NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 249/2014
ze dne 26. února 2014,
kterým se ruší nařízení Rady (ES) č. 827/2004, kterým se zakazuje dovoz atlantického tuňáka velkookého (Thunnus obesus) pocházejícího z Bolívie Kambodže Rovníkové Guineje, Gruzie a Sierry Leone a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1036/2001
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie se dne 14. listopadu 1997, po přijetí rozhodnutí Rady 86/238/EHS (2), stala smluvní stranou Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku (dále jen „úmluva ICCAT“).
(2)
Úmluva ICCAT stanoví rámec pro regionální spolupráci při zachování a řízení zdrojů tuňáků a příbuzných druhů žijících v Atlantském oceánu a jeho přilehlých mořích. Úmluva ICCAT zřídila Mezinárodní komisi pro ochranu tuňáků v Atlantiku (dále jen „komise ICCAT“), která přijímá opatření na zachování a řízení zdrojů. Tato opatření jsou pro smluvní strany závazná.
(3)
V roce 1998 přijala komise ICCAT usnesení 98-18 o nehlášených a neřízených odlovech tuňáků na volném moři v oblasti úmluvy plavidly lovícími pomocí dlouhých lovných šňůr. Toto usnesení stanovilo postupy pro označování zemí, jejichž plavidla lovila tuňáka a příbuzné druhy metodou snižující účinnost opatření komise ICCAT na zachování a řízení zdrojů. Podrobně také určilo opatření, která je třeba přijmout, v případě nutnosti včetně nediskriminačních opatření na omezení obchodu, s cílem zabránit plavidlům těchto zemí, aby pokračovala v takových rybolovných postupech.
(4)
Po přijetí usnesení 98-18 označila komise ICCAT Bolívii, Kambodžu, Rovníkovou Guineu, Gruzii a Sierru Leone za země, jejichž plavidla loví atlantického tuňáka velkookého (Thunnus obesus) metodou, která snižuje účinnost jejích opatření na zachování a řízení zdrojů. Komise ICCAT své závěry odůvodnila údaji o odlovech, obchodování a činnosti plavidel.
(5)
V důsledku toho komise ICCAT doporučila smluvním stranám, aby přijaly vhodná opatření v souladu s jejím usnesením 98-18, s cílem zakázat dovoz atlantického tuňáka velkookého a produktů z něj v jakékoliv podobě z uvedených zemí.
(6)
V roce 2004 byly dovozy atlantického tuňáka velkookého pocházejícího z Bolívie, Kambodži, Rovníkové Guineje, Gruzie a Sierry Leone do Unie zakázány nařízením Rady (ES) č. 827/2004 (3).
(7)
Na svém 14. zvláštním zasedání v roce 2004 ocenila komise ICCAT úsilí Kambodže, Rovníkové Guiney a Sierry Leone reagovat na její připomínky a přijala doporučení, kterými zrušila opatření na omezení obchodu s atlantickým tuňákem velkookým a produkty z něj namířená proti těmto třem zemím.
(8)
V důsledku toho bylo nařízení (ES) č. 827/2004 změněno nařízením Rady (ES) č. 919/2005 (4) tak, aby byl zrušen zákaz dovozu atlantického tuňáka velkookého a produktů z něj z Kambodži, Rovníkové Guineje a Sierry Leone do Unie. Po této změně jsou tedy nařízením (ES) č. 827/2004 zakázány takové dovozy pouze z Bolívie a Gruzie.
(9)
Na svém 22. pravidelném zasedání v roce 2011 komise ICCAT ocenila opatření přijatá Bolívií a Gruzií a přijala doporučení 11-19, kterým zrušila zákaz dovozu atlantického tuňáka velkookého a produktů z něj, který pro tyto dvě země nadále platil.
(10)
Nařízení (ES) č. 827/2004 by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 827/2004 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 249/2014
(2014. gada 26. februāris),
ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 827/2004, ar ko aizliedz ievest Bolīvijas, Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas, Gruzijas un Sjerraleones izcelsmes Atlantijas lielacu tunzivis (Thunnus obesus) un atceļ Regulu (EK) Nr. 1036/2001
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Pēc Padomes Lēmuma 86/238/EEK (2) pieņemšanas Savienība kopš 1997. gada 14. novembra ir Starptautiskās konvencijas par Atlantijas tunzivju saglabāšanu (ICCAT konvencija) līgumslēdzēja puse.
(2)
ICCAT konvencija nodrošina reģionālas sadarbības sistēmu tunzivju un tunzivjveidīgo sugu saglabāšanai un pārvaldībai Atlantijas okeānā un tam blakus esošajās jūrās. Ar ICCAT konvenciju izveidoja Starptautisko Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisiju (ICCAT), kas pieņem saglabāšanas un pārvaldības pasākumus. Minētie pasākumi kļūst saistoši līgumslēdzējām pusēm.
(3)
ICCAT 1998. gadā pieņēma Rezolūciju Nr. 98-18 par tunzivju nereģistrētu un neregulētu nozveju, ko konvencijas apgabalā gūst lieli kuģi, kuri zvejo ar āķu jedām. Ar minēto rezolūciju tika izveidota kārtība to valstu identificēšanai, kuru kuģi zvejoja tunzivis un tunzivjveidīgo sugu zivis tādā veidā, kas mazināja ICCAT saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti. Tajā tika arī norādīti veicamie pasākumi, tostarp, ja vajadzīgs, nediskriminējoši tirdzniecību ierobežojoši pasākumi, lai nepieļautu, ka šo valstu kuģi turpina šādu zvejas praksi.
(4)
Pēc Rezolūcijas Nr. 98-18 pieņemšanas ICCAT identificēja Bolīviju, Kambodžu, Ekvatoriālo Gvineju, Gruziju un Sjerraleoni kā valstis, kuru kuģi zvejo Atlantijas lielacu tunzivis (Thunnus obesus) tādā veidā, kas mazina to saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti. ICCAT savus atzinumus pamatoja ar datiem par nozveju, tirdzniecību un kuģu darbībām.
(5)
Tāpēc ICCAT ieteica līgumslēdzējām pusēm īstenot attiecīgus pasākumus, kas atbilst tās Rezolūcijas Nr. 98-18 noteikumiem, lai aizliegtu no minētajām valstīm importēt lielacu tunzivis un to produktus jebkādā formā.
(6)
2004. gadā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 827/2004 (3) tika aizliegts Savienībā importēt Atlantijas lielacu tunzivis, kuru izcelsmes valsts ir Bolīvija, Kambodža, Ekvatoriālā Gvineja, Gruzija un Sjerraleone.
(7)
ICCAT 14. ārkārtas sanāksmē, kas notika 2004. gadā, atzina Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas un Sjerraleones centienus atbalstīt tās intereses un pieņēma ieteikumus, ar ko atceļ tirdzniecību ierobežojošos pasākumus pret minētajām trim valstīm attiecībā uz Atlantijas lielacu tunzivīm un to produktiem.
(8)
Tāpēc ar Padomes Regulu (EK) Nr. 919/2005 (4) grozīja Regulu (EK) Nr. 827/2004, lai atceltu aizliegumu Atlantijas lielacu tunzivju un to produktu importam Savienībā no Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas un Sjerraleones. Pēc minētā grozījuma izdarīšanas Regula (EK) Nr. 827/2004 aizliedz šādu importu tikai no Bolīvijas un Gruzijas.
(9)
2011. gadā savā 22. gadskārtējā sanāksmē ICCAT atzina Bolīvijas un Gruzijas īstenotos pasākumus un pieņēma Ieteikumu Nr. 11-19, ar kuru atcēla aizliegumu importēt Atlantijas lielacu tunzivis un to produktus, ko turpināja piemērot minētajām divām valstīm.
(10)
Tāpēc būtu jāatceļ Regula (EK) Nr. 827/2004,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 827/2004 atceļ.
2. pants
Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 26. februārī