. 1060/2009. Soud příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní odpovědnosti vzneseném investorem nebo emitentem by měly určit příslušné normy mezinárodního práva soukromého.
(36)
Skutečnost, že institucionální investoři, včetně správců investičních fondů, mají povinnost provádět vlastní hodnocení spolehlivosti investice do aktiv, by neměla bránit soudům dospět k závěru, že porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 ratingovou agenturou způsobilo investorovi škodu, za niž ratingová agentura odpovídá. I když toto nařízení zlepší možnosti investorů pro provádění vlastního hodnocení rizika, budou mít investoři nadále k informacím omezenější přístup než samotné ratingové agentury. Navíc zejména malým investorům může často chybět schopnost kriticky přezkoumat rating poskytnutý ratingovou agenturou.
(37)
Členské státy a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měly zajistit, aby veškeré sankce uložené podle nařízení (ES) č. 1060/2009 byly zveřejněny tehdy, je-li to přiměřené.
(38)
V zájmu dalšího zmírnění střetů zájmů a usnadnění spravedlivé hospodářské soutěže na ratingovém trhu je důležité zajistit, aby poplatky účtované ratingovými agenturami klientům nebyly diskriminační. Rozdíly v poplatcích účtovaných za službu téhož druhu by měly být odůvodnitelné pouze rozdílem ve skutečných nákladech při poskytování této služby různým klientům. Navíc by poplatky účtované za ratingové služby danému emitentovi neměly záviset na výsledcích nebo závěru provedené práce nebo na poskytnutí souvisejících (doplňkových) služeb. Dále by v zájmu umožnění účinného dohledu nad těmito pravidly měly ratingové agentury Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy sdělit poplatky přijaté od každého z jejich klientů i svou obecnou cenovou politiku.
(39)
V zájmu aktuálnosti a důvěryhodnosti vydávaných ratingů států a snazšího porozumění uživatelů je důležité uvedené ratingy pravidelně přezkoumávat. Je také důležité zvýšit transparentnost týkající se prováděného průzkumu, zaměstnanců pověřených přípravou ratingů států a základních předpokladů ratingů, které ratingové agentury přijímají ve vztahu ke státnímu dluhu.
(40)
Je velmi důležité, aby investoři měli náležité informace k posuzování bonity členských států. Komise v rámci svého dohledu nad ekonomickou a fiskální politikou členských států shromažďuje a zpracovává údaje o hospodářské, finanční a fiskální situaci a výsledcích všech členských států, z nichž většinu zveřejňuje, a investoři je tedy mohou případně využít k posuzování bonity členských států. Ve vhodných a možných případech a jsou-li splněny příslušné předpisy pro zachování důvěrnosti, jimiž se Komise v rámci svého dohledu nad hospodářskou a fiskální politikou členských států řídí, by měla Komise stávající zprávy o hospodářských výsledcích členských států doplnit o další možné faktory či ukazatele, které by mohly investorům pomoci při posuzování bonity členských států. Tyto faktory by měly být veřejně přístupné a měly by doplňovat již zveřejněné a jinak veřejně přístupné informace, aby tak investoři mohli získat další údaje, které by jim pomohly při posuzování bonity svrchovaných subjektů a údajů o jejich zadlužení. S ohledem na to by Komise měla zvážit, zda by bylo možné vyvinout evropský systém pro posuzování bonity, který by investorům umožnil bonitu členských států nestranně a objektivně posuzovat a zohledňovat při tom konkrétní vývoj jejich hospodářské a sociální situace. V případě potřeby by měla Komise předložit vhodné legislativní návrhy.
(41)
Stávající pravidla stanoví, že ratingy je třeba hodnocené osobě oznámit 12 hodin před zveřejněním. Aby k tomuto oznámení nedošlo mimo pracovní dobu a aby hodnocená osoba měla dostatek času na ověření správnosti údajů, na nichž se rating zakládá, měl by být rating nebo ratingový výhled hodnocené osobě sdělen celý pracovní den před svým zveřejněním. Seznam osob oprávněných obdržet uvedené oznámení by měl být omezený a jasně určený hodnocenou osobou.
(42)
S ohledem na zvláštnosti ratingů států a v zájmu snížení rizika volatility je vhodné a přiměřené od ratingových agentur vyžadovat, aby tyto ratingy zveřejňovaly teprve po uzavření obchodování obchodních systémů usazených v Unii a nejméně jednu hodinu před jejich otevřením. Stejně tak je vhodné a přiměřené, aby ratingové agentury na konci prosince vydávaly harmonogram na příštích dvanáct měsíců, v němž stanoví termíny zveřejnění ratingů států a případně i jim odpovídající termíny zveřejnění souvisejících ratingových výhledů. Tyto termíny by měly být zvoleny tak, aby připadaly na pátek. Pouze v případě nevyžádaných ratingů států by měl být počet termínů zveřejnění v harmonogramu omezen na dva až tři. Ratingové agentury by měly mít možnost odchýlit se od zveřejněného harmonogramu, je-li to nutné za účelem splnění jejich právních povinností, s tím, že podrobně vysvětlí důvody tohoto odchýlení. Toto odchýlení by se však nemělo stát běžnou praxí.
(43)
Na základě vývoje trhu by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávu o vhodnosti a způsobech podpory evropské veřejné ratingové agentury, která by hodnotila bonitu státního dluhu členských států, nebo evropské ratingové nadace pro všechny ostatní ratingy. V případě potřeby by měla Komise předložit vhodné legislativní návrhy.
(44)
S ohledem na zvláštnosti ratingů států a s cílem zabránit riziku finanční nákazy šířící se Unií by mělo být zakázáno ohlašovat revize určité skupiny zemí, pokud nebudou doplněny o zprávy o jednotlivých zemích. Mimoto v zájmu posílení spolehlivosti a dostupnosti informačních zdrojů, které ratingové agentury používají pro veřejná sdělení o případných změnách v ratingu států - kromě ratingů, ratingových výhledů a doprovodných tiskových zpráv - by se tato sdělení měla vždy zakládat na informacích v dosahu hodnocené osoby, které byly zveřejněny se souhlasem této osoby, ledaže lze tyto informace získat z obecně dostupných zdrojů. Hodnocená osoba tento souhlas udělit nesmí, pokud jí právní úprava, jíž se řídí, nepovoluje tyto informace zveřejnit, jako například v případě důvěrné informace definované v čl. 1 bodě 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (13).
(45)
Z důvodu transparentnosti by ratingové agentury měly při zveřejňování ratingů států ve svých tiskových prohlášeních nebo zprávách objasnit klíčové faktory, na nichž jsou příslušné ratingy postaveny. Nicméně transparentnost při vydávání ratingů států by neměla být rozhodující pro směr, kterým se ubírají vnitrostátní politiky (v oblasti ekonomiky, zaměstnanosti či jiné). Zatímco tyto politiky mohou být pro ratingovou agenturu jedním z faktorů, které jí slouží k posuzování bonity svrchovaného subjektu či jeho finančních nástrojů, a lze je použít při vysvětlování hlavních důvodů k určitému ratingu státu, nemělo by být ratingovým agenturám povoleno předkládat svrchovaným subjektům přímé či výslovné požadavky nebo doporučení ohledně zmíněných politik. Ratingové agentury by neměly vydávat jakákoli přímá či výslovná doporučení k politikám svrchovaných subjektů.
(46)
Technické normy v odvětví finančních služeb by měly zajistit přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vypracování návrhu regulačních a prováděcích technických norem, které neobsahují volby politiky, pro předložení Komisi by bylo efektivní a vhodné svěřit Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy jako orgánu s vysoce specializovanými odbornými znalostmi.
(47)
Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy týkající se obsahu, četnosti a prezentace informací o strukturovaných finančních nástrojích, které mají poskytovat emitenti, prezentace informací, včetně struktury, formátu, metod a časového rozvrhu předkládání zpráv, které by ratingové agentury měly sdělovat Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy v souvislosti s Evropskou ratingovou platformou a obsahem a formátem pravidelných výkazů poplatků účtovaných ratingovými agenturami a předkládaných Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu. Komise by měla tyto normy přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(48)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 umožňuje použití ratingů vydaných v třetích zemích pro regulatorní účely, pokud jsou vydány ratingovými agenturami certifikovanými podle uvedeného nařízení nebo přejaty ratingovými agenturami usazenými v Unii v souladu s uvedeným nařízením. Certifikace vyžaduje, aby Komise přijala rozhodnutí o rovnocennosti regulatorního režimu třetí země pro ratingové agentury, a převzetí vyžaduje, aby postup ratingové agentury ze třetí země splňoval požadavky, jež jsou alespoň stejně přísné jako příslušná pravidla Unie. Některá ustanovení zaváděná tímto nařízením by se neměla vztahovat na posuzování rovnocennosti a převzetí. Jedná se o ustanovení, jež ukládají povinnosti pouze emitentům, nikoli však ratingovým agenturám. V této souvislosti by se dále nemělo přihlížet k ustanovením, jež se týkají struktury ratingového trhu v Unii, a nikoli stanovení pravidel jednání ratingových agentur. Aby měly třetí země dostatek času k přezkumu svých regulatorních rámců vzhledem ke zbývajícím novým hmotněprávním ustanovením, měla by se tato ustanovení pro účely posuzování rovnocennosti a převzetí používat až od 1. června 2018. V této souvislosti je nutno připomenout, že regulatorní režim třetí země nemusí obsahovat totožná pravidla, jako jsou pravidla tohoto nařízení. Jak již bylo stanoveno v nařízení (ES) č. 1060/2009, je k tomu, aby byl regulatorní režim třetí země považován za rovnocenný regulatornímu režimu Unie nebo za stejně přísný jako regulatorní režim Unie, postačující, aby dosahoval stejných cílů a účinků v praxi.
(49)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení nezávislosti ratingových agentur, prosazení řádných postupů a metodik pro vydávání ratingů, zmírnění rizik spojených s ratingy států, omezení rizik nadměrného spoléhání se účastníků trhu na ratingy a zajištění práva na náhradu škody pro investory, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu celounijní struktury a dopadu ratingových činností, jež mají být předmětem dohledu, lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(50)
Komise by měla do konce roku 2013 předložit zprávu o tom, zda je proveditelné vytvořit síť malých ratingových agentur s cílem posílit na trhu hospodářskou soutěž. Tato zpráva by měla posoudit finanční a nefinanční podporu i pobídky Unie pro vytvoření takové sítě a zohlednit při tom potenciální střety zájmů vyplývající z veřejného financování tohoto druhu.
(51)
Evropský inspektor ochrany údajů byl v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14) konzultován a vydal své stanovisko (15).
(52)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1060/2009
Nařízení (ES) č. 1060/2009 se mění takto:
1)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Předmět
Toto nařízení zavádí společný regulatorní přístup k posílení čestnosti a poctivosti, transparentnosti, odpovědnosti, řádné správy a řízení a nezávislosti ratingových činností a přispívá ke kvalitě ratingů vydávaných v Unii i k řádnému fungování vnitřního trhu při dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a investorů. Stanoví podmínky pro vydávání ratingů a pravidla organizace a jednání ratingových agentur, včetně jejich akcionářů a podílníků, s cílem podpořit nezávislost ratingových agentur, vyhnout se střetům zájmů a posílit ochranu spotřebitelů a investorů.
Toto nařízení také stanoví emitentům, původcům a sponzorům usazeným v Unii povinnosti ve vztahu ke strukturovaným finančním nástrojům.“
2)
V čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 písm. m), čl. 4 odst. 2, odst. 3 návětí a odst. 4 prvním a druhém pododstavci, čl. 5 odst. 1 návětí, čl. 14 odst. 1 a v bodě 1 přílohy II se slovo „Společenství“ nahrazuje slovem „Unie“ v odpovídajícím mluvnickém tvaru a příslušná věta se případně odpovídajícím způsobem mluvnicky upravuje.
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
„regulatorním účelem“ použití ratingů ke zvláštnímu účelu dosažení souladu s právem Unie samotným nebo tak, jak je provedeno vnitrostátními právními předpisy členských států;“,
ii)
vkládají se nová písmena, která znějí:
„pa)
„úvěrovou institucí“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES;
pb)
„investičním podnikem“ investiční podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES;
pc)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (16);
pd)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 4 směrnice 2009/138/ES;
pe)
„institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění“ instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění ve smyslu čl. 6 písm. a) směrnice 2003/41/ES;
pf)
„správcovskou společností“ správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (17);
pg)
„investiční společností“ investiční společnost zřízená podle směrnice 2009/65/ES;
ph)
„správcem alternativního investičního fondu“ správce ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (18);
pi)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (19), která je povolena v souladu s článkem 14 uvedeného nařízení;
pj)
„prospektem“ prospekt zveřejněný podle směrnice 2003/71/ES a nařízení (ES) č. 809/2004;
iii)
písmena q) a r) se nahrazují tímto:
„q)
„odvětvovými právními předpisy“ legislativní akty Unie uvedené v písmenech pa) až pj);
r)
„odvětvovými příslušnými orgány“ vnitrostátní příslušné orgány, které byly podle příslušných odvětvových právních předpisů pověřeny dohledem nad úvěrovými institucemi, investičními podniky, pojišťovnami a zajišťovnami, institucemi zaměstnaneckého penzijního připojištění, správcovskými společnostmi, investičními společnostmi, správci alternativních investičních fondů, ústředními protistranami a prospekty;“,
iv)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„s)
„emitentem“ emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. h) směrnice 2003/71/ES;
t)
„původcem“ původce ve smyslu čl. 4 bodu 41 směrnice 2006/48/ES;
u)
„sponzorem“ sponzor ve smyslu čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
v)
„ratingem státu“
i)
rating, u něhož je hodnocenou osobou stát nebo regionální či místní orgán státu,
ii)
rating, u něhož je emitentem dluhového nástroje nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje stát nebo regionální či místní orgán státu nebo účelový subjekt pro stát nebo regionální či místní orgán,
iii)
rating, u něhož je emitentem mezinárodní finanční instituce zřízená dvěma nebo více státy, jejímž účelem je získávat finanční prostředky a poskytovat finanční pomoc ve prospěch členů této mezinárodní finanční instituce, kteří čelí vážným finančním problémům nebo jim takové problémy hrozí;
w)
„ratingovým výhledem“ stanovisko týkající se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkém, středním nebo obojím období;
x)
„nevyžádaným ratingem“ a „nevyžádaným ratingem státu“ rating nebo rating státu, který vydá ratingová agentura jinak než na žádost;
y)
„úvěrovým ohodnocením“ měřítko bonity odvozené od sumarizace a vyjádření údajů pouze na základě předem nastaveného statistického systému nebo modelu bez jakýchkoli podstatných dodatečných analytických vstupů ratingového analytika týkajících se ratingu;
z)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, který je usazen v Unii;
aa)
„resekuritizací“ resekuritizace ve smyslu čl. 4 bodu 40a směrnice 2006/48/ES.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Pro účely tohoto nařízení pojem „akcionář“ zahrnuje skutečné vlastníky ve smyslu čl. 3 bodu 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (20).
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Úvěrové instituce, investiční podniky, pojišťovny, zajišťovny, instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, správcovské společnosti, investiční společnosti, správci alternativních investičních fondů a ústřední protistrany mohou k regulatorním účelům používat pouze ratingy vydané ratingovými agenturami usazenými v Unii a registrovanými v souladu s tímto nařízením.
Pokud prospekt obsahuje odkaz na rating nebo ratingy, zajistí emitent, předkladatel nabídky nebo osoba žádající o přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu, aby byla v prospektu uvedena také jasná a výrazná informace o tom, zda ratingy vydala ratingová agentura usazená v Unii a registrovaná podle tohoto nařízení.“;
b)
v odstavci 3 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
ratingová agentura ověřila a může Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (21) (dále jen „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy“) průběžně dokládat, že ratingovou činnost vedoucí k vydání ratingu, který má být přejat, vykonávala ratingová agentura ze třetí země způsobem, jenž splňuje požadavky alespoň stejně přísné, jako jsou požadavky stanovené v článcích 6 až 12 a v příloze I, s výjimkou článků 6a, 6b, 8a, 8b, 8c a 11a a oddílu B bodu 3 písm. ba) a bodů 3a a 3b přílohy I.
5)
Článek 5 se mění takto:
a)
v odstavci 6 druhém pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
ratingové agentury v této třetí zemi jsou povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v článcích 6 až 12 a v příloze I, s výjimkou článků 6a, 6b, 8a, 8b, 8c a 11a a oddílu B bodu 3 písm. ba) a bodů 3a a 3b přílohy I, a“;
b)
odstavec 8 se nahrazuje tímto:
„8. Články 20, 23b a 24 se vztahují na ratingové agentury certifikované v souladu s čl. 5 odst. 3 a jimi vydávané ratingy.“
6)
V hlavě I se vkládají nové články, které znějí:
„Článek 5a
Nadměrné spoléhání se finančních institucí na ratingy
1. Subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci provádějí vlastní hodnocení úvěrového rizika a nespoléhají se pro účely posouzení bonity osoby nebo finančního nástroje výhradně nebo mechanicky na ratingy.
2. Odvětvové příslušné orgány pověřené dohledem nad subjekty uvedenými v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci sledují, s přihlédnutím k povaze, rozsahu a složitosti činností těchto subjektů, přiměřenost jejich postupů hodnocení úvěrového rizika, posuzují používání smluvních odkazů na ratingy a případně je v souladu s odvětvovými právními předpisy vybízejí ke zmírňování dopadu těchto odkazů, aby tak omezily výhradní a mechanické spoléhání se na ratingy.
Článek 5b
Spoléhání se evropských orgánů dohledu a Evropské rady pro systémová rizika na ratingy
1. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (22), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (23) a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy nebudou ve svých pokynech, doporučeních a návrzích technických norem odkazovat na ratingy, jestliže by tyto odkazy u příslušných orgánů, odvětvových příslušných orgánů nebo subjektů uvedených v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci nebo jiných účastníků finančního trhu mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na ratingy. V souladu s tím do 31. prosince 2013 Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ve stávajících pokynech a doporučeních přezkoumají a případně odstraní všechny takové odkazy na ratingy.
2. Evropská rada pro systémová rizika zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (24) nebude ve svých varováních a doporučeních odkazovat na ratingy, jestliže by tyto odkazy mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na ratingy.
Článek 5c
Nadměrné spoléhání se na ratingy v právních předpisech Unie
Aniž je dotčeno její právo legislativní iniciativy, pokračuje Komise v přezkumu toho, zda odkazy na ratingy v právních předpisech Unie vedou nebo by mohly vést k tomu, že by se příslušné orgány, odvětvové příslušné orgány, subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci či jiní účastníci finančního trhu výhradně nebo mechanicky spoléhali na ratingy, a to s cílem odstranit všechny odkazy na ratingy pro regulatorní účely v právních předpisech Unie do 1. ledna 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativní způsoby hodnocení úvěrového rizika.
7)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Ratingová agentura přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistila, že vydání ratingu nebo ratingového výhledu není ovlivněno žádnými stávajícími nebo potenciálními střety zájmů ani obchodním vztahem ratingové agentury, která rating nebo ratingový výhled vydává, jejích akcionářů, řídících pracovníků, ratingových analytiků, zaměstnanců či jiných fyzických osob, které poskytují služby pro ratingovou agenturu nebo podle jejích příkazů, nebo jakékoli osoby s ratingovou agenturou přímo či nepřímo spojené prostřednictvím kontroly.“;
b)
v odstavci 3 se návětí nahrazuje tímto:
„3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy může ratingové agentuře na její žádost udělit výjimku z povinnosti plnit požadavky stanovené v oddíle A bodech 2, 5, 6 a 9 přílohy I a v čl. 7 odst. 4, pokud tato ratingová agentura prokáže, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti její činnosti i vzhledem k povaze a rozsahu vydávaných ratingů nejsou tyto požadavky přiměřené, a pokud“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Ratingové agentury vytvářejí, udržují, prosazují a dokumentují účinnou strukturu vnitřní kontroly pro uplatňování politik a postupů pro předcházení a zmírňování možných střetů zájmů a jejich kontrolu a pro zajištění nezávislosti ratingů, ratingových analytiků a ratingových týmů na akcionářích, správních a řídících orgánech a prodejních a marketingových činnostech. Ratingové agentury zavedou standardní provozní postupy pro podnikovou správu, organizaci a řešení střetů zájmů. Tyto postupy pravidelně sledují a přezkoumávají za účelem posouzení jejich účinnosti a potřeby jejich aktualizace.“
8)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 6a
Střety zájmů týkající se investic do ratingových agentur
1. Akcionář nebo podílník ratingové agentury, který drží 5 % nebo více kapitálu nebo hlasovacích práv v ratingové agentuře nebo ve společnosti, jež má faktickou moc vykonávat nad ní kontrolu nebo dominantní vliv, nesmí
a)
držet 5 % nebo více kapitálu žádné jiné ratingové agentury;
b)
mít právo nebo faktickou moc vykonávat 5 % nebo více hlasovacích práv v žádné jiné ratingové agentuře;
c)
mít právo nebo faktickou moc jmenovat nebo odvolávat členy správní nebo dozorčí rady žádné jiné ratingové agentury;
d)
být členem správní nebo dozorčí rady žádné jiné ratingové agentury;
e)
vykonávat nebo mít faktickou moc vykonávat kontrolu nebo dominantní vliv nad jinou ratingovou agenturou.
Zákaz uvedený v prvním pododstavci písm. a) se nevztahuje na podíly na osobách nebo fondech diverzifikovaného kolektivního investování, včetně spravovaných fondů, jako jsou penzijní fondy nebo životní pojištění, za předpokladu, že podíly na těchto osobách nebo fondech nestaví akcionáře nebo podílníka ratingové agentury do pozice s významným vlivem na obchodní činnosti těchto osob nebo fondů.
2. Tento článek se nevztahuje na investice do jiných ratingových agentur, které patří do téže skupiny ratingových agentur.
Článek 6b
Maximální doba trvání smluvního vztahu s ratingovou agenturou
1. Jestliže ratingová agentura uzavřela smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, nesmí vydávat ratingy nových resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, po dobu delší než čtyři roky.
2. Jestliže ratingová agentura uzavře smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, požaduje, aby uvedený emitent
a)
stanovil počet ratingových agentur, které uzavřely smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce;
b)
vypočítal v procentním vyjádření celkový počet nevypořádaných ratingem hodnocených resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, ke kterému vydává každá ratingová agentura ratingy.
Jestliže alespoň čtyři ratingové agentury vydávají rating k více než 10 % celkového počtu nevypořádaných ratingem hodnocených resekuritizací, omezení uvedená v odstavci 1 se nepoužijí.
Výjimka stanovena ve druhém pododstavci platí nejméně do doby, kdy ratingová agentura uzavře novou smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce. Pokud při uzavírání takové smlouvy nejsou splněna kritéria uvedená ve druhém pododstavci, počítá se doba uvedená v odstavci 1 ode dne uzavření nové smlouvy.
3. Po uplynutí doby platnosti smlouvy podle odstavce 1 nesmí ratingová agentura uzavřít novou smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, po dobu rovnající se době trvání ukončené smlouvy, avšak nejdéle po dobu čtyř let.
První pododstavec se použije také na
a)
ratingovou agenturu, která náleží do stejné skupiny ratingových agentur jako ratingová agentura uvedená v odstavci 1;
b)
ratingovou agenturu, která je akcionářem nebo podílníkem ratingové agentury uvedené v odstavci 1;
c)
ratingovou agenturu, v níž je akcionářem nebo podílníkem ratingová agentura uvedená v odstavci 1.
4. Bez ohledu na odstavec 1, pokud byl rating resekuritizace vydán před koncem maximální doby trvání smluvního vztahu uvedené v odstavci 1, může ratingová agentura tyto ratingy na vyžádání dále sledovat a aktualizovat po dobu trvání resekuritizace.
5. Tento článek se nevztahuje na ratingové agentury, které mají na úrovni skupiny méně než 50 zaměstnanců zapojených do výkonu ratingových činností, ani na agentury, jejichž roční obrat z ratingových činností na úrovni skupiny nedosahuje 10 milionů EUR.
6. Jestliže ratingová agentura uzavře smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací před 20. červnem 2013, doba uvedená v odstavci 1 se počítá od zmíněného dne.“
9)
V článku 7 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Odměňování a hodnocení výkonu zaměstnanců, kteří jsou zapojeni do výkonu ratingových činností nebo do zpracování ratingových výhledů, a osob schvalujících ratingy nebo ratingové výhledy nesmí záviset na výši příjmů, které ratingové agentuře plynou od hodnocených osob nebo spřízněných třetích osob.“
10)
Článek 8 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Ratingová agentura přijímá, uplatňuje a prosazuje vhodná opatření k zajištění toho, aby ratingy a ratingové výhledy, které vydává, byly založeny na důkladné analýze veškerých informací, které má k dispozici a které jsou podle příslušných metodik pro vydávání ratingů z hlediska jí prováděné analýzy relevantní. Přijme veškerá nezbytná opatření, aby informace, které při udělování ratingů a ratingových výhledů využívá, byly dostatečně kvalitní a pocházely ze spolehlivých zdrojů. Ratingová agentura při vydávání ratingů a ratingových výhledů uvádí, že rating je stanoviskem agentury a že by se na něj mělo spoléhat v omezené míře.
2a. Změny ratingů se vydávají v souladu se zveřejněnými metodikami pro vydávání ratingů ratingové agentury.“;
b)
v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Ratingy států se přezkoumávají nejméně každých šest měsíců.“;
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„5a. Ratingová agentura, která zamýšlí významně změnit stávající nebo používat případné nové ratingové metodiky, modely nebo klíčové předpoklady pro vydávání ratingů, které by mohly ovlivnit rating, na svých internetových stránkách zveřejní navrhované významné změny nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů, společně s podrobným vysvětlením důvodů pro navrhované významné změny nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů a jejich důsledků a vyzve zúčastněné osoby k podání připomínek ve lhůtě jednoho měsíce.“;
d)
odstavec 6 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„6. Jsou-li v souladu s čl. 14 odst. 3 změněny metodiky pro vydávání ratingů, modely nebo klíčové předpoklady pro vydávání ratingů používané při ratingových činnostech, ratingová agentura“,
ii)
vkládají se nová písmena, která znějí:
„aa)
neprodleně uvědomí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy a na svých internetových stránkách zveřejní výsledky připomínkování a nové metodiky pro vydávání ratingů společně s jejich podrobným vysvětlením a s datem, od něhož budou používány;
ab)
neprodleně na svých internetových stránkách zveřejní odpovědi na připomínky uvedené v odstavci 5a s výjimkou případů, kdy ten, kdo připomínky podal, požádal o zachování důvěrnosti;“
e)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Jestliže ratingová agentura zjistí chyby ve svých metodikách pro vydávání ratingů nebo v jejich uplatňování, neprodleně
a)
tyto chyby oznámí Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a všem dotčeným hodnoceným osobám a vysvětlí jejich vliv na své ratingy, včetně případné nutnosti přezkoumat vydané ratingy;
b)
mají-li některé chyby vliv na její ratingy, zveřejní tyto chyby na svých internetových stránkách;
c)
opraví tyto chyby v metodikách pro vydávání ratingů a
d)
použije opatření uvedená v odst. 6 písm. a), b) a c).“
11)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 8a
Ratingy států
1. Ratingy států se vydávají způsobem, který zaručuje, že byla provedena analýza konkrétní zvláštnosti daného členského státu. Ohlášení revize určité skupiny zemí je zakázáno, pokud není doplněno o zprávy o jednotlivých zemích. Tyto zprávy se zveřejní.
2. Veřejná sdělení jiná než ratingy, ratingové výhledy nebo doprovodná tisková prohlášení nebo zprávy uvedené v oddíle D části I bodě 5 přílohy I, která se týkají případných změn v ratingu státu, se nesmějí zakládat na informacích v dosahu hodnocené osoby, jež byly zveřejněny bez jejího souhlasu, ledaže lze tyto informace získat z obecně dostupných zdrojů nebo hodnocená osoba nemá žádný oprávněný důvod k tomu, aby s jejich zveřejněním nesouhlasila.
3. Ratingová agentura s přihlédnutím k čl. 8 odst. 5 druhému pododstavci na konci prosince každého roku zveřejní na svých internetových stránkách v souladu s oddílem D částí III bodem 3 přílohy I a zašle Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy harmonogram na příštích dvanáct měsíců, v němž stanoví nejvýše tři termíny pro uveřejnění nevyžádaných ratingů států a souvisejících ratingových výhledů a dále termíny pro uveřejnění vyžádaných ratingů států a souvisejících ratingových výhledů. Tyto termíny zvolí tak, aby připadaly na pátek.
4. Od termínů stanovených v harmonogramu pro zveřejnění ratingů států nebo souvisejících ratingových výhledů se ratingová agentura může odchýlit jen tehdy, je-li to nezbytné ke splnění jejích povinností podle čl. 8 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 1. V takovém případě podrobně vysvětlí, proč se od oznámeného harmonogramu odchýlila.
Článek 8b
Informace o strukturovaných finančních nástrojích
1. Emitent, původce a sponzor strukturovaného finančního nástroje usazení v Unii jsou povinni na internetové stránce zřízené Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy podle odstavce 4 společně zveřejnit informace o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladových aktiv tohoto strukturovaného finančního nástroje, struktuře sekuritizační transakce, peněžních tocích a jakémkoli kolaterálu zajišťujícím sekuritizační expozici, jakož i jakékoliv informace, které jsou potřebné pro provedení komplexního a řádně podloženého zátěžového testu peněžních toků a hodnot kolaterálu zajišťujícího podkladové expozice.
2. Povinnost zveřejnit informace v souladu s odstavcem 1 se nevztahuje na zveřejňování informací, které by mělo za následek porušení vnitrostátního práva nebo práva Unie upravujícího ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo zpracování osobních údajů.
3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění
a)
informací, které jsou osoby uvedené v odstavci 1 povinny zveřejňovat, aby vyhověly povinnosti vyplývající z odstavce 1 v souladu s odstavcem 2;
b)
frekvence aktualizace informací uvedených v písmenu a);
c)
prezentace informací uvedených v písmenu a) pomocí standardizované předlohy pro zveřejňování informací.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zřídí internetovou stránku pro zveřejňování informací o strukturovaných finančních nástrojích, jak je uvedeno v odstavci 1.
Článek 8c
Dvojitý rating strukturovaných finančních nástrojů
1. Jestliže emitent nebo spřízněná třetí osoba zamýšlí požádat o rating strukturovaného finančního nástroje, pověří alespoň dvě ratingové agentury, aby nezávisle na sobě poskytly svůj rating.
2. Emitent nebo spřízněná třetí osoba podle odstavce 1 zajistí, aby pověřené ratingové agentury splňovaly tyto podmínky:
a)
nepatří do stejné skupiny ratingových agentur;
b)
nejsou akcionářem nebo podílníkem žádné z ostatních ratingových agentur;
c)
nemají právo nebo faktickou moc vykonávat hlasovací právo v žádné z ostatních ratingových agentur;
d)
nemají právo nebo faktickou moc jmenovat či odvolávat členy správní nebo dozorčí rady žádné z ostatních ratingových agentur;
e)
žádný z členů jejich správní nebo dozorčí rady není členem správní nebo dozorčí rady žádné z ostatních ratingových agentur;
f)
nevykonávají ani nemají faktickou moc vykonávat kontrolu nebo dominantní vliv nad žádnou z ostatních ratingových agentur.
Článek 8d
Využívání více ratingových agentur
1. Zamýšlí-li emitent nebo spřízněná třetí osoba pověřit vydáním ratingu téže emise či ohodnocením téže osoby alespoň dvě ratingové agentury, zváží možnost pověřit tímto úkolem alespoň jednu ratingovou agenturu, jejíž podíl na trhu nepřesahuje 10 % a kterou může vyhodnotit jako schopnou vydat rating dotyčné emise nebo ohodnotit dotyčnou osobu, je-li na základě seznamu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy uvedeného v odstavci 2 taková ratingová agentura k dispozici. Pokud emitent nebo spřízněná třetí osoba ratingem nepověří alespoň jednu ratingovou agenturu, jejíž celkový podíl na trhu nepřesahuje 10 %, je jeho rozhodnutí zaznamenáno.
2. S cílem usnadnit emitentovi nebo spřízněné třetí osobě vyhodnocení podle odstavce 1 zveřejňuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy každoročně na svých internetových stránkách seznam registrovaných ratingových agentur s uvedením jejich celkového podílu na trhu a typů ratingů, které vydávají. Tento seznam může emitent použít jako východisko pro své vyhodnocení.
3. Pro účely tohoto článku se celkový tržní podíl měří ve vztahu k ročnímu obratu z činnosti a doplňkových služeb ratingové agentury na úrovni skupiny.“
12)
V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Ratingová agentura neselektivně a včas uveřejní každý rating nebo ratingový výhled i každé rozhodnutí o ukončení vydávání ratingu. V případě rozhodnutí o ukončení vydávání ratingu obsahuje uveřejněná informace také plné odůvodnění takového rozhodnutí.
První pododstavec se vztahuje také na ratingy, které jsou distribuovány na základě předplatného.
2. Ratingové agentury zajistí, aby byly ratingy a ratingové výhledy prezentovány a zpracovávány v souladu s požadavky stanovenými v oddíle D přílohy I a aby obsahovaly výlučně faktory, které se vztahují k dotčeným ratingům.
2a. Ratingy, ratingové výhledy a související informace se až do svého zveřejnění na trhu považují za důvěrné informace ve smyslu směrnice 2003/6/ES a v souladu s ní.
Na ratingové agentury se obdobně použije zejména čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice v souvislosti s jejich povinností zachovávat důvěrnost a vést seznam osob, které mají přístup k jejím ratingům, ratingovým výhledům nebo souvisejícím informacím před jejich zveřejněním.
Seznam osob, jimž jsou ratingy, ratingové výhledy nebo související informace sdělovány před jejich zveřejněním, by měl být omezen na osoby, které za tímto účelem každá hodnocená osoba určí.“
13)
V čl. 10 odst. 5 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„5. Pokud ratingová agentura vydává nevyžádaný rating, zřetelně a s použitím jasně rozeznatelného barevného odlišení pro ratingovou kategorii v něm uvede, zda byla hodnocená osoba nebo spřízněná třetí osoba zapojena do procesu udělování ratingu a zda ratingová agentura měla přístup k účetnictví, řízení a dalším významným interním dokumentům hodnocené osoby nebo spřízněné třetí osoby.“
14)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každá registrovaná nebo certifikovaná ratingová agentura poskytne do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy informace o své historické výkonnosti, včetně četnosti přenosu ratingů, a informace o ratingových hodnoceních vydaných v minulosti a jejich změnách. Tato ratingová agentura poskytuje informace do tohoto archivu na standardním formuláři, který poskytne Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Ten je zpřístupní veřejnosti a každoročně zveřejní souhrnné informace o hlavních aspektech vývoje.“
15)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 11a
Evropská ratingová platforma
1. Každá registrovaná nebo certifikovaná ratingová agentura poskytne při vydávání ratingu či ratingového výhledu Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy ratingové informace včetně ratingu a ratingového výhledu hodnoceného nástroje, informace o druhu ratingu, druhu ratingové činnosti a datu a hodině zveřejnění.
2. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní na internetové stránce jednotlivé ratingy, které mu byly předloženy podle odstavce 1 („Evropská ratingová platforma“).
Součástí Evropské ratingové platformy je centrální archiv uvedený v čl. 11 odst. 2.
3. Tento článek se nevztahuje na ratingy a ratingové výhledy, které jsou za poplatek zpracovány a zpřístupněny výlučně investorům.“
16)
V čl. 14 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Aniž je dotčen druhý pododstavec, oznámí ratingová agentura Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy zamýšlené významné změny metodik pro vydávání ratingů nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů, když je zveřejní na svých internetových stránkách v souladu s čl. 8 odst. 5a. Po uplynutí lhůty pro podávání připomínek oznámí ratingová agentura Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy veškeré změny vyplývající z těchto připomínek.“
17)
V článku 18 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každé rozhodnutí podle článku 16, 17 nebo 20 oznámí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy Komisi, Evropskému orgánu pro bankovnictví, Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, příslušným orgánům a odvětvovým příslušným orgánům.“
18)
V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy účtuje ratingovým agenturám poplatky v souladu s tímto nařízením a nařízením Komise uvedeným v odstavci 2. Tyto poplatky plně pokrývají nezbytné výdaje Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy související s registrací a certifikací ratingových agentur a dohledem nad nimi a s náhradami veškerých nákladů, jež mohou vzniknout příslušným orgánům při plnění úkolů na základě tohoto nařízení, zejména v důsledku přenesení úkolů podle článku 30.“
19)
Článek 21 se mění takto:
a)
odstavec 4 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění“,
ii)
písmeno e) se nahrazuje tímto:
„e)
obsahu a formátu pravidelného předkládání ratingových údajů, jež má Evropský orgán pro cenné papíry a trhy od registrovaných a certifikovaných ratingových agentur požadovat pro účely průběžného dohledu.“,
iii)
doplňují se nové pododstavce, které znějí:
„Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“;
b)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„4a. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění
a)
obsahu a prezentace informací, včetně struktury, formátu, metody a časového rozvrhu předkládání zpráv, které mají ratingové agentury poskytovat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 11a odst. 1, a
b)
obsahu a formátu pravidelných výkazů poplatků účtovaných ratingovými agenturami a předkládaných Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4b. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy podá Komisi do 21. června 2015 zprávu o možnosti zavést jednu nebo více kategorizací ratingů poskytnutých v souladu s čl. 11a odst. 1 stupňům úvěrové kvality (mapping). Zpráva zejména vyhodnotí
a)
možnost, náklady a přínosy zavedení jedné nebo více kategorizací;
b)
jak lze jednu nebo více kategorizací provést, aniž by byly ratingy vzhledem k různým metodikám pro vydávání ratingů nesprávně vykládány;
c)
veškeré dopady, které by kategorizace mohla mít na regulační technické normy vypracované do té doby v souvislosti s čl. 21 odst. 4a písm. a) a b).
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy konzultuje ohledně údajů uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b) s Evropským orgánem pro bankovnictví a Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění.“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní každoročně zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje zejména posouzení toho, jak ratingové agentury registrované podle tohoto nařízení uplatňují přílohu I a jak je uplatňován mechanismus přejímání ratingů podle čl. 4 odst. 3.“
20)
Nadpis článku 22a se nahrazuje tímto:
„Posuzování dodržování metodických požadavků“.
21)
Článek 25a se nahrazuje tímto:
„Článek 25a
Odvětvové příslušné orgány zodpovědné za dohled nad čl. 4 odst. 1 a nad články 5a, 8b, 8c a 8d a za jejich prosazování
Odvětvové příslušné orgány zodpovídají za dohled nad čl. 4 odst. 1 a nad články 5a, 8b, 8c a 8d a za jejich prosazování v souladu s příslušnými odvětvovými právními předpisy.“
22)
Vkládá se nová hlava, která zní:
„HLAVA IIIa
OBČANSKOPRÁVNÍ ODPOVĚDNOST RATINGOVÝCH AGENTUR
Článek 35a
Občanskoprávní odpovědnost
1. Jestliže se ratingová agentura úmyslně či z hrubé nedbalosti dopustí kteréhokoliv z porušení povinnosti uvedených v příloze III, jež má vliv na rating, vzniká investorovi nebo emitentovi vůči ratingové agentuře nárok na náhradu škody, která mu v důsledku tohoto porušení vznikla.
Investor může požadovat náhradu škody podle tohoto článku, pokud prokáže, že se v souladu s čl. 5a odst. 1 nebo jinak s náležitou péčí důvodně spoléhal na daný rating v souvislosti s rozhodnutím, zda má do finančního nástroje, který byl předmětem tohoto ratingu, investovat, zda jej má držet nebo se jej má zbavit.
Emitent může požadovat náhradu škody podle tohoto článku, pokud prokáže, že on sám nebo jeho finanční nástroje byly předmětem daného ratingu a že k porušení povinnosti nedošlo v důsledku zavádějících a nepřesných informací poskytnutých emitentem ratingové agentuře, ať přímo nebo prostřednictvím veřejně přístupných informací.
2. Je na investorovi nebo emitentovi, aby předložil přesné a podrobné informace, které dokládají, že ratingová agentura porušila některou povinnost podle tohoto nařízení a že dotyčné porušení ovlivnilo vydaný rating.
Otázku, co představuje přesné a podrobné informace, posoudí příslušný vnitrostátní soud s přihlédnutím k tomu, že investor nebo emitent nemusí mít přístup k informacím, které jsou výlučně v dosahu ratingové agentury.
3. Občanskoprávní odpovědnost ratingových agentur uvedená v odstavci 1 je předem omezena pouze tehdy, je-li toto omezení
a)
rozumné a přiměřené a současně;
b)
možné podle použitelného vnitrostátního práva určeného v souladu s odstavcem 4.
Omezení občanskoprávní odpovědnosti, které je v rozporu s prvním pododstavcem, nebo její vyloučení nemá žádný právní účinek.
4. Pojmy jako „škoda“, „úmysl“, „hrubá nedbalost“, „důvodné spoléhání“, „náležitá péče“, „vliv“, „rozumné“ a „přiměřené“ uvedené v tomto článku, jež toto nařízení nevymezuje, se vykládají a uplatňují v souladu s použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Otázky občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury, jež toto nařízení neupravuje, se řídí použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Soud příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní odpovědnosti uplatněném investorem nebo emitentem se určí v souladu s příslušnými normami mezinárodního práva soukromého.
5. Tento článek nevylučuje další nároky z občanskoprávní odpovědnosti v souladu s vnitrostátním právem.
6. Právo na náhradu škody stanovené v tomto článku nebrání Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, aby plně vykonával své pravomoci stanovené v článku 36a.“
23)
V čl. 36a odst. 2 se první pododstavec mění takto:
a)
písmena a) a b) se nahrazují tímto:
„a)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 1 až 5, 11 až 15, 19, 20, 23, 26a až 26d, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50, 51 a 55 až 62 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 500 000 EUR, přičemž nepřesáhne 750 000 EUR;
b)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 6, 7, 8, 16, 17, 18, 21, 22, 22a, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37 až 40, 42, 42a, 42b, 45 až 49a, 52, 53 a 54 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 300 000 EUR, přičemž nepřesáhne 450 000 EUR;“
b)
písmena d) a e) se nahrazují tímto:
„d)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 1, 6, 7, 8 a 9 oddílu II přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 50 000 EUR, přičemž nepřesáhne 150 000 EUR;
e)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 2 a 3a až 5 oddílu II přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 25 000 EUR, přičemž nepřesáhne 75 000 EUR;“
c)
písmeno h) se nahrazuje tímto:
„h)
v případě porušení povinnosti uvedených v bodě 20a oddílu I přílohy III a v bodech 4 až 4c, 6, 8 a 10 oddílu III přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 90 000 EUR, přičemž nepřesáhne 200 000 EUR;“.
24)
Článek 39 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 3 se zrušují;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„4. Komise po obdržení technického poradenství Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy přezkoumá situaci na ratingovém trhu pro strukturované finanční nástroje, především na trhu s ratingem resekuritizací. V návaznosti na tento přezkum předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 1. července 2016 zprávu, případně doprovázenou legislativním návrhem, v níž posoudí zejména
a)
dostupnost dostatečné volby ke splnění požadavků stanovených v článcích 6b a 8c;
b)
zda je vhodné zkrátit nebo prodloužit maximální dobu trvání smluvního vztahu uvedenou v čl. 6b odst. 1 a minimální lhůtu, než může ratingová agentura znovu uzavřít smlouvu s emitentem nebo se spřízněnou třetí osobou za účelem vydání ratingů resekuritizací uvedených v čl. 6b odst. 3;
c)
zda je vhodné pozměnit výjimku uvedenou v čl. 6b odst. 2 druhém pododstavci.
5. Komise po obdržení technického poradenství Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy přezkoumá situaci na ratingovém trhu. V návaznosti na tento přezkum předloží do 1. ledna 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu, případně doprovázenou legislativním návrhem, v níž posoudí zejména:
a)
zda je nutné rozšířit povinnosti uvedené v článku 8b a zahrnout do nich další finanční úvěrové produkty;
b)
zda požadavky uvedené v článcích 6, 6a a 7 dostatečně zmírnily střety zájmů;
c)
zda by oblast působnosti mechanismu rotace uvedeného v článku 6b měla být rozšířena na další druhy aktiv a zda je vhodné používat pro různé druhy aktiv různě dlouhá období;
d)
vhodnost stávajících a alternativních modelů odměňování;
e)
zda je nutné provádět další opatření na podporu hospodářské soutěže na ratingovém trhu;
f)
zda je vhodné zavést dodatečná opatření na podporu hospodářské soutěže na ratingovém trhu s ohledem na vývoj struktury tohoto odvětví;
g)
zda je nutné navrhnout opatření, která by řešila nadměrné spoléhání na ratingy ve smlouvách;
h)
míru koncentrace trhu, rizika plynoucí z vysoké koncentrace a vliv na celkovou stabilitu finančního sektoru.
6. Komise alespoň jednou ročně informuje Evropský parlament a Radu o veškerých nových rozhodnutí o rovnocennosti podle čl. 5 odst. 6, která byla přijata během vykazovaného období.“
25)
Článek 39a se nahrazuje tímto:
„Článek 39a
Lidské a finanční zdroje Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy do 21. června 2014 posoudí své potřeby lidských a finančních zdrojů, které vyplývají z převzetí pravomocí a povinností podle tohoto nařízení, a předloží Evropskému parlamentu, Radě a Komisi související zprávu.“
26)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 39b
Oznamovací povinnosti
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2015 zprávu o
a)
opatřeních přijatých k odstranění odkazů na ratingy, které vedou nebo by mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání na rating; a
b)
alternativních nástrojích, které by investorům umožnily vypracovávat vlastní hodnocení úvěrového rizika emitentů a finančních nástrojů,
s cílem odstranit všechny odkazy na ratingy v právních předpisech Unie pro regulatorní účely do 1. ledna 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativy. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy poskytuje Komisi technické poradenství pro účely tohoto odstavce.
2. Komise s přihlédnutím k situaci na trhu předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2014 zprávu o tom, zda je vhodné vypracovat evropský systém pro posuzování bonity státního dluhu.
Komise s přihlédnutím ke zjištěním obsaženým ve zprávě uvedené v prvním pododstavci a k situaci na trhu předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2016 zprávu o tom, zda je vhodné a proveditelné ustavit evropskou ratingovou agenturu, která by hodnotila bonitu státního dluhu členských států, nebo evropskou ratingovou nadaci pro všechny ostatní ratingy.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2013 zprávu o tom, zda je proveditelné vytvořit síť malých ratingových agentur s cílem posílit na trhu hospodářskou soutěž. V této zprávě posoudí finanční a nefinanční podporu vytvoření takové sítě a zváží potenciální střety zájmů vycházející z takového veřejného financování. Na základě zjištění obsažených v této zprávě a technického poradenství poskytnutého Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy může Komise znovu posoudit článek 8d a navrhnout jeho změnu.“
27)
Příloha I se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
28)
Příloha III se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Bez ohledu na první pododstavec:
1)
čl. 1 bod 7 písm. a), body 9 a 10, bod 11 ve vztahu k článku 8d nařízení (ES) č. 1060/2009 a body 12 a 27 tohoto nařízení se použijí ode dne 1. června 2018 pro účely posouzení podle:
a)
čl. 4 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou požadavky třetí země alespoň stejně přísné jako požadavky uvedené v uvedeném písmenu; a
b)
čl. 5 odst. 6 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou ratingové agentury v třetích zemích povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v uvedeném písmenu;
2)
pokud jde o kteréhokoli akcionáře nebo podílníka ratingové agentury, který k 15. listopadu 2011 držel 5 % nebo více kapitálu více než jedné ratingové agentury, použije se čl. 1 bod 8 tohoto nařízení ve vztahu k čl. 6a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1060/2009 ode dne 21. června 2014;
3)
čl. 1 bod 15 se použije ode dne 21. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 462/2013
(2013. gada 21. maijs),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1060/2009 par kredītreitingu aģentūrām
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1060/2009 (4) paredz prasību kredītreitingu aģentūrām ievērot profesionālās ētikas normas, lai mazinātu iespējamos interešu konfliktus, un nodrošināt augstu kvalitāti un kredītreitingu un reitingu noteikšanas procesa pietiekamu pārredzamību. Saskaņā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 513/2011 (5), Eiropas uzraudzības iestāde (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde) (EVTI), kura izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (6), ir pilnvarota reģistrēt un uzraudzīt kredītreitingu aģentūras. Šī regula papildina pašreizējo tiesisko regulējumu, kas attiecas uz kredītreitinga aģentūrām. Tajā risināti daži no būtiskākajiem jautājumiem, piemēram, interešu konflikti saistībā ar modeli “emitents maksā” un informācijas atklāšana par strukturētiem finanšu instrumentiem, un šis regulējums būs jāpārskata pēc tam, kad tas būs bijis spēkā pamatotu laikposmu, lai novērtētu, vai tas pilnībā atrisina minētos jautājumus. Tikmēr pašreizējā valsts parādu krīze izgaismojusi nepieciešamību pārskatīt pārredzamību, procedūras prasības un publicēšanas laiku, jo īpaši attiecībā uz valstu kredītreitingiem.
(2)
Eiropas Parlamenta 2011. gada 8. jūnija rezolūcijā par kredītreitingu aģentūrām - nākotnes perspektīvas (7) ir pausts aicinājums stingrāk reglamentēt kredītreitingu aģentūru darbību. Neoficiālā sanāksmē 2010. gada 30. septembrī un 1. oktobrīEcofin padome atzina, ka būtu jāveic turpmāki centieni vairāku tādu jautājumu izskatīšanā, kas saistīti ar kredītreitingu darbībām, tostarp ar risku, ko izraisa pārmērīga paļaušanās uz kredītreitingiem, un interešu konflikta risku, ko izraisa kredītreitingu aģentūru atalgojuma modelis. Eiropadome 2011. gada 23. oktobrī secināja, ka jāvirzās uz to, lai mazinātu pārmērīgu paļaušanos uz kredītreitingiem.
(3)
Starptautiskā līmenī Finanšu stabilitātes padome (FSP), kuras dalībiestāde ir Eiropas Centrālā banka (ECB), 2010. gada 20. oktobrī noteica principus, kuru mērķis ir mazināt iestāžu un finanšu iestāžu paļaušanos uz kredītreitingiem (“FSP principi”). FSP principi tika apstiprināti G20 grupas valstu augstākā līmeņa sanāksmē Seulā 2010. gada novembrī. Tādēļ ir lietderīgi, ka nozares kompetentās iestādes izvērtē tirgus dalībnieku praksi un veicina to, ka minētie tirgus dalībnieki mazina šādas prakses ietekmi. Lēmumi par veicināšanas pasākumiem būtu jāpieņem nozares kompetentajām iestādēm. EVTI, vajadzības gadījumā sadarbībā ar Eiropas uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (8), un Eiropas uzraudzības iestādi (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1094/2010 (9), būtu jārīkojas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010 un ievērojot šo regulu, lai veicinātu uzraudzības prakses konverģenci.
(4)
Kredītreitingu aģentūrām būtu jāinformē ieguldītāji par datiem, kas attiecas uz iespēju, ka kredītreitingi un reitingu prognozes var nepiepildīties, balstoties uz iepriekšējo pieredzi, kas publicēta EVTI izveidotajā centrālajā repozitorijā.
(5)
FSP principi paredz, ka “centrālajām bankām būtu jāizdara pašām savi kredīta slēdzieni attiecībā uz finanšu instrumentiem, ko tās pieņems tirgus operācijās gan kā nodrošinājumu, gan pērkot tieši. Centrālajām bankām savā politikā būtu jāizvairās no mehāniskas pieejas, kas varētu izraisīt nevajadzīgi straujas un ievērojamas pārmaiņas finanšu instrumentu atbilstībā un novest pie tāda diskontu līmeņa, kas var pastiprināt strauja krituma sekas”. Turklāt ECB 2012. gada 2. aprīļa atzinumā paziņoja, ka ir apņēmības pilna atbalstīt kopīgo mērķi samazināt pārmērīgu paļaušanos uz kredītreitingiem. Šajā sakarā ECB regulāri sniedz pārskatus par dažādiem pasākumiem, ko veic Eurosistēma, lai mazinātu paļaušanos uz kredītreitingiem. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 284. panta 3. punktu ECB jāiesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai, kā arī Eiropadomei gada pārskats par Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) darbību un monetāro politiku gan iepriekšējā, gan kārtējā gadā. ECB priekšsēdētājam jāsniedz minētais pārskats Eiropas Parlamentam, kas par to var sarīkot vispārējas debates, un Padomei. Bez tam ECB šādos pārskatos varētu aprakstīt, kā tā ir piemērojusi FSP principus un kādus alternatīvus novērtēšanas mehānismus tā izmanto.
(6)
Savienība rīkojas, lai pārskatītu, pirmkārt, vai atsauces uz kredītreitingiem Savienības tiesību aktos izraisa vai var izraisīt paļaušanos tikai vai mehāniski uz šādiem kredītreitingiem, un, otrkārt, visas atsauces uz kredītreitingiem regulatīvos nolūkos, lai tās svītrotu līdz 2020. gadam, ar nosacījumu, ka ir apzinātas un ieviestas piemērotas alternatīvas kredītriska novērtēšanai.
(7)
Reitingu prognožu nozīme ieguldītājiem un emitentiem un to ietekme uz tirgiem ir salīdzināma ar kredītreitingu nozīmi un ietekmi. Tādēļ visas prasības, kas paredzētas Regulā (EK) Nr. 1060/2009, lai novērstu interešu konfliktu kredītreitingu darbībās un nodrošinātu to precizitāti un pārredzamību, būtu jāpiemēro arī reitingu prognozēm. Saskaņā ar pašreizējo uzraudzības praksi vairākas minētajā regulā paredzētās prasības attiecas uz reitingu prognozēm. Šai regulai būtu jāpadara noteikumi skaidrāki un jāsniedz juridiskā noteiktība, ieviešot reitingu prognožu definīciju un precizējot, kuri īpaši noteikumi attiecas uz šādām reitingu prognozēm. Reitingu prognožu definīcijai būtu jāietver arī atzinumi par kredītreitingu iespējamo virzību īstermiņā, ko parasti dēvē par kredītu novērošanu.
(8)
Vidējā termiņā būtu jāizvērtē iespēja veikt turpmāku rīcību, lai no finanšu regulējuma svītrotu atsauces uz kredītreitingiem regulatīvos nolūkos un novērstu to, ka aktīvu riska svērums tiek noteikts, izmantojot kredītreitingus. Tomēr pagaidām kredītreitingu aģentūras ir nozīmīgi finanšu tirgus dalībnieki. Tāpēc kredītreitingu aģentūru un to kredītreitingu noteikšanas darbību neatkarība un godīgums ir īpaši svarīgi, lai garantētu to uzticamību tirgus dalībniekiem, jo īpaši ieguldītājiem un citiem kredītreitingu lietotājiem. Regula (EK) Nr. 1060/2009 paredz kredītreitingu aģentūru reģistrāciju un uzraudzību, jo to pakalpojumi būtiski ietekmē sabiedrības intereses. Kredītreitingi atšķirībā no ieguldījumu izpētes nav tikai atzinumi par finanšu instrumenta vai finanšu saistību vērtību vai cenu. Kredītreitingu aģentūras nav tikai finanšu analītiķi vai ieguldījumu konsultanti. Kredītreitingiem ir reglamentējoša vērtība attiecībā uz regulētiem ieguldītājiem, piemēram, kredītiestādēm, apdrošināšanas sabiedrībām un citām ieguldītājinstitūcijām. Lai gan tiek mazināti stimuli pārmērīgi paļauties uz kredītreitingiem, tie joprojām virza ieguldījumu izvēli, jo īpaši informācijas asimetrijas dēļ, kā arī efektivitātes nolūkos. Līdz ar to kredītreitingu aģentūrām ir jābūt neatkarīgām un tirgus dalībniekiem tās jāuzskata par neatkarīgām un to reitingu metodēm jābūt pārredzamām un jāuzskata par tādām.
(9)
Būtu jāmazina pārmērīga paļaušanās uz kredītreitingiem un pakāpeniski būtu jānovērš visas šo kredītreitingu izmantošanas automātiskās sekas. Būtu jāmudina kredītiestādes un ieguldījumu uzņēmumi izveidot iekšējas procedūras patstāvīgu kredītriska novērtējumu veikšanai, un tām būtu jāmudina ieguldītāji veikt pienācīgas uzticamības pārbaudes. Tāpēc šajā regulā paredzēts, ka finanšu iestādēm nebūtu jāpaļaujas tikai vai mehāniski uz kredītreitingiem. Minētajām iestādēm tādēļ būtu jāizvairās no tādu līgumu slēgšanas, saskaņā ar kuriem tās paļaujas tikai vai mehāniski uz kredītreitingiem, un būtu jāizvairās līgumos tos noteikt kā vienīgo parametru, ar kuru izvērtē ieguldījumu kredītspēju vai izlemj par ieguldījuma veikšanu vai atbrīvošanos no ieguldījumiem.
(10)
Regulā (EK) Nr. 1060/2009 jau ir paredzēti pirmie pasākumi, lai risinātu jautājumu par kredītreitingu aģentūru un to kredītreitingu noteikšanas darbību neatkarību un godīgumu. Minētajā regulā jau vairāku noteikumu pamatā bija tādi mērķi kā garantēt kredītreitingu aģentūru neatkarību un konstatēt, risināt un, ciktāl tas ir iespējams, novērst jebkādus interešu konfliktus. Pastāvot praksei, ka vērtējamā juridiskā persona izraugās un atalgo kredītreitingu aģentūru (modelis “emitents maksā”), interešu konflikti ir neizbēgami. Saskaņā ar minēto modeli, kredītreitingu aģentūras ir ieinteresētas izsniegt emitentam pašapmierinātību veicinošus reitingus, lai nodrošinātu ilgstošas darījumu attiecības, kas garantētu ieņēmumus vai nodrošinātu papildu darbu un ieņēmumus. Turklāt attiecības starp kredītreitingu aģentūru akcionāriem un vērtējamām juridiskajām personām var izraisīt interešu konfliktus, kuriem esošie noteikumi nenodrošina pietiekamu risinājumu. Tā rezultātā saskaņā ar modeli “emitents maksā” izsniegtus kredītreitingus var uztvert kā kredītreitingus, kas drīzāk ir piemēroti emitentam, nevis nepieciešami ieguldītājam. Ir būtiski pastiprināt kredītreitingu aģentūrām piemērojamos nosacījumus par neatkarību, lai paaugstinātu saskaņā ar modeli “emitents maksā” izsniegto kredītreitingu ticamības līmeni.
(11)
Lai palielinātu konkurenci tirgū, kurā līdz šim dominējušas trīs kredītreitingu aģentūras, būtu jāīsteno pasākumi, kuru mērķis ir mudināt izmantot mazākas kredītreitingu aģentūras. Pēdējā laikā emitenti vai saistītas trešās personas pieprasa kredītreitingus no divām vai vairākām kredītreitingu aģentūrām, tāpēc gadījumos, kad tiek pieprasīti kredītreitingi no vairāk nekā vienas aģentūras, emitentam vai saistītai trešai personai vajadzētu apsvērt nozīmēt vismaz vienu kredītreitingu aģentūru, kuras tirgus daļa nepārsniedz 10 % no kopējās tirgus vērtības un kuru emitents vai saistīta trešā persona var novērtēt kā spējīgu noteikt reitingu attiecīgajam emitentam vai juridiskajai personai.
(12)
Kredītreitingu tirgus liecina, ka kredītreitingu aģentūras un vērtējamās juridiskās personas parasti izveido ilgstošas attiecības. Tas izraisa ar labu pazīšanos saistītus riskus, jo kredītreitingu aģentūra var pārāk iejūtīgi reaģēt uz vērtējamās juridiskās personas vēlmēm. Minētajos apstākļos kredītreitingu aģentūru objektivitāte laika gaitā var kļūt apšaubāma. Kredītreitingu aģentūras, ko nozīmē un apmaksā uzņēmumu emitents, ir ieinteresētas izsniegt pārāk labvēlīgus reitingus par minēto vērtējamo juridisko personu vai tās parāda instrumentiem, lai saglabātu darījumu attiecības ar šādu emitentu. Arī emitenti ir motivēti uzturēt ilgstošas attiecības, ko nosaka, piemēram, ierobežojuma faktors, kura dēļ emitents atturas no kredītreitingu aģentūras nomaiņas, jo tas varētu izraisīt ieguldītāju bažas par emitenta kredītspēju. Šī problēma jau tika konstatēta Regulā (EK) Nr. 1060/2009, kurā noteikta prasība kredītreitingu aģentūrām piemērot rotācijas mehānismu, nodrošinot analītisko grupu un kredītreitingu komiteju locekļu pakāpenisku nomaiņu, lai nekompromitētu reitinga analītiķu un kredītreitingus apstiprinošo personu neatkarību. Tomēr minēto noteikumu panākumi lielā mērā bija atkarīgi no attiecīgās kredītreitingu aģentūras iekšēji noteiktajiem rīcības modeļiem, proti - kredītreitingu aģentūras darbinieku neatkarības un profesionālisma attiecībā uz pašas kredītreitingu aģentūras komerciālo interesi. Minētie noteikumi netika izstrādāti, lai nodrošinātu pietiekamu garantiju trešām personām par ilgstošu attiecību izraisītu interešu konfliktu efektīvu samazināšanu vai novēršanu. Iespēja, kā to panākt, varētu būt ierobežot laikposmu, kurā kredītreitingu aģentūra var nepārtraukti sniegt kredītreitingus par vienu un to pašu emitentu vai tā parāda instrumentiem. Paredzams, ka, nosakot maksimālo ilgumu līgumattiecībām starp emitentu, kurš tiek vērtēts vai kurš emitēja vērtētos parāda instrumentus, un kredītreitingu aģentūru, tiktu novērsts stimuls attiecībā uz minēto emitentu izsniegt labvēlīgus kredītreitingus. Turklāt prasībai par kredītreitingu aģentūru rotāciju kā parastu un regulāru tirgus praksi būtu efektīvi jāmazina ierobežojuma faktora problēma. Visbeidzot kredītreitingu aģentūru rotācijai vajadzētu pozitīvi ietekmēt kredītreitingu tirgu, jo tā sekmētu jaunu tirgus dalībnieku ienākšanu un piedāvātu esošajām kredītreitingu aģentūrām iespēju izvērst savu uzņēmējdarbību jaunās teritorijās.
(13)
Tomēr ir svarīgi, lai rotācijas mehānisma īstenošana būtu izstrādāta tā, ka ieguvumi no mehānisma būtiski pārsniegtu iespējamās negatīvās sekas. Piemēram, bieža rotācija varētu palielināt izmaksas emitentiem un kredītreitingu aģentūrām, jo izmaksas, kas saistītas ar reitinga izsniegšanu jaunai juridiskai personai vai finanšu instrumentam, parasti ir lielākas par jau izsniegta kredītreitinga uzraudzības izmaksām. Ir arī vajadzīgs ievērojams laiks un resursi, lai uzsāktu darbību kā kredītreitingu aģentūra vai nu kādā noteiktā nišā vai aptverot visas aktīvu klases. Turklāt pastāvīga kredītreitingu aģentūru rotācija varētu būtiski ietekmēt kredītreitingu kvalitāti un nepārtrauktību. Tikpat svarīgi ir tas, ka rotācijas mehānisms būtu jāīsteno, paredzot pietiekamus aizsardzības pasākumus, lai ļautu tirgum pakāpeniski pielāgoties pirms iespējamas mehānisma pastiprināšanas nākotnē. To varētu panākt, ierobežojot mehānisma darbības jomu, attiecinot to tikai uz atkārtotu vērtspapirizāciju, kas ir ierobežots banku finansēšanas avots, vienlaikus atļaujot turpināt uzraudzīt jau izsniegtus kredītreitingus, pamatojoties uz pieprasījumu, pat pēc tam, kad rotācija būs kļuvusi obligāta. Tādējādi rotācijai kopumā būtu jāietekmē tikai jaunus atkārtotas vērtspapirizācijas darījumus, kuru pamatā ir tā paša iniciatora aktīvi. Komisijai būtu jāpārskata, vai ir lietderīgi saglabāt rotācijas mehānismu vai attiecināt to arī uz citām aktīvu klasēm un, ja to dara, vai citām aktīvu klasēm ir vajadzīga atšķirīga pieeja attiecībā uz, piemēram, līgumattiecību maksimālo ilgumu. Ja rotācijas mehānismu izveido citām aktīvu klasēm, Komisijai būtu jānovērtē, vai kredītreitingu aģentūrai ir nepieciešams noteikt pienākumu, beidzoties maksimālajam līgumattiecību laikposmam, sniegt nākamajai kredītreitingu aģentūrai informāciju par emitentu un par finanšu instrumentiem, kuriem izsniegts reitings (nodošanas dokumentācija).
(14)
Ir lietderīgi ieviest rotāciju atkārtotas vērtspapirizācijas kredītreitingu tirgū. Pirmkārt, tas ir Eiropas vērtspapirizācijas tirgus segments, kura darbība kopš finanšu krīzes sākuma ir bijusi neapmierinoša, tāpēc tajā ir vislielākā nepieciešamība risināt interešu konfliktus. Otrkārt, lai gan kredītrisks parāda instrumentiem, ko izsniegušas, piemēram, korporatīvas sabiedrības, lielā mērā ir atkarīgs no paša emitenta spējas apkalpot parādu, atkārtotas vērtspapirizācijas kredītrisks parasti katram darījumam ir atsevišķs. Tādēļ, ja tiek veikta atkārtota vērtspapirizācija, nepastāv liels risks, ka varētu zaudēt zināšanas, ja tiktu iesaistīta cita kredītreitingu aģentūra. Citiem vārdiem, lai gan pašlaik ir ierobežots skaits kredītreitingu aģentūru, kas aktīvi darbojas atkārtotas vērtspapirizācijas kredītreitingu tirgū, minētais tirgus ir dabiskāk atvērts konkurencei, un rotācijas mehānisms varētu stimulēt lielāku dinamiku minētajā tirgū. Visbeidzot, atkārtotas vērtspapirizācijas kredītreitingu tirgū dominē dažas lielās kredītreitingu aģentūras, taču ir citi uzņēmumi, kuriem arī ir uzkrāta pieredze šajā nozarē.
(15)
Kredītreitingu aģentūru, kas izsniedz kredītreitingus par atkārtotu vērtspapirizāciju, regulāra rotācija sekmētu dažādību kredītspējas izvērtēšanā. Kredītreitingu aģentūru daudzajiem un dažādajiem viedokļiem, perspektīvām un izmantotajām metodikām vajadzētu sekmēt kredītreitingu dažādību un visbeidzot uzlabot atkārtotas vērtspapirizācijas kredītspējas vērtēšanu. Lai ļautu šādai dažādībai spēlēt atbilstīgu lomu un novērstu gan iniciatoru, gan kredītreitingu aģentūru ieslīgšanu pašapmierinātībā, maksimālais laikposms, kādā kredītreitingu aģentūrai ļauts vērtēt tā paša iniciatora veiktu atkārtotu vērtspapirizāciju, ir jāierobežo līdz tādam līmenim, kas garantē regulāru, jaunu kredītspējas vērtējumu. Minētie faktori kopā ar nepieciešamību nodrošināt pieejai kredītreitingiem zināmu nepārtrauktību nozīmē to, ka atbilstošs laikposms ir četri gadi. Ja nozīmētas vismaz četras kredītreitingu aģentūras, rotācijas mehānisma mērķi jau ir sasniegti, tāpēc rotācijas prasība nebūtu jāpiemēro. Lai nodrošinātu patiesu konkurenci, šādam atbrīvojumam vajadzētu būt piemērojamam tikai tad, ja vismaz četras no nozīmētajām kredītreitingu aģentūrām vērtē noteiktu daļu no iniciatora neatmaksātajiem finanšu instrumentiem.
(16)
Atkārtotai vērtspapirizācijai paredzēto rotācijas mehānismu ir lietderīgi strukturēt saistībā ar iniciatoru. Atkārtotu vērtspapirizāciju veic, izmantojot īpašam nolūkam dibinātas sabiedrības, kurām nav būtisku iespēju apkalpot parādu. Tādēļ rotācijas strukturēšana saistībā ar emitentu padarītu mehānismu neefektīvu. Savukārt rotācijas strukturēšana saistībā ar sponsoru nozīmētu to, ka gandrīz vienmēr tiktu piemērots atbrīvojums.
(17)
Rotācijas mehānisms varētu būt svarīgs instruments, ar kuru pazemināt barjeras iekļūšanai atkārtotas vērtspapirizācijas kredītreitingu tirgū. Tomēr tajā pašā laikā tas varētu apgrūtināt jauno tirgus dalībnieku iespējas nostiprināt savas pozīcijas tirgū, jo tiem nebūs atļauts saglabāt savus klientus. Tādēļ mazās kredītreitingu aģentūras būtu jāatbrīvo no rotācijas mehānisma piemērošanas.
(18)
Lai rotācijas mehānisms būtu efektīvs, tas jāīsteno veidā, kas vieš uzticību. Prasība par rotāciju nepanāktu savus mērķus, ja iepriekšējai kredītreitingu aģentūrai pēc pārāk īsa laikposma atkal ļautu vērtēt tā paša iniciatora veiktu atkārtotu vērtspapirizāciju. Tādēļ ir svarīgi paredzēt piemērotu laikposmu, kurā iepriekšējo kredītreitingu aģentūru nevar nozīmēt atkal vērtēt tā paša iniciatora veiktu atkārtotu vērstpapirizāciju. Minētajam laikposmam vajadzētu būt pietiekami ilgam, lai ļautu nākamajai kredītreitingu aģentūrai efektīvi sniegt kredītreitingu pakalpojumus, nodrošinātu, ka atkārtotai vērtspapirizācijai patiešām veikta jauna veida rūpīga pārbaude ar atšķirīgu pieeju, un garantētu, ka jaunās kredītreitingu aģentūras izsniegtie kredītreitingi nodrošina pietiekamu nepārtrauktību. Tajā pašā laikā, lai rotācijas mehānisms pienācīgi darbotos, laikposma ilgumu ierobežo tas, cik ir pieejamas kredītreitingu aģentūras ar pietiekamām zināšanām par atkārtotas vērtspapirizācijas jomā. Tāpēc laikposma ilgumam vajadzētu būt samērīgam, kopumā vajadzētu būt līdzvērtīgam iepriekšējās kredītreitingu aģentūras darbību beigušā līguma darbības ilgumam un tam nevajadzētu pārsniegt četrus gadus.
(19)
Prasība par regulāru kredītreitingu aģentūru rotāciju ir samērīga ar izvirzīto mērķi. Prasība attiecas tikai uz tādām reģistrētām kredītreitingu aģentūrām, uz kurām attiecas regulējums un kuras sniedz pakalpojumus, kuri ietekmē sabiedrības intereses (kredītreitingi, ko var izmantot regulatīvos nolūkos), ievērojot konkrētus nosacījumus (modelis “emitents maksā”) un noteiktai aktīvu klasei (atkārtota vērtspapirizācija). No privilēģijas, ka tiek atzīta to sniegto pakalpojumu svarīgā loma finanšu pakalpojumu tirgu regulēšanā un ka tās tiek apstiprinātas šīs funkcijas veikšanai, izriet nepieciešamība ievērot noteiktus pienākumus, lai jebkādos apstākļos garantētu neatkarību un pārliecību par to neatkarību. Kredītreitingu aģentūrai, kurai nav ļauts vērtēt konkrēta iniciatora atkārtotu vērtspapirizāciju, tomēr būtu jāļauj vērtēt citu iniciatoru veiktu atkārtotu vērstpapirizāciju, kā arī citas aktīvu klases. Tirgus situācijā, kad rotācijas prasība tiek piemērota visiem dalībniekiem, radīsies jaunas uzņēmējdarbības iespējas, jo visām kredītreitingu aģentūrām būs jārotē. Turklāt kredītreitingu aģentūras jebkurā laikā var izsniegt nepasūtītus kredītreitingus par tā paša iniciatora veiktu atkārtotu vērtspapirizāciju, pamatojoties uz savu pieredzi. Modelis “emitents maksā” neierobežo nepasūtītos kredītreitingus, tāpēc teorētiski tos mazāk ietekmē iespējamie interešu konflikti. Kredītreitingu aģentūru klientiem maksimālais līgumattiecību ilgums ar kredītreitingu aģentūru un prasība nodarbināt vairāk nekā vienu kredītreitingu aģentūru arī nozīmē ierobežojumu to brīvībai veikt uzņēmējdarbību. Tomēr, ņemot vērā modeļa “emitents maksā” ietekmi uz kredītreitingu aģentūru neatkarību, minētais ierobežojums ir nepieciešams sabiedrības interesēs, lai garantētu neatkarīgus kredītreitingus, ko ieguldītāji var izmantot regulatīvos nolūkos. Tajā pašā laikā minētais ierobežojums nepārsniedz nepieciešamo un drīzāk būtu uzskatāmi par tādu, kas palielina atkārtotu vērtspapirizāciju kredītspēju attiecībā uz citām personām un tirgu kopumā.
(20)
Kredītreitingu aģentūras neatkarību attiecībā uz vērtējamo juridisko personu ietekmē arī tās nozīmīgo akcionāru iespējamie interešu konflikti ar vērtējamo juridisko personu. Kredītreitingu aģentūras akcionārs varētu būt vērtējamās juridiskās personas vai saistītas trešās personas administratīvās vai uzraudzības valdes loceklis. Regula (EK) Nr. 1060/2009 piedāvā risinājumu šādās situācijās tikai attiecībā uz interešu konfliktiem, ko izraisījuši reitingu analītiķi, personas, kas apstiprina kredītreitingus, vai citi kredītreitingu aģentūras darbinieki. Tomēr minētajā regulā nav risinājuma potenciāliem interešu konfliktiem, ko izraisījuši kredītreitingu aģentūru akcionāri vai locekļi. Lai stiprinātu pārliecību par kredītreitingu aģentūru neatkarību attiecībā uz vērtējamām juridiskajām personām, ir lietderīgi minētajā regulā izklāstītos esošos noteikumus par kredītreitingu aģentūru darbinieku izraisītajiem interešu konfliktiem attiecināt arī uz interešu konfliktiem, ko izraisījuši akcionāri vai locekļi, kas ieņem ar svarīgu amatu minētajā kredītreitingu aģentūrā. Tādējādi kredītreitingu aģentūrai būtu jāatturas no kredītreitingu izsniegšanas vai jāinformē par iespējamu kredītreitinga ietekmēšanu gadījumos, kad akcionārs vai loceklis, kuram pieder 10 % no minētās aģentūras balsstiesībām, ir arī vērtējamās juridiskās personas administratīvās vai uzraudzības valdes loceklis, vai kad viņš ir veicis ieguldījumu vērtējamā juridiskajā personā, ja ieguldījums sasniedzis noteiktu apjomu. Turklāt apstāklis, ka akcionārs vai loceklis, kuram pieder vismaz 5 % no minētās kredītreitingu aģentūras balsstiesībām, ir veicis ieguldījumu vērtējamā juridiskajā personā vai ir vērtējamās juridiskās personas administratīvās vai uzraudzības valdes loceklis, būtu jāpublisko, vismaz tad, ja ieguldījums ir veikts noteiktā apjomā. Turklāt, ja akcionārs vai loceklis spēj būtiski ietekmēt kredītreitingu aģentūras uzņēmējdarbību, šai personai nebūtu jāsniedz konsultācijas vai padomdevēja pakalpojumi vērtējamai juridiskai personai vai saistītai trešai personai par to uzņēmumu vai juridisko struktūru, aktīviem, saistībām vai darbībām.
(21)
Lai nodrošinātu Regulā (EK) Nr. 1060/2009 izklāstīto noteikumu par neatkarību un interešu konflikta novēršanu efektīvu piemērošanu un novērstu to, ka tie varētu kļūt neefektīvi, nepieciešams pietiekami liels skaits kredītreitingu aģentūru, kuras nav saistītas ne ar iepriekšējo kredītreitingu aģentūru rotācijas gadījumā, ne ar kredītreitingu aģentūru, kas paralēli sniedz kredītreitinga pakalpojumus tam pašam emitentam. Ir lietderīgi noteikt prasību stingri nodalīt iepriekšējo kredītreitingu aģentūru no nākamās kredītreitingu aģentūras rotācijas gadījumā, kā arī tādas divas kredītreitingu aģentūras, kuras paralēli sniedz kredītreitingu noteikšanas pakalpojumus vienam un tam pašam emitentam. Kredītreitingu aģentūrām nevajadzētu būt savstarpēji saistītām ar kontroli, piederību pie vienas kredītreitingu aģentūru grupas, būdamas akcionāres vai locekles, kas var izmantot balsstiesības jebkurā no pārējām kredītreitingu aģentūrām, vai ar spēju norīkot locekļus administratīvās vai uzraudzības valdēs jebkurā no pārējām kredītreitingu aģentūrām.
(22)
Kredītreitingu aģentūrām būtu jāizveido, jāuztur, jāpiemēro un jādokumentē efektīva iekšējās kontroles struktūra, kas reglamentē politikas virzienu un procedūru īstenošanu iespējamo interešu konfliktu novēršanai un kontrolei, un lai nodrošinātu kredītreitingu, reitingu analītiķu un reitingu komandu neatkarību no akcionāriem, administratīvajām un vadības struktūrām, kā arī pārdošanas un mārketinga darbībām. Būtu jāizveido darbības standarta procedūras (DSP) attiecībā uz uzņēmuma vadību, organizatoriskiem jautājumiem un interešu konfliktu pārvaldību. DSP būtu periodiski jāpārskata un jāuzrauga, lai novērtētu to efektivitāti un to, vai tās būtu jāatjaunina.
(23)
Pārliecību par kredītreitingu aģentūru neatkarību jo īpaši ietekmētu situācijas, ja tie paši akcionāri vai locekļi veiktu ieguldījumus dažādās kredītreitingu aģentūrās, kas nepieder tai pašai kredītreitingu aģentūru grupai, vismaz tad, ja šādi ieguldījumi sasniegtu noteiktu apjomu, kas ļautu minētajiem akcionāriem vai locekļiem zināmā veidā ietekmēt kredītreitingu aģentūras uzņēmējdarbību. Tādēļ, lai nodrošinātu kredītreitingu aģentūru neatkarību (un pārliecību par to neatkarību), ir lietderīgi paredzēt stingrākus noteikumus attiecībā uz kredītreitingu aģentūru un to akcionāru vai locekļu attiecībām. Minētā iemesla dēļ nevienai personai nevajadzētu būt 5 % un lielāka līdzdalība vienlaicīgi vairāk nekā vienā kredītreitingu aģentūrā, ja vien attiecīgās kredītreitingu aģentūras nepieder tai pašai grupai.
(24)
Mērķis nodrošināt pietiekamu kredītreitingu aģentūru neatkarību prasa, ka ieguldītājiem nevajadzētu būt 5 % un lielāki ieguldījumi vienlaicīgi vairāk kā vienā kredītreitingu aģentūrā. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (10), paredz, ka tās personas, kuras kontrolē vismaz 5 % no biržas sarakstā iekļautas sabiedrības balsstiesībām, dara minēto faktu zināmu atklātībā, ņemot vērā, inter alia, ieguldītāju ieinteresētību zināt par izmaiņām šādas sabiedrības balsošanas struktūrā. Tādēļ 5 % slieksnis ir uzskatāmas par lielāko līdzdalību, kas var ietekmēt sabiedrības balsošanas struktūru. Tāpēc ir lietderīgi izmantot 5 % līmeni, lai ierobežotu vienlaicīgus ieguldījumus vairāk nekā vienā kredītreitingu aģentūrā. Šo pasākumu nevar uzskatīt par nesamērīgu, ņemot vērā to, ka visas Savienībā reģistrētās kredītreitingu aģentūras ir biržas sarakstos neiekļautas sabiedrības un tāpēc uz tām neattiecas pārredzamības un procedūru noteikumi, ko piemēro Savienības biržas sarakstos iekļautām sabiedrībām saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK. Biržas sarakstos neiekļautas sabiedrības bieži tiek reglamentētas, izmantojot akcionāru protokolus vai vienošanās, un akcionāru vai locekļu skaits parasti ir neliels. Tādējādi pat mazākumdaļas turētājs biržas sarakstā nereģistrētā kredītreitingu aģentūrā varētu būt ietekmīgs. Tomēr, lai nodrošinātu iespēju turpināt tīri ekonomisku ieguldījumu veikšanu kredītreitingu aģentūrās, šis ierobežojums attiecībā uz vienlaicīgiem ieguldījumiem vairāk nekā vienā kredītreitingu aģentūrā nebūtu jāattiecina arī uz ieguldījumiem, ko veic, izmantojot kolektīvo ieguldījumu shēmas, kuras pārvalda no ieguldītāja neatkarīgas un ieguldītāja ietekmei nepakļautas trešās personas.
(25)
Šīs regulas noteikumiem par interešu konfliktu saistībā ar akcionāra struktūru būtu jāattiecas ne tikai uz tiešajiem, bet arī uz netiešajiem akcionāriem, jo pretējā gadījumā minētos noteikumus būs viegli apiet. Lai kredītreitingu aģentūras varētu izvairīties no jebkādiem iespējamiem interešu konfliktiem šajā jomā, tām būtu jādara viss iespējamais, lai uzzinātu, kas ir to netiešie akcionāri.
(26)
Noteikumi par neatkarību un interešu konfliktu novēršanu, kas paredz, ka kredītreitingu aģentūras ilgstoši nesniedz kredītreitingu pakalpojumus vienam un tam pašam emitentam, varētu zaudēt efektivitāti, ja kredītreitingu aģentūrām būtu ļauts kļūt par citu kredītreitingu aģentūru nozīmīgiem akcionāriem vai locekļiem.
(27)
Svarīgi nodrošināt, lai reitingu metodikas grozījumi neietekmētu metodikas precizitāti. Šim nolūkam jānodrošina iespēja emitentiem, ieguldītājiem un citām iesaistītajām personām sniegt komentārus par iecerētām izmaiņām reitingu metodikā. Tas sekmēs šo personu izpratni par jaunās metodikas un attiecīgo izmaiņu iemesliem. Emitentu un ieguldītāju sniegtie komentāri par metodikas projektu var sniegt vērtīgu ieguldījumu kredītreitingu aģentūrām, nosakot jaunu metodiku. EVTI arī būtu jāinformē par iecerētām izmaiņām. Lai gan Regula (EK) Nr. 1060/2009 piešķir EVTI pilnvaras pārbaudīt, vai kredītreitingu aģentūru izmantotā metodika ir precīza, sistemātiska, ilgstoša un vai tai piemēro uz vēsturisku pieredzi balstītu apstiprināšanu, tostarp atpakaļejošu pārbaudi, minētajā pārbaudes procesā nebūtu jāpiešķir EVTI nekādas pilnvaras spriest par to, cik piemērota ir ierosinātā metodika vai kredītreitingi, kas izsniegti, piemērojot metodiku. Attiecīgā gadījumā vērtēšanas metodēs būtu jāņem vērā finanšu riski, ko rada vides apdraudējumi.
(28)
Strukturēto finanšu instrumentu sarežģītības dēļ kredītreitingu aģentūras ne vienmēr ir nodrošinājušas pietiekami augstu kvalitāti kredītreitingiem, kas izsniegti par šādiem instrumentiem. Tas izraisījis tirgus uzticēšanās zaudēšanu attiecībā uz šāda veida kredītreitingiem. Lai atgūtu uzticēšanos, būtu lietderīgi pieprasīt emitentiem vai saistītām trešām personām norīkot vismaz divas dažādas kredītreitingu aģentūras strukturēto finanšu instrumentu kredītreitingu noteikšanas pakalpojumu sniegšanai, kas ļautu iegūt atšķirīgus un konkurējošus vērtējumus. Tas arī varētu mazināt pārmērīgu paļaušanos uz vienu kredītreitingu.
(29)
Priekšlikums direktīvai par piekļuvi kredītiestāžu darbībai, kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību konsultatīvo uzraudzību un priekšlikums regulai par kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību regulējumu un uzraudzības prasībām, kas aizstās Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/48/EK (2006. gada 14. jūnijs) par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (11) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/49/EK (2006. gada 14. jūnijs) par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (12), ievieš prasību kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām izvērtēt to juridisko personu un finanšu instrumentu kredītrisku, kurās tās veic ieguldījumus, un šajā ziņā nepaļauties tikai uz kredītreitingiem. Minētā prasība būtu jāattiecina arī uz citiem finanšu tirgus dalībniekiem, ko regulē Savienības tiesību akti, tostarp uz ieguldījumu pārvaldītājiem. Tomēr attiecībā uz visiem finanšu tirgus dalībniekiem minēto prasību vajadzētu piemērot samērīgā veidā, ņemot vērā attiecīgā dalībnieka raksturu, apmēru un sarežģītību. Dalībvalstīm nevajadzētu būt tiesīgām paredzēt vai atstāt spēkā noteikumus, kas ļauj minētajiem ieguldītājiem vairāk paļauties uz kredītreitingiem.
(30)
Bez tam ieguldītāju iespējas kompetenti novērtēt strukturēto finanšu instrumentu kredītspēju tiktu uzlabotas, ja ieguldītājiem tiktu sniegta pietiekama informācija par minētajiem instrumentiem. Piemēram, tā kā risks saistībā ar strukturētajiem finanšu instrumentiem lielā mērā ir atkarīgs no pamatā esošo aktīvu kvalitātes un snieguma, būtu jāsniedz ieguldītājiem vairāk informācijas par pamatā esošajiem aktīviem. Tādējādi tiktu mazināta ieguldītāju atkarība no kredītreitingiem. Turklāt būtiskas informācijas atklāšana par strukturētiem finanšu instrumentiem varētu pastiprināt konkurenci starp kredītreitingu aģentūrām, jo tas sekmētu nepasūtītu kredītreitingu skaita pieaugumu. Komisijai būtu līdz 2016. gada janvārim jāpārskata, vai ir būtiski attiecināt minētās atklāšanas prasības darbības jomu arī uz citiem finanšu produktiem, un jāsniedz ziņojums par to. Piemēram, ir citi finanšu produkti, tādi kā nodrošinātās obligācijas un citi nodrošināti parādi, kuru risks lielā mērā ir atkarīgs no jebkāda to pamatā esoša nodrošinājuma un attiecībā uz kuriem būtu svarīgi sniegt ieguldītājiem vairāk informācijas par nodrošinājumu.
(31)
Ieguldītājiem, emitentiem un citām ieinteresētajām personām būtu jāvar centrālā tīmekļa vietnē piekļūt aktuālai reitingu informācijai. EVTI būtu jāizveido Eiropas reitingu platforma, un tai būtu jāsniedz ieguldītājiem iespēja vienkārši salīdzināt visus pieejamos kredītreitingus par konkrētu vērtējamo juridisko personu. Svarīgi, lai Eiropas reitingu platformas tīmekļa vietnē varētu redzēt visus pieejamos kredītreitingus par katru instrumentu, kas ļautu ieguldītājiem izskatīt visu dažādo atzinumu klāstu pirms pieņemt pašiem savu lēmumu par ieguldījumu. Tomēr, lai neapdraudētu kredītreitingu aģentūru spēju veikt darbību saskaņā ar modeli “ieguldītājs maksā”, šādus kredītreitingus nevajadzētu iekļaut Eiropas reitingu platformā. Eiropas reitingu platformai būtu jāsekmē mazāko un jauno kredītreitingu aģentūru pamanāmība. Eiropas reitingu platformā būtu jāiekļauj EVTI centrālais repozitorijs, lai izveidotu vienotu platformu, kurā būtu iekļauta visi pieejamie kredītreitingi katram instrumentam un centrālajā repozitorijā publicētie dati un informācija par iepriekšējo darbību. Eiropas Parlaments atbalstīja šādas kredītreitingu publicēšanas kārtības izveidi 2011. gada 8. jūnija rezolūcijā par kredītreitingu aģentūrām.
(32)
Neatkarīgi no tā, vai kredītreitingi ir izsniegti regulatīvos nolūkos vai ne, tie būtiski ietekmē ieguldījumu lēmumus un emitentu tēlu un finansiālo pievilcību. Tādējādi kredītreitingu aģentūrām attiecībā uz ieguldītājiem un emitentiem ir svarīgs pienākums nodrošināt atbilstību Regulai (EK) Nr. 1060/2009, lai to kredītreitingi būtu neatkarīgi, objektīvi un ar pienācīgu kvalitāti. Tomēr ieguldītāji un emitenti ne vienmēr spēj panākt, ka kredītreitingu aģentūra pilda savu pienākumu pret tiem. Īpaši grūti var būt konstatēt kredītreitingu aģentūras civiltiesisko atbildību, ja nav līgumisku attiecību starp kredītreitingu aģentūru un, piemēram, ieguldītāju vai emitentu, kas tiek vērtēts bez pasūtījuma. Emitentiem var arī būt grūtības prasīt kredītreitingu aģentūras civiltiesisko atbildību pret tiem pat tad, ja tiem ar attiecīgo kredītreitingu aģentūru ir līgumattiecības, - piemēram, kredītreitinga pazemināšana, par ko lēmums pieņemts, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1060/2009 pārkāpumu, kas izdarīts tīši vai aiz rupjas nolaidības, var negatīvi ietekmēt emitenta reputāciju un finansējuma izmaksas, tādējādi šim emitentam radot kaitējumu pat tad, ja par to nav paredzēta līgumiska atbildība. Tādēļ ir svarīgi nodrošināt atbilstošas tiesības uz tiesisko aizsardzību ieguldītājiem, kuri ir saprātīgi paļāvušies uz kredītreitingu, kas izsniegts, pārkāpjot Regulu (EK) Nr. 1060/2009, kā arī emitentiem, kam radīti zaudējumi tāda kredītreitinga dēļ, kas izsniegts, pārkāpjot Regulu (EK) Nr. 1060/2009. Ieguldītājam un emitentam būtu jāvar saukt pie atbildības kredītreitingu aģentūru par zaudējumiem, kuri nodarīti tāda minētās regulas pārkāpuma dēļ, kas ietekmējis reitinga iznākumu. Kaut arī ieguldītāji un emitenti, kuriem ir līgumattiecības ar kredītreitingu aģentūru, var nolemt celt prasību pret minēto kredītreitingu aģentūru par līguma pārkāpumu, būtu jāparedz iespēja visiem ieguldītājiem un emitentiem prasīt atlīdzināt zaudējumus, kas radušies Regulas (EK) Nr. 1060/2009 pārkāpuma dēļ, neatkarīgi no tā, vai starp pusēm ir līgumattiecības.
(33)
Vajadzētu būt iespējai saukt pie atbildības kredītreitingu aģentūras, ja tās tīši vai aiz rupjas nolaidības pārkāpj pienākumus, kas tām noteikti Regulā (EK) Nr. 1060/2009. Šāds pamats vainas noteikšanai ir piemērots, jo kredītreitingu noteikšanas darbība ietver sarežģītu ekonomisko faktoru izvērtēšanu noteiktā mērā un, piemērojot atšķirīgas metodes, var iegūt atšķirīgus reitinga rezultātus, no kuriem nevienu nevar uzskatīt par nepareizu. Tāpat ir lietderīgi pakļaut kredītreitingu aģentūras potenciāli neierobežotai civiltiesiskajai atbildībai tikai, ja tās tīši vai aiz rupjas nolaidības pārkāpj Regulu (EK) Nr. 1060/2009.
(34)
Ieguldītājam vai emitentam, kurš prasa atlīdzināt zaudējumus, kas radušies tāpēc, ka ir pārkāpta Regula (EK) Nr. 1060/2009, būtu jāiesniedz precīza un sīka informācija, kurā norādīts, ka kredītreitingu aģentūra ir veikusi šādu minētās regulas pārkāpumu. Tas būtu jāvērtē kompetentai tiesai, ņemot vērā to, ka ieguldītājam vai emitentam var nebūt pieejama informācija, kas ietilpst tikai un vienīgi kredītreitingu aģentūras darbības jomā.
(35)
Jautājumi, kas saistīti ar kredītreitingu aģentūras civiltiesisko atbildību un nav šīs regulas darbības jomā vai nav definēti šajā regulā, tostarp cēloņsakarības un rupjas nolaidības jēdzieni, būtu jāreglamentē ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem, ko nosaka atbilstīgi attiecīgiem starptautisko privāttiesību noteikumiem. Dalībvalstīm jo īpaši būtu jāspēj saglabāt savus civiltiesiskās atbildības režīmus, kuri ir labvēlīgāki attiecībā pret ieguldītājiem vai emitentiem, vai kuru pamatā nav Regulas (EK) Nr. 1060/2009 pārkāpums. Tas, kura tiesa ir kompetenta izskatīt ieguldītāja vai emitenta iesniegtu prasību par civiltiesisko atbildību, būtu jānosaka saskaņā ar attiecīgiem starptautisko privāttiesību noteikumiem.
(36)
Faktam, ka institucionālajiem ieguldītājiem, tostarp ieguldījumu pārvaldītājiem, ir pienākums pašiem novērtēt aktīvu kredītspēju, nebūtu jāliedz tiesai secināt, ka kredītreitingu aģentūras izdarīts Regulas (EK) Nr. 1060/2009 pārkāpums ir nodarījis ieguldītajam zaudējumus, par kuriem kredītreitingu aģentūra ir atbildīga. Lai gan šī regula uzlabos ieguldītāju iespējas pašiem veikt riska novērtējumu, tiem joprojām būs ierobežotāka piekļuve informācijai nekā pašām kredītreitingu aģentūrām. Turklāt jo īpaši mazākie ieguldītāji var nespēt kritiski pārskatīt kredītreitingu aģentūras sniegtu kredītreitingu.
(37)
Dalībvalstīm un EVTI būtu jānodrošina, ka jebkuras saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1060/2009 noteiktās sankcijas tiek publiskotas tikai tad, ja šāda publiskošana ir samērīga.
(38)
Lai vēl vairāk samazinātu interešu konfliktus un sekmētu godīgu konkurenci kredītreitingu tirgū, ir svarīgi nodrošināt, lai maksa, ko kredītreitingu aģentūras iekasē no klientiem, nav diskriminējoša. Atšķirīgas maksas iekasēšana par vienu un to pašu pakalpojuma veidu būtu pamatojama tikai ar atšķirīgām faktiskajām izmaksām, sniedzot šo pakalpojumu atšķirīgiem klientiem. Turklāt no konkrētā emitenta iekasētā maksa par kredītreitinga noteikšanas pakalpojumiem nedrīkstētu būt atkarīga no veiktā darba rezultātiem vai iznākuma vai no saistītu (papildu) pakalpojumu sniegšanas. Bez tam, lai nodrošinātu šo noteikumu efektīvu uzraudzību, kredītreitingu aģentūrām būtu jāatklāj EVTI no katra klienta saņemtā maksa un sava vispārējā cenu politika.
(39)
Lai sekmētu aktuālu un ticamu valsts kredītreitingu izsniegšanu un sekmētu lietotāju izpratni, ir svarīgi regulāri pārskatīt minētos reitingus. Tāpat ir svarīgi palielināt pārredzamību attiecībā uz veikto izpēti, valsts kredītreitingu sagatavošanā norīkoto personālu un to kredītreitingu pamatā esošajiem pieņēmumiem, ko kredītreitingu aģentūras sagatavojušas saistībā ar valsts parādu.
(40)
Ir būtiski svarīgi, lai ieguldītājiem būtu pienācīga informācija dalībvalstu kredītspējas novērtēšanai. Saistībā ar dalībvalstu ekonomikas un fiskālās politikas uzraudzību Komisija ievāc un apstrādā datus par visu dalībvalstu ekonomisko, finansiālo un fiskālo situāciju un sniegumu, no kuriem lielāko daļu publicē Komisija un ko tādējādi ieguldītāji var izmantot, lai novērtētu dalībvalstu potenciālo kredītspēju. Attiecīgā gadījumā un ja šāda informācija ir pieejama, ievērojot konfidencialitātes noteikumus, kas piemērojami saistībā ar dalībvalstu ekonomiskās un fiskālās politikas uzraudzību, Komisijai būtu jāpapildina esošie ziņojumi par dalībvalstu ekonomikas sniegumu ar iespējamiem papildu elementiem vai rādītājiem, kas varētu palīdzēt ieguldītājiem izvērtēt dalībvalstu kredītspēju. Minētie elementi būtu jādara publiski pieejami, papildinot esošās publikācijas un citu publiski izpaustu informāciju, lai sniegtu ieguldītājiem papildu datus, kas tiem palīdzētu izvērtēt valstu kredītspēju un informāciju par to parādu. Paturot to prātā, Komisijai būtu jāizskata iespēja izveidot Eiropas kredītspējas novērtējumu, lai ļautu ieguldītājiem veikt neatkarīgu un objektīvu izvērtējumu par dalībvalstu kredītspēju, ņemot vērā to ekonomikas un sociālās attīstības īpatnības. Vajadzības gadījumā Komisijai būtu jāiesniedz atbilstīgi tiesību aktu priekšlikumi.
(41)
Esošie noteikumi paredz, ka kredītreitingi jāpaziņo vērtējamai juridiskai personai 12 stundas pirms to publicēšanas. Lai novērstu šādu paziņošanu ārpus darba laika, kā arī, lai dotu vērtējamai juridiskai personai pietiekami daudz laika pārbaudīt kredītreitinga pamatā esošo datu pareizību, vērtējamā juridiskā persona būtu jāinformē vienu pilnu darbdienu pirms kredītreitinga vai reitinga prognozes publicēšanas. To personu sarakstam, kuras ir tiesīgas saņemt šādu paziņojumu, vajadzētu būt ierobežotam, un vērtējamai juridiskajai personai tās būtu precīzi jāidentificē.
(42)
Ņemot vērā valsts kredītreitingu īpatnības un lai samazinātu svārstību risku, ir lietderīgi un samērīgi paredzēt prasību kredītreitingu aģentūrām publicēt minētos reitingus tikai pēc Savienībā reģistrēto tirdzniecības vietu slēgšanas un vismaz vienu stundu pirms to atvēršanas. Tāpat ir arī lietderīgi un samērīgi, ka kredītreitingu aģentūrām decembra beigās būtu jāpublicē kalendārs turpmākajiem 12 mēnešiem, nosakot datumus, kad tiks publicēti valsts kredītreitingi, un atbilstoši tiem - attiecīgā gadījumā datumus, kad tiks publicētas ar tiem saistītās reitingu prognozes. Šādi datumi būtu jānosaka piektdienās. Tikai nepasūtītajiem valsts kredītreitingiem publikāciju skaitam vajadzētu būt ierobežotam, paredzot, ka publicē divus vai trīs reitingus gadā. Ja tas nepieciešams, lai izpildītu to juridiskās saistības, kredītreitingu aģentūrām būtu jāļauj atkāpties no izziņotā kalendāra, sīki izskaidrojot šādas atkāpšanās iemeslus. Tomēr šādām atkāpēm nevajadzētu kļūt regulārām.
(43)
Pamatojoties uz notikumu attīstību tirgos, Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums, kurā izpētīts, vai būtu piemēroti izveidot publisku Eiropas kredītreitingu aģentūru dalībvalstu valsts parāda kredītspējas izvērtēšanai un/vai Eiropas Kredītreitingu fondu visiem pārējiem kredītreitingiem, kā arī veidi, kā tos atbalstīt. Ja vajadzīgs, Komisijai būtu jāiesniedz atbilstīgi tiesību aktu priekšlikumi.
(44)
Ņemot vērā valsts kredītreitingu īpatnības, un lai izvairītos no kaitīgas ietekmes Savienībā, būtu jāaizliedz paziņojumi par noteiktas valstu grupas vērtējuma pārskatīšanu, ja šiem paziņojumiem nav pievienoti ziņojumi par konkrētām valstīm. Turklāt, lai palielinātu to informācijas avotu uzticamību un pieejamību, ko kredītreitingu aģentūras izmanto publiskajos paziņojumos par iespējamām izmaiņām valstu kredītreitingos, kas nav kredītreitingi, reitingu prognozes un ar tiem saistīti paziņojumi presei, šādos publiskajos paziņojumos vienmēr būtu jāizmanto informācija, kas saistīta ar vērtējamās juridiskās personas darbības jomu un kas tiek publiskota ar vērtējamās juridiskās personas piekrišanu, ja vien minētā informācija nav pieejama publiskos avotos. Ja vērtējamās juridiskās personas tiesiskajā regulējumā paredzēts, ka vērtējamā juridiskā persona nedrīkst izpaust šādu informāciju, piemēram, gadījumā, ja tā ir iekšēja informācija, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (13) 1. panta 1. punktā, vērtējamā juridiskā persona nedrīkst dot piekrišanu informācijas publiskošanai.
(45)
Kredītreitingu aģentūrām, publicējot valstu kredītreitingus, pārredzamības nolūkā būtu paziņojumā presei vai ziņojumos jāizskaidro galvenie faktori, kas ir minēto valsts kredītreitingu pamatā. Tomēr kredītreitingu pārredzamība neattiecas tikai uz valstu politiku (ekonomika, darbaspēks u. c.). Tādēļ, lai gan minēto jomu politika var kļūt par faktoru, uz kuru kredītreitingu aģentūra balstās, izvērtējot valsts sektora juridisko personu vai to finanšu instrumentu kredītspēju, un to var izmantot, skaidrojot, kādi ir galvenie valsts kredītreitinga iemesli, tiešas vai nepārprotamas kredītreitingu aģentūru prasības vai ieteikumi valsts sektora juridiskām personām attiecībā uz to politiku nebūtu pieļaujamas. Kredītreitingu aģentūrām būtu jāatturas no jebkādiem tiešiem vai nepārprotamiem ieteikumiem attiecībā uz valsts sektora juridisko personu politiku.
(46)
Finanšu pakalpojumu nozares tehniskajiem standartiem būtu jānodrošina atbilstīga noguldītāju, ieguldītāju un patērētāju aizsardzība visā Savienībā. Būtu lietderīgi un piemēroti uzticēt EVTI kā iestādei ar ļoti specializētām zināšanām izstrādāt tādu regulatīvo un īstenošanas tehnisko standartu projektu, kas nav saistīts ar politikas izvēli, lai iesniegtu to Komisijai.
(47)
Komisijai būtu jāpieņem EVTI izstrādātais regulatīvo tehnisko standartu projekts attiecībā uz tās informācijas saturu, biežumu un izklāstu, kas emitentiem jāsniedz par strukturētiem finanšu instrumentiem; tās informācijas izklāstu, tostarp ziņojumu struktūru, formātu, metodes un laikposmu, kas kredītreitingu aģentūrām jāpaziņo EVTI saistībā ar Eiropas reitingu platformu un periodisko ziņojumu saturu un formu attiecībā uz maksām, ko kredītreitingu aģentūras iekasē EVTI īstenotās pastāvīgās uzraudzības nolūkiem. Komisijai būtu jāpieņem minētie standarti ar deleģētiem aktiem saskaņā ar LESD 290. pantu un Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu.
(48)
Regula (EK) Nr. 1060/2009 atļauj izmantot trešās valstīs izsniegtos kredītreitingus regulatīvos nolūkos, ja tos ir izsniegušas saskaņā ar minēto regulu sertificētas kredītreitingu aģentūras, vai ja tos ir apstiprinājušas saskaņā ar minēto regulu Savienībā izveidotas kredītreitingu aģentūras. Sertificēšanas nolūkos nepieciešams, lai Komisija būtu pieņēmusi lēmumu par līdzvērtīgumu attiecībā uz trešās valsts regulatīvo režīmu, ko piemēro kredītreitingu aģentūrām, un apstiprināšanas nolūkos nepieciešams, lai trešās valsts kredītreitingu aģentūra savā darbībā izpilda prasības, kuras ir vismaz tikpat stingras kā attiecīgie Savienības noteikumi. Daži no šajā regulā paredzētajiem noteikumiem nebūtu jāattiecina uz līdzvērtīguma un apstiprināšanas novērtējumiem. Tas attiecas uz noteikumiem, ar kuriem paredz tikai emitentu, nevis kredītreitingu aģentūru pienākumus. Turklāt šajā saistībā nav jāņem vērā tie noteikumi, kas attiecas uz Savienības kredītreitingu tirgus struktūru, nevis paredz kredītreitingu aģentūru darbības noteikumus. Lai dotu trešām valstīm pietiekami daudz laika pārskatīt to reglamentējošos noteikumus attiecībā uz pārējiem jaunajiem būtiskajiem noteikumiem, tie līdzvērtīguma un apstiprināšanas novērtējumu nolūkos būtu jāpiemēro tikai no 2018. gada 1. jūnija. Šajā saistībā ir būtiski atgādināt, ka trešās valsts regulatīvajam režīmam nav jāparedz identiski noteikumi šajā regulā paredzētajiem noteikumiem. Kā jau paredzēts Regulā (EK) Nr. 1060/2009, lai regulatīvo režīmu uzskatītu par līdzvērtīgu vai tikpat stingru kā Savienības regulatīvo režīmu, būtu pietiekami, ja trešās valsts regulatīvais režīms praktiski panāktu tādus pašus mērķus un rezultātus.
(49)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus - proti, sekmēt kredītreitingu aģentūru neatkarību, sekmēt pareizus kredītreitingu noteikšanas procesus un metodiku, mazināt ar valsts kredītreitingiem saistītos riskus, mazināt risku saistībā ar tirgus dalībnieku pārmērīgu paļaušanos uz kredītreitingiem un nodrošināt ieguldītāju tiesības uz tiesisko aizsardzību, - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka uzraugāmo kredītreitinga noteikšanas darbību struktūra un ietekme aptver visu Savienību, minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī regula paredz tikai to, kas ir vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai.
(50)
Komisijai līdz 2013. gada beigām būtu jāiesniedz ziņojums par mazāko kredītreitingu aģentūru tīkla izveides iespējamību, lai palielinātu konkurenci tirgū. Minētajā ziņojumā būtu jānovērtē Savienības finansiālais un nefinansiālais atbalsts un stimuli šāda tīkla izveidei, ņemot vērā iespējamos interešu konfliktus, kas varētu rasties, ja tiktu piešķirts šāds publisks finansējums.
(51)
Ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju saskaņā ar 28. panta 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (14), un tas ir pieņēmis atzinumu (15).
(52)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 1060/2009,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Grozījumi Regulā (EK) Nr. 1060/2009
Regulu (EK) Nr. 1060/2009 groza šādi:
1)
regulas 1. pantu aizstāj ar šādu:
“1. pants
Priekšmets
Šī regula ievieš kopēju regulatīvu pieeju, lai palielinātu kredītreitingu noteikšanas darbību godīgumu, pārredzamību, atbildīgumu, labu pārvaldību un neatkarību, sekmējot Savienībā izsniegto kredītreitingu kvalitāti un netraucētu iekšējā tirgus darbību, vienlaikus panākot augstu patērētāju un ieguldītāju aizsardzības līmeni. Tā paredz nosacījumus kredītreitingu izsniegšanai un noteikumus par kredītreitingu aģentūru, tostarp to akcionāru un locekļu, struktūru un darbību, lai veicinātu kredītreitingu aģentūru neatkarību, interešu konfliktu novēršanu un patērētāju un ieguldītāju aizsardzības uzlabošanu.
Šī regula arī paredz pienākumus emitentiem, iniciatoriem un sponsoriem, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, attiecībā uz strukturētiem finanšu instrumentiem.”;
2)
regulas 2. panta 1. punktā, 3. panta 1. punkta m) apakšpunktā, 4. panta 2. punktā, 4. panta 3. punkta ievaddaļā, 4. panta 4. punkta pirmajā un otrajā daļā, 5. panta 1. punkta ievaddaļā, 14. panta 1. punktā un II pielikuma 1. punktā vārdu “Kopiena” aizstāj ar “Savienība”;
3)
regulas 3. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu groza šādi:
i)
punkta g) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“g)
“regulatīvi nolūki” ir kredītreitingu izmantošana īpaši tam, lai nodrošinātu atbilstību Savienības tiesību aktiem vai Savienības tiesību aktiem, kā tie iestrādāti dalībvalstu tiesību aktos;”;
ii)
iekļauj šādus apakšpunktus:
“pa)
“kredītiestāde” ir kredītiestāde, kā noteikts Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1. punktā;
pb)
“ieguldījumu sabiedrība” ir ieguldījumu sabiedrība, kā noteikts Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 1) apakšpunktā;
pc)
“apdrošināšanas sabiedrība” ir apdrošināšanas sabiedrība, kā noteikts 13. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) (16);
pd)
“pārapdrošināšanas sabiedrība” ir pārapdrošināšanas sabiedrība, kā noteikts Direktīvas 2009/138/EK 13. panta 4. punktā;
pe)
“papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcija” ir papildpensiju kapitāla uzkrāšanas institūcija, kā noteikts Direktīvas 2003/41/EK 6. panta a) punktā;
pf)
“pārvaldības sabiedrība” ir pārvaldības sabiedrība, kā noteikts 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/65/EK (2009. gada 13. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (17);
pg)
“ieguldījumu uzņēmums” ir ieguldījumu uzņēmums, kam atļauts darboties saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK;
ph)
“alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieks” ir AIFP, kā noteikts 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2011/61/ES (2011. gada 8. jūnijs) par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem (18);
pi)
“centrālais darījumu partneris” ir CCP, kā noteikts 2. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 648/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem, centrālajiem darījumu partneriem un darījumu reģistriem (19), un kas saņēmis atļauju saskaņā ar minētās regulas 14. pantu;
pj)
“prospekts” ir prospekts, kas publicēts saskaņā ar Direktīvu 2003/71/EK un Regulu (EK) Nr. 809/2004;
iii)
punkta q) un r) apakšpunktu aizstāj ar šādiem:
“q)
“nozares tiesību akti” ir Savienības leģislatīvi akti, kas minēti pa) līdz pj) apakšpunktā;
r)
“nozares kompetentās iestādes” ir valstu kompetentās iestādes, kas saskaņā ar attiecīgajiem nozares tiesību aktiem ir ieceltas, lai uzraudzītu kredītiestādes, ieguldījumu sabiedrības, apdrošināšanas sabiedrības, pārapdrošināšanas sabiedrības, papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas, pārvaldības sabiedrības, ieguldījumu uzņēmumus, alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekus, centrālos darījumu partnerus un prospektus.”;
iv)
pievieno šādus apakšpunktus:
“s)
“emitents” ir emitents, kā noteikts Direktīvas 2003/71/EK 2. panta 1. punkta h) apakšpunktā;
t)
“iniciators” ir iniciators, kā noteikts Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 41. punktā;
u)
“sponsors” ir sponsors, kā noteikts Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 42. punktā;
v)
“valsts kredītreitings” ir:
i)
kredītreitings, ja vērtējamā juridiskā persona ir valsts vai reģionālā vai vietējās pašvaldības iestāde;
ii)
kredītreitings, ja parāda vai finanšu saistību, parāda vērtspapīru vai cita finanšu instrumenta emitents ir valsts, vai reģionālā vai vietējās pašvaldības iestāde, vai valsts, reģionālās vai vietējās pašvaldības iestādes īpašam nolūkam dibināta sabiedrība;
iii)
kredītreitings, ja emitents ir starptautiska finanšu iestāde, kuru izveidojušas divas vai vairāk valstis un kuras mērķis ir piesaistīt finansējumu un sniegt finanšu palīdzību minētās starptautiskās finanšu iestādes locekļiem, kurus piemeklējušas smagas finansiāla rakstura problēmas vai kuriem tādas draud;
w)
“reitinga prognoze” ir viedoklis par kredītreitinga iespējamo īstermiņa, vidēja termiņa, vai īstermiņa un vidēja termiņa attīstību;
x)
“nepasūtīts kredītreitings” un “nepasūtīts valsts kredītreitings” ir attiecīgi kredītreitings vai valsts kredītreitings, ko kredītreitinga aģentūras piešķir nevis pēc pieprasījuma, bet kādu citu iemeslu dēļ;
y)
“kredītspējas vērtējums” ir kredītspējas novērtējums, kura pamatā ir datu apkopošana un izteikšana, pamatojoties tikai uz iepriekš izveidotu statistikas sistēmu vai modeli, reitinga analītiķim neveicot nekādas būtiskas papildu darbības saistībā ar reitinga noteikšanu;
z)
“regulēts tirgus” ir Savienībā izveidots regulēts tirgus, kā noteikts Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 14) apakšpunktā;
aa)
“atkārtota vērtspapirizācija” ir atkārtota vērtspapirizācija, kā noteikts Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 40.a punktā.”;
b)
pievieno šādu punktu:
“3. Šīs regulas nolūkiem termins “akcionārs” ietver faktiskos īpašniekus, kā noteikts 3. panta 6. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/60/EK (2005. gada 26. oktobris) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (20).
4)
regulas 4. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Kredītiestādes, ieguldījumu sabiedrības, apdrošināšanas sabiedrības, pārapdrošināšanas sabiedrības, papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas, pārvaldības sabiedrības, ieguldījumu uzņēmumi, alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieki un centrālie darījumu partneri var izmantot kredītreitingus regulatīvos nolūkos tikai tad, ja tos izsniegušas kredītreitingu aģentūras, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā un ir reģistrētas saskaņā ar šo regulu.
Ja prospektā ir atsauce uz kredītreitingu vai kredītreitingiem, emitents, piedāvātājs vai persona, kas lūdz atļauju tirdzniecības veikšanai regulētā tirgū, nodrošina, ka prospektā ir iekļauta skaidra un viegli pamanāma informācija par to, vai attiecīgos kredītreitingus ir izsniegusi kredītreitingu aģentūra, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā un ir reģistrēta saskaņā ar šo regulu.”;
b)
panta 3. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“b)
kredītreitingu aģentūra ir pārbaudījusi un spēj Eiropas Uzraudzības iestādei (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei) (EVTI), kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (21), pastāvīgi apliecināt, ka trešās valsts kredītreitingu aģentūras veiktās kredītreitingu noteikšanas darbības, kuru rezultātā izsniedz apstiprināmu kredītreitingu, atbilst prasībām, kas ir vismaz tikpat stingras kā 6. līdz 12. pantā un I pielikumā izklāstītās prasības, izņemot 6.a, 6.b, 8.a, 8.b, 8.c un 11.a pantu, I pielikuma B iedaļas 3. punkta ba) apakšpunktu un 3.a un 3.b punktu.
5)
regulas 5. pantu groza šādi:
a)
panta 6. punkta otrās daļas b) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“b)
uz minētās trešās valsts kredītreitingu aģentūrām attiecas juridiski saistoši noteikumi, kas ir līdzvērtīgi 6. līdz 12. pantā un I pielikumā paredzētajiem noteikumiem, izņemot 6.a, 6.b, 8.a, 8.b, 8.c un 11.a pantu, I pielikuma B iedaļas 3. punkta a) apakšpunktu un 3.a un 3.b punktu; un”;
b)
panta 8. punktu aizstāj ar šādu:
“8. Kredītreitingu aģentūrām, kas sertificētas saskaņā ar 5. panta 3. punktu, un to izsniegtajiem kredītreitingiem piemēro 20., 23.b un 24. pantu.”;
6)
I sadaļā iekļauj šādus pantus:
“5.a pants
Finanšu iestāžu pārmērīga paļaušanās uz kredītreitingiem
1. Juridiskās personas, kas minētas 4. panta 1. punkta pirmajā daļā, veic pašas savu kredītriska novērtējumu un, izvērtējot juridiskās personas vai finanšu instrumenta kredītspēju, nepaļaujas tikai vai mehāniski uz kredītreitingiem.
2. Nozares kompetentās iestādes, kas atbild par 4. panta 1. punkta pirmajā daļā minēto juridisko personu uzraudzību, ņemot vērā to darbības raksturu, apmēru un sarežģītību, pārrauga to kredītriska novērtēšanas procesu atbilstību, novērtē, cik lielā mērā tās līgumos izmanto atsauces uz kredītreitingiem, un attiecīgā gadījumā mudina tās mazināt šādas atsaukšanās ietekmi, lai saskaņā ar īpašiem nozares tiesību aktiem mazinātu paļaušanos tikai un mehāniski uz kredītreitingiem.
5.b pants
Eiropas Uzraudzības iestāžu un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas paļaušanās uz kredītreitingiem
1. Eiropas Uzraudzības iestāde (Eiropas Banku iestāde) (EBI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (22), Eiropas Uzraudzības iestāde (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde) (EAAPI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1094/2010 (23), un EVTI neatsaucas uz kredītreitingiem savās pamatnostādnēs, ieteikumos un tehnisko standartu projektos, ja šādas atsauces varētu sekmēt kompetento iestāžu, nozaru kompetento iestāžu, 4. panta 1. punkta pirmajā daļā minēto juridisko personu vai citu finanšu tirgus dalībnieku paļaušanos tikai vai mehāniski uz kredītreitingiem. Attiecīgi EBI, EAAPI un EVTI līdz 2013. gada 31. decembrim pārskata un attiecīgā gadījumā svītro visas šādas atsauces uz kredītreitingiem pamatnostādnēs un ieteikumos.
2. Eiropas Sistēmisko risku kolēģija (ESRK), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1092/2010 (2010. gada 24. novembris) par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu (24) neatsaucas uz kredītreitingiem savos brīdinājumos un ieteikumos, ja šādas atsauces varētu sekmēt paļaušanos tikai vai mehāniski uz kredītreitingiem.
5.c pants
Pārmērīga paļaušanās uz kredītreitingiem Savienības tiesību aktos
Neskarot tās tiesības uz iniciatīvu, Komisija turpina pārskatīt, vai atsauces uz kredītreitingiem Savienības tiesību aktos sekmē vai var sekmēt to, ka kompetentās iestādes, nozaru kompetentās iestādes, 4. panta 1. punkta pirmajā daļā minētās juridiskās personas vai citi finanšu tirgus dalībnieki paļaujas tikai vai mehāniski uz kredītreitingiem, lai līdz 2020. gada 1. janvārim no Savienības tiesību aktiem svītrotu visas atsauces uz kredītreitingiem regulatīvos nolūkos, ar noteikumu, ka ir apzinātas un ieviestas piemērotas alternatīvas kredītriska novērtēšanai.
7)
regulas 6. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Kredītreitingu aģentūra veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kredītreitingu izsniegšanu vai reitinga prognozi neietekmē nekādi esoši vai potenciāli interešu konflikti vai darījumu attiecības, kurās iesaistīta kredītreitingu aģentūra, kas izsniedz kredītreitingu vai reitinga prognozi, tās akcionāri, vadītāji, kredītreitingu analītiķi, darbinieki vai jebkura cita fiziska persona, kuras pakalpojumus izmanto vai kontrolē kredītreitingu aģentūra, vai jebkura persona, kuru ar aģentūru tieši vai netieši saista kontrole.”;
b)
panta 3. punktā ievadfrāzi aizstāj ar šādu:
“3. Pēc kredītreitingu aģentūras pieprasījuma EVTI var atbrīvot kredītreitingu aģentūru no I pielikuma A iedaļas 2., 5., 6. un 9. punktā un 7. panta 4. punktā minēto prasību ievērošanas, ja kredītreitingu aģentūra spēj apliecināt, ka minētās prasības nav samērīgas, ņemot vērā tās uzņēmējdarbības raksturu, apjomu un sarežģītību un kredītreitingu izsniegšanas raksturu un klāstu, un ka:”;
c)
pievieno šādu punktu:
“4. Kredītreitingu aģentūras izveido, uztur, piemēro un dokumentē efektīvu iekšējās kontroles struktūru, kas reglamentē politikas nostādņu un procedūru īstenošanu, lai novērstu un mazinātu iespējamos interešu konfliktus un lai nodrošinātu kredītreitingu, reitingu analītiķu un reitingu komandu neatkarību no akcionāriem, administratīvajām un vadības struktūrām, kā arī pārdošanas un mārketinga darbībām. Kredītreitingu aģentūras izveido darbības standarta procedūras (DSP) attiecībā uz uzņēmuma vadību, organizāciju un interešu konfliktu pārvaldību. Tās minētās DSP regulāri pārrauga un pārskata, lai novērtētu to efektivitāti un noteiktu, vai tās nav jāatjaunina.”;
8)
iekļauj šādus pantus:
“6.a pants
Interešu konflikti saistībā ar ieguldījumiem kredītreitingu aģentūrās
1. Kredītreitingu aģentūras akcionāram vai loceklim, kuram minētajā kredītreitingu aģentūrā vai uzņēmumā, kam ir kontrole vai dominējoša ietekme pār minēto kredītreitingu aģentūru, ir vismaz 5 % no kapitāla līdzdalības vai balsstiesībām, ir aizliegts:
a)
būt īpašniekam 5 % vai vairāk no kapitāla jebkādā citā kredītreitingu aģentūrā;
b)
būt tiesībām vai pilnvarām izmantot 5 % vai vairāk no jebkādas citas kredītreitingu aģentūras balsstiesībām;
c)
būt tiesībām vai pilnvarām norīkot vai atbrīvot jebkuras citas kredītreitingu aģentūras administratīvās vai uzraudzības valdes locekļus;
d)
būt par administratīvās vai uzraudzības valdes locekli jebkurā citā kredītreitingu aģentūrā;
e)
izmantot vai būt pilnvarām izmantot kontroli vai dominējošu ietekmi pār jebkuru citu kredītreitingu aģentūru.
Pirmās daļas a) apakšpunktā minēto aizliegumu nepiemēro īpašumu daļām dažādotās kolektīvā ieguldījuma shēmās, tostarp pārvaldītajos fondos, piemēram, pensiju fondos vai dzīvības apdrošināšanā, ar noteikumu, ka īpašumu daļas šādās shēmās nedod to akcionāram vai kredītreitingu aģentūras loceklim iespēju būtiski ietekmēt minēto shēmu uzņēmējdarbību.
2. Šis pants neattiecas uz ieguldījumiem citās kredītreitingu aģentūrās, kas pieder tai pašai kredītreitingu aģentūru grupai.
6.b pants
Maksimālais ilgums līgumattiecībām ar kredītreitingu aģentūru
1. Ja kredītreitingu aģentūra noslēdz līgumu par kredītreitingu izsniegšanu atkārtotai vērtspapirizācijai, tā laikposmā, kas nav īsāks par četriem gadiem, neizsniedz kredītreitingus par jaunu atkārtotu vērtspapirizāciju, kuras pamatā ir tā paša iniciatora aktīvi.
2. Ja kredītreitinga aģentūra noslēdz līgumu par reitingu noteikšanu atkārtotai vērtspapirizācijai, tā prasa, lai emitents:
a)
nosaka to kredītreitingu aģentūru skaitu, kurām ir līgumattiecības kredītreitingu izsniegšanai atkārtotai vērtspapirizācijai, kuras pamatā ir tā paša iniciatora aktīvi;
b)
aprēķina neatmaksāto vērtēto atkārtoto vērtspapirizācijas darījumu procentuālo daļu, kuru pamatā ir tā paša iniciatora aktīvi, par ko katra kredītreitingu aģentūra izsniedz kredītreitingu.
Ja vismaz četras kredītreitingu aģentūras katra vērtē vairāk kā 10 % no kopējā neatmaksātā vērtēto atkārtotas vērtspapirizācijas darījumu apjoma, 1. punktā noteiktos ierobežojumus nepiemēro.
Otrajā daļā noteikto atbrīvojumu turpina piemērot vismaz tik ilgi, kamēr kredītreitingu aģentūra nenoslēdz jaunu līgumu par reitingu noteikšanu atkārtotai vērtspapirizācijai, kuras pamatā ir tā paša iniciatora aktīvi. Ja, slēdzot šādu līgumu, netiek izpildīti otrajā daļā izklāstītie kritēriji, 1. punktā minēto laikposmu aprēķina no dienas, kad noslēgts jaunais līgums.
3. Pēc līguma darbības beigām saskaņā ar 1. punktu kredītreitingu aģentūra uz laikposmu, kas ir līdzvērtīgs darbību beigušā līguma ilgumam, bet ne ilgāk kā četrus gadus, neslēdz jaunu līgumu par kredītreitingu izsniegšanu atkārtotai vērtspapirizācijai, kuras pamatā ir tā paša iniciatora aktīvi.
Pirmo daļu piemēro arī:
a)
kredītreitingu aģentūrai, kura pieder tai pašai kredītreitingu aģentūru grupai kā 1. punktā minētā kredītreitingu aģentūra;
b)
kredītreitingu aģentūrai, kas ir 1. punktā minētās kredītreitingu aģentūras akcionārs vai loceklis;
c)
kredītreitingu aģentūrai, kuras akcionārs vai loceklis ir 1. punktā minētā kredītreitingu aģentūra;
4. Neatkarīgi no 1. punkta, ja atkārtotas vērtspapirizācijas kredītreitings ir izsniegts pirms 1. punktā minētā maksimālā līgumattiecību ilguma beigām, kredītreitingu aģentūra var turpināt uzraudzīt un atjaunināt minētos kredītreitingus uz pieprasījuma pamata atkārtotās vērtspapirizācijas laikā.
5. Šo pantu nepiemēro kredītreitingu aģentūrām, kurām grupas līmenī ir mazāk par 50 darbiniekiem, kas iesaistīti kredītreitingu darbību nodrošināšanā, vai kuru gada apgrozījums saistībā ar kredītreitingu darbībām grupas līmenī nepārsniedz EUR 10 miljonus.
6. Ja kredītreitingu aģentūra noslēdz līgumu par kredītreitingu izsniegšanu atkārtotai vērtspapirizācijai pirms 2013. gada 20. jūnija, 1. punktā minēto laikposmu rēķina no minētās dienas.”;
9)
regulas 7. panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
“5. To darbinieku, kas nodarbojas ar kredītreitingiem vai reitinga prognozēm, kā arī personu, kas apstiprina kredītreitingus vai reitinga prognozes, atalgojumu un veikuma novērtējumu nenosaka ieņēmumu apjoms, kuru kredītreitingu aģentūra gūst no vērtējamām juridiskām personām vai ar tām saistītām trešām personām.”;
10)
regulas 8. pantu groza šādi:
a)
panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Kredītreitingu aģentūra pieņem, īsteno un izpilda atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās izsniegtie kredītreitingi un kredītreitingu prognozes pamatojas uz visas tās informācijas rūpīgu analīzi, kas aģentūrai ir pieejama un kas saskaņā ar piemērojamo reitingu metodiku ir būtiska analīzes veikšanai. Tā pieņem visus nepieciešamos pasākumus, lai kredītreitingu piešķiršanā izmantotā informācija būtu pietiekami kvalitatīva un nākusi no uzticamiem avotiem. Kredītreitingu aģentūra izsniedz kredītreitingus un reitingu prognozes, norādot, ka kredītreitings ir aģentūras viedoklis un uz to būtu jāpaļaujas tikai daļēji.
2.a Izmaiņas kredītreitingos izsniedz saskaņā ar kredītreitingu aģentūras publicētajām reitingu metodikām.”;
b)
panta 5. punktam pievieno šādu daļu:
“Valsts kredītreitingus pārskata vismaz reizi sešos mēnešos.”;
c)
iekļauj šādu pantu:
“5.a Kredītreitingu aģentūra, kas plāno būtiski mainīt vai izmantot jaunu reitingu metodiku, modeļus vai galvenos kredītreitingu noteikšanas pieņēmumus, kas varētu ietekmēt kredītreitingu, publicē ierosinātās būtiskās izmaiņas vai ierosināto jauno reitingu metodiku savā tīmekļa vietnē, aicinot ieinteresētās personas sniegt komentārus vienu mēnesi ilgā laikposmā, kopā ar sīku paskaidrojumu par ierosinātajām būtiskajām izmaiņām vai ierosinātās jaunās reitingu metodikas iemesliem un ietekmi.”;
d)
panta 6. punktu groza šādi:
i)
ievaddaļu aizstāj ar šādu:
“6. Ja saskaņā ar 14. panta 3. punktu tiek mainīta kredītreitingu noteikšanas darbībās izmantotā reitingu metodika, modeļi vai galvenie reitingu pieņēmumi, kredītreitingu aģentūra:”;
ii)
iekļauj šādus apakšpunktus:
“aa)
nekavējoties informē EVTI un publicē savā tīmekļa vietnē apspriešanās rezultātus un jauno reitingu metodiku kopā ar sīku tās skaidrojumu un piemērošanas dienu;
ab)
nekavējoties publicē savā tīmekļa vietnē atbildes uz 5.a punktā minēto apspriešanos, izņemot gadījumus, kad apspriežu respondents ir pieprasījis ievērot konfidencialitāti;”;
e)
pievieno šādu punktu:
“7. Ja kredītreitingu aģentūra atklāj kļūdas savā reitingu metodikā vai tās piemērošanā, tā nekavējoties:
a)
paziņo par minētajām kļūdām EVTI un visām skartajām vērtējamām juridiskām personām, izskaidrojot ietekmi uz tās reitingiem, tostarp vajadzību pārskatīt izsniegtos reitingus;
b)
ja kļūdām ir ietekme uz tās kredītreitingiem - publicē minētās kļūdas savā tīmekļa vietnē;
c)
izlabo minētās reitingu metodikas kļūdas; un
d)
piemēro 6. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētos pasākumus.”;
11)
pievieno šādus pantus:
“8.a pants
Valsts kredītreitingi
1. Valsts kredītreitingus izsniedz tādā veidā, kas nodrošina, ka ir analizētas konkrētas dalībvalsts individuālās īpatnības. Paziņojums, ar kuru dara zināmu noteiktas valstu grupas vērtējuma pārskatīšanu, ir aizliegts, ja šim paziņojumam nav pievienoti ziņojumi par konkrētām valstīm. Šādus ziņojumus dara publiski pieejamus.
2. Publisku paziņojumu, kas nav I pielikuma D iedaļas I daļas 5. punktā minētie kredītreitingi, reitingu prognozes vai tām pievienotie paziņojumi presei vai ziņojumi un kuri attiecas uz iespējamām izmaiņām valsts kredītreitingos, pamatā nav informācija, kas ir vērtējamās juridiskās personas darbības jomā un kas ir publiskota bez vērtējamās juridiskās personas piekrišanas, ja vien tā nav pieejama vispārēji pieejamos avotos vai ja vērtējamai juridiskajai personai nav leģitīma iemesla nedot piekrišanu informācijas publiskošanai.
3. Kredītreitingu aģentūra, ievērojot 8. panta 5. punkta otro daļu, reizi gadā decembra beigās saskaņā ar I pielikuma D iedaļas III daļas 3. punktu publicē savā tīmekļa vietnē un iesniedz EVTI kalendāru turpmākajiem 12 mēnešiem, kurā norāda ne vairāk kā trīs datumus nepasūtītu valstu kredītreitingu un ar tiem saistītu reitingu prognožu publicēšanai un norāda datumus pasūtītu valsts kredītreitingu un ar tiem saistītu reitingu prognožu publicēšanai. Šādi datumi ir noteikti piektdienās.
4. Valstu kredītreitingu un ar tiem saistītu reitingu prognožu publicēšanā no kalendāra var atkāpties tikai, ja tas nepieciešams, lai kredītreitingu aģentūra varētu izpildīt 8. panta 2. punktā, 10. panta 1. punktā un 11. panta 1. punktā minētos pienākumus, un sniedzot sīku paskaidrojumu par iemesliem, kāpēc jāatkāpjas no izziņotā kalendāra.
8.b pants
Informācija par strukturētiem finanšu instrumentiem
1. Strukturēta finanšu instrumenta emitents, iniciators un sponsors, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, atbilstīgi 4. punktam EVTI izveidotajā tīmekļa vietnē kopīgi publisko informāciju par strukturētā finanšu instrumenta pamatā esošo aktīvu kredīta kvalitāti un sniegumu, par vērtspapirizācijas darījuma struktūru, naudas plūsmām un par jebkādu nodrošinājumu, kas atbalsta vērtspapirizācijas darījuma risku, kā arī jebkādu informāciju, kas nepieciešama visaptverošu un labi informētu stresa testu veikšanai attiecībā uz naudas plūsmām un nodrošinājuma vērtībām, kas atbalsta pamatā esošo darījumu risku.
2. Pienākumu publiskot informāciju saskaņā ar 1. punktu nepaplašina, ja šāda publicēšana pārkāptu valstu vai Savienības tiesību aktus, kuri reglamentē informācijas avotu konfidencialitātes aizsardzību vai personas datu apstrādi.
3. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektus, lai precizētu:
a)
informāciju, kas 1. punktā minētajām personām jāpublisko, lai izpildītu 1. punktā paredzēto pienākumu saskaņā ar 2. punktu;
b)
cik bieži jāatjaunina a) apakšpunktā minētā informācija;
c)
šā punkta a) apakšpunktā minētās informācijas izklāstu, izmantojot publicēšanas standartformu.
EVTI iesniedz minēto regulatīvo tehnisko standartu projektus Komisijai līdz 2014. gada 21. jūnijam.
Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantā noteikto procedūru.
4. EVTI izveido tīmekļa vietni informācijas publicēšanai par strukturētiem finanšu instrumentiem, kā minēts 1. punktā.
8.c pants
Strukturēto finanšu instrumentu dubults kredītreitings
1. Ja emitents vai saistīta trešā persona plāno pasūtīt kredītreitingu strukturētam finanšu instrumentam, tas nozīmē vismaz divas kredītreitingu aģentūras sniegt kredītreitingu neatkarīgi vienai no otras.
2. Emitents vai saistīta trešā persona, kas minēta 1. punktā, nodrošina, ka nozīmētās kredītreitingu aģentūras ievēro šādus nosacījumus:
a)
tās nepieder vienai un tai pašai kredītreitingu aģentūru grupai;
b)
tās nav akcionārs vai loceklis nevienā no pārējām kredītreitingu aģentūrām;
c)
tām nav tiesību vai pilnvaru izmantot balsstiesības nevienā no pārējām kredītreitingu aģentūrām;
d)
tām nav tiesību vai pilnvaru norīkot vai atcelt administratīvās vai uzraudzības valdes locekļus nevienā no pārējām kredītreitingu aģentūrām;
e)
neviens no to administratīvās vai uzraudzības valdes locekļiem nav administratīvās vai uzraudzības valdes loceklis nevienā no pārējām kredītreitingu aģentūrām;
f)
tās neīsteno vai tām nav pilnvaru īstenot kontroli vai dominējošu ietekmi pār nevienu no pārējām kredītreitingu aģentūrām.
8.d pants
Vairāku kredītreitingu aģentūru izmantošana
1. Ja emitents vai saistīta trešā persona plāno nozīmēt vismaz divas kredītreitingu aģentūras izsniegt kredītreitingu par vienu un to pašu emisiju vai juridisko personu, emitents vai saistīta trešā persona apsver iespēju attiecībā uz vismaz vienu no reitingiem nozīmēt kredītreitingu aģentūru, kuras kopējā tirgus daļa nav lielāka par 10 % un kuru emitents vai saistīta trešā persona var novērtēt kā spējīgu piešķirt reitingu attiecīgajai emisijai vai juridiskajai personai, ar noteikumu, ka, pamatojoties uz 2. punktā minēto EVTI sarakstu, ir pieejama kredītreitingu aģentūra konkrētās emisijas vai juridiskās personas vērtēšanai. Ja emitents vai saistīta trešā persona nenozīmē vismaz vienu kredītreitingu aģentūru, kuras kopējā tirgus daļa nav lielāka par 10 %, to reģistrē.
2. Lai emitentam vai saistītai trešai personai būtu vieglāk veikt novērtējumu saskaņā ar 1. punktu, EVTI katru gadu savā tīmekļa vietnē publicē reģistrētu kredītreitingu aģentūru sarakstu, norādot to kopējo tirgus daļu un izsniegto kredītreitingu veidus, ko emitents var izmantot kā sākumpunktu savam vērtējumam.
3. Šā panta nolūkos kopējo tirgus daļu nosaka, atsaucoties uz gada apgrozījumu, kas grupas līmenī gūts no kredītreitingu darbībām un papildu pakalpojumiem.”;
12)
regulas 10. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem:
“1. Kredītreitingu aģentūra neselektīvi un savlaicīgi publisko jebkuru kredītreitingu vai reitinga prognozi, kā arī jebkādus lēmumus pārtraukt kredītreitingu noteikšanu. Ja tiek pieņemts lēmums pārtraukt kredītreitingu noteikšanu, publiskotā informācija ietver pilnīgus šā lēmuma iemeslus.
Pirmo daļu piemēro arī kredītreitingiem, ko izplata pēc pasūtījuma.
2. Kredītreitingu aģentūras nodrošina, ka kredītreitingus un reitinga prognozes izklāsta un ar tiem rīkojas saskaņā ar I pielikuma D iedaļā noteiktajām prasībām un tajos neiekļauj faktorus, kas nav saistīti ar kredītreitingiem.
2.a Kamēr kredītreitingi, reitinga prognozes un informācija, kas ar tiem saistīta, nav publiski izpausta, to uzskata par iekšēju informāciju kā noteikts Direktīvā 2003/6/EK un saskaņā ar to.
Uz kredītreitingu aģentūrām mutatis mutandis attiecas minētās direktīvas 6. panta 3. punkts attiecībā uz šo aģentūru pienākumu ievērot konfidencialitāti un izveidot to personu sarakstu, kuriem pirms informācijas publiskošanas ir pieejami viņu kredītreitingi, reitinga prognozes vai ar tiem saistīta informācija.
To personu sarakstā, kurām kredītreitingi, reitingu prognozes un ar tiem saistīta informācija tiek paziņota pirms publiskošanas, ietilpst tikai personas, kuras šim nolūkam norādījusi katra vērtējamā juridiskā persona.”;
13)
regulas 10. panta 5. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:
“5. Ja kredītreitingu aģentūra izsniedz nepasūtītu kredītreitingu, tā kredītreitingā skaidri norāda - reitingu kategorijai izmantojot skaidri atšķiramu krāsu -, vai vērtējamā juridiskā persona vai saistīta trešā persona piedalījās vai nepiedalījās kredītreitingu noteikšanas procesā un vai kredītreitingu aģentūrai bija pieeja vērtējamās juridiskās personas vai saistītās trešās personas kontiem, vadības un citiem būtiskiem iekšējiem dokumentiem.”;
14)
regulas 11. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Reģistrēta vai sertificēta kredītreitingu aģentūra EVTI izveidotajā centrālajā repozitorijā dara pieejamu informāciju par savas iepriekšējās darbības datiem, tostarp informāciju par to, cik bieži reitingi ir mainīti, un informāciju par iepriekš izsniegtiem kredītreitingiem un to izmaiņām. Šāda kredītreitingu aģentūra sniedz informāciju minētajam repozitorijam standarta veidlapā, ko izveidojusi EVTI. EVTI dara minēto informāciju publiski pieejamu un katru gadu publicē kopsavilkumu par būtiskākajām novērotajām tendencēm.”;
15)
iekļauj šādu pantu:
“11.a pants
Eiropas reitingu platforma
1. Reģistrēta vai sertificēta kredītreitingu aģentūra, izsniedzot kredītreitingu vai reitinga prognozi, sniedz EVTI informāciju par reitingu, tostarp par vērtējamā instrumenta kredītreitingu un reitinga prognozi, informāciju par kredītreitinga veidu, reitinga darbības veidu un publicēšanas datumu un laiku.
2. EVTI tīmekļa vietnē (“Eiropas reitingu platforma”) publicē atsevišķus kredītreitingus, kuri tai iesniegti saskaņā ar 1. punktu.
Centrālo repozitoriju, kas minēts 11. panta 2. punktā, iekļauj Eiropas reitingu platformā.
3. Šo pantu nepiemēro kredītreitingiem vai reitingu prognozēm, ko īpaši izstrādā un atklāj ieguldītājiem par samaksu”;
16)
regulas 14. pantu 3. punktam pievieno šādu daļu:
“Neskarot otro daļu, kredītreitingu aģentūra paziņo EVTI par paredzētajām būtiskām izmaiņām reitinga metodikā, modeļos vai galvenajos reitingu pieņēmumos vai ierosināto jauno reitinga metodiku, modeļus vai galvenos reitingu pieņēmumus, kad kredītreitingu aģentūra publicē paredzētās izmaiņas vai ierosināto jauno reitinga metodiku savā tīmekļa vietnē saskaņā ar 8. panta 5.a punktu. Pēc apspriešanās laikposma beigām kredītreitingu aģentūra paziņo EVTI par jebkādām izmaiņām, kas radušās apspriešanās rezultātā.”;
17)
regulas 18. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. EVTI paziņo Komisijai, EBI, EAFPI, kompetentajām iestādēm un nozares kompetentajām iestādēm par jebkādu pieņemto lēmumu saskaņā ar 16., 17. vai 20. pantu.”;
18)
regulas 19. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. EVTI nosaka kredītreitingu aģentūrām maksas saskaņā ar šo regulu un 2. punktā minēto Komisijas regulu. Minētās maksas pilnībā sedz EVTI izdevumus, kas vajadzīgi kredītreitingu aģentūru reģistrācijai, sertificēšanai un uzraudzībai, un lai kompensētu jebkādas izmaksas, kas kompetentajām iestādēm varētu rasties saskaņā ar šo regulu, jo īpaši saistībā ar uzdevumu deleģēšanu saskaņā ar 30. pantu.”;
19)
regulas 21. pantu groza šādi:
a)
panta 4. punktu groza šādi:
i)
ievaddaļu aizstāj ar šādu:
“4. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu:”;
ii)
punkta e) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“e)
reitingu datu saturu un formātu periodiskajiem ziņojumiem, ko EVTI pieprasa no reģistrētām un sertificētām kredītreitingu aģentūrām, lai veiktu to pastāvīgu uzraudzību.”;
iii)
pēc e) apakšpunkta pievieno šādas daļas:
“EVTI iesniedz minētos regulatīvo tehnisko standartu projektus Komisijai līdz 2014. gada 21. jūnijam.
Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar procedūru, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantā.”;
b)
iekļauj šādus punktus:
“4.a EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektus, lai precizētu:
a)
tās informācijas saturu un izklāstu, tostarp tā ziņojuma struktūru, formātu, metodi un laiku, ko kredītreitingu aģentūrām jāatklāj EVTI saskaņā ar 11.a panta 1. punktu; un
b)
saturu un formātu periodiskajiem ziņojumiem par kredītreitingu aģentūru iekasētajām maksām EVTI pastāvīgas uzraudzības nolūkiem.
EVTI iesniedz minētos regulatīvo tehnisko standartu projektus Komisijai līdz 2014. gada 21. jūnijam.
Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar procedūru, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantā.
4.b EVTI ziņo par iespēju izveidot vienu vai vairākas samērošanas sistēmas attiecībā uz kredītreitingiem, kas iesniegti saskaņā ar 11.a panta 1. punktu, un iesniedz minēto ziņojumu Komisijai līdz 2015. gada 21. jūnijam. Ziņojumā jo īpaši izvērtē:
a)
vienas vai vairāku samērošanas sistēmu izveides iespējamību, izmaksas un ieguvumus;
b)
kā izveidot vienu vai vairākas samērošanas sistēmas, nesagrozot kredītreitingus, ņemot vērā dažādas reitinga metodikas;
c)
jebkādu ietekmi, kas šīm samērošanas sistēmām varētu būt uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem, kas jau izstrādāti saistībā ar 21. panta 4.a punkta a) un b) apakšpunktu.
EVTI apspriežas ar EBI un EAAPI attiecībā uz pirmās daļas a) un b) apakšpunktiem.”;
c)
panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
“5. EVTI katru gadu publicē ziņojumu par šīs regulas piemērošanu. Minētajā ziņojumā jo īpaši iekļauj novērtējumu par to, kā kredītreitingu aģentūras, kas reģistrētas saskaņā ar šo regulu, īsteno I pielikumu, un novērtējumu par 4. panta 3. punkta minētā apstiprināšanas mehānisma piemērošanu.”
20)
regulas 22.a panta nosaukumu aizstāj ar šādu:
“Metodikas prasību ievērošanas pārbaude”;
21)
regulas 25.a pantu aizstāj ar šādu:
“25.a pants
Nozares kompetentās iestādes, kas atbild par 4. panta 1. punkta un 5.a, 8.b, 8.c un 8.d panta uzraudzību un izpildi
Nozares kompetentās iestādes ir atbildīgas par 4. panta 1. punkta un 5.a, 8.b, 8.c un 8.d panta uzraudzību un izpildi saskaņā ar attiecīgās nozares tiesību aktiem.”;
22)
iekļauj šādu sadaļu:
“IIIA SADAĻA
KREDĪTREITINGU AĢENTŪRU CIVILTIESISKĀ ATBILDĪBA
35.a pants
Civiltiesiskā atbildība
1. Ja kredītreitingu aģentūra tīši vai aiz rupjas nolaidības izdarījusi kādu no III pielikumā uzskaitītajiem pārkāpumiem, kas ietekmē kredītreitingu, ieguldītājs vai emitents var prasīt no minētās kredītreitingu aģentūras zaudējumu atlīdzību par kaitējumu, kas tam radies minētā pārkāpuma dēļ.
Ieguldītājs var prasīt zaudējumu atlīdzību saskaņā ar šo pantu, ja tas konstatē, ka tas saskaņā ar 5.a panta 1. punktu pamatoti vai kā citādi ar pienācīgu rūpību paļāvies uz kredītreitingu, lai pieņemtu lēmumu par ieguldījuma veikšanu, saglabāšanu vai pārtraukšanu finanšu instrumentā, uz kuru attiecas minētais kredītreitings.
Emitents var prasīt zaudējumu atlīdzību saskaņā ar šo pantu, ja tas konstatē, ka uz to vai tā finanšu instrumentiem attiecas minētais kredītreitings un pārkāpums nav noticis tādēļ, ka emitents tieši vai publiski pieejamas informācijas veidā kredītreitingu aģentūrai sniedzis maldinošu un neprecīzu informāciju.
2. Ieguldītāja vai emitenta atbildība ir sniegt precīzu un sīku informāciju, kurā norādīts, ka kredītreitingu aģentūra ir izdarījusi šīs regulas pārkāpumu un ka minētais pārkāpums ir ietekmējis izsniegto kredītreitingu.
To, kas uzskatāms par precīzu un sīku informāciju, novērtē kompetentā valsts tiesa, ņemot vērā to, ka ieguldītājam vai emitentam var nebūt pieejama informācija, kas ir pilnībā kredītreitingu aģentūras darbības jomā.
3. Panta 1. punktā minēto kredītreitingu aģentūru civiltiesisko atbildību iepriekš ierobežo tikai tad, ja minētais ierobežojums ir:
a)
pamatots un proporcionāls; un
b)
ir pieļaujams ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem saskaņā ar 4. punktu.
Civiltiesiskās atbildības ierobežojumiem, kas neatbilst pirmajai daļai, vai civiltiesiskās atbildības izslēgšanai nav juridiska spēka.
4. Tādus terminus kā “kaitējums”, “nodoms”, “rupja nolaidība”, “pamatota paļāvība”, “pienācīga rūpība”, “ietekme”, “pamatotība” un “samērīgums”, kas minēti šajā pantā, bet nav definēti, interpretē un piemēro saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem, kas noteikti ar attiecīgajiem starptautisko privāttiesību noteikumiem. Jautājumus, kas attiecas uz kredītreitingu aģentūras civiltiesisko atbildību un uz ko neattiecas šī regula, reglamentē saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem, kas noteikti ar attiecīgajiem starptautisko privāttiesību noteikumiem. Tiesu, kas ir kompetenta lem par ieguldītāja vai emitenta iesniegtu prasību par civiltiesisko atbildību, nosaka saskaņā ar attiecīgajiem starptautisko privāttiesību noteikumiem.
5. Šis pants neizslēdz turpmākas civiltiesiskās atbildības prasības saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
6. Šajā pantā noteiktās tiesības uz tiesisko aizsardzību neliedz EVTI pilnībā īstenot savas pilnvaras, kā noteikts 36.a pantā.”;
23)
regulas 36.a panta 2. punkta pirmo daļu groza šādi:
a)
punkta a) un b) apakšpunktu aizstāj ar šādiem:
“a)
par pārkāpumiem, kas minēti III pielikuma I iedaļas 1. līdz 5., 11. līdz 15., 19., 20., 23., 26.a līdz 26.d., 28., 30., 32., 33., 35., 41., 43., 50., 51. un 55. līdz 62. punktā, naudas sods ir vismaz EUR 500 000, bet ne vairāk kā EUR 750 000;
b)
par pārkāpumiem, kas minēti III pielikuma I iedaļas 6., 7., 8., 16., 17., 18., 21., 22., 22.a, 24., 25., 27., 29., 31., 34., 37. līdz 40., 42., 42.a, 42.b, 45. līdz 49.a, 52., 53., un 54. punktā, naudas sods ir vismaz EUR 300 000, bet ne vairāk kā EUR 450 000;”;
b)
punkta d) un e) apakšpunktus aizstāj ar šādiem:
“d)
par pārkāpumiem, kas minēti III pielikuma II iedaļas 1., 6., 7., 8. un 9. punktā, naudas sods ir vismaz EUR 50 000, bet ne vairāk kā EUR 150 000;
e)
par pārkāpumiem, kas minēti III pielikuma II iedaļas 2., 3.a līdz 5. punktā, naudas sods ir vismaz EUR 25 000, bet ne vairāk kā EUR 75 000;”;
c)
punkta h) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“h)
par pārkāpumiem, kas minēti III pielikuma I iedaļas 20.a punktā, III pielikuma III iedaļas 4. līdz 4.c., 6., 8. un 10. punktā, naudas sods ir vismaz EUR 90 000, bet ne vairāk kā EUR 200 000;”;
24)
regulas 39. pantu aizstāj ar šādu:
a)
panta 1. un 3. punktu svītro;
b)
pievieno šādus punktus:
“4. Saņēmusi tehniskus padomus no EVTI, Komisija pārskata situāciju strukturēto finanšu instrumentu kredītreitingu tirgū, jo īpaši atkārtotas vērtspapirizācijas kredītreitingu tirgū. Pēc šīs pārskatīšanas Komisija līdz 2016. gada 1. jūlijam iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kam attiecīgā gadījumā pievienots tiesību akta priekšlikums, kurā jo īpaši izvērtē:
a)
vai ir pieejama pietiekama izvēle, lai ievērotu 6.b un 8.c pantā izklāstītās prasības;
b)
vai ir piemēroti saīsināt vai pagarināt līgumattiecību maksimālo ilgumu, kas minēts 6.b panta 1. punktā, kā arī minimālo laikposmu, kad kredītreitingu aģentūra var atkārtoti slēgt līgumu ar emitentu vai saistītu trešo personu, lai izsniegtu kredītreitingus atkārtotai vērtspapirizācijai, kas minēta 6.b panta 3. punktā;
c)
vai ir piemēroti grozīt 6.b panta 2. punkta otrajā daļā minēto atbrīvojumu.
5. Saņēmusi tehniskus padomus no EVTI, Komisija pārskata situāciju kredītreitingu tirgū. Pēc minētās pārskatīšanas Komisija līdz 2016. gada 1. janvārim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kam attiecīgā gadījumā pievienots tiesību akta priekšlikums, kurā jo īpaši izvērtē:
a)
vai nepieciešams attiecināt 8.b pantā noteikto pienākumu darbības jomu arī uz jebkuriem citiem finanšu kredītu produktiem;
b)
vai 6., 6.a un 7. pantā minētās prasības ir pietiekami mazinājušas interešu konfliktus;
c)
vai būtu jāattiecina 6.b pantā minētā rotācijas mehānisma darbības joma arī uz citām aktīvu klasēm un vai ir piemēroti izmantot diferencētus laikposmu ilgumus dažādām aktīvu klasēm;
d)
cik piemēroti ir esošie un alternatīvie atalgojuma modeļi;
e)
vai ir nepieciešams īstenot citus pasākumus, lai veicinātu konkurenci kredītreitingu tirgū;
f)
cik piemērotas ir papildu iniciatīvas, ar kurām veicināt konkurenci kredītreitingu tirgū, ņemot vērā nozares struktūras attīstību;
g)
vai ir nepieciešams ierosināt pasākumus, lai mazinātu līgumos paredzētu pārmērīgu paļaušanos uz kredītreitingiem;
h)
tirgus koncentrācijas līmeņus, ar augstu koncentrāciju saistītos riskus un to ietekmi uz finanšu nozares vispārējo stabilitāti.
6. Komisija vismaz reizi gadā informē Eiropas Parlamentu un Padomi par jebkuriem jauniem pārskata periodā pieņemtiem lēmumiem par līdzvērtību, kas minēti 5. panta 6. punktā.”;
25)
regulas 39.a pantu aizstāj ar šādu:
“39.a pants
EVTI personāls un resursi
EVTI līdz 2014. gada 21. jūnijam izvērtē tā personāla un resursu vajadzības, kas rodas, uzņemoties pilnvaras un pienākumus saskaņā ar šo regulu, un par to iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai.”;
26)
iekļauj šādu pantu:
“39.b pants
Ziņošanas pienākumi
1. Komisija līdz 2015. gada 31. decembrim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par:
a)
pasākumiem, kas veikti, lai svītrotu atsauces uz kredītreitingiem, kas sekmē vai var sekmēt paļaušanos tikai vai mehāniski uz tiem; un
b)
alternatīviem instrumentiem, kas ļautu ieguldītājiem pašiem veikt emitentu un finanšu instrumentu kredītriska novērtējumu,
lai līdz 2020. gada 1. janvārim no Savienības tiesību aktiem svītrotu visas atsauces uz kredītreitingiem regulatīvos nolūkos, ar noteikumu, ka ir apzinātas un ieviestas piemērotas alternatīvas. Saistībā ar šo punktu EVTI sniedz tehniskas konsultācijas Komisijai.
2. Ņemot vērā situāciju tirgū, Komisija līdz 2014. gada 31. decembrim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to, vai būtu piemēroti izveidot Eiropas kredītspējas novērtējumu valsts parādam.
Ņemot vērā pirmajā daļā minētajā ziņojumā konstatēto un situāciju tirgū, Komisija līdz 2016. gada 31. decembrim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to, vai ir piemēroti un iespējams atbalstīt Eiropas kredītreitingu aģentūru dalībvalstu valsts parāda kredītspējas vērtēšanai un/vai Eiropas kredītreitingu fondu visiem pārējiem kredītreitingiem.
3. Komisija līdz 2013. gada 31. decembrim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par mazāko kredītreitingu aģentūru tīkla iespējamību, lai palielinātu konkurenci tirgū. Minētajā ziņojumā novērtē finansiālo un nefinansiālo atbalstu šāda tīkla izveidei, ņemot vērā iespējamos interešu konfliktus, ko varētu radīt šāds publisks finansējums. Ņemot vērā minētajā ziņojumā konstatēto un pēc tehniskām konsultācijām ar EVTI, Komisija var atkārtoti vērtēt 8.d panta noteikumus un ierosināt tā grozīšanu.”;
27)
regulas I pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas I pielikumu;
28)
regulas III pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas II pielikumu.
2. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Neatkarīgi no pirmās daļas:
1)
šīs regulas 1. panta 7. punkta a) apakšpunktu, 9. un 10. punktu, 11. punktu saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1060/2009 8.d pantu, un šīs regulas 1. panta 12. un 27. punktu piemēro no 2018. gada 1. jūnija, lai varētu veikt vērtējumu, kas minēts:
a)
Regulas (EK) Nr. 1060/2009 4. panta 3. punkta b) apakšpunktā attiecībā uz to, vai trešās valsts prasības ir vismaz tikpat stingras kā tās, kas minētas attiecīgajā punktā; un
b)
Regulas (EK) Nr. 1060/2009 5. panta 6. punkta otrās daļas b) apakšpunktā par to, vai uz kredītreitingu aģentūrām trešās valstīs attiecas juridiski saistoši noteikumi, kas ir līdzvērtīgi tiem, kuri minēti attiecīgajā punktā;
2)
šīs regulas 1. panta 8. punktu saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1060/2009 6.a panta 1. punkta a) apakšpunktu piemēro no 2014. gada 21. jūnija attiecībā uz jebkuru kredītreitingu aģentūras akcionāru vai locekli, kuram 2011. gada 15. novembrī piederēja 5 % vai vairāk no vairāk nekā vienas kredītreitingu aģentūras kapitāla;
3)
šīs regulas 1. panta 15. punktu piemēro no 2015. gada 21. jūnija.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2013. gada 21. maijā