SMĚRNICE RADY 2013/43/EU
ze dne 22. července 2013,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k dodání některého zboží a poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. U přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví je však stanoveno přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba (mechanismus přenesení daňové povinnosti).
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, pro kterou je zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněno, v případě dodání určitých kategorií zboží či poskytnutí určitých kategorií služeb, i když tyto kategorie nejsou uvedeny v článku 199 směrnice 2006/112/ES, ani se na ně nevztahují zvláštní odchylky udělené členským státům.
(3)
Za tímto účelem předložila Komise v roce 2009 návrh se seznamem řady zboží a služeb, u nichž by mohl být po omezenou dobu používán mechanismus přenesení daňové povinnosti. Rada se rozhodla pro rozdělení návrhu a přijala směrnici Rady 2010/23/EU (4), která se však omezila pouze na povolenky na emise skleníkových plynů, neboť situace s podvody v tomto odvětví si vyžádala okamžitou reakci. Rada zároveň učinila politický závazek, že bude pokračovat v jednáních o zbývající části návrhu Komise.
(4)
Od té doby se objevily podvody i v jiných odvětvích, a ke zbývající části návrhu Komise by tudíž mělo být přidáno nové zboží a služby, pokud jde o předem stanovený seznam zboží a služeb, u nichž by se mohlo používat přenesení daňové povinnosti. K podvodům dochází především v souvislosti s dodáváním plynu a elektřiny, poskytováním telekomunikačních služeb, dodáváním herních konzolí, tabletů a laptopů, obilovin, technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, a surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů.
(5)
Zavedení mechanismu přenesení daňové povinnosti, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na toto zboží a služby, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(6)
Předem stanovený seznam, z něhož mohou členské státy vybírat, by měl být omezen na dodání zboží a poskytnutí služeb, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům.
(7)
Při používání mechanismu přenesení daňové povinnosti jsou členské státy oprávněny stanovit podmínky pro používání tohoto mechanismu, včetně stanovení prahových hodnot, kategorií dodavatelů, poskytovatelů, pořizovatelů nebo příjemců, na které se tento mechanismus vztahuje, a částečné používání mechanismu v rámci jednotlivých kategorií.
(8)
Jelikož je mechanismus přenesení daňové povinnosti dočasným opatřením do doby, než budou přijata dlouhodobější legislativní řešení zaměřená na zvýšení odolnosti systému DPH vůči daňovým podvodům, měl by se mechanismus přenesení daňové povinnosti podle článku 199a směrnice 2006/112/ES používat pouze po omezenou dobu.
(9)
Aby bylo zajištěno, že mechanismus přenesení daňové povinnosti bude možné používat po dostatečně dlouhou dobu tak, aby byl účinný a bylo možno jej následně zhodnotit, je nutné prodloužit jeho stávající dobu použitelnosti, která končí dne 30. června 2015. Stejně tak by mělo být posunuto datum, do kdy má být provedeno hodnocení, jakož i datum, do kdy je třeba oznámit, že dochází k přesunu podvodného jednání.
(10)
Aby mohly používat mechanismus přenesení daňové povinnosti ve výše uvedených případech všechny členské státy, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(11)
Jelikož cílem navrhovaného opatření je řešit problém podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasných opatření, která se odchylují od stávajících pravidel Unie, a tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale lze jej dosáhnout jedině na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(12)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2006/112/ES se mění takto:
1)
V článku 193 se slova „článků 194 až 199“ nahrazují slovy „článků 194 až 199b“.
2)
Článek 199a se mění takto:
a)
v odstavci 1 se uvozující věta nahrazuje tímto:
„1. Členské státy mohou do 31. prosince 2018 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z tohoto zboží nebo poskytnuta některá z těchto služeb:“;
b)
v odstavci 1 se doplňují nová písmena, která znějí:
„c)
dodání mobilních telefonů, to jest zařízení vyrobených nebo upravených pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaných na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
d)
dodání zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a centrální procesorové jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele;
e)
dodání plynu a elektřiny obchodníkovi povinnému k dani definovanému v čl. 38 odst. 2;
f)
dodání certifikátů plynu a elektřiny;
g)
poskytnutí telekomunikačních služeb definovaných v čl. 24 odst. 2;
h)
dodání herních konzolí, tabletů a laptopů;
i)
dodání obilovin a technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, které nejsou běžně používány v nezměněném stavu ke konečné spotřebě;
j)
dodání surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů, na které se jinak nevztahuje čl. 199 odst. 1 písm. d), zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti podle článků 311 až 343 ani zvláštní režim pro investiční zlato podle článků 344 až 356.“;
c)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„1a. Členské státy mohou stanovit podmínky pro používání mechanismu uvedeného v odstavci 1.
1b. Používání mechanismu uvedeného v odstavci 1, pokud jde o dodání kteréhokoli ze zboží nebo poskytnutí kterýchkoli služeb uvedených v písm. c) až j) uvedeného odstavce, je podmíněno zavedením vhodných a účinných ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby, na něž se vztahuje mechanismus uvedený v odstavci 1.“;
d)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy uvědomí výbor pro DPH o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v okamžiku zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
oblast působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, společně s druhem a charakteristikou podvodu, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
opatření přijatá s cílem informovat příslušné osoby povinné k dani o zavedení používání mechanismu;
c)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke zboží a službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jinému zboží a jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
d)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.“;
e)
v odst. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
„Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2017 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. c).“;
f)
v odst. 3 druhém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
dopad na podvodná jednání týkající se dodání zboží nebo poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;“
g)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o zboží či služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2017 zprávu Komisi.
5. Komise předloží před 1. lednem 2018 Evropskému parlamentu a Radě celkovou hodnotící zprávu o účincích mechanismu stanoveného v odstavci 1 v oblasti boje proti podvodům.“
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Tato směrnice se použije do 31. prosince 2018.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 22. července 2013.
PADOMES DIREKTĪVA 2013/43/ES
(2013. gada 22. jūlijs),
ar ko Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu groza attiecībā uz fakultatīvu un pagaidu apgrieztas maksāšanas sistēmas piemērošanu saistībā ar noteiktu preču un pakalpojumu piegādi ar paaugstinātu krāpšanas risku
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 113. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Padomes Direktīvā 2006/112/EK (3) noteikts, ka pievienotās vērtības nodokli (PVN) maksā ikviens nodokļa maksātājs, kas veic darījumu, kurā iesaistīta preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana, kam piemēro nodokli. Tomēr attiecībā uz pārrobežu darījumiem un dažām iekšzemes paaugstināta riska nozarēm paredzēts, ka PVN maksā persona, kas saņem preci vai pakalpojumu (apgrieztās maksāšanas sistēma).
(2)
Ņemot vērā, ka ar PVN saistīta krāpšana ir nopietns jautājums, dalībvalstīm būtu jāļauj uz ierobežotu laiku piemērot sistēmu, saskaņā ar kuru pienākums maksāt PVN par konkrētām preču un pakalpojumu kategorijām tiek novirzīts personai, kura saņem ar nodokli apliekamu preci vai pakalpojumu, tostarp ja minētās kategorijas nav nedz uzskaitītas Direktīvas 2006/112/EK 199. pantā, nedz uz tām neattiecas dalībvalstīm piešķirtas konkrētas atkāpes.
(3)
Šajā nolūkā Komisija 2009. gadā iesniedza priekšlikumu, kurā uzskaitītas vairākas preces un pakalpojumi, kuriem uz ierobežotu laiku varētu piemērot apgrieztās maksāšanas sistēmu. Padome izvēlējās sadalīt priekšlikumu un pieņēma Padomes Direktīvu 2010/23/ES (4), kura tomēr attiecās tikai uz siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotām, jo šajā nozarē pastāvošajā krāpšanās situācijā bija vajadzīga tūlītēja reakcija. Vienlaikus Padome uzņēmās politiskas saistības turpināt sarunas par Komisijas priekšlikuma pārējo daļu.
(4)
Kopš tā laika krāpšana ir notikusi citās nozarēs, tādēļ Komisijas priekšlikuma pārējā daļā iepriekš noteiktu preču un pakalpojumu sarakstā būtu jāpievieno jaunas preces un pakalpojumi, kam varētu piemērot apgriezto maksāšanu. Jo īpaši krāpšana ir notikusi saistībā ar gāzes un elektrības piegādi, telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanu, spēļu konsoļu, planšetdatoru un klēpjdatoru, graudaugu, tehnisko kultūru, tostarp eļļas augu sēklu un cukurbiešu, un neapstrādātu metālu un metālu pusfabrikātu, tostarp dārgmetālu piegādi.
(5)
Tam, ka ievieš apgrieztās maksāšanas sistēmu, kura nevis tiktu piemērota vispārēji, bet attiektos uz minētajām precēm un pakalpojumiem, kas pēc jaunākās pieredzes jo īpaši ir ar paaugstinātu krāpšanas risku, nevajadzētu negatīvi ietekmēt PVN sistēmas pamatprincipus, piemēram, dalītus maksājumus.
(6)
Iepriekš noteiktajā sarakstā, no kura dalībvalstis var izvēlēties, būtu jāietver tikai tādu preču piegāde un pakalpojumu sniegšana, uz ko pēc jaunākās pieredzes attiecas īpašs krāpšanas risks.
(7)
Piemērojot apgriezto maksāšanas sistēmu, dalībvalstīm ir rīcības brīvība paredzēt sistēmas piemērošanas nosacījumus, tostarp nosakot robežvērtības, to piegādātāju vai saņēmēju kategorijas, kuriem šo mehānismu var piemērot, un daļēju mehānisma piemērošanu attiecībā uz atsevišķām kategorijām.
(8)
Tā kā apgrieztās maksāšanas sistēma ir pagaidu pasākums, kamēr nav atrasts ilgtermiņa leģislatīvs risinājums, ar ko PVN sistēmu padarītu noturīgāku pret krāpšanas gadījumiem PVN jomā, Direktīvas 2006/112/EK 199.a pantā noteiktā apgrieztās maksāšanas sistēma būtu jāpiemēro tikai uz ierobežotu laikposmu.
(9)
Lai nodrošinātu, ka apgrieztās maksāšanas sistēmu var piemērot pietiekoši ilgi, lai tā būtu iedarbīga un lai varētu veikt turpmāku novērtēšanu, pašreizējo termiņu - 2015. gada 30. jūnijs - ir svarīgi pagarināt. Būtu jāatliek uz vēlāku laiku arī novērtēšanas laikposma datums un tā laikposma beigu datums, kura laikā jāziņo par izmaiņām krāpniecisku darbību jomā.
(10)
Lai nodrošinātu, ka šādos gadījumos visas dalībvalstis var izvēlēties piemērot apgrieztas maksāšanas sistēmu, kā noteikts iepriekš, Direktīvā 2006/112/EK ir vajadzīgs īpašs grozījums.
(11)
Ņemot vērā to, ka ierosinātās rīcības mērķi, proti, novērst PVN krāpšanu, ieviešot pagaidu pasākumus, ar kuriem atkāpjas no pašreizējiem Savienības noteikumiem, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un to, ka minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(12)
Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 2006/112/EK,
IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Direktīvu 2006/112/EK groza šādi.
1)
Direktīvas 193. pantā atsauci uz "194. līdz 199. pantu" aizstāj ar atsauci uz "194. līdz 199.b pantu".
2)
Direktīvas 199.a pantu groza šādi:
a)
panta 1. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu:
"Dalībvalstis var noteikt, ka līdz 2018. gada 31. decembrim un vismaz uz diviem gadiem persona, kas atbildīga par PVN nomaksu, ir nodokļa maksātājs, kas ir saņēmis šādas piegādes:";
b)
panta 1. punktā pievieno šādus apakšpunktus:
"c)
tādu mobilo telefonu piegāde, kas ir ierīces, kuras pagatavotas vai pielāgotas, lai nodrošinātu pieslēgumu licencētam tīklam, un kuras darbojas noteiktās frekvencēs, un kurām var būt vai var nebūt cits pielietojums;
d)
integrālās shēmas ierīču, piemēram, mikroprocesori un centrālie procesoru bloki pirms to integrēšanas galapatēriņam paredzētajos produktos, piegāde;
e)
gāzes un elektrības piegāde tirgotājam, kas ir nodokļa maksātājs, kā noteikts 38. panta 2. punktā;
f)
gāzes un elektrības sertifikātu piegāde;
g)
telekomunikāciju pakalpojumu sniegšana, kā definēts 24. panta 2. punktā;
h)
spēļu konsoļu, planšetdatoru un klēpjdatoru piegāde;
i)
graudaugu un tehnisko kultūru, tostarp eļļas augu sēklu un cukurbiešu, ko galapatēriņa stadijā parasti neizmanto neizmainītā stāvoklī, piegāde;
j)
neapstrādātu metālu un metālu pusfabrikātu, tostarp dārgmetālu, ja uz tiem neattiecas 199. panta 1. punkta d) apakšpunkts, saskaņā ar 311. līdz 343. pantu noteikts īpašs režīms lietotām precēm, mākslas darbiem, kolekciju priekšmetiem un senlietām vai saskaņā ar 344. līdz 356. pantu noteikts īpašs režīms ieguldījumu zeltam, piegāde.";
c)
iekļauj šādus punktus:
"1.a Dalībvalstis var paredzēt nosacījumus, lai piemērotu 1. punktā paredzēto sistēmu.
1.b Piemērojot 1. punktā paredzēto sistēmu to preču piegādēm vai to pakalpojumu sniegšanai, kas uzskaitīti minētā punkta c) līdz j) apakšpunktā, ievieš atbilstīgus un efektīvus ziņošanas pienākumus nodokļa maksātājiem, kuri piegādā tādas preces vai sniedz tādus pakalpojumus, kam piemēro 1. punktā paredzēto sistēmu.";
d)
panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
"2. Dalībvalstis informē PVN komiteju par 1. punktā paredzētās sistēmas piemērošanu, ieviešot jebkādu šādu sistēmu, un sniedz PVN komitejai šādu informāciju:
a)
sistēmas piemērošanas pasākuma darbības joma, kā arī krāpšanas veids un iezīmes un saistīto pasākumu sīks apraksts, tostarp par nodokļa maksātāju ziņošanas pienākumiem un kontroles pasākumiem;
b)
darbības, kas veiktas, lai informētu attiecīgos nodokļa maksātājus par to, ka ir ieviesta sistēmas piemērošana;
c)
vērtēšanas kritēriji, kas ļauj salīdzināt krāpnieciskas darbības saistībā ar 1. punktā minētajām precēm un pakalpojumiem pirms un pēc sistēmas piemērošanas, krāpnieciskas darbības saistībā ar citām precēm un pakalpojumiem pirms un pēc sistēmas piemērošanas un citu krāpniecisku darbību veidu pieaugums pirms un pēc sistēmas piemērošanas;
d)
sistēmas piemērošanas pasākuma sākuma diena un laikposms.";
e)
panta 3. punkta pirmās daļas pirmo teikumu aizstāj ar šādu:
"Dalībvalstis, kas piemēro 1. punktā paredzēto sistēmu, pamatojoties uz 2. punkta c) apakšpunktā minētajiem vērtēšanas kritērijiem, iesniedz Komisijai ziņojumu ne vēlāk kā 2017. gada 30. jūnijā.";
f)
panta 3. punkta otrās daļas a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
"a)
ietekme uz krāpnieciskām darbībām saistībā ar pasākumā ietverto preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu;";
g)
panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
"4. Katra dalībvalsts, kas ir savā teritorijā atklājusi izmaiņas krāpniecisku darbību tendencēs saistībā ar 1. punktā uzskaitītajām precēm vai pakalpojumiem kopš šā panta spēkā stāšanās dienas attiecībā uz šādām precēm vai pakalpojumiem, iesniedz Komisijai ziņojumu par to ne vēlāk kā 2017. gada 30. jūnijā.
5. Līdz 2018. gada 1. janvārim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei vispārēju izvērtējuma ziņojumu par 1. punktā paredzētā mehānisma krāpšanas apkarošanai ietekmi.".
2. pants
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
3. pants
Šo direktīvu piemēro līdz 2018. gada 31. decembrim.
4. pants
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Briselē, 2013. gada 22. jūlijā