PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 908/2014
ze dne 6. července 2014,
kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 2, článek 23, čl. 36 odst. 6, čl. 46 odst. 5 a 6, čl. 50 odst. 2, čl. 53 odst. 1, čl. 57 odst. 2, čl. 62 odst. 2, čl. 66 odst. 4 a články 88, 104 a 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví základní pravidla pro financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, mj. pro akreditaci platebních agentur a koordinačních subjektů, finanční řízení, postupy schvalování, kontrolní systémy a sankce, včetně kontroly operací, jistot a transparentnosti. V zájmu hladkého fungování a jednotného uplatňování nového právního rámce, který uvedené nařízení zavádí, byla Komise zmocněna přijmout určitá pravidla v těchto oblastech. Tato nová pravidla by měla nahradit příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 601/94 (2), (ES) č. 4/2004 (3), (ES) č. 883/2006 (4), (ES) č. 884/2006 (5), (ES) č. 885/2006 (6), (ES) č. 259/2008 (7) a (EU) č. 282/2012 (8). Nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006 a (EU) č. 282/2012 byla zrušena nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (9). V zájmu srozumitelnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 měla být tímto nařízením zrušena,
(2)
Platební agentury by měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Unie, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Tato „akreditační kritéria“ jsou stanovena v příloze I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Měla by být stanovena pravidla týkající se postupů pro vydávání, přezkum a odejmutí akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů.
(3)
Členské státy by měly mít své platební agentury pod stálým dohledem. Měly by zřídit systém výměny informací, aby měly příslušné orgány zprávy a byly neustále informovány o podezření na případy nedodržení předpisů. Měl by být zaveden postup, který by členské státy použily při řešení takových případů, a tento postup by měl zahrnovat povinnost vypracovat ve stanovené lhůtě plán nápravy všech zjištěných nedostatků. Pokud jde o výdaje vynaložené platebními agenturami, kterým jejich členský stát ponechal akreditaci i přesto, že takový plán v dané lhůtě neprovedly, Komise by měla mít možnost rozhodnout o sledování nedostatků prostřednictvím postupu pro schválení souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(4)
Podle čl. 7 odst. 3 písm. b) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 se od odpovědných pracovníků akreditovaných platebních agentur vyžaduje, aby vypracovali prohlášení řídícího subjektu o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetní závěrky a řádném fungování systémů vnitřní kontroly, jakož i o legalitě a správnosti uskutečněných operací. Měla by se stanovit pravidla, pokud jde o obsah a formát těchto prohlášení řídícího subjektu.
(5)
Mělo by dojít k vypracování pravidel pro fungování koordinačních subjektů uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 a úkolů certifikačních subjektů uvedených v článku 9 uvedeného nařízení. Kromě toho by měl být specifikován obsah osvědčení a zpráv, které mají certifikační subjekty vypracovávat za účelem pomoci Komisi při postupu schvalování účetní závěrky.
(6)
Pro zajištění řádného řízení prostředků vyhrazených v rozpočtu Unie pro Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“) by platební agentury měly vést oddělené účetnictví týkající se výhradně plateb a účelově vázaných příjmů z a do každého fondu. Účetnictví vedené platebními agenturami proto musí pro každý z těchto fondů vykazovat odděleně výdaje a příjmy vynaložené podle čl. 4 odst. 1 a článků 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a umožnit uvést tyto výdaje a příjmy do vztahu s finančními zdroji, které jsou pro ně uvolněny z rozpočtu Unie.
(7)
Společná zemědělská politika je financována v eurech, přičemž členské státy, které nepřijaly euro, mohou uskutečňovat platby příjemcům ve své národní měně. K oprávnění provést konsolidaci všech výdajů a příjmů je tudíž nezbytné stanovit, že příslušné platební agentury musí být s to poskytovat údaje týkající se výdajů a příjmů jak v eurech, tak i v měně, v níž byly zaplaceny nebo získány.
(8)
Výdaje, které jsou na pomoc rozvoje venkova v rámci EZFRV spolufinancovány z rozpočtu Unie a z vnitrostátních rozpočtů, jsou založeny na podrobných programech rozčleněných podle jednotlivých opatření, zvláštní sazby příspěvků a prioritní oblasti. V souladu se zásadou řádného finančního řízení by tyto výdaje měly být sledovány a zaúčtovány na tomto základě, aby bylo možné identifikovat všechny operace podle jednotlivých programů, opatření, zvláštních sazeb příspěvku a prioritních oblastí. Tím bude zajištěna možnost ověřit soulad mezi uskutečněnými výdaji a vyčleněnými finančními prostředky. V této souvislosti by měly být upřesněny prvky, které musí mít platební agentury na zřeteli. Platební agentury by měly u provedeného financování na účtech jasně prokázat zejména původ veřejných a unijních finančních prostředků. Nadto by měly být identifikovány částky, které mají být a které byly získány zpět od příjemců podpory, a uvedeny původní operace, s nimiž tyto částky souvisí.
(9)
Členské státy uvolní prostředky potřebné k financování výdajů EZZF uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 předtím, než Komise uhradí uvedené výdaje formou měsíčních úhrad uskutečněných výdajů. Obdobně mohou členské státy obdržet zálohu pro výdaje EZFRV, která by se později vykázala v rámci schvalování roční účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013. V zájmu zajištění řádného řízení finančních toků by členské státy měly shromažďovat informace nezbytné pro prokázání úplnosti, přesnosti a věcné správnosti vynaložených výdajů na tyto měsíční úhrady a v případě jakýchkoli příjmů či výdajů je uchovávat k dispozici Komise, nebo je pravidelně Komisi předávat. Tyto informace by členské státy měly Komisi poskytovat v intervalech přizpůsobených způsobu správy každého z fondů. Poskytováním informací v uvedených intervalech by neměla být dotčena povinnost členských států vést úplné informace shromážděné pro řádné sledování výdajů, tak aby byly Komisi k dispozici za účelem ověření.
(10)
Obecné povinnosti platebních agentur ohledně vedení účetnictví se týkají údajů požadovaných pro správu a kontrolu finančních prostředků Unie. Tyto povinnosti se však netýkají požadavků o proplacení výdajů ani údajů, které musí být za účelem získání takové náhrady Komisi poskytnuty. Je tudíž třeba upřesnit, které informace a údaje o výdajích, jež mají být financovány z fondů, musí být Komisi pravidelně předávány. Informace, které členské státy sdělují Komisi, jí musí umožnit, aby předané informace použila přímo a co nejúčinněji pro správu účtů fondů, jakož i pro související platby. K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit, že veškeré informace, které je třeba zpřístupnit a předávat mezi členskými státy a Komisí, by měly být zasílány elektronickou cestou.
(11)
Podle čl. 102 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být pro opatření související s operacemi financovanými z fondů výkazy výdajů, které slouží zároveň jako žádost o platby, předány Komisi spolu s požadovanými informacemi. Aby členské státy a platební agentury mohly tyto výkazy výdajů sestavovat podle harmonizovaných pravidel a Komise mohla vzít v úvahu žádosti o platbu, měly by být stanoveny podmínky, za nichž mohou být uvedené výdaje zohledněny v rámci příslušných rozpočtů EZZF a EZFRV. Tyto podmínky by měly specifikovat pravidla pro zaznamenávání výdajů a příjmů, zejména pak účelově vázaných příjmů a případných oprav, které mají být provedeny, a pro jejich skutečné vykázání.
(12)
Jestliže na základě výkazů výdajů obdržených od členských států v rámci EZZF celková částka předběžných závazků, které by mohly být povoleny podle čl. 170 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (10), překračuje 75 % všech prostředků pro běžný rozpočtový rok, je Komise povinna tyto částky snížit. Podle zásady řádného finančního řízení musí být toto snížení poměrně rozloženo mezi všechny členské státy na základě výkazů výdajů obdržených od těchto členských států. Aby bylo rozdělování dostupných finančních prostředků mezi členské státy učiněno spravedlivě, je třeba stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF v tomto případě budou sníženy o určité procento, stanovené pro každou kapitolu, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise v dalších měsíčních platbách.
(13)
Poté, co Komise rozhodla o měsíčních platbách, měla by členským státům poskytnout finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z fondů, a to praktickým způsobem a za podmínek, které je třeba stanovit na základě informací sdělených členskými státy Komisi a na základě informačních systémů zavedených Komisí.
(14)
Podmínkou pro úhradu výdajů na veřejnou intervenci vynaložených platebními agenturami je, že do jejich výkazů průběžných výdajů budou začleněny hodnoty a částky zaúčtované v průběhu měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují operace veřejného skladování. Aby bylo zajištěno hladké fungování systému úhrad, je nezbytné stanovit způsob, jakým mají být tyto informace, které jsou nezbytné k výpočtu nákladů a výdajů, oznámeny Komisi.
(15)
V souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 907/2014 musí účetnictví týkající se veřejných zásob držených v rámci intervence umožnit zjistit jak částku financování vyplaceného Unií, tak stav zásob produktů, jež byly dány do intervenčního režimu. Za tímto účelem je třeba stanovit, že platební agentury musí vést odděleně skladové účetnictví a finanční účty, jež musí obsahovat údaje nezbytné ke sledování zásob a k řízení financování výdajů a příjmů vytvořených veřejnými intervenčními opatřeními.
(16)
Pokud jde o intervenční opatření ve formě veřejného skladování, zaúčtování údajů o množstvích, hodnotách a o některých průměrech ze strany platebních agentur je povinné. Existují však okolnosti, za nichž by se určité operace a výdaje neměly zaúčtovávat, nebo by se tak mělo dít podle zvláštních pravidel. V zájmu zajištění rovného zacházení a ochrany finančních zájmů Unie by se takové okolnosti měly specifikovat, včetně případných opatření pro zaúčtování operací a výdajů.
(17)
Datum, k němuž se provádí zaúčtování různých výdajových a příjmových položek, které jsou spojené s intervenčními opatřeními ve formě veřejného skladování, závisí na povaze operací, na něž se vztahují, a může být stanoveno v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství. V tomto kontextu je třeba přijmout obecné pravidlo, kterým se stanoví, že zaúčtování těchto položek se provádí ke dni, ve kterém dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření, a kterým se stanoví zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(18)
V zájmu řádného finančního řízení by členské státy měly Komisi poskytnout prognózu částek, které je třeba ještě financovat z EZFRV v daném zemědělském rozpočtovém roce, a odhady výše požadovaného financování na následující rozpočtový rok. Aby mohla Komise plnit své povinnosti, měly by jí být tyto informace sdělovány včas, každopádně však dvakrát do roka, a to každoročně nejpozději do 31. ledna a 31. srpna.
(19)
V souladu s čl. 36 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být stanoveny lhůty pro vyhotovování výkazů výdajů, které se týkají operací prováděných v rámci EZFRV. S ohledem na specifičnosti účetních pravidel, která platí EZFRV, uplatňování předběžného financování a financování opatření za kalendářní rok je třeba stanovit, že uvedené výdaje musí být vykazovány v pravidelných intervalech, které vyhovují těmto zvláštním podmínkám.
(20)
Výměna informací a dokumentů mezi členskými státy a Komisí, jakož i poskytování a sdělování informací členskými státy Komisi obvykle probíhá elektronickou cestou. Pro vylepšení těchto výměn informací ohledně fondů a pro rozšíření jejich využívání byly v souladu s nařízením (ES) č. 883/2006 zřízeny informační systémy. Tyto systémy by měly být využívány a fungovat i poté, co Komise informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
(21)
Podmínky pro zpracování informací těmito informačními systémy, jakož i forma a obsah dokumentů, jejichž sdělování je požadováno podle nařízení (EU) č. 1306/2013, vyžadují časté úpravy, které jsou důsledkem vývoje platných právních předpisů nebo požadavků spojených s řízením. Měla by být rovněž stanovena jednotná pravidla pro předkládání příslušných dokladů členskými státy. Pro dosažení těchto cílů a ve snaze zjednodušit postupy a umožnit, aby příslušné informační systémy byly rychle provozuschopné, je žádoucí určit formu a obsah dokumentů na základě standardizovaných vzorů a protokolů a stanovit, že jejich úpravy a aktualizaci provede Komise poté, co informuje Výbor zemědělských fondů.
(22)
Podle článku 58 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za řízení a kontrolu legality výdajů z fondů. Za sdělování nebo zaznamenávání údajů o finančních operacích v rámci informačních systémů a jejich aktualizaci by tedy měly nést odpovědnost platební agentury, provádí je přímo platební agentury nebo subjekty, na které byla tato funkce přenesena, popřípadě jsou zajišťovány i prostřednictvím akreditovaných koordinačních subjektů.
(23)
Některé dokumenty nebo prohlášení stanovené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo v aktech Komise přijatých pro účely uvedeného článku vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu. Informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů by měly v těchto případech umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Zejména by tomu tak mělo být u výkazů výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojených k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 písm. c) bodu iii) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 a u dokumentů předávaných elektronickou cestou v rámci těchto postupů.
(24)
Podle čl. 58 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za zpětné získání neoprávněných plateb a úroků. V zájmu zajištění účinného a řádného uplatňování uvedených ustanovení je vhodné stanovit jednotná pravidla týkající se úroků uplatnitelných na zpětné získání neoprávněných plateb. Aniž je dotčen čl. 54 odst. 3 první pododstavec písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1306/2013, mohou členské státy povinnost získat zpět neoprávněně vyplacené částky splnit různými způsoby. Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, účinným a nákladově efektivním způsobem zpětného vymáhání dluhů je snížení budoucích plateb dlužníkovi o částku, která má být získána zpět, jakmile je v souladu s vnitrostátními předpisy tento dluh zjištěn. Pro členské státy by proto mělo být povinné, aby uplatňovaly tento způsob vymáhání dluhů, přičemž by měly být stanoveny společné podmínky pro jeho použití.
(25)
Je třeba stanovit podrobná ustanovení jak pro postup schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, tak i pro postup pro schválení souladu podle článku 52 uvedeného nařízení včetně mechanismu, pomocí něhož jsou výsledné částky buď odečítány od jedné z následujících plateb vyplacených Komisí členským státům, nebo k této platbě přičítány.
(26)
Pokud jde o schvalování účetní závěrky v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, je dále nezbytné určit obsah ročních účetních závěrek platebních agentur a stanovit lhůtu pro předání těchto účetních závěrek a dalších náležitých dokumentů Komisi. Dále je nutné objasnit, jak dlouho musí platební agentury uchovávat pro potřeby Komise podklady týkající se všech výdajů a účelově vázaných příjmů. Kromě toho je třeba stanovit, že Komise určuje formu a obsah účetních údajů, které jí platební agentury musí poskytovat.
(27)
S cílem zajistit, aby v běžných případech byl postup pro schvalování souladu ukončen v přiměřené lhůtě, je vhodné pro různé fáze postupu stanovit zvláštní lhůty, které by Komise a členské státy musely dodržet. Zároveň je však zapotřebí, aby Komise měla možnost tyto lhůty prodloužit, pokud si takové prodloužení vyžaduje složitost vyšetřovaného případu. Postup pro schvalování souladu by měl dát členským státům právo na kontradiktorní řízení a řádně vyhodnocovat informace nezbytné pro hodnocení rizik fondů.
(28)
V souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy povinny zajistit minimální úroveň kontrol na místě nezbytných pro účinné řízení rizik. Členské státy však v rámci své odpovědnosti smějí snížit minimální úroveň těchto kontrol na místě, pokud bylo shledáno, že řídicí a kontrolní systémy řádně fungují a míra chybovosti zůstává na přijatelné úrovni. Zatímco v právních předpisech v odvětví zemědělství je nutné stanovit nezbytné minimální úrovně kontrol na místě, měla by se stanovit horizontální pravidla možnosti snížit minimální úroveň kontrol na místě platná pro všechna opatření financovaná z fondů, jakož i příslušné podmínky. Kromě těchto horizontálních pravidel mohou právní předpisy v odvětví zemědělství stanovit další pravidla.
(29)
Mimoto je vhodné stanovit pravidla pro provádění kontrol operací uvedených v článku 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 ze strany členských států, zejména pokud jde o výběr podniků a počet a harmonogram kontrol.
(30)
Podle hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se kontroly operací musí členské státy předávat Komisi řadu sdělení. Jelikož standardizace formy a obsahu těchto sdělení usnadní jejich používání a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se jejich formy a obsahu. Kromě toho je třeba stanovit pravidla pro uchovávání obchodní dokumentace, pro společná opatření zahrnující vzájemnou pomoc podle článku 83 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i pro zvláštní orgány uvedené v článku 85 uvedeného nařízení.
(31)
Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 stanoví pravidla doplňující právní rámec v oblasti jistot, zejména co se týče povinnosti složit jistotu, podmínek týkajících se jistot, jakož i pravidla pro složení, uvolnění a propadnutí jistoty. V zájmu zajištění jednotného uplatňování těchto pravidel by měla být přijata ustanovení týkající se formy a postupů pro složení a uvolnění jistoty, jakož i pro výměnu informací a sdělení požadovaných v tomto ohledu.
(32)
Podle hlavy VII kapitoly IV nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se transparentnosti se od členských států vyžaduje, aby každoročně zveřejňovaly příjemce finančních prostředků z fondů, jakož i částky, které každý příjemce z každého z těchto fondů obdržel. Za tímto účelem a v souladu s článkem 111 nařízení (EU) č. 1306/2013 by měla být stanovena forma uvedeného zveřejnění. Toto zveřejnění by nemělo překročit meze toho, co je zapotřebí k dosažení sledovaných cílů transparentnosti.
(33)
Zveřejnění by mělo být v souladu s informacemi, které mají platební agentury ve svém účetnictví a záznamech, a mělo by se týkat plateb obdržených v minulém rozpočtovém roce. Tyto informace by měly být veřejnosti sdělovány jasným a jednotným způsobem a měly by být k dohledání do 31. května.
(34)
Podle čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 mají být zveřejněny výše vyplacených částek odpovídajících každému opatření financovanému z fondů, které daný příjemce obdržel. Nicméně za účelem zajištění dodržování povinnosti stanovené v článku 112 uvedeného nařízení je rovněž nezbytné stanovit prahové hodnoty, pod jejichž úrovní by se jména příjemců nezveřejňovala.
(35)
V souladu s čl. 111 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je zveřejnění příjemců finančních prostředků z fondů nezbytné pro identifikaci obce, kde příjemce sídlí nebo je registrován. Tyto informace by měly být také k dispozici v případě příjemců, kteří jsou fyzickými osobami a jejichž jména nesmí být zveřejněna v souladu s článkem 112 uvedeného nařízení. Pokud by však z důvodu omezeného počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci zveřejnění názvu obce mělo za následek identifikaci příjemce, který je fyzickou osobou, měla by být přijata ustanovení, která by zabránila nepřiměřenému a zbytečnému porušování soukromí.
(36)
Informace by měly být zveřejněny na internetu, formou vyhledávače, který zajistí, že k nim bude mít přístup široká veřejnost. Nástroj na vyhledávání by měl umožnit vyhledávání na základě určitých kritérií a výsledky vyhledávání by měly být poskytnuty ve snadno přístupné formě.
(37)
Aby se vyhovělo platným požadavkům na ochranu údajů, je třeba příjemce finančních prostředků z těchto rozpočtů informovat o zveřejnění jejich údajů ještě před zveřejněním. Informace by měly být poskytovány příjemcům prostřednictvím formulářů žádostí o podporu nebo v okamžiku sběru údajů. Pokud jde o výdaje vzniklé v rozpočtových letech 2014 a 2015, nelze-li příjemce informovat v okamžiku sběru osobních údajů, měli by být informováni s přiměřeným předstihem před zveřejněním.
(38)
Aby se usnadnil přístup veřejnosti ke zveřejněným údajům, měly by členské státy zřídit internetové stránky obsahující informace týkající se příjemců finančních prostředků z fondů a prahové hodnoty podle článku 112 nařízení (EU) č. 1306/2013. Vzhledem k různým organizačním strukturám v členských státech by se státy měly rozhodnout, který orgán je odpovědný za zřízení a údržbu internetové schránky a za zveřejňování údajů. Komise by měla vytvořit internetovou stránku, která obsahuje odkazy na internetové stránky členských států.
(39)
Článek 10 tohoto nařízení by se měl použít pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy počínaje 16. říjnem 2014 s cílem zajistit kontinuitu podávání zpráv v rámci téhož rozpočtového roku.
(40)
S cílem zajistit jednotné zacházení v probíhajících postupech pro schvalování souladu by se lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 tohoto nařízení neměly týkat těch postupů, u nichž bude oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 podáno před dnem 1. ledna 2015.
(41)
Vzhledem k tomu, že se hlava VII kapitola IV nařízení (EU) č. 1306/2013, která pojednává o transparentnosti, vztahuje na uskutečněné platby počínaje rozpočtovým rokem 2014, měla by se příslušná ustanovení tohoto nařízení použít na tyto platby.
(42)
Aby členské státy měly dostatek času na provedení, měly by se informace předávané v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 začít poskytovat počínaje rozpočtovým rokem 2016.
(43)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Postup akreditace platebních agentur
1. Členské státy jmenují orgán na ministerské úrovni, jenž bude zodpovídat za:
a)
vydávání, přezkum a odnímání akreditace platebním agenturám;
b)
provádění úkolů, které byly v rámci této kapitoly svěřeny příslušnému orgánu.
2. Příslušný orgán prostřednictvím formálního aktu rozhodne o vydání nebo po provedení přezkumu o odnětí akreditace platební agentury na základě posouzení akreditačních kritérií uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (dále jen „akreditační kritéria“). Příslušný orgán akreditace nebo odnětí akreditace bezodkladně oznámí Komisi.
3. Příslušný orgán jmenuje auditní subjekt, který bude provádět šetření ještě před udělením akreditace (předakreditační přezkum). Auditním subjektem je auditní orgán nebo jiná veřejná či soukromá organizace nebo organizační jednotka orgánu disponujícího odpovídajícími znalostmi, dovednostmi a schopností provádět audity. Auditní subjekt musí být na platební agentuře, která má být akreditována, nezávislý. Šetření (předakreditační přezkum) prováděné auditním subjektem se týká zejména:
a)
zavedených postupů a systémů pro schvalování a provádění plateb;
b)
rozdělení úkolů a přiměřenosti vnitřní i vnější kontroly v souvislosti s operacemi financovanými z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“);
c)
míry způsobilosti zavedených postupů a systémů, včetně opatření proti podvodům založených na vyhodnocení rizik, chránit rozpočet Unie;
d)
bezpečnost informačních systémů;
e)
vedení účetních záznamů.
Auditní subjekt vypracuje zprávu, která podrobně popisuje činnosti vykonané při auditu, jeho výsledky a posouzení, zda platební agentura splňuje akreditační kritéria. Zpráva musí být předána příslušnému orgánu, který poté vydá rozhodnutí o akreditaci, pokud je spokojen s tím, jak platební agentura splňuje akreditační kritéria.
4. Pokud se příslušný orgán domnívá, že platební agentura nesplňuje akreditační kritéria, zašle agentuře přesné podmínky, které agentura musí splnit předtím, než jí může být akreditace udělena.
Až do provedení nezbytných změn, jejichž cílem je splnit tyto zvláštní podmínky, lze akreditaci udělit dočasně na období stanovené v závislosti na závažnosti zjištěných problémů, avšak ne na období delší než dvanáct měsíců. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu toto období prodloužit.
5. Informace podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou předávány ihned po první akreditaci platební agentury a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli její výdaj naúčtován fondům. K těmto informacím jsou připojeny následující výkazy a dokumenty týkající se:
a)
odpovědností svěřených dané platební agentuře;
b)
rozdělení odpovědností mezi odbory platební agentury;
c)
vztahu platební agentury s dalšími veřejnoprávními či soukromoprávními subjekty, které odpovídají za provádění jakýchkoli opatření, v jejichž rámci platební agentura účtuje výdaje fondů;
d)
postupů sloužících k přijímání, ověřování a potvrzování nároků vznesených příjemci, a dále ke schvalování, hrazení a účtování výdajů;
e)
opatření v oblasti bezpečnosti informačních systémů;
f)
zprávy o předakreditačním přezkumu provedeném auditním subjektem uvedeným v odstavci 3.
6. Komise uvědomí Výbor zemědělských fondů o platebních agenturách akreditovaných ve všech členských státech.
Článek 2
Přezkum akreditace
1. Příslušný orgán má pod stálým dohledem platební agentury, za které odpovídá, a to zejména na základě osvědčení a zpráv vypracovaných certifikačním subjektem podle článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013, a vyšetřuje zjištěné nedostatky.
Každé tři roky příslušný orgán písemně informuje Komisi o svém dohledu nad platebními agenturami a monitorování jejich činností. Zpráva zahrne přezkum toho, jak platební agentury průběžně plní akreditační kritéria, společně se shrnutím opatření přijatých k nápravě zjištěných nedostatků. Příslušný orgán potvrdí, zda platební agentury, za něž je odpovědný, i nadále splňují akreditační kritéria.
2. Členské státy vytvoří systém, který zajistí, že jsou informace naznačující neplnění akreditačních kritérií ze strany platební agentury bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
3. Pokud příslušný orgán zjistil, že akreditovaná platební agentura neplní jedno nebo více akreditačních kritérií způsobem, který brání plnění úkolů stanovených v čl. 1 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014, neprodleně akreditaci platební agentury podmíněně pozastaví. Příslušný orgán vypracuje plán obsahující opatření a lhůty pro nápravu zjištěných nedostatků ve lhůtě stanovené podle závažnosti problému, která nesmí být delší než dvanáct měsíců ode dne podmíněného pozastavení akreditace. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu tuto lhůtu prodloužit.
4. Příslušný orgán oznámí Komisi své rozhodnutí o podmíněném pozastavení akreditace platební agentury, o plánu vypracovaném v souladu s odstavcem 3 a následně o pokroku při provádění těchto plánů.
5. Pokud dojde k odebrání akreditace, příslušný orgán ihned akredituje jinou platební agenturu, která splňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby nedošlo k pozastavení plateb příjemcům.
6. Pokud Komise zjistí, že příslušný orgán nesplnil svou povinnost vypracovat plán nápravy podle odstavce 3 nebo že platební agentura je i nadále akreditována, aniž by tento plán ve stanovené lhůtě plně provedla, vyzve příslušný orgán k odnětí akreditace dané platební agentuře, pokud nebudou provedeny nezbytné změny ve lhůtě stanovené Komisí s ohledem na závažnost problému. V takovém případě může Komise rozhodnout o sledování nedostatků podle schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 3
Prohlášení řídícího subjektu
1. Prohlášení řídícího subjektu uvedené v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je vypracováno v přiměřené době tak, aby mohl certifikační subjekt vydat stanovisko uvedené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení.
Prohlášení řídícího subjektu má formát stanovený v příloze I tohoto nařízení a může být podmíněno výhradami, které vyčíslí potenciální finanční dopad. Pokud dojde k vyjádření výhrad, musí být součástí prohlášení plán nápravných opatření a přesný harmonogram jeho provádění.
2. Prohlášení řídícího subjektu se bude opírat o účinný dohled nad existujícím řídícím a kontrolním systémem během celého roku.
Článek 4
Koordinační subjekt
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 jedná jako jediný partner Komise pro dotčený členský stát ve všech otázkách souvisejících s fondy, pokud jde o:
a)
zprostředkování informací a pokynů týkajících se funkcí a činností platebních agentur těmto agenturám a subjektům odpovědným za provádění uvedených pokynů, jakož i o podporu jejich harmonizovaného provádění;
b)
sdělování informací uvedených v článcích 7 a 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 Komisi;
c)
přístup Komise k úplným záznamům všech účetních údajů vyžadovaných pro statistické a kontrolní účely.
2. Platební agentura může jednat jako koordinační subjekt za předpokladu, že jsou tyto dvě funkce vykonávány odděleně.
3. Při plnění svých úkolů může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy požádat o pomoc jiné správní orgány nebo útvary, zejména ty s účetní či technickou odborností.
4. Důvěrnost, integrita a dostupnost všech počítačových údajů v držení koordinačního subjektu bude zajištěna pomocí opatření přizpůsobených organizační struktuře, počtu pracovníků a technologickému prostředí každého koordinačního subjektu. Finanční a technologické nasazení bude úměrné skutečně hrozícím rizikům.
5. Informace uvedené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 se předávají ihned po první akreditaci koordinačního subjektu a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli výdaj, za který je subjekt odpovědný, naúčtován fondům. Je k němu přiložena akreditační listina subjektu spolu s informacemi o organizaci, účetnictví a podmínkách vnitřní kontroly, které souvisejí s jeho fungováním.
Článek 5
Certifikace
1. Příslušný orgán určí certifikační subjekt uvedený v článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Certifikační subjekt organizuje svou práci efektivně a účinně a provádí své kontroly v přiměřené lhůtě, přičemž přihlíží k povaze a načasování operací na dotčený rozpočtový rok.
3. Stanovisko, které certifikační subjekt poskytuje v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, se vypracuje každý rok.
Toto stanovisko vychází z auditní činnosti provedené v souladu s články 6 a 7 tohoto nařízení.
4. Certifikační subjekt vypracuje zprávu o svých zjištěních. Zpráva se týká svěřených funkcí. Zpráva uvádí, zda v období, na které se zpráva vztahuje:
a)
platební agentura splňovala akreditační kritéria;
b)
postupy platební agentury poskytovaly dostatečné ujištění, že výdaje účtované fondům byly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, čímž současně ujistí o legalitě a správnosti uskutečněných operací a provedení případných doporučení za účelem zlepšení;
c)
roční účetní závěrka uvedená v článku 29 tohoto nařízení byla v souladu s účetními knihami a záznamy platební agentury;
d)
výkazy výdajů a intervenčních operací byly ve své podstatě pravdivým, úplným a přesným záznamem operací účtovaných fondům;
e)
finanční zájmy Unie byly náležitě chráněny s ohledem na vyplacené zálohy, získané záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být získány zpět.
Zpráva obsahuje informace o počtu a kvalifikaci zaměstnanců provádějících audit, o provedené práci, o počtu posouzených transakcí, o dosaženém stupni věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných slabinách a doporučeních ke zlepšení a o operacích certifikačního subjektu i dalších auditorských subjektů uvnitř i vně platební agentury, na nichž je postaveno úplné či částečné ujištění certifikačního subjektu o vykazovaných skutečnostech.
Článek 6
Zásady auditu
1. Certifikační audit se provádí v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
2. Certifikační subjekt vypracuje strategii auditu, která stanoví rozsah, načasování a zaměření certifikačního auditu, auditní metody a metodiku výběru vzorků. Plán auditu se vypracuje za každý rozpočtový rok, který je předmětem auditu, na základě odhadů auditorského rizika. Na požádání musí Komise od certifikačního subjektu obdržet strategii auditu i plán auditu.
3. Přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z jeho prověrek má být dosaženo prostřednictvím posuzování kontrolního systému včetně testování dodržování předpisů, prověrek věcné správnosti výdajů sestávajících z testování podrobných údajů a analytických postupů.
4. Komise vypracuje pokyny obsahující zejména:
a)
další vyjasnění a pokyny pro certifikační audit, který má být prováděn;
b)
stanovení přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z prověrek provedených v jeho rámci.
Článek 7
Metody auditu
1. Metody certifikačního auditu musí být definovány ve strategii auditu podle čl. 6 odst. 2.
2. V zájmu dosažení cílů auditu a poskytnutí stanoviska, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, jsou součástí auditu audity systémů, prověrky věcné správnosti a ověřování souhlasu finančních prohlášení a prohlášení řídícího subjektu.
3. Prověrky věcné správnosti výdajů zahrnují ověřování legality a správnosti uskutečněných operací na úrovni konečných příjemců. Pro tyto účely se certifikační subjekt může účastnit druhostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou. Certifikační subjekt se nesmí účastnit prvostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou, s výjimkou situací, kdy by bylo fyzicky nemožné prvostupňové kontroly provedené platební agenturou znovu prověřit. Co se týče prověrek věcné správnosti, certifikační subjekty mohou používat integrovaný přístup k výběru vzorků.
4. Komise poskytne další podmínky a pokyny ohledně plánování auditních postupů, integrace výběru vzorků, plánování a provádění opětovného ověřování operací na místě prostřednictvím pokynů, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 4.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ FONDŮ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Účetnictví platebních agentur
1. Každá platební agentura vede samostatné účetní záznamy o výdajích a příjmech uvedených v čl. 4 odst. 1 a článcích 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a o používání finančních prostředků vyčleněných na platby příslušných výdajů. Tento způsob vedení účtů musí umožnit rozlišit a poskytnout odděleně finanční údaje týkající se EZZF a EZFRV.
2. Platební agentury členských států, které nepřijaly euro, vedou účetnictví, jež obsahuje částky v měně, v níž byly zaplaceny výdaje a přijaty příjmy. Pro účely konsolidace veškerých výdajů a příjmů musí být agentury schopny poskytnout příslušné údaje v národní měně a v eurech.
3. Co se týče EZFRV, každá platební agentura určená pro program rozvoje venkova vede účetní záznamy, které umožňují rozeznat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření. Tyto účetní záznamy především obsahují:
a)
částku veřejných výdajů a částku příspěvku Unie vyplacených v rámci každé operace;
b)
částky, které je třeba získat zpět od příjemců v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi nebo nedbalostmi;
c)
částky získané zpět spolu s uvedením původní operace.
ODDÍL 2
Účetnictví ezzf
Článek 9
Poskytování informací členskými státy
Členské státy shromažďují a poskytují Komisi informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných každý týden, a to za těchto podmínek:
a)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od začátku měsíce do konce předchozího týdne nejpozději třetí pracovní den každého týdne;
b)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce nejpozději třetí pracovní den měsíce, pokud týden připadá na přelom měsíce.
Článek 10
Předávání informací členskými státy
1. V souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) body i) a ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 členské státy předávají Komisi elektronickou cestou s výhradou článků 11 a 12 tohoto nařízení tyto informace a dokumenty:
a)
nejpozději třetí pracovní den každého měsíce informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, a to na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, a všechny informace, které mohou vysvětlit podstatné odchylky mezi rozpočtovými prognózami sestavenými v souladu s odst. 2 písm. a) bodem iii) tohoto článku a vynaloženými výdaji nebo vybranými účelově vázanými příjmy;
b)
nejpozději dvanáctý den každého měsíce výkaz výdajů podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Sdělení o uskutečněných výdajích a účelově vázaných příjmech vybraných od 1. do 15. října se ale předává nejpozději do 27. října.
2. Výkaz výdajů uvedený v odst. 1 písm. b) musí zahrnovat:
a)
výkaz vyhotovený každou platební agenturou na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, jednotlivých druhů výdajů a příjmů rozepsaných podle rozpočtové nomenklatury Unie (a to podle podrobné rozpočtové nomenklatury), která byla poskytnuta členským státům, který se týká:
i)
uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce,
ii)
souhrnu uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů od začátku rozpočtového roku až do konce předchozího měsíce,
iii)
odhadů výdajů a účelově vázaných příjmů, které se v závislosti na jednotlivých případech týkají:
-
pouze běžného měsíce a dvou měsíců následujících,
-
běžného měsíce, dvou měsíců následujících a období až do konce rozpočtového roku,
iv)
popřípadě dodatečných údajů;
b)
souhrnný seznam vytvořený členským státem na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, údajů podle písmene a) za každý členský stát pro všechny platební agentury dotčeného státu;
c)
průkazní účty nákladů a příjmů týkajících se veřejné intervence, jak je uvedeno v čl. 19 odst. 2.
3. Všechny finanční informace vyžadované podle tohoto článku jsou sdělovány v eurech.
Článek 11
Obecná pravidla pro výkaz výdajů a účelově vázaných příjmů
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy pro výkazy výdajů a příjmů týkajících se veřejného skladování podle článku 12, musí výdaje a účelově vázané příjmy vykázané platebními agenturami v rámci jednoho měsíce odpovídat platbám a příjmům, které byly skutečně provedeny během tohoto měsíce.
Tyto výdaje a příjmy jsou zapsány do účetnictví rozpočtu EZZF v rámci rozpočtového roku N.
Avšak
a)
výdaje, které mohou být zaplaceny předtím, než se začne používat ustanovení, které uvádí, že je celkově nebo částečně uhradí EZZF, mohou být vykázány pouze:
-
v rámci měsíce, během kterého se uvedené ustanovení začalo používat,
nebo
-
v rámci měsíce, který následuje po začátku používání uvedeného ustanovení;
b)
účelově vázané příjmy, které členský stát dluží Komisi, se vykazují v rámci měsíce, kdy vyprší lhůta pro uhrazení odpovídajících částek, kterou stanoví právní předpisy Unie;
c)
opravy, o nichž rozhodne Komise v rámci schvalování účetní závěrky a v rámci schvalování souladu, Komise přímo odečítá nebo případně přičítá k měsíčním platbám podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 8. Členské státy však zahrnují částky, které odpovídají těmto opravám, do výkazu sestaveného za měsíc, za který se opravy uskutečňují.
2. Výdaje a účelově vázané příjmy se berou v úvahu k datu, k němuž došlo na účtu platební agentury k připsání ve prospěch nebo k tíži. U plateb však může být rozhodné datum den, kdy dotyčný subjekt vystavil a zaslal finančnímu ústavu nebo příjemci platební doklad. Každá platební agentura používá stejný postup během celého rozpočtového roku.
3. Výdaje a účelově vázané příjmy vykázané v souladu s odstavcem 1 mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za předešlé měsíce stejného rozpočtového roku.
Jestliže by opravy účelově vázaných příjmů v případě některé rozpočtové položky na úrovni platební agentury vedly k vykázání záporných účelově vázaných příjmů, přenášejí se přebytkové opravy do následujícího měsíce. Případné zúčtování se provádí při schvalování účetní závěrky příslušného roku.
4. Neprovedené příkazy k úhradě a platby k tíži účtu, které jsou potom znovu připsány v jeho prospěch, se vykazují jako odpočty výdajů v měsíci, během kterého je platební agentuře oznámeno neuskutečnění nebo zrušení platebního příkazu.
5. Pokud jsou platby dlužné v rámci EZZF zatíženy pohledávkou, považují se pro účely odstavce 1 za provedené v plné výši:
a)
ke dni vyplacení splatné částky příjemci, pokud je pohledávka nižší než výdaj, který je předmětem vyrovnání;
b)
ke dni započtení, jestliže je tento výdaj nižší než pohledávka nebo se jí rovná.
6. Souhrnné údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do jednoho rozpočtového roku, které mají být předány Komisi nejpozději 27. října, mohou být opraveny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro výkaz výdajů týkající se veřejného skladování
1. Operace, které mají být zohledněny při sestavování výkazu výdajů týkajícího se veřejného skladování, jsou operace schválené na konci měsíce v účtech platební agentury, ke kterým došlo od začátku účetního období podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 do konce uvedeného měsíce.
2. Tento výkaz výdajů obsahuje hodnoty a částky určené v souladu s články 17 a 18 tohoto nařízení a článkem 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 (11) a zaúčtované platebními agenturami během měsíce, který následuje po měsíci, ke kterému se operace vztahují.
Avšak
a)
pokud jde o operace uskutečněné v září, platební agentury zaúčtovávají hodnoty a částky nejpozději do 15. října;
b)
pokud jde o celkové částky snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, částky se zaúčtovávají ke dni určenému rozhodnutím, které se na ně vztahuje.
Článek 13
Rozhodnutí Komise o platbě
1. Na základě údajů poskytnutých v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení Komise rozhodne o provedení měsíčních plateb podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, aniž by byly dotčeny opravy, které mohou být učiněny prostřednictvím příštích rozhodnutí v souladu s články 51 a 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, přičemž přihlédne ke snížením a pozastavením plateb, o nichž bylo rozhodnuto v souladu s článkem 41 uvedeného nařízení.
2. Jestliže celkové výdaje vykázané členskými státy pro následující rozpočtový rok překročí tři čtvrtiny všech rozpočtových prostředků pro běžný rozpočtový rok, jsou předběžné závazky uvedené v čl. 170 odst. 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a příslušné měsíční platby přiděleny v poměru k výkazům výdajů do výše 75 % prostředků pro běžný rozpočtový rok. Komise zohledňuje zůstatek částek neuhrazených členským státům v rozhodnutích o pozdějších následných úhradách.
Článek 14
Poskytování finančních prostředků členským státům
1. Rozhodnutím o měsíčních platbách poskytne Komise členským státům, v rámci rozpočtových prostředků, finanční zdroje nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF, na účet otevřený každým členským státem, přičemž se odečte částka odpovídající účelově vázaným příjmům.
Když platby, které má uskutečnit Komise, přičemž se provede odečet účelově vázaných příjmů, vedou na úrovni členského státu k negativní částce, přenášejí se přesahující odečtené částky na následující měsíce.
2. Název a číslo účtu podle odstavce 1 členské státy předají Komisi podle formátu, který jim Komise poskytne.
Článek 15
Poskytování informací v rámci veřejné intervence
1. Platební agentury předávají Komisi:
a)
na žádost Komise dokumenty a informace uvedené v čl. 3 odst. 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a doplňkové vnitrostátní správní předpisy přijaté k provedení a správě intervenčních opatření;
b)
do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení informace o veřejném skladování na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů.
2. Příslušné informační systémy uvedené v článku 24 se použijí ke zveřejňování oznámení, výměně informací a tvorbě dokumentů týkajících se výdajů spojených s veřejnou intervencí.
Článek 16
Obsah účtů veřejného skladování, které musí vést platební agentury
1. Skladové účetnictví podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat tyto třídy položek zanesených odděleně:
a)
množství produktů zjištěná na vstupu do skladu a množství produktů zjištěná na výstupu ze skladu, a to s fyzickým přemístěním nebo bez fyzického přemístění;
b)
množství použitá z titulu režimu rozdělení zdarma nejchudším osobám z Fondu evropské pomoci nejchudším osobám a zaúčtovaná podle čl. 4 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, v odlišení od množství, která jsou předmětem převodu do jiného členského státu;
c)
množství odebraná jako vzorky, v odlišení od vzorků odebraných kupujícími;
d)
množství, která po zjištění vizuální prohlídkou v rámci roční inventarizace nebo při kontrole prováděné po převzetí pro intervenci, již nelze přebalit a jsou předmětem přímého prodeje;
e)
množství chybějící ze zjistitelných i nezjistitelných důvodů, včetně těch odpovídajících mezní přípustné odchylce podle platných předpisů;
f)
znehodnocená množství;
g)
přebytečná množství;
h)
chybějící množství překračující mezní přípustné odchylky;
i)
množství uložená do skladů, u nichž se zjistí, že nesplňují požadované podmínky, což vede k zamítnutí jejich převzetí;
j)
čistá množství, která se nacházejí ve skladech na konci každého měsíce nebo na konci účetního období a která jsou převedena do následujícího měsíce nebo do následujícího účetního období.
2. Finanční účty podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat:
a)
hodnotu množství uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku, přičemž se odděleně zanáší hodnota množství koupených a hodnota množství prodaných;
b)
účetní hodnotu množství použitých nebo zohledněných z titulu režimu rozdělení zdarma podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
c)
finanční náklady podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
d)
výdaje na fyzické operace podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
e)
částky vyplývající ze snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
f)
částky vybrané nebo zpětně inkasované od prodejců, kupujících nebo skladovatelů, jiné než uvedené v čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení;
g)
částku pocházející z přímého prodeje provedeného po roční inventuře nebo následující kontrolu provedenou po převzetí produktů k intervenčnímu skladování;
h)
ztráty a zisky z vyskladnění produktů s přihlédnutím ke snížením hodnoty ve smyslu písmene e) tohoto odstavce;
i)
ostatní debetní a kreditní položky, zejména položky odpovídající množstvím podle odst. 1 písm. c) až g) tohoto článku;
j)
průměrnou účetní hodnotu vyjádřenou podle okolností v tunách nebo v hektolitrech.
Článek 17
Účetnictví v souvislosti s veřejnou intervencí
1. U položek uvedených v článku 16 se zaúčtovávají množství, hodnoty, částky a průměry skutečně zjištěné platebními agenturami nebo hodnoty a částky vypočítané na základě paušálních částek stanovených Komisí.
2. Zjištění a výpočty podle odstavce 1 se provádějí s výhradou uplatnění těchto pravidel:
a)
náklady na vyskladnění u množství, u kterých byla zjištěna manka nebo znehodnocení, v souladu s pravidly stanovenými v přílohách VI a VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se účtují pouze za množství skutečně prodaná a vyskladněná;
b)
množství, u kterých se zjistilo, že chybějí během převozu z jednoho členského státu do druhého, se nepovažují za uložená do skladu v členském státě určení, a proto se na ně neposkytují paušální částky za uskladnění;
c)
jestliže se produkt dopravuje či převádí, zaúčtují se paušální částky za uskladnění a vyskladnění, v případě, že se tyto náklady nepovažují podle pravidel Unie za nedílnou součást nákladů za dopravu;
d)
pokud pravidla Unie nestanoví jinak, příjmy z prodeje znehodnocených produktů ani jakékoliv jiné příjmy v této souvislosti se do účetní dokumentace EZZF nezaznamenávají;
e)
nadbytečná množství, která by se zjistila, se zaúčtovávají se zápornou hodnotou ve stavu a pohybu zásob mezi chybějícími množstvími. Uvedená množství se zohlední při určení množství přesahujících mezní přípustnou odchylku;
f)
jiné vzorky než ty, které odebrali kupující, se zaúčtují v souladu s bodem 2 písm. a) přílohy VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
3. Informace o opravách provedených Komisí, pokud jde o údaje z běžného účetního období uvedené v článku 16, se předávají Výboru zemědělských fondů. Mohou být oznámeny členským státům při rozhodnutí o měsíční platbě nebo, nedojde-li k němu, při rozhodnutí o schválení účetní závěrky. Zaúčtovávají je platební agentury za podmínek stanovených uvedeným rozhodnutím.
Článek 18
Data účtování o výdajích a příjmech a o pohybech produktů spojených s veřejnou intervencí
1. Zaúčtování různých výdajových a příjmových položek se provádí ke dni, k němuž dojde k hmotné operaci v rámci opatření veřejné intervence, a za použití směnného kurzu, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum přijetí u částek vybraných nebo zpětně inkasovaných podle čl. 16 odst. 2 písm. f) a g) tohoto nařízení;
b)
datum skutečného zaplacení nákladů týkajících se hmotných operací, pokud se na tyto náklady nevztahují paušální částky.
2. Zaúčtování různých položek týkajících se fyzických pohybů produktů a správy zásob se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum převzetí produktů platební agenturou podle čl. 31 odst. 2 a článku 33 nařízení Komise (EU) č. 1272/2009 (12) ohledně množství uskladněných v rámci veřejného skladování bez změny místa skladování;
b)
datum zjištění skutečností u chybějících nebo znehodnocených množství a u přebytečných množství;
c)
datum skutečného vyskladnění produktů u přímých prodejů týkajících se produktů, které nelze přebalit po vizuální prohlídce v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí k intervenci a které zůstávají na skladě;
d)
poslední den účetního období pro veškeré ztráty přesahující odpovídající mezní přípustnou odchylku podle čl. 4 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 19
Částky financované v rámci veřejné intervence
1. Částka, která má být financována v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se určuje na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a do kterých se zanášejí v aktivech a pasivech různé položky výdajů a příjmů podle článku 16 tohoto nařízení, přičemž se případně zohlední částky výdajů stanovené v rámci právních předpisů v odvětví zemědělství.
2. Platební agentury či koordinační subjekty předávají měsíčně i ročně Komisi elektronicky na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů, informace nezbytné pro financování veřejného skladování i účty odůvodňující výdaje a příjmy související s veřejným skladováním ve formě výkazů (výkazy P-STO), a to do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) a do dne stanoveného v čl. 30 odst. 2.
Článek 20
Výkazy výdajů a příjmů v případě veřejných intervencí
1. Financování EZZF v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 se rovná výdajům, které se vypočtou na základě údajů sdělených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření, které se schvalují informačním systémem zavedeným Komisí a které platební agentura zahrne do svého výkazu výdajů sestaveného v souladu s článkem 12 tohoto nařízení.
2. Částky získané zpět v souladu s článkem 54 nařízení (EU) č. 1306/2013 a částky vybrané nebo získané zpět od prodejců, kupců a skladovatelů, které splňují kritéria stanovená v článku 43 uvedeného nařízení, se deklarují v rozpočtu EZZF za podmínek stanovených v čl. 10 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení.
ODDÍL 3
Účetnictví EZFRV
Článek 21
Odhad potřeb financování
Za každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13) a podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 předávají členské státy Komisi dvakrát za rok, a to nejpozději 31. ledna a 31. srpna, své odhady částek, které mají být v daném rozpočtovém roce financovány z EZFRV. Kromě toho členské státy předají aktualizovaný odhad svých žádostí o financování na následující rozpočtový rok.
Tyto odhady se zasílají za pomoci strukturovaných údajů prostřednictvím informačního systému SFC2014 podle kapitoly I prováděcího nařízení Komise (EU) č. 184/2014 (14).
Článek 22
Výkazy výdajů
1. Platební agentury vyhotoví výkaz výdajů pro každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013.
U každého opatření pro rozvoj venkova platební agentury ve výkazech výdajů uvádějí:
a)
částku způsobilého veřejného výdaje, pro který platební agentura v každém z referenčních období uvedeném v odstavci 2 tohoto článku skutečně uhradila odpovídající příspěvek z EZFRV;
b)
dodatečné informace o finančních nástrojích podle hlavy IV druhé části nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (15);
c)
dodatečné informace týkající se záloh vyplacených příjemcům podle čl. 75 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013;
d)
částku vrácenou během běžného období, jak je uvedeno v odstavci 2 tohoto článku.
2. Po schválení programu rozvoje venkova Komisí předávají členské státy Komisi v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem i) nařízení (EU) č. 1306/2013 své výkazy výdajů v těchto lhůtách:
a)
nejpozději 30. dubna pro výdaje za období od 1. ledna do 31. března;
b)
nejpozději 31. července pro výdaje za období od 1. dubna do 30. června;
c)
nejpozději 10. listopadu pro výdaje za období od 1. července do 15. října;
d)
nejpozději 31. ledna pro výdaje za období od 16. října do 31. prosince.
Nicméně všechny výdaje, které platební agentury v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 před schválením programu rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 příjemcům vyplatily, jsou vynakládány v rámci odpovědnosti členských států a musí být vykázány Komisi v prvním výkazu výdajů po přijetí programu. Totéž pravidlo se obdobně použije v případě změny programu rozvoje venkova podle článku 11 nařízení (EU) č. 1305/2013.
3. Platební agentury zapisují výkazy výdajů pro programy rozvoje venkova formou strukturovaných údajů do informačního systému SFC2014 uvedeného v kapitole I prováděcího nařízení (EU) č. 184/2014.
4. Pokud Komise požaduje dodatečná ověřování z důvodu poskytnutí neúplných nebo nejasných informací nebo interpretačních růzností či rozporů nebo jakýchkoli jiných rozporů týkajících se výkazu výdajů za určité referenční období, které vyplývají především z toho, že nejsou sdělovány informace požadované podle nařízení (EU) č. 1305/2013 a aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení, nebo na základě závažných náznaků, že výdaje uvedené ve výkazu výdajů vykazují nesrovnalost nebo že mohou existovat nedostatky ve fungování řídicího a kontrolního systému v oblasti rozvoje venkova, poskytne dotyčný členský stát na žádost Komise doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti v závislosti na míře závažnosti problému.
Lhůta pro průběžné platby stanovená v čl. 36 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 může být přerušena pro celou nebo částečnou částku, která je předmětem žádosti o platbu, a to od data předání žádosti o informace do přijetí požadovaných informací, nejpozději však do maximální lhůty stanovené v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Neodpoví-li dotyčný členský stát na žádost o doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti nebo je-li odpověď považována za nedostačující, nebo pokud odpověď naznačuje, že nebyla dodržena platná pravidla nebo nebyly řádně využity finanční prostředky Unie, může Komise platby pozastavit či snížit v souladu s článkem 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Výdaje vykázané za referenční období mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za období předešlých výkazů stejného finančního roku.
Opravy údajů o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do daného rozpočtového roku neuvedené ve výkazech podle odst. 2 písm. a), b) a c) mohou být provedeny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 23
Výpočet částky, která má být zaplacena
1. Příspěvek Unie na způsobilé veřejné výdaje se pro každé opatření a pro každé referenční období vypočítá na základě plánu financování podle čl. 8 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1305/2013, který platí od prvního dne tohoto období. Tento výpočet musí brát v úvahu opravy příspěvku Unie, jak jsou vykázány ve výkazu výdajů za uvedené období.
2. Když souhrnná částka příspěvku Unie na program rozvoje venkova překročí celkovou částku naplánovanou pro určité opatření rozvoje venkova, sníží se částka k úhradě na výši částky naplánované pro toto opatření, a to aniž je dotčeno stanovení stropu podle čl. 34 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013. Veškeré příspěvky Unie, které proto byly vyloučeny, mohou být vyplaceny později s výhradou, že členský stát předložil upravený plán financování, který Komise přijala.
3. Komise provádí platbu příspěvku Unie podle dostupnosti rozpočtových prostředků na účet nebo účty otevřené jednotlivými členskými státy.
Členské státy sdělí Komisi číslo nebo čísla účtu podle formátu, který jim Komise poskytne.
ODDÍL 4
Společná ustanovení pro EZZF a pro EZFRV
Článek 24
Elektronická výměna informací a dokumentů
1. Pokud jde o sdělování informací a seznamování se s nimi podle článku 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 a jeho prováděcích pravidel, Komise určí informační systémy, které umožní výměnu dokumentů a informací mezi ní a členskými státy elektronickou cestou. O obecných podmínkách zavedení těchto systémů informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Informační systémy uvedené v odstavci 1 mohou zejména zpracovávat:
a)
údaje nezbytné pro finanční transakce, zejména ty, které se týkají měsíčních a ročních účetních závěrek platebních agentur, výkazů výdajů a příjmů a předávání informací a dokumentů podle článku 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a podle článků 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 a 29 tohoto nařízení;
b)
dokumenty společného zájmu, které umožňují kontrolu měsíčních a ročních účetních závěrek a prohlížení informací a dokumentů, které musí platební agentury poskytovat Komisi;
c)
texty Unie a pokyny Komise v oblasti financování společné zemědělské politiky z jednotlivých orgánů akreditovaných a jmenovaných podle nařízení (EU) č. 1306/2013 i pokyny týkající se jednotného uplatňování příslušných právních předpisů.
3. Formu a obsah dokumentů podle článků 10, 19, 20, 23 a čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a d) dá Komise k dispozici členským státům formou vzorových předloh prostřednictvím informačních systémů.
Komise tyto předlohy přizpůsobuje a aktualizuje, přičemž o tom předem informuje Výbor zemědělských fondů.
4. Informační systémy podle odstavce 1 mohou obsahovat nástroje nutné k tomu, aby Komise mohla uchovávat údaje a spravovat účty fondů, jakož i nástroje nezbytné k výpočtu paušálních výdajů nebo výdajů vyžadujících užití jednotných způsobů, a to zejména pokud jde o finanční náklady a odpisy.
5. Odpovědnost za sdělování, zapisování a aktualizování údajů o finančních transakcích v informačních systémech podle odstavce 1 mají platební agentury; platební agentura vše provádí sama nebo to provádí subjekt, na který byla tato odpovědnost přenesena, popřípadě se tak děje prostřednictvím koordinačního subjektu akreditovaného podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Když dokument nebo postup podle nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas určité osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu, v souladu s právními předpisy Unie musí informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Pokud jde o výkazy výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojené k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu i) a iii) nařízení (EU) č. 1306/2013, platební agentury nebo případně koordinační subjekty, které jsou akreditovány v souladu s čl. 7 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení, rovněž uchovávají dokumenty předané elektronicky v jejich původní formě.
7. Uchovávání elektronických a digitálních dokumentů musí být zajištěno během celé doby podle článku 32.
8. Při funkční poruše informačního systému nebo nestabilním spojení může členský stát zasílat dokumenty jinou formou, a to na základě předběžného souhlasu Komise a za podmínek, které Komise stanoví.
Článek 25
Pozastavení plateb v případě pozdního předložení
Prováděcí akty stanovující měsíční platby uvedené v čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo průběžné platby uvedené v článku 36 uvedeného nařízení zohlední pozastavení plateb, o nichž bylo rozhodnuto podle článku 42 uvedeného nařízení.
Článek 26
Získávání družicových snímků
1. Pro účely článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013 každý členský stát informuje Komisi nejpozději do 1. listopadu každého roku o:
a)
tom, zda si přeje, aby Komise získala družicové snímky nezbytné pro svůj program kontrol a/nebo pro své hodnocení kvality systému evidence půdy;
b)
oblasti, která má být zkontrolována a počtu plánovaných kontrolních oblastí.
2. Členské státy, které žádají Komisi, aby si opatřila družicové snímky, dokončí ve spolupráci s ní a před 15. lednem po sdělení informací uvedených v odstavci 1 vymezení oblasti, kterou je nutno zachytit, a sestavení harmonogramu pro získání těchto snímků.
3. Získané družicové snímky poskytne Komise pověřeným zástupcům členských států zdarma. Tito zástupci musí dodržovat ustanovení o autorském právu obsažená ve smlouvách s dodavateli a snímky po dokončení prací vrátit.
4. Pokud celková cena žádostí, které obdržely členské státy, překročí rozpočet vyčleněný na uplatnění článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013, Komise v zájmu o co nejefektivnější využití dostupných zdrojů rozhodne o omezení počtu družicových snímků, které mají být poskytnuty.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
ODDÍL 1
Vymáhání dluhů
Článek 27
Úroky uplatnitelné při zpětném získávání neoprávněných plateb
1. Nestanoví-li předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství jinak, úroky z neoprávněných plateb, které mají být získány zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti, se vypočítají za období mezi okamžikem uplynutí platební lhůty pro příjemce uvedené v inkasním příkazu a datem vrácení nebo odečtení částky. Platební lhůta nesmí být delší než 60 dnů od vydání inkasního příkazu.
2. Použitá úroková sazba v žádném případě nesmí být nižší než úroková sazba stanovená vnitrostátním právem pro zpětné získání srovnatelných neoprávněných výdajů nebo vymáhání splatných pohledávek.
Článek 28
Zpětné získání započtením dlužné částky
Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, členské státy započtou dlužnou částku, kterou příjemce dosud nevrátil a která byla zjištěna v souladu s vnitrostátním právem, proti jakékoli budoucí platbě, kterou má uhradit platební agentura odpovědná za získání dlužné částky tomuto příjemci.
ODDÍL 2
Zúčtování
Článek 29
Obsah roční účetní závěrky
Roční účetní závěrka uvedená v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnuje:
a)
účelově vázané příjmy uvedené v článku 43 uvedeného nařízení;
b)
výdaje EZZF po odečtení veškerých neoprávněně vyplacených plateb, které nebyly ke konci rozpočtového roku získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, souhrnně podle položek a podpoložek rozpočtu Unie;
c)
výdaje EZFRV podle jednotlivých programů, opatření a zvláštní sazby příspěvku. Roční výkaz výdajů musí obsahovat také informace o částkách, které byly získány zpět. Po ukončení programu budou veškeré neoprávněně vyplacené platby, které nebyly získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, odečteny od výdajů daného rozpočtového roku;
d)
tabulku rozdílů podle položek a podpoložek, nebo v případě EZFRV podle programu a opatření, zvláštní sazby příspěvku a prioritní oblasti, mezi výdaji a účelově vázanými příjmy vykázanými v roční účetní závěrce a těmi vykázanými za shodné období v dokumentech uvedených v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, pokud jde o EZZF, a v čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení, pokud jde o EZFRV, spolu s vysvětlením každého rozdílu;
e)
odděleně částky, které nese příslušný členský stát, a částky, které nese Unie, v souladu s čl. 54 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 54 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013;
f)
tabulku neoprávněně vyplacených plateb, které mají být získány zpět na konci rozpočtového roku v důsledku nesrovnalostí ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (16), včetně případných sankcí stanovených v platných odvětvových předpisech Unie a souvisejících úroků, připravenou podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení;
g)
výpis z knihy dlužníků zahrnující částky, které mají být získány zpět a připsány ve prospěch EZZF nebo EZFRV a nejsou uvedeny pod písmeny b), c) a f) tohoto článku, včetně případných sankcí a souvisejících úroků, sestavený podle vzoru v příloze III tohoto nařízení;
h)
přehled intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci rozpočtového roku;
i)
potvrzení, že výdaje, účelově vázané příjmy a podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uchovány v záznamech a v účetních záznamech platební agentury;
j)
na konci rozpočtového roku konečný zůstatek nevyužitých/záporných kumulovaných záloh vyplacených příjemcům členskými státy, podrobně rozčleněných podle jednotlivých opatření v případě EZZF a v případě EZFRV podle jednotlivých programů i podle finančních nástrojů. U finančních nástrojů se konečný zůstatek týká plateb ze strany Komise, které nebyly členskými státy použity ani pro platby konečným příjemcům, ani vyčleněny pro smlouvy o zárukách podle čl. 42 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 30
Předávání informací
1. Pro účely schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 předá každý členský stát Komisi:
a)
položky zahrnuté do účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení;
b)
stanoviska a zprávy podle čl. 5 odst. 3 a 4 tohoto nařízení, vypracované certifikačním subjektem nebo subjekty;
c)
úplné záznamy všech účetních údajů nezbytných pro statistické a kontrolní účely;
d)
prohlášení řídícího subjektu, jak je zmíněno v článku 3 tohoto nařízení.
2. Dokumenty a účetní údaje uvedené v odstavci 1 jsou zaslány Komisi nejpozději do 15. února roku následujícího po konci rozpočtového roku, jehož se týkají. Dokumenty uvedené v odst. 1 písm. a), b) a d) jsou předány v jednom vyhotovení spolu s elektronickou kopií v souladu s formátem a za podmínek určených Komisí podle článku 24.
3. Na základě žádosti Komise nebo na podnět členského státu lze Komisi poskytnout další informace o schválení účetní závěrky ve lhůtě stanovené Komisí, přičemž se zohlední množství práce pro poskytnutí těchto informací. Při neexistenci takových informací může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici.
4. V náležitě odůvodněných případech může Komise přijmout žádost o pozdní předložení informací, pokud je jí ovšem tato žádost předána před lhůtou pro předložení.
Článek 31
Forma a obsah účetních údajů
1. Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 30 odst. 1 písm. c) a způsob jejich předávání Komisi musí být v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) č. 991/2013 (17).
2. Komise použije účetní údaje výhradně pro účely:
a)
plnění svých funkcí v rámci schválení účetní závěrky podle nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
sledování vývoje a poskytování prognóz v zemědělství.
Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mají v rámci plnění svých povinností rovněž přístup k těmto údajům.
3. Jakékoli osobní údaje obsažené ve shromážděných účetních údajích jsou zpracovány výhradně pro účely uvedené v odstavci 2. Zejména platí, že pokud jsou účetní údaje používány Komisí pro účely uvedené v odst. 2 prvním pododstavci písm. b), Komise převede tyto údaje do anonymní podoby a zpracuje je pouze v souhrnné formě.
4. Všechny dotazy týkající se zpracování osobních údajů musí dotyčné osoby postoupit Komisi podle přílohy IV.
5. Komise zajistí zachování důvěrnosti a bezpečnosti účetních údajů.
Článek 32
Uchování účetních údajů
1. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZZF jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž Komise schválila účetní závěrku za rozpočtový rok uvedený v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZFRV jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž proběhla poslední platba ze strany platební agentury.
3. V případě nesrovnalostí nebo nedbalosti jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž došlo k úplnému zpětnému získání částek od příjemce a jejich připsání na účet fondů, anebo v němž bylo rozhodnuto o finančních důsledcích toho, že nedošlo ke zpětnému získání podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
4. V případě řízení o schválení podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku Komisi k dispozici po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo řízení ukončeno, nebo, pokud je rozhodnutí o souladu předmětem soudního řízení u Soudního dvora Evropské unie, po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo uvedené soudní řízení ukončeno.
5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s oddílem 3 (B) přílohy I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 33
Schválení účetní závěrky
1. Rozhodnutí Komise o schválení účetní závěrky uvedené v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě během dotyčného rozpočtového roku, které jsou uznány jako účtovatelné fondům na základě účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení a snížení a pozastavení plateb podle článku 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Rozhodnutí rovněž stanoví částky, které mají být účtovány Unii a dotčenému členskému státu podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, částka stanovená rozhodnutím o schválení účetní závěrky zahrnuje prostředky, které může dotčený členský stát znovu použít jejich přerozdělením podle čl. 56 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. S ohledem na EZZF je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení měsíčních plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných ve stejném roce v souladu s odstavcem 1. Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
S ohledem na EZFRV je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení průběžných plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných za stejný rok v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od první platby, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo ji k ní přičte.
3. Komise sdělí dotčenému členskému státu výsledky svého ověření poskytnutých informací spolu s případnými návrhy na změny nejpozději do 30. dubna následujícího po konci finančního roku.
4. Pokud Komise nemůže schválit účetní závěrku členského státu do 31. května následujícího roku z důvodů, které lze přičíst dotčenému členskému státu, uvědomí tento členský stát o dodatečném šetření, které navrhuje provést podle článku 47 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Odstavce 1 až 4 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 34
Schválení souladu
1. Za účelem stanovení částek, které mají být vyloučeny z financování Unií v případě zjištění, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, využije Komise svých vlastních zjištění a zohlední informace poskytnuté členskými státy, pokud byly tyto informace poskytnuty ve lhůtách stanovených Komisí v rámci postupu pro schvalování souladu provedeného v souladu s článkem 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a s tímto článkem.
2. Pokud se Komise v důsledku šetření domnívá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, sdělí svá zjištění dotčenému členskému státu, upřesní nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího souladu s těmito předpisy a uvede předběžnou výši finanční opravy, kterou považuje v této fázi postupu za odpovídající svým zjištěním. Součástí uvedeného sdělení bude rovněž návrh na uskutečnění dvoustranného jednání do čtyř měsíců od uplynutí lhůty pro odpověď členského státu. Sdělení bude odkazovat na tento článek.
Členský stát odpoví do dvou měsíců od přijetí sdělení. Ve své odpovědi má členský stát zejména možnost:
a)
prokázat Komisi, že skutečný rozsah nedodržení předpisů nebo riziko pro fondy je menší, než bylo uvedeno ve sdělení Komise;
b)
uvědomit Komisi o nápravných opatřeních, která přijal za účelem zajištění souladu s předpisy Unie, a o datu účinnosti jejich provedení.
V odůvodněných případech může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu schválit prodloužení dvouměsíční lhůty maximálně o dva měsíce. Žádost se Komisi předá před uplynutím této lhůty.
Pokud se členský stát domnívá, že není nutné, aby došlo k dvoustrannému jednání, uvědomí o tom Komisi ve své odpovědi na výše uvedené sdělení.
3. Při dvoustranném jednání se obě strany snaží o nalezení dohody, pokud jde o opatření, která je nezbytné přijmout, jakož i o hodnocení závažnosti protiprávního jednání a finanční škody vzniklé rozpočtu Unie.
Komise do třiceti pracovních dnů po dvoustranném jednání vypracuje zápis a zašle jej členskému státu. Členský stát může Komisi své připomínky zaslat do patnácti pracovních dní po obdržení tohoto zápisu.
Do šesti měsíců od zaslání zápisu z dvoustranného jednání Komise formálně sdělí členskému státu své závěry na základě informací, které získala v rámci postupu pro schvalování souladu. Toto sdělení obsahuje hodnocení výdajů, jež mají být vyloučeny z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a článku 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Sdělení obsahuje odkaz na čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát využil smírčího řízení podle článku 40, Komise sdělí své závěry členskému státu nejpozději do šesti měsíců poté, co:
a)
obdržela zprávu smírčího orgánu, nebo
b)
obdržela dodatečné informace od členského státu ve lhůtě uvedené v čl. 40 odst. 3 druhém pododstavci za předpokladu, že byly splněny podmínky stanovené v odstavci 6 tohoto článku.
5. Komise musí mít k dispozici všechny informace, jež jsou relevantní v této konkrétní fázi postupu, aby odstavce 3 a 4 mohla použít v rámci příslušných lhůt. Pokud se Komise domnívá, že nemá dostatek informací, může kdykoli během lhůt stanovených v odstavcích 3 a 4:
a)
požádat členský stát o doplňující informace, které jí členský stát předá do dvou měsíců od obdržení sdělení; a/nebo
b)
sdělit členskému státu, že hodlá provést dodatečný audit za účelem provedení nezbytných ověření.
Lhůty uvedené v odstavcích 3 a 4 začínají v tomto případě běžet opět buď ode dne, kdy Komise obdrží požadované dodatečné informace, nebo od posledního dne dodatečného auditu.
6. Při hodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Unií, lze informace sdělené členským státem po formálním sdělení Komise podle odst. 3 druhého pododstavce zohlednit pouze:
a)
pokud je nezbytné zabránit hrubému přecenění finanční újmy způsobené rozpočtu Unie; a
b)
pokud je pozdní předání informací řádně odůvodněno vnějšími faktory a není jím ohroženo včasné přijetí rozhodnutí ze strany Komise podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
7. Poté, co Komise členským státům sdělila své závěry v souladu s čl. 34 odst. 3 nebo 4 tohoto nařízení, přijme případně jedno nebo více rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 s cílem vyloučit z financování Unií výdaje, které nejsou v souladu předpisy Unie. Komise může opakovaně přistoupit k postupu pro schvalování souladu, dokud členský stát skutečně neprovede nápravná opatření.
8. S ohledem na EZZF jsou odpočty z financování Unií prováděny Komisí z měsíčních plateb souvisejících s výdaji ve druhém měsíci následujícím po rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však může Komise přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví jiná lhůta pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada prostřednictvím splátek, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
9. V řádně odůvodněných případech, které je nezbytné dotčenému členskému státu oznámit, může Komise prodloužit lhůty stanovené v odstavcích 3 a 4.
10. Odstavce 1 až 9 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 35
Rozhodnutí nezahájit či neprovádět šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu
1. Komise se může rozhodnout, že nezahájí nebo neprovede šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud očekává, že případné finanční opravy za nedodržení postupu zjištěné na základě šetření uvedeného v čl. 34 odst. 2 jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 2 % příslušných výdajů nebo částek, které mají být získány zpět.
2. Pokud Komise sníží měsíční platby v souladu s čl. 41 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, může rozhodnout o nezahájení nebo neprovedení šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 uvedeného nařízení za předpokladu, že dotčený členský stát nevznese námitku proti použití tohoto odstavce v rámci řízení podle čl. 41 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 36
Smírčí orgán
Pro účely schvalování souladu uvedeného v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 se ustaví smírčí orgán. Smírčí orgán plní zejména následující úkoly:
a)
posuzovat záležitosti, jež mu předloží členský stát, který obdržel formální sdělení od Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení, včetně hodnocení výdajů, které Komise zamýšlí vyloučit z financování Unií;
b)
usilovat o sblížení rozdílných postojů Komise a dotčeného členského státu;
c)
na závěr svého posuzování vypracovat zprávu o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
Článek 37
Složení smírčího orgánu
1. Smírčí orgán se skládá minimálně z pěti členů vybraných z významných osob, které mohou zaručit svou nezávislost a které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech týkajících se financování společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova, nebo v provádění finančního auditu.
Tyto osoby musí být státními příslušníky různých členských států.
2. Předsedu, členy a náhradníky jmenuje Komise na počáteční funkční období tří let na základě konzultace s Výborem zemědělských fondů.
Funkční období lze prodloužit vždy pouze o jeden rok a musí o tom být informován Výbor zemědělských fondů. Pokud je však předseda, který má být jmenován, již členem smírčího orgánu, jeho počáteční předsednické funkční období trvá tři roky.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na časovou náročnost úkolů. Náhrada nákladů se provádí v souladu s platnými předpisy pro zaměstnance Komise.
4. Po uplynutí funkčního období zůstává předseda i členové ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětovně jmenováni.
5. Funkční období členů, kteří nadále nesplňují podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, nebo kteří z jakéhokoli důvodu nejsou na neurčitou dobu k dispozici, může být Komisí ukončeno po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
V takovém případě je dotčený člen nahrazen na zbývající část svého funkčního období náhradníkem a je o tom informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je funkční období předsedy ukončeno, je člen, který má vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období, na které byl předseda jmenován, jmenován Komisí po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
Článek 38
Nezávislost smírčího orgánu
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od Komise, jakékoli vlády nebo jiného subjektu.
Členové smírčího orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu ani nepodepisují zprávu, pokud byli ve svých předchozích funkcích osobně zapojeni do projednávané záležitosti.
2. Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, členové smírčího orgánu nesmějí sdělovat informace získané v souvislosti se svou činností ve smírčím orgánu. Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 39
Organizace činnosti
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise. Jeho činnost připravuje a organizuje předseda. Aniž je dotčen čl. 37 odst. 5 první pododstavec, v případě nepřítomnosti předsedy vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu zajišťuje Komise.
2. Aniž je dotčen čl. 38 odst. 1 druhý pododstavec, smírčí orgán přijímá své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů s tím, že usnášeníschopný je za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a členové, kteří se účastnili jednání. Jsou spolupodepisovány sekretariátem.
Článek 40
Smírčí řízení
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení sdělení Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu.
Podmínky předepsaného postupu jsou spolu s adresou sekretariátu sděleny členským státům prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud částka, která má být vyloučena z financování Unií podle sdělení Komise, buď:
a)
přesahuje 1 milion EUR;
nebo
b)
představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci dotčené rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud daný členský stát v průběhu předchozích jednání uvedl a dostatečně odůvodnil, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Unie. Takový návrh však nebude přípustný tehdy, pokud se vztahuje výhradně na záležitost právního výkladu.
3. Smírčí orgán provádí svá šetření co nejméně formálně a co nejrychleji výhradně na základě dokladů dostupných Komisi v okamžiku sdělení formálních závěrů podle čl. 34 odst. 3, jakož i na základě nestranného vyjádření Komise a dotčených vnitrostátních orgánů.
Pokud však členský stát považuje za nezbytné předložit ve své žádosti o zahájení smírčího řízení informace, které dosud nebyly Komisi sděleny, smírčí orgán může Komisi vyzvat, aby posoudila tyto nové informace pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 34 odst. 6. Tyto informace musí být Komisi sděleny nejpozději dva měsíce poté, co byla odeslána zpráva uvedená v čl. 36 písm. c).
4. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení případu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné.
V takovém případě se ve zprávě uvedené v čl. 36 písm. c) uvedou důvody, proč ke sblížení postojů nedošlo. Uvede se také, zda během řízení nebylo dosaženo částečné dohody a zda smírčí orgán vyzval Komisi, aby posoudila nové informace podle odst. 3 druhého pododstavce.
Zpráva je zaslána:
a)
dotčenému členskému státu;
b)
Komisi k posouzení před sdělením svých závěrů členskému státu;
c)
ostatním členským státům v rámci Výboru zemědělských fondů.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA PRO KONTROLY
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 41
Snížení úrovně kontrol na místě
1. Členské státy mohou rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě v souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
certifikační subjekt v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1306/2013 předložil své stanovisko potvrzující, že systém vnitřní kontroly řádně funguje a že míra chybovosti pro dotčenou populaci byla nižší než práh významnosti ve výši 2,0 % po dobu nejméně dvou po sobě jdoucích rozpočtových roků předcházejících roku, kdy se plánuje zavedení snížené míry kontrol;
b)
Komise neinformovala dotčený členský stát o tom, že nemůže přijmout stanovisko uvedené v písmenu a) tohoto odstavce poskytnuté certifikačním subjektem v kontextu článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013; a
c)
Komise:
i)
neinformovala dotčený členský stát podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření, nebo
ii)
je při uplatňování článku 34 tohoto nařízení spokojena s nápravnými opatřeními přijatými dotčeným členským státem, pokud byl tento členský stát informován podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření.
2. Členské státy se mohou rozhodnout, že sníží minimální úroveň kontrol na místě v závislosti na úrovních a případných dalších podmínkách stanovených v odvětvových právních předpisech.
Členské státy informují Komisi o svém rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě bezprostředně po jeho přijetí. Součástí těchto informací je:
a)
režim podpory anebo dotyčné opatření;
b)
období, po něž se bude uplatňovat snížená minimální úroveň kontrol na místě;
c)
snížená minimální úroveň kontrol prováděných na místě, jež má platit.
3. V případě, že některá z kumulativních podmínek stanovených v odstavci 1 nebo jakákoli další podmínka stanovená podle odvětvových právních předpisů není nadále plněna, členské státy okamžitě zruší své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě a od následujícího roku podání žádostí uplatní minimální úroveň kontrol na místě stanovenou právními předpisy v odvětví zemědělství.
ODDÍL 2
Kontrola operací
Článek 42
Kontrola ze strany členských států
1. Systematická kontrola obchodní dokumentace podniků podle čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se pro každé kontrolní období uvedené v odstavci 4 tohoto článku použije na počet podniků, který nesmí být menší než polovina podniků, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 150 000 EUR za rozpočtový rok EZZF předcházející začátku dotčeného kontrolního období.
2. Členské státy, aniž jsou dotčeny jejich závazky vymezené v čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, vyberou pro každé kontrolní období podniky, které mají být zkontrolovány na základě analýzy rizik u všech opatření, kde je to proveditelné. Své návrhy na využití analýzy rizik předloží členské státy Komisi alespoň šest měsíců před začátkem příslušného kontrolního období. Návrhy budou obsahovat všechny relevantní informace týkající se koncepce, metody a údajů použitých v rámci analýzy, jakož i kritéria a očekávaný způsob provádění kontrol, které je třeba provést. Návrh bude vypracován v souladu s přílohou V tohoto nařízení. Členské státy přihlédnou k připomínkám, které Komise k návrhům na analýzu rizik podá do osmi týdnů po obdržení daného návrhu.
3. Pokud jde o opatření, o nichž členské státy usoudí, že na ně nelze metodu analýzy rizik použít, musí být kontrolovány podniky, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 350 000 EUR a které nebyly kontrolovány podle tohoto nařízení a hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 v průběhu některého ze dvou předcházejících kontrolních období.
4. Kontrolní období trvá od 1. července do 30. června následujícího roku. Kontrola se týká období alespoň dvanácti měsíců, které končí v průběhu předcházejícího kontrolního období; může být rozšířena na období stanovené členským státem, která předcházejí nebo následují toto dvanáctiměsíční období.
Článek 43
Přístup k obchodní dokumentaci
Podniky uchovávají obchodní dokumentaci po dobu nejméně tří let od konce roku, v němž byla vystavena. Členské státy mohou stanovit delší dobu uchovávání této dokumentace.
Článek 44
Společné činnosti
Komise může rozhodnout z vlastního podnětu nebo na základě návrhu členského státu a po dohodě s dotyčnými členskými státy o koordinaci společných opatření zahrnujících vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy, jak stanoví čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 45
Vzájemná pomoc
1. V průběhu prvního čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZZF, v němž byla vyplacena a/nebo obdržena dotyčná částka, předají členské státy seznam podniků uvedený v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 každému členskému státu, v němž je takový podnik usazen. Seznam obsahuje všechny podrobnosti umožňující oslovenému členskému státu zjistit totožnost podniků a splnit své kontrolní povinnosti. Oslovený členský stát je příslušný k provádění kontrol podniků v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013. Kopie každého seznamu je předán Komisi.
Členský stát, ve kterém byla vyplacena nebo obdržena finanční částka, může v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 požádat členský stát, v němž je podnik usazen, o kontrolu některých podniků, které jsou uvedeny v seznamu, s uvedením důvodů této žádosti a zejména rizik, která jsou s ní spojena.
Členský stát, který obdrží tuto žádost, náležitě přihlédne k rizikům spojeným s tímto podnikem, která mu sdělil členský stát, jenž o kontrolu požádal.
Dožádaný členský stát uvědomí členský stát, který o kontrolu požádal, o opatřeních, která učinil po obdržení jeho žádosti. Provede-li kontrolu některého z podniků uvedených v seznamu, uvědomí žádající členský stát, který kontrolu provedl, o výsledcích kontroly členský stát, který danou žádost vznesl, a to do tří měsíců po skončení kontrolního období.
Přehled těchto žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí. Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.
Seznam podniků uvedených v prvním pododstavci se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VI.
2. Seznam podniků podle čl. 83 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
3. Žádost členského státu o kontrolu určitého podniku v jiném členském státě podle odst. 1 druhého pododstavce a čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VIII tohoto nařízení.
4. Informace o výsledcích kontrol uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IX tohoto nařízení.
5. Přehled žádostí uvedených v odst. 1 pátém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, včetně výsledků kontrol, se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze X tohoto nařízení.
6. Údaje, které je nutno poskytnout podle odstavce 1, se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v oddíle 2 přílohy II prováděcího nařízení (EU) č. 991/2013.
Článek 46
Roční programy a zprávy
1. Roční program kontrol podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze XI tohoto nařízení.
2. Výroční zpráva uvedená v čl. 86 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí obsahovat veškeré obtíže, s nimiž se kontrola setkala, jakož i opatření přijatá k jejich překonání, a musí obsahovat případné návrhy na zlepšení.
Zpráva obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 uvedených v příloze XII tohoto nařízení uspořádané v jasně označených oddílech pod příslušnými nadpisy uvedenými v této příloze.
3. Informace, které mají být předloženy podle tohoto článku a článku 45, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce.
4. Komise každoročně vyhodnotí dosažený pokrok ve své výroční finanční zprávě o řízení fondu uvedené v článku 109 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 47
Zvláštní orgány
1. Zvláštní orgány podle článku 85 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou, kromě úkolů uvedených v uvedeném článku, odpovědné za:
a)
školení vnitrostátních úředníků pověřených prováděním kontrol podle tohoto oddílu, které jim umožní získat znalosti dostatečné k výkonu jejich povinností;
b)
zpracovávání zpráv o kontrolách a dalších dokumentů souvisejících s prováděnými kontrolami stanovenými v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013;
c)
vypracovávání a projednávání programů podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 a zpráv podle čl. 86 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Členské státy svěří zvláštním orgánům veškeré pravomoci nutné k plnění úkolů podle odstavce 1.
Tvoří je dostatečný počet úředníků, kteří jsou vhodným způsobem odborně vzděláni k výkonu těchto úkolů.
3. Členské státy, v nichž je minimální počet podniků, které mají být kontrolovány, menší než 10, nejsou povinny zřídit zvláštní orgán.
KAPITOLA V
JISTOTY
ODDÍL 1
Účel, informační technologie, vyšší moc
Článek 48
Účel
Tato kapitola se vztahuje na všechny případy, kdy právní předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství stanoví jistotu, bez ohledu na to, zda je použit přímo pojem „jistota“.
Tato kapitola se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (18).
Článek 49
Elektronická veřejná správa
Sdělení, dokumentace a jistoty mohou být vytvářeny, zpracovávány a spravovány prostřednictvím informačních technologií (IT) za předpokladu, že používané systémy jsou řízeny na základě úředně schválených protokolů kvality a bezpečnosti způsobilých pro tyto systémy.
Pokud příslušné orgány nemají přístup k požadovaným dokumentům za účelem ověření z důvodů rozdílných systémů IT, musí být tyto dokumenty vytisknuty a osvědčeny jako pravé orgánem odpovědným za řízení těchto systémů IT (dále jen „vydávající orgán“) nebo orgánem příslušným pro osvědčení dokumentů jako úředně ověřených kopií.
Tyto výtisky lze nahradit elektronickou zprávou mezi vydávajícím orgánem a příjemcem nebo příslušným orgánem za předpokladu, že vydávající orgán poskytne formou úředně schváleného protokolu o osvědčení ujištění o pravosti zprávy.
Článek 50
Lhůty v případě vyšší moci
1. Tento článek se použije v případě, kdy se na něj odvolává konkrétní nařízení.
2. Požadavek na uznání případu vyšší moci je nepřípustný, pokud jej příslušný orgán obdrží více než 30 kalendářních dnů:
a)
ode dne, kdy byl hospodářský subjekt příslušným orgánem informován o zjištěném nesplnění příslušné povinnosti ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; po uplynutí lhůty pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení nebo po uplynutí lhůty pro předložení důkazu pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
po uplynutí lhůty pro podání nabídek ve třetí zemi, kde je nabídka spojena s osvědčením o stanovení náhrady předem pro vývozní náhrady.
3. Hospodářské subjekty předloží ke spokojenosti příslušného orgánu důkaz o okolnostech, které považují za případ vyšší moci, do 181 kalendářních dnů následujících po uplynutí lhůty pro plné splnění povinnosti. Může jim být udělena dodatečná lhůta v případech, pokud nemohou předložit důkazy v uvedené lhůtě, i když vynaložily veškeré úsilí k jejich získání a předložení.
4. Případy vyšší moci, které členské státy uznaly, sdělí Komisi spolu s příslušnými údaji ke každému případu.
ODDÍL 2
Forma jistot
Článek 51
Forma
1. Jistota může být poskytnuta:
a)
složením hotovosti podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; a/nebo
b)
stanovením ručitele podle článku 21 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
2. Příslušný orgán může rozhodnout o poskytnutí jistoty:
a)
formou hotovostních vkladů v bance;
b)
formou uznaných pohledávek vůči veřejnoprávnímu subjektu nebo veřejným prostředkům, které jsou splatné a vůči kterým neexistuje žádná přednostní pohledávka; a/nebo
c)
formou převoditelných kolaterálů v dotyčném členském státě, s podmínkou, že byly vydány tímto členským státem nebo na ně poskytl jistotu.
3. Příslušný orgán může stanovit další podmínky pro přijetí jistot uvedených v odstavci 2.
Článek 52
Převoditelné kolaterály
1. Prodejní hodnota kolaterálu poskytnutého podle čl. 51 odst. 2 písm. c) musí při poskytnutí jistoty činit nejméně 115 % hodnoty požadované jistoty.
2. Příslušný orgán může přijmout jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 2 písm. c) pouze tehdy, pokud se strana nabízející tuto jistotu písemně zaváže buď poskytnout dodatečnou jistotu, nebo nahradit původní jistotu, pokud prodejní hodnota dotyčné jistoty byla za poslední tři měsíce nižší než 105 % hodnoty požadované jistoty. Tento písemný závazek není nutný, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy. Příslušný orgán pravidelně zkoumá hodnotu takové jistoty.
3. Prodejní hodnotu jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. c) stanoví příslušný orgán s ohledem na výdaje předpokládaného prodeje.
4. Prodejní hodnota jistot se vypočítává podle posledního kotovaní, které je k dispozici.
5. Strana, která poskytuje jistotu, poskytne na žádost příslušného orgánu důkaz o prodejní hodnotě.
Článek 53
Nahrazení a určení
1. Každá forma jistoty může být nahrazena jinou.
Nahrazení však musí schválit příslušný orgán v těchto případech:
a)
pokud původní jistota propadla, aniž by byla inkasována; nebo
b)
pokud je náhradní jistota jedním z typů jistot uvedených v čl. 51 odst. 2.
2. Bloková jistota může být nahrazena jinou blokovou jistotou za podmínky, že nová bloková jistota kryje nejméně část původní blokové jistoty, která je určena v okamžiku nahrazení k zajištění splnění jedné nebo více dosud nesplněných smluvních povinností.
3. Jakmile se část blokové jistoty vztahuje na určitou povinnost, musí být aktualizován zůstatek zbývající blokové jistoty.
ODDÍL 3
Uvolnění a propadnutí
Článek 54
Částečné uvolnění
V případě, že zvláštní předpisy Unie nestanoví minimální množství, může příslušný orgán sám omezit počet uvolněných částí z každé jistoty a stanovit minimální částku pro každé uvolnění tohoto typu.
Před uvolněním celé jistoty nebo její části může příslušný orgán požadovat, aby byla podána písemná žádost o uvolnění.
V případě jistot kryjících více než 100 % zajištěné částky, uvolní se část jistoty přesahující 100 %, jakmile dojde ke konečnému uvolnění nebo propadnutí zbylé zajištěné částky.
Článek 55
Propadnutí
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu k zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a)
neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 51 odst. 1 písm. a);
b)
neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 51 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c)
neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
i)
jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. b) a c) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou,
ii)
mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. a) na jeho vlastní účet.
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Aniž je dotčen odstavec 1,
a)
jestliže je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odstavce 1 a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky;
b)
jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do 30 dnů propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti;
c)
použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně;
d)
platební agentury odečítají placené úroky z výdajů EZZF nebo EZFRV v souladu s nařízením (EU) č. 1306/2013;
e)
členské státy mohou pravidelně požadovat navýšení jistoty s ohledem na úroky.
3. Pokud jistota propadla a částka byla již připsána fondům, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena zcela nebo zčásti a uhradí ji fondy, pokud není úhrada připsána orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby.
ODDÍL 4
Informace
Článek 56
Informace o propadnutí jistot, typech jistot a ručitelích
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 55, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Unie. Tyto informace se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1 000 EUR a každé ustanovení Unie, které stanoví jistotu. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty.
2. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise seznam obsahující:
a)
typy institucí schválených jednat jako ručitelé a za tímto účelem stanovené požadavky;
b)
typy jistot přijatých podle čl. 51 odst. 2 a za tímto účelem stanovené požadavky.
KAPITOLA VI
TRANSPARENTNOST
Článek 57
Obsah zveřejněných údajů
1. Údaje uvedené v čl. 111 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnují:
a)
rozpis částek plateb uvedených v písmenu c) uvedeného článku pro každé jednotlivé opatření vyjmenované v příloze XIII tohoto nařízení, a dále součet těchto částek, které každý příjemce obdržel v daném rozpočtovém roce;
b)
popis opatření financovaných fondy, jak jsou uvedena v písmenu d) uvedeného článku a vyjmenována v příloze XIII tohoto nařízení, včetně povahy a cíle každého opatření.
2. Částky uvedené v odstavci 1 jsou vyjádřeny v eurech v členských státech, které přijaly euro, a v národní měně v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou zveřejnit podrobnější informace, než je stanoveno v odstavcích 1 a 2, aniž by tím byla dotčena nezbytná ochrana soukromí.
Článek 58
Zveřejňování údajů o obci
Pokud informace, které mají být zveřejněny pro účely čl. 112 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, by vzhledem k omezenému počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci umožnily identifikaci jednotlivého příjemce, který je fyzickou osobou, zveřejní dotčené členské státy jako informaci pro účely čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. b) uvedeného nařízení nejbližší větší správní subjekt, jehož je obec součástí.
Článek 59
Forma a datum zveřejnění
1. Údaje, které mají být zveřejněny na zvláštních stránkách, uvedené v čl. 111 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 se zpřístupní formou vyhledávače, který uživatelům umožňuje vyhledávat příjemce podle jména nebo obce podle článku 58 tohoto nařízení, nebo podle obdržených částek nebo opatření nebo podle jejich kombinace a získat všechny náležité informace jako jednotný soubor údajů. Tyto informace jsou poskytovány v úředním jazyce či úředních jazycích členského státu a/nebo v jednom ze tří pracovních jazyků Komise.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se zveřejní do 31. května každého roku pro předchozí rozpočtový rok.
3. V souladu s uvedeným článkem zůstávají dané údaje na internetové stránce přístupné dva roky od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 60
Údaje o příjemcích
Údaje o příjemcích uvedené v článku 113 nařízení (EU) č. 1306/2013 se poskytnou příjemcům tak, že se začlení do formulářů žádostí o získání finančních prostředků z fondů, nebo v okamžiku, kdy jsou tyto údaje shromažďovány.
Pokud jde o údaje týkající se plateb přijatých v rozpočtových rocích 2014 a 2015, informace se odchylně od prvého pododstavce poskytne alespoň dva měsíce před datem zveřejnění.
Článek 61
Zveřejňování prahových hodnot režimu pro malé zemědělce
Částky oznámené členskými státy v souladu s čl. 112 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1306/2013 se zveřejní na internetových stránkách Unie uvedených v čl. 62 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 62
Spolupráce mezi Komisí a členskými státy
1. Komise zřídí a udržuje internetovou stránku Unie pod svou centrální internetovou adresou, včetně odkazů na internetové stránky členských států. Komise poskytuje aktualizované internetové odkazy podle informací zaslaných členskými státy.
2. Členské státy Komisi zasílají internetové adresy svých internetových stránek, jakmile byly zřízeny, a zasílají také jakékoliv následující změny mající vliv na přístupnost jejich internetové stránky z internetových stránek Unie.
3. Členské státy jmenují orgány příslušné pro zřízení a údržbu internetových stránek stanovených čl. 59 odst. 1. Informují Komisi o názvu a podrobné adrese tohoto orgánu.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Zrušení
Nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 se zrušují.
Nařízení (ES) č. 259/2008 se však i nadále použije pro platby za rozpočtový rok 2013. Odchylně od čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení zůstávají informace v něm uvedené na internetové stránce přístupné po dobu jednoho roku od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Avšak
a)
článek 10 se použije pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy od 16. října 2014;
b)
články 34 až 40 se použijí od 1. ledna 2015. Lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 se však nevztahují na šetření v rámci postupu pro schvalování souladu, u nichž bylo oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 odesláno před 1. lednem 2015;
c)
kapitola VI se nevztahuje na platby uskutečněné počínaje rozpočtovým rokem 2014;
d)
informace předávané členskými státy v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 se poskytují počínaje rozpočtovým rokem 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. srpna 2014.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 908/2014
(2014. gada 6. augusts),
ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām struktūrām, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, noteikumiem par pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (1) un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu, 9. panta 2. punktu, 23. pantu, 36. panta 6. punktu, 46. panta 5. un 6. punktu, 50. panta 2. punktu, 53. panta 1. punktu, 57. panta 2. punktu, 62. panta 2. punktu, 66. panta 4. punktu, 88. pantu, 104. pantu un 114. pantu,
tā kā:
(1)
Regulā (ES) Nr. 1306/2013 ir paredzēti pamatnoteikumi par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, tostarp par maksājumu aģentūru un koordinējošo struktūru akreditāciju, finanšu pārvaldību un noskaidrošanas procedūrām, kontroles sistēmām un sodiem, arī par darījumu rūpīgajām pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību. Lai nodrošinātu to, ka jaunais ar minēto regulu iedibinātais tiesiskais regulējums darbojas netraucēti un tiek piemērots vienādi, Komisija ir pilnvarota pieņemt konkrētus noteikumus minētajās jomās. Ar jaunajiem noteikumiem būtu jāaizstāj attiecīgie noteikumi Komisijas Regulās (EK) Nr. 601/94 (2), (EK) Nr. 4/2004 (3), (EK) Nr. 883/2006 (4), (EK) Nr. 884/2006 (5), (EK) Nr. 885/2006 (6), (EK) Nr. 259/2008 (7) un (ES) Nr. 282/2012 (8). Regulas (EK) Nr. 883/2006, (EK) Nr. 884/2006, (EK) Nr. 885/2006 un (ES) Nr. 282/2012 tika atceltas ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 907/2014 (9). Skaidrības un juridiskās noteiktības labad ar šo regulu būtu jāatceļ Regulas (EK) Nr. 601/94, (EK) Nr. 4/2004 un (EK) Nr. 259/2008.
(2)
Dalībvalstīm maksājumu aģentūras būtu jāakreditē tikai tad, ja tās atbilst konkrētam Savienības līmenī noteiktam kritēriju minimumam, uz ko norādīts Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 1. panta 2. punktā. Minētie akreditācijas kritēriji ir noteikti Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 I pielikumā. Būtu jāparedz noteikumi par maksājumu aģentūru un koordinējošo struktūru akreditācijas piešķiršanas, pārskatīšanas un atsaukšanas procedūrām.
(3)
Dalībvalstīm būtu pastāvīgi jāpārrauga savas maksājumu aģentūras. Tām būtu jāizveido informācijas apmaiņas sistēma, ar kuras palīdzību sniedz ziņojumus un informē kompetentās iestādes par gadījumiem, kad radušās aizdomas par neatbilstību noteikumiem. Būtu jāizveido procedūra, ar kuru saskaņā dalībvalstīm jārīkojas šādos gadījumos, un tajā būtu jāietver pienākums sagatavot plānu visu konstatēto trūkumu novēršanai noteiktā termiņā. Attiecībā uz izdevumiem, kas radušies maksājumu aģentūrām, kuru akreditāciju attiecīgā dalībvalsts saglabā pat tad, ja tās šādu plānu noteiktajā termiņā nav īstenojušas, Komisijai vajadzētu būt iespējai nolemt, ka trūkumu novēršanai izmanto atbilstīguma noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā.
(4)
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā ir noteikts, ka personām, kas ir atbildīgas par akreditētajām maksājumu aģentūrām, ir pienākums sagatavot pārvaldības ticamības deklarācijas par pārskatu pilnīgumu, pareizību un patiesumu un par iekšējās kontroles sistēmu pareizu darbību, kā arī par pamatā esošo darījumu likumību un pareizību. Būtu jāparedz noteikumi par šādu pārvaldības ticamības deklarāciju saturu un formātu.
(5)
Būtu jāparedz noteikumi par Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 4. punktā minēto koordinējošo struktūru darbību, kā arī tās pašas regulas 9. pantā minēto sertifikācijas struktūru uzdevumi. Turklāt būtu jānosaka to sertifikātu un ziņojumu saturs, kas jāsagatavo sertifikācijas struktūrām, lai nodrošinātu, ka tie palīdz Komisijai īstenot grāmatojumu noskaidrošanas procedūru.
(6)
Lai nodrošinātu to apropriāciju pienācīgu pārvaldību, kas Savienības budžetā atvēlētas Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondam (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku attīstībai (ELFLA) (turpmāk “fondi”), maksājumu aģentūrām būtu jākārto atsevišķa grāmatvedības uzskaite, kurā iegrāmato tikai no katra fonda veiktos maksājumus un katram fondam piešķirtos ieņēmumus. Šajā nolūkā maksājumu aģentūru grāmatvedības uzskaitē par katru fondu atsevišķi būtu skaidri jānorāda saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punktu, 5. pantu un 43. pantu radušies izdevumi un piešķirtie ieņēmumi, un tas jādara tā, lai šos izdevumus un ieņēmumus varētu sasaistīt ar līdzekļiem, kuri nodoti minēto aģentūru rīcībā no Savienības budžeta.
(7)
Kopējā lauksaimniecības politika tiek finansēta euro, tomēr dalībvalstīm, kas nav ieviesušas euro, ir atļauts veikt maksājumus saņēmējiem savas valsts valūtā. Lai varētu konsolidēt visus izdevumus un ieņēmumus, jānosaka, ka attiecīgajām maksājumu aģentūrām ir jāspēj sniegt datus par izdevumiem un ieņēmumiem gan euro, gan valūtā, kādā radušies izdevumi un saņemti ieņēmumi.
(8)
Izdevumi, kurus līdzfinansē no Savienības budžeta un valstu budžetiem kā atbalstu lauku attīstībai saskaņā ar ELFLA, pamatojas uz programmām sadalījumā pa pasākumiem, konkrētām ieguldījuma likmēm un prioritāšu jomām. Saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu minētie izdevumi būtu jāuzrauga un jāiegrāmato tā, lai visas darbības varētu identificēt pēc programmas, pasākuma, konkrētām ieguldījuma likmēm un prioritāšu jomām. Tādējādi tiks nodrošināts, ka var pārbaudīt atbilstību starp veiktajiem izdevumiem un piešķirtajiem finanšu līdzekļiem. Šajā sakarībā būtu jānosaka elementi, kas jāņem vērā maksājumu aģentūrām. Jo īpaši saistībā ar izmaksāto finansējumu maksājumu aģentūrām grāmatvedības uzskaitē būtu skaidri jāparāda publisko un Savienības līdzekļu izcelsme. Turklāt būtu jāidentificē no saņēmējiem atgūstamās summas un jau atgūtās summas un jāparāda to saistība ar sākotnējām darbībām.
(9)
Dalībvalstis mobilizē līdzekļus, kas vajadzīgi, lai Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punktā minētos ELGF izdevumus finansētu, pirms Komisija minētos izdevumus finansē mēneša atmaksājumu veidā. Ir iespējams, ka dalībvalstis saņem avansa maksājumu par ELFLA izdevumiem, uz kuru vēlāk ir jāattiecina ikgadējā finanšu grāmatojumu noskaidrošanas procedūra atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantam. Lai nodrošinātu finanšu plūsmu pareizu pārvaldību, dalībvalstīm būtu jāapkopo informācija, kas vajadzīga, lai parādītu par šiem mēneša atmaksājumiem radušos izdevumu pilnīgumu, pareizību un patiesumu, un jānodod tā Komisijas rīcībā ikreiz, kad šādi izdevumi un ieņēmumi rodas, vai arī regulāri jānosūta Komisijai. Dalībvalstīm būtu jāsniedz Komisijai informācija ar tādu periodiskumu, kas pielāgots katra fonda pārvaldības metodei. Informācijas sniegšana ar šādu periodiskumu nedrīkstētu ietekmēt dalībvalstu pienākumu visu informāciju, kas apkopota izdevumu pienācīgas uzraudzības nolūkā, glabāt tā, lai tā būtu pieejama Komisijai verifikācijas vajadzībām.
(10)
Vispārīgie maksājumu aģentūru pienākumi attiecībā uz grāmatvedības uzskaites kārtošanu attiecas uz Savienības fondu pārvaldībai un kontrolei vajadzīgajiem datiem. Tomēr minētie pienākumi neietver prasības attiecībā uz izdevumu atmaksājumiem un ziņām, kas jāsniedz Komisijai, lai saņemtu šādus atmaksājumus. Tāpēc būtu jāprecizē, kāda informācija un ziņas par izdevumiem, kuri jāfinansē no fondiem, ir regulāri jānosūta Komisijai. Informācijas paziņojumiem, ko dalībvalstis nosūta Komisijai, ir jādod tai iespēja nosūtīto informāciju tieši un visefektīvākajā veidā izmantot fondu grāmatvedības kontu un attiecīgo maksājumu pārvaldībā. Lai sasniegtu šo mērķi, visa informācija, kura savstarpēji jādara pieejama vai jānosūta dalībvalstīm un Komisijai, būtu jāsūta elektroniski.
(11)
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteikts, ka arī izdevumu deklarācijas, kuras attiecas uz pasākumiem, kas saistīti ar fondu finansētām darbībām, un kuras izmanto arī kā maksājuma pieprasījumus, ir jānosūta Komisijai kopā ar vajadzīgo informāciju. Lai dalībvalstis un maksājumu aģentūras varētu sagatavot minētās izdevumu deklarācijas atbilstīgi saskaņotiem noteikumiem un lai Komisija varētu ņemt vērā maksājuma pieprasījumus, būtu jāparedz nosacījumi, saskaņā ar kuriem šos izdevumus var ņemt vērā attiecīgajos ELGF un ELFLA budžetos. Šādos nosacījumos būtu jāiekļauj noteikumi, ko piemēro izdevumu un ieņēmumu, jo īpaši piešķirto ieņēmumu un visu veicamo korekciju, iegrāmatošanai un to faktiskajai deklarēšanai.
(12)
Ja, pamatojoties uz izdevumu deklarācijām, kas no dalībvalstīm saņemtas saistībā ar ELGF, to kopējās iepriekš uzņemtās saistības, kuras varēja atļaut saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (10) 170. panta 3. punktu, pārsniedz 75 % no kārtējā finanšu gada apropriācijām, Komisijai minētās summas ir jāsamazina. Saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu minētais samazinājums proporcionāli jāsadala starp visām dalībvalstīm, pamatojoties uz to iesniegtajām izdevumu deklarācijām. Lai pieejamās apropriācijas dalībvalstīm sadalītu taisnīgi, būtu jāparedz, ka mēneša maksājumus no ELGF samazina par katrai nodaļai noteiktu procentuālo daļu no katras dalībvalsts iesniegtajām izdevumu deklarācijām un ka attiecīgajā mēnesī neizmantotais atlikums ar Komisijas lēmumiem tiek sadalīts pa nākamajiem mēneša maksājumiem.
(13)
Pēc tam, kad Komisija ir apstiprinājusi mēneša maksājumus, tai dalībvalstu rīcībā būtu jānodod līdzekļi, kas vajadzīgi no fondiem finansējamo izdevumu segšanai, un tas jādara saskaņā ar praktisku kārtību un nosacījumiem, kuri jānosaka, pamatojoties uz informāciju, kuru Komisijai iesūtījušas dalībvalstis, un uz Komisijas izveidotajām informācijas sistēmām.
(14)
Maksājumu aģentūrām radušos valsts intervences izdevumus atmaksā ar nosacījumu, ka to izdevumu deklarācijās ir iekļautas vērtības un summas, kuras iegrāmatotas mēnesī, kas seko mēnesim, uz kuru attiecas intervences krājumu glabāšanas darbības. Lai nodrošinātu, ka atmaksāšanas procedūra noris netraucēti, ir jānosaka, kā šāda informācija, kas vajadzīga izmaksu un izdevumu aprēķināšanai, ir jāpaziņo Komisijai.
(15)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punktu valsts intervences krājumu uzskaitei ir jānodrošina iespēja pārliecināties gan par izmaksāto Savienības finansējuma summu, gan par intervences krājumu stāvokli. Šajā nolūkā maksājumu aģentūrām būtu atsevišķi jākārto krājumu uzskaite un finanšu uzskaite, kurā ietverti elementi, kas vajadzīgi, lai uzraudzītu krājumus un nodrošinātu valsts intervences pasākumu radīto izdevumu un ieņēmumu finanšu pārvaldību.
(16)
Attiecībā uz valsts intervences krājumu glabāšanas pasākumiem maksājumu aģentūrām grāmatvedības uzskaitē ir jāreģistrē elementi, kas saistīti ar daudzumiem, vērtībām un dažiem vidējiem lielumiem. Tomēr ir apstākļi, kuros dažas darbības un izdevumi nebūtu jāreģistrē grāmatvedības uzskaitē vai arī būtu jāiegrāmato saskaņā ar īpašiem noteikumiem. Lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi un aizsargātu Savienības finansiālās intereses, būtu jānosaka šādi apstākļi un attiecīgā gadījumā arī darbību un izdevumu iegrāmatošanas kārtība.
(17)
Datums, kurā iegrāmato ar valsts intervences krājumu glabāšanas pasākumiem saistīto izdevumu un ieņēmumu dažādos elementus, ir atkarīgs no tās darbības veida, uz kuru tie attiecas, un to var noteikt saskaņā ar piemērojamajiem lauksaimniecības nozares tiesību aktiem. Šajā sakarībā ir jāpieņem vispārīgs noteikums, kurš paredz dažādos elementus, kas jāiegrāmato datumā, kurā tiek veikta ar intervences pasākumu saistītā fiziskā darbība, un jānosaka īpaši gadījumi, kas jāņem vērā.
(18)
Pareizas finanšu pārvaldības labad dalībvalstīm būtu jādara Komisijai zināmas prognozes par summām, kas vēl jāfinansē no ELFLA lauksaimniecības finanšu gadā, un finansējuma pieprasījumu aplēses par nākamo finanšu gadu. Lai Komisija varētu pildīt savus pienākumus, minētā informācija būtu tai jānosūta laikus, katrā ziņā divas reizes gadā un katru gadu ne vēlāk kā 31. janvārī un 31. augustā.
(19)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 36. panta 6. punktu ir jānosaka termiņi, kādos jāsagatavo izdevumu deklarācijas par darbībām, kas veiktas ELFLA kontekstā. Ņemot vērā ELFLA piemērojamo grāmatvedības noteikumu specifiku, iepriekšēja finansējuma izmantošanu un pasākumu finansēšanu pa kalendāra gadiem, būtu jāparedz, ka minētie izdevumi ir jādeklarē ar šiem īpašajiem nosacījumiem pielāgotu periodiskumu.
(20)
Dalībvalstis un Komisija ar informāciju un dokumentiem parasti apmainās elektroniski, un dalībvalstis informāciju Komisijai parasti sniedz un paziņo elektroniski. Lai uzlabotu veidu, kā notiek šāda apmaiņa ar informāciju, kas saistīta ar fondiem, un lai paplašinātu tās izmantošanu, saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 883/2006 tika izveidotas informācijas sistēmas. Šādas sistēmas būtu jāturpina izmantot un pilnveidot pēc dalībvalstu informēšanas ar Lauksaimniecības fondu komitejas starpniecību.
(21)
Nosacījumi, ar kuriem minētās informācijas sistēmas apstrādā informāciju, un to dokumentu forma un saturs, kuri jāiesniedz saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013, ir bieži jāpielāgo piemērojamo noteikumu vai pārvaldības prasību izmaiņām. Būtu jāizstrādā arī vienoti noteikumi par to, kā sagatavojami attiecīgie dokumenti, kas dalībvalstīm jānosūta. Lai sasniegtu minētos mērķus, vienkāršotu procedūras un nodrošinātu, ka attiecīgās informācijas sistēmas var ātri sākt darboties, dokumentu forma un saturs būtu jānosaka, pamatojoties uz standartizētiem paraugiem un protokoliem, kuri Komisijai būtu jāpieņem un jāatjaunina pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas.
(22)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 58. pantu dalībvalstis ar savu maksājumu aģentūru starpniecību ir atbildīgas par fondu izdevumu pārvaldību un kontroli. Tāpēc maksājumu aģentūrām vajadzētu būt atbildīgām par to, ka dati par finanšu darbībām tiek paziņoti vai ievadīti informācijas sistēmās un atjaunināti, un tas jāveic maksājumu aģentūrām pašām vai struktūrām, kurām minētā funkcija deleģēta, attiecīgā gadījumā ar akreditētas koordinējošās struktūras starpniecību.
(23)
Attiecībā uz dažiem dokumentiem vai deklarācijām, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmajā daļā vai Komisijas aktos, kas pieņemti minētā panta piemērošanas vajadzībām, ir vajadzīgs pilnvarotas personas paraksts vai kādas personas piekrišana vienā vai vairākos attiecīgās procedūras posmos. Šādos gadījumos informācijas sistēmām, kas izveidotas minēto dokumentu nosūtīšanai, būtu jādod iespēja nepārprotami identificēt katru personu un jānodrošina pietiekamas garantijas, ka dokumentu saturu nevar grozīt, arī attiecībā uz procedūras posmiem. Tam jo īpaši būtu jāattiecas uz izdevumu deklarācijām un pārvaldības ticamības deklarāciju, ko pievieno gada pārskatiem, kuri minēti Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktā, un uz dokumentiem, kas elektroniski iesūtīti saskaņā ar šīm procedūrām.
(24)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 58. panta 1. punkta e) apakšpunktu dalībvalstis ar maksājumu aģentūru starpniecību ir atbildīgas par nepamatoti veikto maksājumu un par tiem aprēķināto procentu atgūšanu. Lai nodrošinātu minēto noteikumu lietderīgu un pienācīgu piemērošanu, ir lietderīgi paredzēt saskaņotus noteikumus par procentiem, kas piemērojami nepamatotu maksājumu atgūšanai. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 3. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktu, dalībvalstis pienākumu atgūt nepamatoti samaksātās summas var pildīt dažādos veidos. Neskarot citus izpildes pasākumus, kas noteikti valsts tiesību aktos, efektīvs un rentabls parādu atgūšanas līdzeklis ir piekritīgo summu atskaitīšana no debitoram paredzētajiem nākamajiem maksājumiem, tiklīdz parāds ir noteikts atbilstoši valsts tiesību aktiem. Tāpēc dalībvalstīm šī parādu atgūšanas metode būtu jāpiemēro obligāti, un būtu jāparedz kopīgi nosacījumi tās piemērošanai.
(25)
Būtu jāparedz sīki izstrādāti noteikumi gan par grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā, gan par atbilstīguma noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta minētās regulas 52. pantā, arī par mehānismu, ar kura palīdzību Komisija konstatētās summas attiecīgi pieskaita kādam no nākamajiem dalībvalstīm paredzētajiem maksājumiem vai atskaita no tā.
(26)
Attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā, ir jānosaka maksājumu aģentūru gada pārskatu saturs un jāparedz termiņš, kādā minētie pārskati un citi attiecīgie dokumenti jānosūta Komisijai. Būtu skaidri jānosaka arī laikposms, kurā maksājumu aģentūrām apliecinošie dokumenti par visiem izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem jāglabā tā, lai tie būtu pieejami Komisijai. Turklāt būtu jāparedz, ka Komisija nosaka maksājumu aģentūru nosūtāmās grāmatvedības informācijas saturu un formu.
(27)
Lai nodrošinātu, ka atbilstīguma noskaidrošanas procedūra parasti tiek pabeigta pieņemamā termiņā, ir lietderīgi noteikt konkrētus laikposmus, kuri Komisijai un dalībvalstīm jāievēro attiecībā uz dažādiem procedūras posmiem. Tomēr būtu jānodrošina arī iespēja, ka Komisija minētos laikposmus var pagarināt, ja tas ir vajadzīgs izmeklējamā gadījuma sarežģītības dēļ. Atbilstīguma noskaidrošanas procedūrai būtu jādod dalībvalstīm tiesības uz pretrunu procedūru un jānodrošina tās informācijas pienācīga novērtēšanai, kas vajadzīga fondu riska izvērtēšanai.
(28)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 59. panta 5. punktu dalībvalstīm jānodrošina uz vietas veicamo pārbaužu minimālais daudzums, kas nepieciešams efektīvai riska pārvaldībai. Tomēr dalībvalstīm ir atļauts, uzņemoties atbildību, samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, ja ir konstatēts, ka to vadības un kontroles sistēmas darbojas pienācīgi un kļūdu īpatsvars saglabājas pieņemamā līmenī. Lai gan nepieciešamais uz vietas veicamo pārbaužu minimālais daudzums ir jāparedz lauksaimniecības nozares tiesību aktos, būtu jāparedz horizontāli noteikumi attiecībā uz iespēju samazināt to uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, kuras piemēro visiem fondu finansētajiem pasākumiem, un piemērojamie nosacījumi. Līdztekus šiem horizontālajiem noteikumiem lauksaimniecības nozares tiesību aktos var paredzēt papildu noteikumus.
(29)
Turklāt ir lietderīgi paredzēt noteikumus par to, kā dalībvalstis veic darījumu rūpīgās pārbaudes, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. pantā, jo īpaši par uzņēmumu atlasi, pārbaužu intensitāti un laika plānojumu.
(30)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 V sadaļas III nodaļu par darījumu rūpīgo pārbaudi dalībvalstīm ir jānosūta Komisijai vairāki paziņojumi. Šādu paziņojumu formas un satura standartizācija veicina to izmantošanu un nodrošina vienādu pieeju, tāpēc ir lietderīgi pieņemt sīki izstrādātus noteikumus par to formu un saturu. Turklāt būtu jāparedz noteikumi par komercdokumentu saglabāšanu, par Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. pantā minētajiem kopīgajiem pasākumiem, kas ietver savstarpējo palīdzību, kā arī par tās pašas regulas 85. pantā minētajiem īpašajiem dienestiem.
(31)
Deleģētajā regulā (ES) Nr. 907/2014 ir paredzēti noteikumi, ar kuriem papildina tiesisko regulējumu par nodrošinājumu, jo īpaši prasību iesniegt nodrošinājumu, nosacījumus, kas piemērojami nodrošinājumam, kā arī noteikumus par nodrošinājuma iesniegšanu, atbrīvošanu un atsavināšanu. Lai nodrošinātu minēto noteikumu vienādu piemērošanu, būtu jāparedz noteikumi par nodrošinājuma iesniegšanas un atbrīvošanas veidu un procedūrām, kā arī par šim nolūkam nepieciešamās informācijas apmaiņu un paziņojumiem.
(32)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 VII sadaļas IV nodaļu par pārredzamību dalībvalstīm katru gadu jāpublisko fondu atbalsta saņēmēji un cita starpā summas, kuras katrs saņēmējs saņēmis no katra minētā fonda. Šajā nolūkā un saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. pantu būtu jānosaka minētās publikācijas forma. Minētajai publikācijai būtu jāaprobežojas tikai ar to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu izvirzītos pārredzamības mērķus.
(33)
Publikācijai būtu jāatbilst informācijai, kas ir maksājumu aģentūru grāmatvedības grāmatās un reģistros, un tai būtu jāattiecas uz maksājumiem, kas saņemti iepriekšējā finanšu gadā. Informācija būtu jādara pieejama sabiedrībai līdz 31. maijam skaidrā un saskaņotā veidā, kas nodrošina meklēšanas iespēju.
(34)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu ir jāpublicē maksājuma summas, kas atbilst katram fondu finansētajam pasākumam un ko ir saņēmis atbalsta saņēmējs. Tomēr, lai nodrošinātu minētās regulas 112. pantā paredzētā pienākuma ievērošanu, ir jānosaka arī robežvērtības, kuru nesasniegšanas gadījumā saņēmēju vārdus nepublicē.
(35)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu fondu atbalsta saņēmēju publikācijā ir jānorāda pašvaldība, kurā atbalsta saņēmējs dzīvo vai ir reģistrēts. Šī informācija būtu jādara pieejama arī attiecībā uz atbalsta saņēmējiem, kuri ir fiziskas personas un kuru vārdi saskaņā ar minētās regulas 112. pantu nav jāpublicē. Tomēr būtu jāparedz noteikumi, lai nepieļautu nesamērīgus un nevajadzīgus privātuma pārkāpumus gadījumos, kad attiecīgajā pašvaldībā dzīvo vai ir reģistrēti tikai daži atbalsta saņēmēji un pēc pašvaldības publicēšanas būtu iespējams identificēt saņēmēju, kas ir fiziska persona.
(36)
Informācija būtu jāpublicē internetā kā meklēšanas rīks, ar ko nodrošina, ka ar šo informāciju var iepazīties plaša sabiedrība. Ar meklēšanas rīku būtu jānodrošina iespēja veikt meklēšanu, pamatojoties uz konkrētiem kritērijiem, un meklēšanas rezultāti būtu jāattēlo viegli pieejamā veidā.
(37)
Lai izpildītu piemērojamās datu aizsardzības prasības, fondu atbalsta saņēmēji pirms viņu datu publicēšanas būtu par to jāinformē. Informācija saņēmējiem būtu jāsniedz atbalsta pieteikuma veidlapās vai datu vākšanas laikā. Attiecībā uz izdevumiem, kas radušies 2014. un 2015. finanšu gadā, - ja laikā, kad tiek vākti personas dati, ar saņēmējiem saistītā informācija vēl nav pieejama, saņēmēji tomēr būtu jāinformē pieņemamā termiņā pirms faktiskās publicēšanas.
(38)
Lai atvieglotu sabiedrības piekļuvi publicētajiem datiem, dalībvalstīm būtu jāizveido tīmekļa vietnes, kurās būtu norādīta informācija par fondu atbalsta saņēmējiem un robežvērtības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 112. pantā. Ņemot vērā atšķirīgās organizatoriskās struktūras dalībvalstīs, tām būtu jānosaka, kura iestāde ir atbildīga par vienotās tīmekļa vietnes izveidošanu un uzturēšanu un par datu publicēšanu. Komisijai būtu jāizveido tīmekļa vietne, kurā ietvertas saites uz dalībvalstu tīmekļa vietnēm.
(39)
Lai nodrošinātu ziņošanas nepārtrauktību tajā pašā finanšu gadā, šīs regulas 10. pants izdevumiem, kas radušies dalībvalstīm, un piešķirtajiem ieņēmumiem, ko saņēmušas dalībvalstis, būtu jāpiemēro no 2014. gada 16. oktobra.
(40)
Lai uzsāktajās atbilstīguma noskaidrošanas procedūrās nodrošinātu konsekventu attieksmi, šīs regulas 34. panta 3. punktā un 34. panta 4. punktā paredzētie laikposmi nebūtu piemērojami tām procedūrām, par kurām paziņojums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 1. punktu ir nosūtīts pirms 2015. gada 1. janvāra.
(41)
Tā kā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 VII sadaļas IV nodaļu par pārredzamību piemēro maksājumiem, kas veikti, sākot no 2014. finanšu gada, minētajiem maksājumiem būtu jāpiemēro šīs regulas attiecīgie noteikumi.
(42)
Lai atvēlētu dalībvalstīm pietiekamu laiku ieviešanai, informācija, kas nosūtāma saskaņā ar II pielikuma V1 un V2 sleju, būtu jāsniedz, sākot ar 2016. finanšu gadu.
(43)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības fondu komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
MAKSĀJUMU AĢENTŪRAS UN CITAS STRUKTŪRAS
1. pants
Maksājumu aģentūru akreditācijas procedūra
1. Dalībvalstis ministrijas līmenī izraugās iestādi, kas ir atbildīga par:
a)
maksājumu aģentūru akreditācijas piešķiršanu, pārskatīšanu un atsaukšanu;
b)
to uzdevumu veikšanu, kas saskaņā ar šo nodaļu uzticēti kompetentajai iestādei.
2. Kompetentā iestāde ar oficiālu aktu lemj par maksājumu aģentūras akreditācijas piešķiršanu vai - pēc pārskatīšanas - par tās atsaukšanu, pamatojoties uz Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 1. panta 2. punktā minēto akreditācijas kritēriju (turpmāk “akreditācijas kritēriji”) pārbaudi. Kompetentā iestāde nekavējoties informē Komisiju par akreditāciju un akreditācijas atsaukšanu.
3. Kompetentā iestāde pirms ikvienas akreditācijas piešķiršanas norīko revīzijas struktūru veikt pārbaudi (pirmsakreditācijas pārskatīšana). Revīzijas struktūra ir revīzijas iestāde vai cita publiska vai privāta organizācija, vai kādas iestādes organizatoriskā struktūrvienība, kurai ir revīzijas veikšanai nepieciešamā profesionalitāte, prasmes un spējas. Revīzijas struktūra ir neatkarīga no akreditējamās maksājumu aģentūras.
Pārbaude (pirmsakreditācijas pārskatīšana), kas jāveic revīzijas struktūrai, konkrēti aptver:
a)
maksājumu atļaušanai un izpildei izveidotās procedūras un sistēmas;
b)
pienākumu sadali un iekšējās un ārējās kontroles piemērotību darījumiem, kas finansēti no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (turpmāk kopā “fondi”);
c)
pakāpi, kādā izveidotās procedūras un sistēmas spēj nodrošināt Savienības budžeta aizsardzību, arī uz riska faktoru balstītus krāpšanas apkarošanas pasākumus;
d)
informācijas sistēmu drošību;
e)
grāmatvedības uzskaites kārtošanu.
Revīzijas struktūra sagatavo ziņojumu, kurā sīki apraksta veikto revīzijas darbu, minētā darba rezultātus un tās novērtējumu par maksājumu aģentūras atbilstību akreditācijas kritērijiem. Ziņojumu iesniedz kompetentajai iestādei, kas pēc tam izdod akreditācijas aktu, ja ir pārliecināta, ka maksājumu aģentūra atbilst akreditācijas kritērijiem.
4. Ja kompetentā iestāde uzskata, ka maksājumu aģentūra akreditācijas kritērijiem neatbilst, tā informē maksājumu aģentūru par konkrētiem nosacījumiem, kas tai jāizpilda, pirms tai var piešķirt akreditāciju.
Kamēr tiek izdarītas visas izmaiņas, kas vajadzīgas, lai izpildītu šādus konkrētus nosacījumus, akreditāciju var piešķirt provizoriski uz laikposmu, kas jānosaka, ņemot vērā konstatēto problēmu smagumu, un kas nedrīkst pārsniegt 12 mēnešus. Pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija pēc attiecīgās dalībvalsts lūguma minēto laikposmu var pagarināt.
5. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzēto informāciju nosūta tūlīt pēc tam, kad maksājumu aģentūra ir pirmo reizi akreditēta, un katrā ziņā pirms tiek pieprasīts tai radušos izdevumus segt no fondiem. Minētajai informācijai pievieno deklarācijas un dokumentus par:
a)
maksājumu aģentūrai uzticētajiem pienākumiem;
b)
pienākumu sadali starp maksājumu aģentūras struktūrvienībām;
c)
maksājumu aģentūras saistību ar citām publiskām vai privātām struktūrām, kuras ir atbildīgas par to pasākumu īstenošanu, kuru izdevumus maksājumu aģentūra pieprasa segt no fondiem;
d)
kārtību, kādā tiek pieņemti, pārbaudīti un apstiprināti saņēmēju pieprasījumi un tiek atļauti, samaksāti un iegrāmatoti izdevumi;
e)
noteikumiem par informācijas sistēmu drošību;
f)
ziņojumu par 3. punktā minēto pirmsakreditācijas pārskatīšanu, ko veikusi revīzijas struktūra.
6. Komisija informē Lauksaimniecības fondu komiteju par katrā dalībvalstī akreditētajām maksājumu aģentūrām.
2. pants
Akreditācijas pārskatīšana
1. Kompetentā iestāde, pamatojoties jo īpaši uz sertifikātiem un ziņojumiem, ko sagatavojusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. pantā minētā sertifikācijas struktūra, pastāvīgi pārrauga maksājumu aģentūras, par kurām tā ir atbildīga, un seko līdzi tam, kā tiek novērsti konstatētie trūkumi.
Reizi trijos gados kompetentā iestāde rakstiski ziņo Komisijai par maksājumu aģentūru pārraudzību un to darbību uzraudzību. Ziņojumā ietver pārskatu par maksājumu aģentūru nepārtrauktu atbilstību akreditācijas kritērijiem un kopsavilkumu par darbībām, kas veiktas trūkumu novēršanai. Kompetentā iestāde apstiprina to, vai maksājumu aģentūra, par kuru tā ir atbildīga, joprojām atbilst akreditācijas kritērijiem.
2. Dalībvalstis izveido sistēmu, kas nodrošina, ka jebkura informācija, kas liek domāt, ka maksājumu aģentūra neatbilst akreditācijas kritērijiem, nekavējoties tiek darīta zināma kompetentajai iestādei.
3. Ja kompetentā iestāde ir konstatējusi, ka akreditēta maksājumu aģentūra vairs neievēro vienu vai vairākus akreditācijas kritērijus tādā veidā, kas var kavēt Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 1. panta 1. punktā noteikto uzdevumu izpildi, kompetentā iestāde nekavējoties nosaka maksājumu aģentūras akreditācijas pārbaudes laiku. Tā izstrādā plānu, kurā norāda darbības un termiņus, lai novērstu konstatētos trūkumus laikposmā, kas noteikts atkarībā no problēmas smaguma un nepārsniedz 12 mēnešus no dienas, kurā noteikts akreditācijas pārbaudes laiks. Pienācīgi pamatotos gadījumos pēc attiecīgās dalībvalsts lūguma Komisija minēto laikposmu var pagarināt.
4. Kompetentā iestāde informē Komisiju par savu lēmumu noteikt maksājumu aģentūras akreditācijas pārbaudes laiku, par plānu, kas izstrādāts saskaņā ar 3. punktu, un pēc tam par šā plāna īstenošanas gaitu.
5. Ja akreditācija tiek atsaukta, kompetentā iestāde nekavējoties akreditē citu maksājumu aģentūru, kas atbilst Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem, lai nodrošinātu, ka maksājumi saņēmējiem netiek pārtraukti.
6. Ja Komisija konstatē, ka kompetentā iestāde nav izpildījusi 3. punktā paredzēto pienākumu izstrādāt trūkumu novēršanas plānu vai ka maksājumu aģentūra joprojām ir akreditēta, kaut arī noteiktajā termiņā šāds plāns nav pilnībā īstenots, tā pieprasa kompetentajai iestādei atsaukt maksājumu aģentūras akreditāciju, izņemot gadījumus, kad vajadzīgās izmaiņas tiek izdarītas laikposmā, kas Komisijai jānosaka atkarībā no problēmas smaguma. Šādā situācijā Komisija var nolemt novērst trūkumus, izmantojot atbilstīguma noskaidrošanas procedūru saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu.
3. pants
Pārvaldības ticamības deklarācija
1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minēto pārvaldības ticamības deklarāciju sagatavo laikus, lai sertifikācijas struktūra varētu sniegt atzinumu, kas minēts tās pašas regulas 9. panta 1. punktā.
Pārvaldības ticamības deklarāciju sagatavo šīs regulas I pielikumā noteiktajā formā, un tajā var būt iekļautas atrunas, kurās kvantificēta iespējamā finansiālā ietekme. Gadījumā, kad ir izteiktas atrunas, deklarācijā iekļauj trūkumu novēršanas plānu un precīzu plāna īstenošanas grafiku.
2. Pārvaldības ticamības deklarāciju ir balstīta uz izveidotās vadības un kontroles sistēmas faktisku pārraudzību visa gada laikā.
4. pants
Koordinējošā struktūra
1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 4. punktā minētā koordinējošā struktūra ir vienīgais Komisijas saziņas partneris attiecīgajā dalībvalstī visos jautājumos, kas saistīti ar fondiem šādos aspektos:
a)
ar maksājumu aģentūru funkcijām un darbībām saistītās informācijas un pamatnostādņu izplatīšana minētajām maksājumu aģentūrām un struktūrām, kas ir atbildīgas par šādu pamatnostādņu īstenošanu, kā arī par to saskaņotas piemērošanas veicināšanu;
b)
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. un 102. pantā minētās informācijas nosūtīšana Komisijai;
c)
visas tās grāmatvedības informācijas pieejamība Komisijai, kas nepieciešama statistikas un kontroles vajadzībām.
2. Maksājumu aģentūra var darboties kā koordinējošā struktūra ar nosacījumu, ka abas funkcijas ir nodalītas.
3. Pildot savus uzdevumus, koordinējošā struktūra var saskaņā ar valsts procedūrām izmantot citas administratīvas struktūras vai struktūrvienības, īpaši tās, kurām ir grāmatvedības vai tehniskās zināšanas.
4. Koordinējošās struktūras glabāto elektronisko datu konfidencialitāti, integritāti un pieejamību nodrošina ar pasākumiem, kas pielāgoti katras koordinējošās struktūras administratīvajai struktūrai, personālsastāvam un tehnoloģiskajai videi. Finansiālais un tehnoloģiskais ieguldījums ir samērīgs ar faktiskajiem riskiem.
5. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzēto informāciju nosūta tūlīt pēc tam, kad koordinējošā struktūra ir pirmo reizi akreditēta, un katrā ziņā pirms tiek pieprasīts no fondiem segt izdevumus, par kuriem tā ir atbildīga. Tai pievieno struktūras akreditācijas dokumentu, kā arī informāciju par administratīvajiem, grāmatvedības un iekšējās kontroles nosacījumiem, kas saistīti ar tās darbību.
5. pants
Sertifikācija
1. Kompetentā iestāde norīko Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. pantā paredzēto sertifikācijas struktūru.
2. Sertifikācijas struktūra efektīvi un lietderīgi organizē savu darbu un veic pārbaudes saskaņā ar atbilstošu grafiku, ņemot vērā attiecīgā finanšu gada darījumu raksturu un termiņus.
3. Atzinumu, kas sertifikācijas struktūrai jāsniedz saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. panta 1. punktu, sagatavo katru gadu.
Minētā atzinuma pamatā ir revīzijas darbs, kas jāveic saskaņā ar šīs regulas 6. un 7. pantu.
4. Sertifikācijas struktūra sagatavo ziņojumu par saviem konstatējumiem. Ziņojums attiecas uz deleģētajām funkcijām. Ziņojumā norāda to, vai ziņojuma aptvertajā laikposmā:
a)
maksājumu aģentūra ir atbildusi akreditācijas kritērijiem;
b)
maksājumu aģentūras procedūras ir devušas pietiekamu pārliecību par to, ka izdevumi, kurus pieprasīts segt no fondiem, ir tikuši veikti atbilstīgi Savienības noteikumiem, un tādējādi ir nodrošināta pamatā esošo darījumu likumība un pareizība, un ka ir izpildīti ieteikumi par uzlabojumiem, ja tādi bijuši;
c)
šīs regulas 29. pantā minētie gada pārskati ir saskaņā ar maksājumu aģentūras grāmatvedības grāmatām un reģistriem;
d)
izdevumu deklarācijās un intervences darbību pārskatos ir patiesi, pilnīgi un pareizi atspoguļotas darbības, kuru izmaksas pieprasīts segt no fondiem;
e)
Savienības finansiālās intereses ir pienācīgi aizsargātas attiecībā uz izmaksātajiem avansiem, saņemtajām garantijām, intervences krājumiem un iekasējamajām summām.
Ziņojumā ietver informāciju par to darbinieku skaitu un kvalifikāciju, kas veica revīziju, par veikto darbu, pārbaudīto darījumu skaitu, iegūto būtiskuma un pārliecības pakāpi, visiem konstatētajiem trūkumiem un ieteikumiem par uzlabojumiem, un par sertifikācijas struktūras un citu maksājumu aģentūras iekšējo un ārējo revīzijas struktūru darbībām, no kurām sertifikācijas struktūra pilnībā vai daļēji guvusi pārliecību par ziņojumā atspoguļotajiem jautājumiem.
6. pants
Revīzijas principi
1. Sertifikācijas revīziju veic saskaņā ar starptautiski pieņemtiem revīzijas standartiem.
2. Sertifikācijas struktūra sagatavo revīzijas stratēģiju, kurā nosaka sertifikācijas revīzijas tvērumu, termiņus un ievirzi, revīzijas metodes un atlases metodiku. Katram finanšu gadam, par kuru veic revīziju, izstrādā revīzijas plānu, pamatojoties uz aplēsto revīzijas risku. Sertifikācijas struktūra revīzijas stratēģiju un revīzijas plānu pēc pieprasījuma iesniedz Komisijai.
3. Pietiekamo pārliecības līmeni, kas jānodrošina revīzijas pārbaudē, panāk, novērtējot kontroles sistēmu, tostarp veicot atbilstības pārbaudi un izdevumu padziļinātu pārbaudi (datu pārbaudi un analītiskas procedūras).
4. Komisija izstrādā pamatnostādnes, kurās:
a)
sniedz papildu skaidrojumus un norādījumus par veicamo sertifikācijas revīziju;
b)
nosaka, kāds ir pietiekamais revīzijas pārliecības līmenis, kas jānodrošina revīzijas pārbaudē.
7. pants
Revīzijas metodes
1. Revīzijas metodes, kuras izmanto sertifikācijas revīzijā, nosaka revīzijas stratēģijā, kas paredzēta 6. panta 2. punktā.
2. Lai sasniegtu revīzijas mērķus un sniegtu atzinumu, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. panta 1. punktā, revīzijas posmi ietver sistēmu revīziju, padziļinātu pārbaudi un finanšu deklarāciju un pārvaldības ticamības deklarāciju salīdzinājumu verifikāciju.
3. Izdevumu padziļināta pārbaude ietver pamatā esošo darījumu likumības un pareizības pārbaudi galīgo saņēmēju līmenī. Šajā nolūkā sertifikācijas struktūra var pavadīt maksājumu aģentūru, kad tā veic otrā līmeņa pārbaudes uz vietas. Sertifikācijas struktūra var nepavadīt maksājumu aģentūru, kad tā veic sākotnējās pārbaudes uz vietas, izņemot situācijas, kad būtu fiziski neiespējami atkārtoti pārbaudīt maksājumu aģentūras veikto sākotnējo pārbaudi. Attiecībā uz padziļinātu pārbaudi sertifikācijas struktūras var izmantot integrētu pieeju revīzijas atlasē.
4. Pamatnostādnēs, kas minētas 6. panta 4. punktā, Komisija paredz papildu nosacījumus un norādījumus par revīzijas procedūru izstrādi, atlases integrēšanu, darījumu atkārtotas pārbaudes uz vietas plānošanu un veikšanu.
II NODAĻA
FONDU FINANŠU PĀRVALDĪBA
1. IEDAĻA
Vispārīgi noteikumi
8. pants
Maksājumu aģentūru grāmatvedības uzskaite
1. Katra maksājumu aģentūra kārto grāmatvedības uzskaiti, kurā iegrāmato tikai tos izdevumus un ieņēmumus, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punktā, 5. pantā un 43. pantā, un to līdzekļu izmantojumu, kas nodoti tās rīcībā atbilstošo izdevumu segšanai. Minētā uzskaite dod iespēju nošķirt ELGF un ELFLA finanšu datus un iesniegt tos atsevišķi.
2. Maksājumu aģentūras dalībvalstīs, kuras vēl nav ieviesušas euro, kārto grāmatvedības uzskaiti, norādot summas valūtā, kurā radušies izdevumi un saņemti ieņēmumi. Tomēr, lai visus to izdevumus un ieņēmumus varētu konsolidēt, tām attiecīgie dati jāsniedz valsts valūtā un euro.
3. Attiecībā uz ELFLA katra maksājumu aģentūra, kas izraudzīta darbam ar lauku attīstības programmu, kārto grāmatvedības uzskaiti, kura dod iespēju identificēt katras programmas un katra pasākuma darbības. Šajā uzskaitē jo īpaši iekļauj:
a)
publisko izdevumu summu un Savienības ieguldījuma summu, kas samaksāta par katru darbību;
b)
summas, kas no saņēmējiem jāatgūst par konstatētajiem pārkāpumiem vai nolaidību;
c)
atgūtās summas, norādot sākotnējo darbību.
2. IEDAĻA
ELGF uzskaite
9. pants
Informācijas sniegšana, ko veic dalībvalstis
Dalībvalstis vāc informāciju par kopējiem katru nedēļu veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem un dara to pieejamu Komisijai:
a)
ne vēlāk kā katras nedēļas trešajā darbdienā - informāciju par kopējiem no mēneša sākuma līdz iepriekšējās nedēļas beigām veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem;
b)
ne vēlāk kā katra mēneša trešajā darbdienā, ja nedēļa iesniedzas nākamajā mēnesī, - informāciju par kopējiem iepriekšējā mēnesī veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem.
10. pants
Informācijas nosūtīšana, ko veic dalībvalstis
1. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta i) un ii) punktu dalībvalstis, ievērojot šīs regulas 11. un 12. pantu, elektroniski nosūta Komisijai šādu informāciju un dokumentus:
a)
ne vēlāk kā katra mēneša trešajā darbdienā - informāciju par kopējiem iepriekšējā mēnesī veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem, izmantojot paraugu, kuru Komisija darījusi pieejamu dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, un visu informāciju, kas izskaidro būtiskas atšķirības starp aplēsēm, kuras sagatavotas saskaņā ar šā panta 2. punkta a) apakšpunkta iii) punktu, un veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem;
b)
ne vēlāk kā katra mēneša divpadsmitajā dienā - izdevumu deklarāciju, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 18. panta 3. punktā. Tomēr informāciju par laikposmā no 1. līdz 15. oktobrim veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem nosūta līdz 27. oktobrim.
2. Izdevumu deklarācija, kas minēta 1. punkta b) apakšpunktā, aptver:
a)
pārskatu, kuru katra maksājumu aģentūra sagatavojusi, izmantojot paraugu, ko Komisija ir darījusi pieejamu dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, un kurā ievērots Savienības budžeta nomenklatūrai atbilstošs sadalījums un sadalījums pa izdevumu un ieņēmumu veidiem, kas balstās uz detalizētu nomenklatūru, kura darīta pieejama dalībvalstīm, un kurš aptver:
i)
iepriekšējā mēnesī veiktos izdevumus un saņemtos piešķirtos ieņēmumus;
ii)
no finanšu gada sākuma līdz iepriekšējā mēneša beigām veiktos kopējos izdevumus un saņemtos piešķirtos ieņēmumus;
iii)
izdevumu un piešķirto ieņēmumu aplēses, kas attiecīgā gadījumā var aptvert:
-
tikai kārtējo mēnesi un divus nākamos mēnešus,
-
kārtējo mēnesi, divus nākamos mēnešus un laiku līdz finanšu gada beigām,
iv)
papildu datus, ja nepieciešams;
b)
šā punkta a) apakšpunktā minēto datu kopsavilkumu, kuru attiecīgā dalībvalsts sagatavojusi, izmantojot paraugu, kuru Komisija ir darījusi pieejamu dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, par visām minētās dalībvalsts maksājumu aģentūrām;
c)
uzskaites dokumentus, kas apliecina ar valsts intervenci saistītos izdevumus un ieņēmumus, kā minēts 19. panta 2. punktā.
3. Visu šajā pantā prasīto finanšu informāciju sniedz euro.
11. pants
Vispārīgi noteikumi par izdevumu deklarāciju un par piešķirtajiem ieņēmumiem
1. Neskarot 12. pantā minētos īpašos noteikumus par tādu izdevumu un ieņēmumu deklarācijām, kas saistīti ar intervences krājumu glabāšanu, maksājumu aģentūru deklarētie izdevumi un piešķirtie ieņēmumi par attiecīgo mēnesi atbilst šajā mēnesī faktiski veiktajiem maksājumiem un saņemtajiem ieņēmumiem.
Minētie izdevumi un ieņēmumi ELGF budžetā tiek iegrāmatoti attiecībā uz N finanšu gadu.
Tomēr:
a)
izdevumus, kurus var samaksāt pirms tāda noteikuma izpildes, kas ļauj tos pilnīgi vai daļēji segt no ELGF, var deklarēt tikai:
-
attiecībā uz mēnesi, kurā minētais noteikums tika ieviests,
vai
-
attiecībā uz nākamo mēnesi pēc minētā noteikuma ieviešanas;
b)
piešķirtos ieņēmumus, kuri dalībvalstij jāatmaksā Komisijai, deklarē attiecībā uz mēnesi, kurā beidzas Savienības tiesību aktos paredzētais attiecīgo summu maksājuma termiņš;
c)
korekcijas, par kurām Komisija pieņēmusi lēmumu grāmatojumu noskaidrošanas un atbilstīguma noskaidrošanas satvarā, Komisija tieši atskaita no mēneša maksājumiem vai pieskaita mēneša maksājumiem, kā minēts attiecīgi 33. panta 2. punktā vai 34. panta 8. punktā. Tomēr minētajām korekcijām atbilstošās summas dalībvalstis iekļauj deklarācijā, kas sagatavota par mēnesi, attiecībā uz kuru korekcijas veiktas.
2. Izdevumus un piešķirtos ieņēmumus ņem vērā no dienas, kurā tie debetēti vai kreditēti maksājumu aģentūras kontā. Tomēr attiecībā uz maksājumiem datums, kas jāņem vērā, var būt datums, kurā attiecīgā aģentūra ir izdevusi maksājuma dokumentu un nosūtījusi to finanšu iestādei vai atbalsta saņēmējam. Katra maksājumu aģentūra visu finanšu gadu izmanto vienu un to pašu metodi.
3. Atbilstoši 1. punktam deklarētie izdevumi un piešķirtie ieņēmumi var ietvert par tā paša finanšu gada iepriekšējiem mēnešiem deklarēto summu korekcijas.
Ja maksājumu aģentūras līmenī veiktu piešķirto ieņēmumu korekciju rezultātā par kādu budžeta pozīciju ir jādeklarē piešķirtie ieņēmumi ar negatīvu vērtību, pārpalikuma korekcijas pārnes uz nākamo mēnesi. Vajadzības gadījumā tās tiek kompensētas attiecīgā gada grāmatojumu noskaidrošanas laikā.
4. Neizpildītos maksājuma rīkojumus un kontā debetētos un pēc tam atkal kreditētos maksājumus kontos parāda kā atskaitījumus no izdevumiem mēnesī, kurā maksājumu aģentūrai ir paziņots par neizpildīšanu vai atcelšanu.
5. Ja no ELGF piekritīgie maksājumi ir apgrūtināti ar prasījumiem, 1. punkta piemērošanas vajadzībām tos uzskata par pilnībā veiktiem:
a)
dienā, kurā samaksāta saņēmējam piekritīgā summa, ja prasījums ir mazāks par samaksātajiem izdevumiem;
b)
savstarpēja ieskaita dienā, ja izdevumi ir mazāki vai vienādi ar prasījuma summu.
6. Kumulatīvos datus, kas saistīti ar izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kurus var attiecināt uz konkrētu finanšu gadu, un kas jāiesniedz Komisijai ne vēlāk kā 27. oktobrī, var koriģēt tikai gada pārskatos, kuri jānosūta Komisijai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktu.
12. pants
Īpaši noteikumi par to izdevumu deklarācijām, kas saistīti ar intervences krājumu glabāšanu
1. Sagatavojot to izdevumu deklarācijas, kas saistīti ar intervences krājumu glabāšanu, ņem vērā darbības, kuras attiecīgā mēneša beigās ir iegrāmatotas maksājumu aģentūras uzskaitē un ir notikušas no grāmatvedības gada sākuma Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta nozīmē līdz minētā mēneša beigām.
2. Šajās izdevumu deklarācijās iekļauj vērtības un summas, kas noteiktas saskaņā ar šīs regulas 17. un 18. pantu un Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 (11) 4. pantu un ko maksājumu aģentūras iegrāmatojušas tā mēneša laikā, kas seko mēnesim, ar kuru saistītas minētās darbības.
Tomēr:
a)
vērtības un summas, kas attiecas uz septembrī veiktajām darbībām, maksājumu aģentūras iegrāmato ne vēlāk kā 15. oktobrī;
b)
kopējās summas, par kādām samazinājusies produktu vērtība, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta e) apakšpunktā, iegrāmato datumā, kas norādīts lēmumā, kurā tās noteiktas.
13. pants
Komisijas lēmums par maksājumu
1. Pamatojoties uz datiem, kas nosūtīti saskaņā ar šīs regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktu, Komisija nolemj veikt mēneša maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 18. panta 3. punktu, neskarot korekcijas, kuras var izdarīt ar turpmākiem lēmumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. un 52. pantu, un ņemot vērā samazinājumus un apturēšanu, par kuru pieņemts lēmums saskaņā ar minētās regulas 41. pantu.
2. Ja dalībvalstu kopējie deklarētie izdevumi nākamajam finanšu gadam pārsniedz trīs ceturtdaļas no kopējām kārtējā finanšu gada apropriācijām, Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 170. panta 3. punktā minētās iepriekš uzņemtās saistības un atbilstošos mēneša maksājumus piešķir proporcionāli izdevumu deklarācijām, nepārsniedzot 75 % no kārtējā finanšu gada apropriācijām. Pieņemot lēmumus par nākamajiem atmaksājumiem, Komisija ņem vērā dalībvalstīm neatmaksāto summu atlikumu.
14. pants
Līdzekļu nodošana dalībvalstu rīcībā
1. Pieņemot lēmumu veikt mēneša maksājumus, Komisija, nepārsniedzot budžeta apropriācijas, nodod dalībvalstu rīcībā ELGF finansēto izdevumu segšanai vajadzīgos līdzekļus, no kuriem atņemta piešķirtajiem ieņēmumiem atbilstošā summa, ieskaitot šos līdzekļus katras dalībvalsts atvērtajā kontā.
Ja pēc tam, kad no Komisijas veicamajiem maksājumiem ir atņemti piešķirtie ieņēmumi, iegūtais rezultāts dalībvalstij ir negatīva summa, pārpalikuma atskaitījumus pārnes uz nākamajiem mēnešiem.
2. Katra dalībvalsts paziņo Komisijai 1. punktā minētā konta nosaukumu un numuru tādā formā, kādu darījusi zināmu Komisija.
15. pants
Ar valsts intervenci saistīta saziņa
1. Maksājumu aģentūras nosūta Komisijai:
a)
pēc Komisijas pieprasījuma - dokumentus un informāciju, kas minēta Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 7. punktā, un valsts papildu administratīvos noteikumus, kas pieņemti intervences pasākumu piemērošanai un pārvaldībai;
b)
līdz šīs regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktajai dienai - informāciju par intervences krājumu glabāšanu, izmantojot paraugus, kurus Komisija darījusi pieejamus dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību.
2. Attiecīgās informācijas sistēmas, kas minētas 24. pantā, izmanto, lai sniegtu paziņojumus un apmainītos ar informāciju, un sagatavotu dokumentus, kas saistīti ar valsts intervences izdevumiem.
16. pants
Informācija, ko iekļauj valsts intervencei paredzētajā uzskaitē, kura jākārto maksājumu aģentūrām
1. Krājumu uzskaitē, kas paredzēta Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā, atsevišķi uzrāda šādas elementu kategorijas:
a)
produktu daudzumus, kas reģistrēti laikā, kad tos ievieto noliktavā un izved no tās (neatkarīgi no tā, vai ir veikta fiziska pārvietošana);
b)
daudzumus, kuri ir nodoti bezmaksas izplatīšanai vistrūcīgākajām personām ar Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fonda starpniecību un kuri ir iegrāmatoti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 4. panta 3. punktu; daudzumus, kas pārvietoti uz citu dalībvalsti, norāda atsevišķi;
c)
daudzumus, kuri paņemti kā paraugi; pircēju paņemtos paraugus norāda atsevišķi;
d)
daudzumus, kurus pēc vizuālas pārbaudes, kas veikta ikgadējās inventarizācijas laikā vai pēc intervences pārņemšanas veiktas inspicēšanas laikā, vairs nav iespējams atkārtoti iepakot un kuri nonāk tiešajā pārdošanā;
e)
iztrūkstošos daudzumus (neatkarīgi no tā, vai to iztrūkuma iemesls ir nosakāms), tostarp daudzumus, kas atbilst likumīgajiem pielaides ierobežojumiem;
f)
bojātos daudzumus;
g)
pārpalikuma daudzumus;
h)
iztrūkstošos daudzumus, kas pārsniedz pielaides ierobežojumus;
i)
noliktavā ievietotos daudzumus, kuri atzīti par prasībām neatbilstošiem un kuru pārņemšana tāpēc ir atteikta;
j)
neto daudzumus, kuri atrodas noliktavā katra mēneša vai grāmatvedības gada beigās un kurus pārnes uz nākamo mēnesi vai grāmatvedības gadu.
2. Finanšu uzskaitē, kas paredzēta Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā, iekļauj:
a)
šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto daudzumu vērtību, atsevišķi norādot iepirkto un pārdoto daudzumu vērtību;
b)
to daudzumu uzskaites vērtību, kuri izmantoti vai ņemti vērā saskaņā ar bezmaksas izplatīšanas shēmu, kas minēta šā panta 1. punkta b) apakšpunktā;
c)
finansiālās izmaksas, kas minētas Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā;
d)
izdevumus par fiziskajām darbībām, kas minēti Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā;
e)
summas, kas izriet no produktu vērtības samazināšanās, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta e) apakšpunktā;
f)
no pārdevējiem, pircējiem vai glabātājiem iekasētās vai atgūtās summas, kas nav minētas šīs regulas 20. panta 2. punktā;
g)
summu, kas iegūta no tiešās pārdošanas, kura veikta pēc ikgadējās inventarizācijas vai pārbaudēm pēc produktu pārņemšanas intervences krājumu glabāšanā;
h)
zaudējumus un ieguvumus no produktu izvešanas, ņemot vērā šā punkta e) apakšpunktā minēto vērtības samazināšanos;
i)
citus debetus un kredītus, jo īpaši tos, kas atbilst šā panta 1. punkta c)-g) apakšpunktā minētajiem daudzumiem;
j)
vidējo uzskaites vērtību, kas atkarībā no gadījuma izteikta par tonnu vai hektolitru.
17. pants
Ar valsts intervenci saistītā uzskaite
1. Elementus, kas minēti 16. pantā, iegrāmato saskaņā ar daudzumiem, vērtībām, summām un vidējiem lielumiem, kurus faktiski reģistrējušas maksājumu aģentūras, vai saskaņā ar vērtībām un summām, kas aprēķinātas, pamatojoties uz Komisijas noteiktajām standarta summām.
2. Grāmatojumiem un aprēķiniem, kas minēti 1. punktā, piemēro šādus noteikumus:
a)
attiecībā uz daudzumiem, kuriem saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 VI un VII pielikumā minētajiem noteikumiem reģistrēti kvantitatīvi zudumi vai bojājumi, izvešanas izmaksas iegrāmato tikai par tiem daudzumiem, kas ir faktiski pārdoti un izvesti no noliktavas;
b)
daudzumus, kas reģistrēti kā pārvietošanā no vienas dalībvalsts uz citu iztrūkstoši daudzumi, neuzskata par daudzumiem, kas ievesti noliktavā galamērķa dalībvalstī, un tāpēc standarta ievešanas izmaksas uz tiem neattiecas;
c)
standarta ievešanas un izvešanas izmaksas, kas noteiktas par transportēšanu un pārvietošanu, iegrāmato tad, ja minētās izmaksas saskaņā ar Savienības noteikumiem netiek uzskatītas par transporta izmaksu neatņemamu daļu;
d)
ja vien īpašos Savienības noteikumos nav paredzēts citādi, summas, kas saņemtas no bojātu produktu pārdošanas, un visas citas šajā saistībā saņemtās summas ELGF uzskaitē neiegrāmato;
e)
visus reģistrētos pārpalikuma daudzumus iegrāmato kā negatīvu summu pie iztrūkstošajiem daudzumiem krājumu stāvokļa un pārvietošanas uzskaitē. Minētos daudzumus ņem vērā, nosakot daudzumus, kas pārsniedz pielaides ierobežojumu;
f)
paraugus, kas nav pircēju paņemtie paraugi, iegrāmato saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 VII pielikuma 2. punkta a) apakšpunktu.
3. Komisijas veiktās korekcijas attiecībā uz 16. pantā minētajiem elementiem par kārtējo grāmatvedības gadu tiek paziņotas Lauksaimniecības fondu komitejai. Dalībvalstīm tās var paziņot ar lēmumu par mēneša maksājumu vai, ja tāda nav, ar lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu. Maksājumu aģentūras tās iegrāmato saskaņā ar minētā lēmuma nosacījumiem.
18. pants
Datumi, kuros izdevumus, ieņēmumus un produktu pārvietošanu iegrāmato valsts intervencei paredzētajā uzskaitē
1. Dažādas izdevumu un ieņēmumu pozīcijas iegrāmato tajā datumā, kurā tiek veikta ar valsts intervences pasākumu saistītā fiziskā darbība, un šajā nolūkā izmanto Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 2. punktā minēto maiņas kursu.
Tomēr turpmāk minētajos gadījumos piemēro šādus datumus:
a)
saņemšanas datumu attiecībā uz saņemtajām vai atgūtajām summām, kas minētas šīs regulas 16. panta 2. punkta f) un g) apakšpunktā;
b)
ar fiziskajām darbībām saistīto izmaksu faktiskās samaksas datumu, ja uz šīm izmaksām neattiecas standarta summas.
2. Ar produktu fizisko pārvietošanu un krājumu pārvaldību saistītos dažādos elementus iegrāmato tajā datumā, kurā tiek veikta ar intervences pasākumu saistītā fiziskā darbība.
Tomēr turpmāk minētajos gadījumos piemēro šādus datumus:
a)
attiecībā uz daudzumiem, kurus nodod intervences krājumu glabāšanā, nemainot glabāšanas vietu, piemēro datumu, kurā maksājumu aģentūra ir pārņēmusi produktus saskaņā ar Komisijas Regulas (ES) Nr. 1272/2009 (12) 31. panta 2. punktu un 33. pantu;
b)
attiecībā uz iztrūkstošiem vai bojātiem daudzumiem un pārpalikuma daudzumiem piemēro iztrūkstošu vai bojātu daudzumu un pārpalikuma fakta konstatācijas datumu;
c)
attiecībā uz to produktu tiešo pārdošanu, kuri paliek noliktavā un kurus vairs nav iespējams atkārtoti iepakot pēc vizuālas pārbaudes, kas veikta ikgadējās inventarizācijas laikā vai tādas pārbaudes laikā, kuru veic pēc pārņemšanas intervences krājumu glabāšanā, piemēro datumu, kurā produkti ir faktiski izvesti no noliktavas;
d)
attiecībā uz visiem zudumiem, kas pārsniedz Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 4. panta 2. punktā minēto pielaides ierobežojumu, piemēro grāmatvedības gada pēdējo dienu.
19. pants
Summa, ko finansē saskaņā ar valsts intervenci
1. Summu, kas finansējama saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 2. pantā minētajiem intervences pasākumiem, nosaka, pamatojoties uz uzskaiti, kuru izveido un kārto maksājumu aģentūras saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu un kurā tiek attiecīgi debetēti un kreditēti dažādie izdevumu un ieņēmumu posteņi, kas minēti šīs regulas 16. pantā, vajadzības gadījumā ņemot vērā to izdevumu summas, kas noteikti lauksaimniecības nozares tiesību aktos.
2. Maksājumu aģentūras vai attiecīgā gadījumā koordinējošās struktūras, izmantojot paraugus, kurus Komisija ir darījusi pieejamus dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, katru mēnesi un katru gadu elektroniski nosūta Komisijai informāciju, kas vajadzīga intervences krājumu glabāšanas izdevumu finansēšanai, un uzskaites dokumentus, kas apliecina ar intervences krājumu glabāšanu saistītos izdevumus un ieņēmumus; šo informāciju iesniedz tabulu veidā (P-STO tabulas) līdz dienai, kas noteikta 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā, un līdz datumam, kas noteikts 30. panta 2. punktā.
20. pants
Valsts intervences izdevumu un ieņēmumu deklarācijas
1. ELGF finansējums Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 2. pantā minētajiem intervences pasākumiem ir vienāds ar izdevumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz maksājumu aģentūras paziņoto informāciju un atskaitot visus intervences pasākumos gūtos ieņēmumus, un kas validēti Komisijas izveidotajā informācijas sistēmā, un ko maksājumu aģentūra ir iekļāvusi izdevumu deklarācijā, kura sagatavota saskaņā ar šīs regulas 12. pantu.
2. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. pantu atgūtās summas un no pārdevējiem, pircējiem un uzglabātājiem saņemtās vai atgūtās summas, kas atbilst minētās regulas 43. pantā noteiktajiem kritērijiem, deklarē attiecībā uz ELGF budžetu saskaņā ar šīs regulas 10. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem.
3. IEDAĻA
ELFLA uzskaite
21. pants
Finansējuma vajadzību prognoze
Par katru lauku attīstības programmu, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (13) 6. pantā, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta ii) punktu dalībvalstis divas reizes gadā, ne vēlāk kā 31. janvārī un 31. augustā, nosūta Komisijai savas prognozes par summām, kas attiecīgajā finanšu gadā jāfinansē no ELFLA. Turklāt dalībvalstis nosūta atjauninātas aplēses par finansējuma pieprasījumiem nākamajam finanšu gadam.
Minētās prognozes un minētās atjauninātas aplēses nosūta strukturētu datu formā, izmantojot informācijas sistēmu SFC2014, kas paredzēta Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 184/2014 (14) I nodaļā.
22. pants
Izdevumu deklarācijas
1. Maksājumu aģentūras deklarē izdevumus par katru lauku attīstības programmu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 6. pantā.
Par katru lauku attīstības pasākumu maksājumu aģentūras izdevumu deklarācijā norāda:
a)
attiecināmo publisko izdevumu summu, par kuru maksājumu aģentūra katrā no šā panta 2. punktā noteiktajiem atsauces laikposmiem ir faktiski izmaksājusi atbilstošu ELFLA ieguldījumu;
b)
papildu informāciju par finanšu instrumentiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (15) otrās daļas IV sadaļā;
c)
papildu informāciju par saņēmējiem izmaksāto avansu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 75. panta 1. punktā;
d)
summu, kura atgūta kārtējā laikposmā, kas minēts šā panta 2. punktā.
2. Kad Komisija ir apstiprinājusi lauku attīstības programmu, dalībvalstis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta i) punktu nosūta Komisijai savas izdevumu deklarācijas, ievērojot šādus termiņus:
a)
ne vēlāk kā 30. aprīlī par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 1. janvāra līdz 31. martam;
b)
ne vēlāk kā 31. jūlijā par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 1. aprīļa līdz 30. jūnijam;
c)
ne vēlāk kā 10. novembrī par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 1. jūlija līdz 15. oktobrim;
d)
ne vēlāk kā 31. janvārī par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 16. oktobra līdz 31. decembrim.
Tomēr dalībvalstis ir atbildīgas par visiem izdevumiem, kurus maksājumu aģentūras ir izmaksājušas saņēmējiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 65. panta 2. punktu pirms Regulas (ES) Nr. 1305/2013 6. pantā minētās lauku attīstības programmas apstiprināšanas, un tos deklarē Komisijai pirmajā izdevumu deklarācijā pēc minētās programmas pieņemšanas. To pašu noteikumu mutatis mutandis piemēro gadījumā, kad lauku attīstības programma tiek grozīta, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 11. pantā.
3. Attiecībā uz lauku attīstības programmām maksājumu aģentūras izdevumu deklarācijas strukturētu datu formā ievada informācijas sistēmā SFC2014, kas paredzēta Īstenošanas regulas (ES) Nr. 184/2014 I nodaļā.
4. Ja Komisija pieprasa papildu verifikācijas tāpēc, ka ir iesniegta nepilnīga vai neskaidra informācija vai pastāv nesaskaņas, interpretācijas atšķirības vai kādas citas neatbilstības, kas saistītas ar atsauces laikposma izdevumu deklarāciju un radušās jo īpaši tāpēc, ka nav iesūtīta informācija, kas prasīta Regulā (ES) Nr. 1305/2013 un Komisijas aktos, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, vai tāpēc, ka ir būtiskas norādes, ka izdevumu deklarācijā iekļautos izdevumos var ietekmēt pārkāpums vai ka varētu pastāvēt nepilnības lauku attīstības vadības un kontroles sistēmas darbībā, attiecīgā dalībvalsts pēc Komisijas pieprasījuma sniedz papildu informāciju laikposmā, kas norādīts minētajā pieprasījumā un ir atkarīgs no problēmas smaguma.
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 36. panta 5. punktā paredzēto starpmaksājuma termiņu attiecībā uz visu summu vai summas daļu, par ko pieprasīts maksājums, var apturēt no informācijas pieprasījuma nosūtīšanas datuma līdz prasītās informācijas saņemšanai, bet ne ilgāk kā uz maksimālo laikposmu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 83. panta 1. punktā.
Ja attiecīgā dalībvalsts papildu informācijas pieprasījumā noteiktajā termiņā nesniedz atbildi uz minēto pieprasījumu vai ja atbildi uzskata par neapmierinošu vai tādu, kas liecina, ka piemērojamie noteikumi nav ievēroti vai Savienības līdzekļi ir izmantoti nepareizi, Komisija var uz laiku apturēt vai samazināt maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. pantu.
5. Izdevumi, kas deklarēti attiecībā uz kādu laikposmu, var ietvert to datu korekcijas, kas deklarēti attiecībā uz tā paša finanšu gada iepriekšējiem deklarēšanas laikposmiem.
To izdevumu un piešķirto ieņēmumu labojumus, kas attiecināmi uz finanšu gadu un nav iekļauti 2. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajās deklarācijās, var izdarīt tikai gada pārskatos, kuri jānosūta Komisijai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktu.
23. pants
Maksājamās summas aprēķināšana
1. Savienības ieguldījumu, kas jāmaksā attiecībā uz attiecināmajiem publiskajiem izdevumiem, aprēķina katram pasākumam un katram atsauces laikposmam, pamatojoties uz minētā laikposma pirmajā dienā spēkā esošo finansēšanas plānu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 8. panta 1. punkta h) apakšpunktā. Minētajā aprēķinā ņem vērā Savienības ieguldījuma korekcijas, kā norādīts izdevumu deklarācijā par minēto laikposmu.
2. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 34. panta 2. punktā noteikto maksimālo apjomu, ja lauku attīstības programmai samaksātais kopējais Savienības ieguldījums pārsniedz lauku attīstības pasākumam paredzēto kopsummu, maksājamo summu samazina līdz šim pasākumam paredzētajam apjomam. Ikvienu tādējādi izslēgto Savienības ieguldījumu var samaksāt vēlāk ar nosacījumu, ka dalībvalsts ir iesniegusi koriģētu finanšu plānu un Komisija to ir akceptējusi.
3. Atkarībā no pieejamajiem līdzekļiem Komisija pārskaita Savienības ieguldījuma maksājumu katras dalībvalsts atvērtajā kontā vai kontos.
Katra dalībvalsts paziņo Komisijai konta nosaukumu vai numuru tādā formā, kādu darījusi zināmu Komisija.
4. IEDAĻA
Kopīgi noteikumi par ELGF un ELFLA
24. pants
Elektroniska informācijas un dokumentu apmaiņa
1. Komisija nosaka informācijas sistēmas, kas tai un dalībvalstīm dod iespēju elektroniski apmainīties ar informāciju un dokumentiem Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. pantā paredzētās informācijas sniegšanas un aplūkošanas vajadzībām, un sistēmu piemērošanai vajadzīgo kārtību. Ar Lauksaimniecības fondu komitejas starpniecību tā informē dalībvalstis par minēto sistēmu ieviešanas vispārīgajiem nosacījumiem.
2. Informācijas sistēmas, kas minētas 1. punktā, var apstrādāt:
a)
finanšu darījumiem vajadzīgos datus, jo īpaši tos, kas saistīti ar maksājumu aģentūru mēneša un gada pārskatiem, izdevumu un ieņēmumu deklarācijām un informācijas un dokumentu nosūtīšanu, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. pantā un šīs regulas 10., 11., 14., 15., 19., 20., 23. un 29. pantā;
b)
kopīgu interešu dokumentus, kas ļauj uzraudzīt mēneša un gada pārskatus un iepazīties ar informāciju un dokumentiem, kuri maksājumu aģentūrām jādara pieejami Komisijai;
c)
Savienības dokumentus un Komisijas pamatnostādnes par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, ko veic saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013 akreditētas un norīkotas iestādes, un pamatnostādnes par attiecīgo tiesību aktu saskaņotu piemērošanu.
3. Šīs regulas 10., 19., 20. un 23. pantā un 30. panta 1. punkta a), b) un d) apakšpunktā minēto dokumentu formu un saturu Komisija dara zināmu dalībvalstīm, ievietojot paraugus informācijas sistēmās.
Komisija pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas pielāgo un atjaunina minētos paraugus.
4. Informācijas sistēmas, kas minētas 1. punktā, var ietvert rīkus, kurus Komisija izmanto datu glabāšanai un fondu kontu pārvaldībai, un rīkus, kas vajadzīgi, lai aprēķinātu vienotas likmes izdevumus vai izdevumus, kuru aprēķināšanai jāizmanto vienādas metodes, jo īpaši attiecībā uz finansiālajām izmaksām un amortizāciju.
5. Par finanšu darījumu datu paziņošanu, ievadīšanu un atjaunināšanu 1. punktā minētajās informācijas sistēmās atbild maksājumu aģentūras, kuras to veic pašas vai deleģē šo funkciju struktūrām, attiecīgā gadījumā ar tādu koordinējošo struktūru starpniecību, kas akreditētas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 4. punktu.
6. Ja dokumentam vai procedūrai, kas paredzēta Regulā (ES) Nr. 1306/2013 vai saskaņā ar minēto regulu pieņemtos Komisijas aktos, ir vajadzīgs pilnvarotas personas paraksts vai kādas personas piekrišana vienā vai vairākos šīs procedūras posmos, informācijas sistēmām, kas izveidotas šādu dokumentu nosūtīšanai, ir jādod iespēja saskaņā ar Savienības tiesību aktiem nepārprotami identificēt katru personu un jānodrošina pietiekamas garantijas, ka dokumentu saturu nevar grozīt, arī attiecībā uz procedūras posmiem. Attiecībā uz izdevumu deklarācijām un pārvaldības ticamības deklarāciju, kas pievienotas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta i) un iii) punktā minētajiem gada pārskatiem, maksājumu aģentūras vai attiecīgā gadījumā saskaņā ar minētās regulas 7. panta 2. un 4. punktu akreditētās koordinējošās struktūras elektroniski iesniegtos dokumentus saglabā arī to oriģinālajā formā.
7. Elektroniskos un digitālos dokumentus glabā visu 32. pantā paredzēto laikposmu.
8. Ja informācijas sistēmas darbība ir traucēta vai nav stabila savienojuma, dalībvalsts ar Komisijas iepriekšēju atļauju drīkst iesūtīt dokumentus citā formā saskaņā ar Komisijas noteiktajiem nosacījumiem.
25. pants
Maksājuma apturēšana uz laiku novēlotas iesniegšanas gadījumā
Īstenošanas aktos, ar ko nosaka Regulas (ES) Nr. 1306/2013 18. panta 3. punktā minētos mēneša maksājumus vai tās pašas regulas 36. pantā minētos starpmaksājumus, ņem vērā maksājumu apturēšanu, par ko nolemts saskaņā ar minētās regulas 42. pantu.
26. pants
Satelītattēlu ieguve
1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 21. panta piemērošanas vajadzībām katru gadu ne vēlāk kā 1. novembrī katra dalībvalsts informē Komisiju:
a)
par to, vai tā vēlas, lai Komisija iegūst tās pārbaužu programmai un/vai zemes gabalu identificēšanas sistēmas kvalitātes novērtējumam nepieciešamos satelītattēlus;
b)
par pārbaudāmo platību un plānoto kontroles zonu skaitu.
2. Dalībvalstis, kas lūdz Komisijai iegūt satelītattēlus, sadarbībā ar Komisiju un pirms 15. janvāra pēc 1. punktā minētās informācijas nosūtīšanas galīgi nosaka zonas, kas attēliem jāaptver, un minēto attēlu iegūšanas grafiku.
3. Komisija iegūtos satelītattēlus dalībvalstu pilnvarotajiem pārstāvjiem nodod bez maksas. Minētajiem pārstāvjiem jāievēro noteikumi par autortiesībām, kas noteikti līgumos ar piegādātājiem, un pēc darba pabeigšanas attēli jāatdod atpakaļ.
4. Ja kopējais no dalībvalstīm saņemto pieprasījumu skaits pārsniedz budžetu, kas pieejams Regulas (ES) Nr. 1306/2013 21. panta piemērošanas vajadzībām, Komisija lemj par nodrošināmo satelītattēlu skaita ierobežošanu, lai pieejamos līdzekļus izmantotu pēc iespējas efektīvāk.
III NODAĻA
GRĀMATOJUMU NOSKAIDROŠANA
1. IEDAĻA
Parādu atgūšana
27. pants
Procenti, kas piemērojami nepamatotu maksājumu atgūšanai
1. Ja vien lauksaimniecības nozares tiesību aktos nav paredzēts citādi, par nepamatotiem maksājumiem, kas jāatgūst tāpēc, ka ir pieļauts pārkāpums vai nolaidība, aprēķina procentus par laikposmu no atgūšanas rīkojumā norādītā saņēmējam noteiktā maksājuma termiņa beigām līdz atmaksāšanas vai atskaitījuma datumam. Maksājuma termiņš nedrīkst būt ilgāks par 60 dienām pēc atgūšanas rīkojuma datuma.
2. Piemērojamā procentu likme nekādā ziņā nedrīkst būt zemāka par procentu likmi, kas valsts tiesību aktos paredzēta salīdzināmu nepamatotu izdevumu atgūšanai vai piekritīgo summu iekasēšanai.
28. pants
Atgūšana ar ieskaitu
Neskarot citus noteikumu izpildes pasākumus, kas paredzēti valsts tiesību aktos, dalībvalstis saņēmēja nenokārtoto parādu, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, atgūst ar ieskaitu no nākamajiem maksājumiem, kuri jāveic maksājumu aģentūrai, kas ir atbildīga par parāda atgūšanu no minētā saņēmēja.
2. IEDAĻA
Noskaidrošana
29. pants
Gada pārskatu saturs
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktā minētajos gada pārskatos ietver:
a)
piešķirtos ieņēmumus, uz kuriem norādīts minētās regulas 43. pantā;
b)
ELGF izdevumus, kuri apkopoti pa Savienības budžeta pozīcijām un apakšpozīcijām un no kuriem pirms tam ir atskaitīti visi nepamatotie maksājumi, kas finanšu gada beigās nav atgūti un kas nav šā panta f) punktā minētie maksājumi, un arī visi procenti;
c)
ELFLA izdevumus, kas sadalīti pa programmām, pasākumiem un konkrētām ieguldījuma likmēm. Gada izdevumu pārskatā ietver arī informāciju par atgūtajām summām. Kad programma tiek slēgta, no attiecīgā finanšu gada izdevumiem atskaita visus nepamatotos maksājumus, kas nav atgūti un kas nav šā panta f) punktā minētie maksājumi, un arī visus procentus;
d)
tabulu, kurā attēlotas atšķirības sadalījumā pa pozīcijām un apakšpozīcijām vai - ELFLA gadījumā - sadalījumā pa programmām, pasākumiem, konkrētām ieguldījuma likmēm un prioritāšu jomām, t. i., atšķirības starp izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kuri deklarēti gada pārskatos, un izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kuri par to pašu laikposmu deklarēti šīs regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajos dokumentos, ciktāl tas attiecas uz ELGF, un šīs regulas 22. panta 2. punktā minētajos dokumentos, ciktāl tas attiecas uz ELFLA, kopā ar skaidrojumiem par katru atšķirību;
e)
atsevišķi norāda summas, kas jāsedz attiecīgajai dalībvalstij un Savienībai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 2. punkta pirmo daļu un 54. panta 3. punktu;
f)
tabulu, kurā, izmantojot šīs regulas II pielikumā iekļauto paraugu, ir norādīti nepamatotie maksājumi, kuri līdz finanšu gada beigām vēl jāatgūst tāpēc, ka ir pieļauti pārkāpumi Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (16) 1. panta 2. punkta nozīmē, un visi sodi, kas paredzēti piemērojamajos lauksaimniecības nozares tiesību aktos, un aprēķinātie procenti;
g)
saskaņā ar šīs regulas III pielikumā noteikto paraugu sagatavotu izrakstu no debitoru virsgrāmatas, kurā uzskaitītas summas, kas jāatgūst un jākreditē ELGF vai ELFLA kontos un kas nav šā panta b), c) un f) punktā minētās summas, un visi sodi un procenti par tām;
h)
kopsavilkumu par intervences darbībām un pārskatu par krājumu apjomu un atrašanās vietu finanšu gada beigās;
i)
apliecinājumu, ka maksājumu aģentūras dokumentos un grāmatvedības uzskaitē tiek glabāta informācija par izdevumiem, piešķirtajiem ieņēmumiem un par katru intervences krājumu pārvietošanas gadījumu;
j)
to neizmantoto/nenoskaidroto kumulēto avansa maksājumu beigu bilanci finanšu gada beigās, kuras dalībvalstis samaksājušas saņēmējiem, ELGF gadījumā - sadalījumā pa pasākumiem un ELFLA gadījumā - sadalījumā pa programmām, pēdējā gadījumā norāda arī finanšu instrumentus. Attiecībā uz finanšu instrumentiem beigu bilance ietver Komisijas samaksātās summas, kuras dalībvalstis nav nedz izmantojušas maksājumiem galīgajiem saņēmējiem, nedz piesaistījušas garantijas līgumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 42. panta 1. punktu.
30. pants
Informācijas nosūtīšana
1. Lai varētu veikt grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantu, katra dalībvalsts nosūta Komisijai:
a)
gada pārskatos iekļautās ziņas, kas minētas šīs regulas 29. pantā;
b)
atzinumu un ziņojumus, kurus sagatavojusi sertifikācijas struktūra vai struktūras, kā minēts šīs regulas 5. panta 3. un 4. punktā;
c)
visu grāmatvedības uzskaites informāciju, kas nepieciešama statistikas un kontroles vajadzībām;
d)
pārvaldības ticamības deklarāciju, kas minēta šīs regulas 3. pantā.
2. Dokumentus un grāmatvedības informāciju, kas minēta 1. punktā, nosūta Komisijai ne vēlāk kā 15. februārī nākamajā gadā pēc tā finanšu gada beigām, uz kuru tie attiecas. Minētā punkta a), b) un d) apakšpunktā nosauktos dokumentus nosūta vienā eksemplārā kopā ar dokumentu elektronisko versiju, ievērojot formātu un nosacījumus, kurus Komisija noteikusi saskaņā ar 24. pantu.
3. Pēc Komisijas lūguma vai pēc dalībvalsts iniciatīvas papildu informāciju attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanu var iesūtīt Komisijai laikposmā, ko noteikusi Komisija, ņemot vērā šādas informācijas iegūšanai nepieciešamā darba apjomu. Šādu informāciju nesaņēmusi, Komisija var veikt grāmatojumu noskaidrošanu, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju.
4. Pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija var akceptēt lūgumu par novēlotu informācijas iesniegšanu, ja šis lūgums tai ir iesūtīts pirms iesniegšanas termiņa beigām.
31. pants
Grāmatvedības informācijas forma un saturs
1. Šīs regulas 30. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētās grāmatvedības informācijas formu un saturu, un veidu, kādā tā nosūtāma Komisijai, nosaka saskaņā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 991/2013 (17).
2. Komisija grāmatvedības informāciju izmanto tikai šādiem mērķiem:
a)
lai izpildītu savas funkcijas saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013;
b)
lai uzraudzītu attīstību un sagatavotu prognozes lauksaimniecības nozarē.
Eiropas Revīzijas palātai un Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) ir pieeja minētajai informācijai pienākumu pildīšanas nolūkā.
3. Visi personas dati, kas iekļauti savāktajā grāmatvedības informācijā, tiek apstrādāti tikai 2. punktā norādītajiem mērķiem. Konkrēti, ja Komisija grāmatvedības informāciju izmanto 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētajiem mērķiem, Komisija padara šādus datus anonīmus un apstrādā tos tikai agregētā formā.
4. Attiecīgās personas visus jautājumus par savu personas datu apstrādi adresē Komisijai, kā noteikts IV pielikumā.
5. Komisija nodrošina grāmatvedības informācijas konfidencialitāti un drošību.
32. pants
Grāmatvedības informācijas saglabāšana
1. Apliecinošos dokumentus par finansētajiem izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kas jāiekasē ELGF, glabā Komisijai pieejamus vismaz trīs gadus pēc tā gada, kurā Komisija veic attiecīgā finanšu gada grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantu.
2. Apliecinošos dokumentus par finansētajiem izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kas jāiekasē ELFLA, glabā Komisijai pieejamus vismaz trīs gadus pēc tā gada, kurā maksājumu aģentūra ir veikusi pēdējo maksājumu.
3. Pārkāpumu vai nolaidības gadījumā 1. un 2. punktā minētos apliecinošos dokumentus glabā Komisijai pieejamus vismaz trīs gadus pēc tā gada, kurā summas ir pilnībā atgūtas no saņēmēja un kreditētas fondu kontos vai kurā ir noteiktas neatgūšanas finansiālās sekas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 2. punktu.
4. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā paredzētās atbilstīguma noskaidrošanas procedūras gadījumā šā panta 1. un 2. punktā minētos apliecinošos dokumentus glabā Komisijai pieejamus vismaz vienu gadu pēc tā gada, kurā šī procedūra tika pabeigta, vai - ja lēmums par atbilstīgumu tiek izskatīts Eiropas Savienības Tiesā - vismaz vienu gadu pēc tā gada, kurā attiecīgā tiesvedība pabeigta.
5. Apliecinošos dokumentus, kas minēti 1.-4. punktā, glabā Komisijai pieejamus papīra formā, elektroniskā formā un/vai abās formās.
Dokumentus drīkst glabāt tikai elektroniskā formā, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos ir atļauts valsts tiesvedībā izmantot elektroniskus dokumentus kā pierādījumu par pamatā esošajiem darījumiem.
Ja dokumentus glabā tikai elektroniskā formā, sistēma, ko lieto šim nolūkam, atbilst Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 I pielikuma 3. iedaļas B punktam.
33. pants
Finanšu grāmatojumu noskaidrošana
1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā minētajā Komisijas lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu nosaka katrā dalībvalstī attiecīgajā finanšu gadā radušos izdevumu summas, kuras atzīst par summām, ko pieprasa segt no fondiem, pamatojoties uz šīs regulas 29. pantā minētajiem pārskatiem, un maksājumu samazinājumus un apturēšanu uz laiku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. pantu.
Lēmumā nosaka arī summas, kas jāsedz Savienībai un attiecīgajai dalībvalstij saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 2. punktu.
Attiecībā uz ELFLA summā, kas noteikta lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu, ietilpst līdzekļi, ko attiecīgā dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 56. panta otro daļu pēc pārdalīšanas var izmantot atkārtoti.
2. Attiecībā uz ELGF summu, kas saskaņā ar lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu ir atgūstama no katras dalībvalsts vai izmaksājama tai, nosaka, attiecīgā finanšu gada mēneša maksājumus atskaitot no izdevumiem, kas saskaņā ar 1. punktu atzīti attiecībā uz to pašu gadu. Komisija minēto summu atskaita no mēneša maksājuma, kas attiecas uz izdevumiem, kuri veikti otrajā mēnesī pēc lēmuma par grāmatojumu noskaidrošanu, vai pieskaita minētajam maksājumam.
Attiecībā uz ELFLA summu, kas saskaņā ar lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu ir atgūstama no katras dalībvalsts vai izmaksājama tai, nosaka, attiecīgajā finanšu gadā veiktos starpposma maksājumus atskaitot no izdevumiem, kas saskaņā ar 1. punktu atzīti attiecībā uz to pašu gadu.
Komisija minēto summu atskaita no pirmā maksājuma vai arī pieskaita pirmajam maksājumam, par kuru dalībvalsts ir iesniegusi izdevumu deklarāciju pēc tam, kad ir pieņemts lēmums atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantam.
3. Komisija ne vēlāk kā 30. aprīlī pēc finanšu gada beigām nosūta attiecīgajai dalībvalstij tās veikto iesniegtās informācijas pārbaužu rezultātus, kā arī tās ierosinātos grozījumus.
4. Ja uz attiecīgo dalībvalsti attiecināmu iemeslu dēļ Komisija nespēj veikt dalībvalsts grāmatojumu noskaidrošanu līdz nākamā gada 31. maijam, Komisija paziņo dalībvalstij par papildu izmeklēšanu, ko tā ierosina veikt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 47. pantu.
5. Šā panta 1.-4. punktu mutatis mutandis piemēro piešķirtajiem ieņēmumiem Regulas (ES) Nr. 1306/2013 43. panta nozīmē.
34. pants
Atbilstīguma noskaidrošana
1. Lai noteiktu, kādas summas ir jāizslēdz no Savienības finansējuma, ja tiek konstatēts, ka izdevumi nav radušies saskaņā ar Savienības noteikumiem, Komisija izmanto savus konstatējumus un ņem vērā dalībvalstu sniegto informāciju ar nosacījumu, ka tās informāciju ir sniegušas termiņos, kurus Komisija noteikusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu veiktās atbilstīguma noskaidrošanas procedūras satvarā, un atbilstīgi šim pantam.
2. Ja izmeklēšanas rezultātā Komisija uzskata, ka izdevumi nav veikti saskaņā ar Savienības noteikumiem, tā paziņo attiecīgajai dalībvalstij savus konstatējumus, norāda korektīvos pasākumus, kas vajadzīgi, lai turpmāk nodrošinātu atbilstību minētajiem noteikumiem, un nosaka finanšu korekcijas provizorisko apjomu, kuru tā šajā procedūras posmā uzskata par saviem konstatējumiem atbilstošu. Minētajā paziņojumā paredz arī divpusēju sanāksmi četros mēnešos pēc dalībvalstij noteiktā atbildes sniegšanas termiņa beigām. Paziņojumā iekļauj atsauci uz šo pantu.
Dalībvalstis sniedz atbildi divos mēnešos pēc paziņojuma saņemšanas. Atbildē dalībvalstij jo īpaši ir iespēja:
a)
parādīt Komisijai, ka faktiskais neatbilstības vai fondiem radītā riska apmērs ir mazāks, nekā to norādījusi Komisija;
b)
informēt Komisiju par korektīvajiem pasākumiem, ko dalībvalsts veikusi, lai nodrošinātu atbilstību Savienības noteikumiem, un par to faktisko īstenošanas datumu.
Pamatotos gadījumos Komisija pēc pamatota dalībvalsts lūguma var atļaut pagarināt divu mēnešu laikposmu ne vairāk kā par diviem mēnešiem. Lūgumu adresē Komisijai pirms minētā laikposma beigām.
Ja dalībvalsts uzskata, ka divpusēja sanāksme nav vajadzīga, tā savā atbildē uz iepriekš minēto paziņojumu attiecīgi informē Komisiju.
3. Divpusējā sanāksmē abas puses cenšas vienoties par veicamajiem pasākumiem, kā arī par pārkāpuma smaguma un Savienības budžetam radītā finansiālā zaudējuma novērtējumu.
Komisija 30 darbdienās pēc divpusējās sanāksmes sagatavo protokolu un nosūta to dalībvalstij. Dalībvalsts 15 darbdienu laikā pēc protokola saņemšanas var nosūtīt Komisijai savas piezīmes.
Komisija sešu mēnešu laikā pēc divpusējās sanāksmes protokola nosūtīšanas oficiāli paziņo savus secinājumus dalībvalstij, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta atbilstīguma noskaidrošanas procedūras satvarā. Minētajā paziņojumā novērtē izdevumus, kuri jāizslēdz no Savienības finansējuma saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu un Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 12. pantu. Paziņojumā ietver atsauci uz šīs regulas 40. panta 1. punktu.
4. Ja dalībvalsts ir izmantojusi 40. pantā minēto samierināšanas procedūru, Komisija paziņo dalībvalstij savus secinājumus ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc:
a)
samierināšanas struktūras ziņojuma saņemšanas; vai
b)
papildu informācijas saņemšanas no dalībvalsts 40. panta 3. punkta otrajā daļā minētajā termiņā ar nosacījumu, ka ir ievēroti šā panta 6. punktā minētie nosacījumi.
5. Lai piemērotu 3. un 4. punktu attiecīgajos laikposmos, Komisijai ir pieejama visa informācija, kas attiecas uz konkrēto procedūras posmu. Ja Komisija uzskata, ka tai trūkst informācijas, tā jebkurā laikā 3. un 4. punktā noteiktajos laikposmos var:
a)
pieprasīt dalībvalstij papildu informāciju, dalībvalsts uz pieprasījumu atbild divos mēnešos pēc šāda paziņojuma saņemšanas; un/vai
b)
informēt dalībvalsti par savu nodomu veikt papildu revīzijas apmeklējumu, lai veiktu nepieciešamās pārbaudes.
Tādā gadījumā 3. un 4. punktā minētie laikposmi atkal sākas tad, kad Komisija saņem pieprasīto papildu informāciju, vai no papildu revīzijas apmeklējuma pēdējās dienas.
6. Novērtējot izdevumus, kas jāizslēdz no Savienības finansējuma, informāciju, kuru dalībvalsts nosūtījusi pēc 3. punkta otrajā daļā minētā Komisijas oficiālā paziņojuma, var ņemt vērā tikai tad:
a)
ja tas ir vajadzīgs, lai Savienības budžetam radītais finansiālais kaitējums netiktu novērtēts daudz par augstu; un
b)
ja novēlotu informācijas iesniegšanu pienācīgi pamato ārēji faktori un tā nekavē Komisiju laikus pieņemt lēmumu atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantam.
7. Komisija pēc savu secinājumu nosūtīšanas dalībvalstīm saskaņā ar šīs regulas 34. panta 3. vai 4. punktu vajadzības gadījumā pieņem vienu vai vairākus lēmumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu, lai izslēgtu no Savienības finansējuma izdevumus, kas veikti, neievērojot Savienības noteikumus. Komisija var veikt secīgas atbilstīguma noskaidrošanas procedūras līdz brīdim, kad dalībvalsts ir faktiski īstenojusi korektīvos pasākumus.
8. Attiecībā uz ELGF atskaitījumus no Savienības finansējuma Komisija veic no mēneša maksājumiem, kas saistīti ar izdevumiem, kuri veikti otrajā mēnesī pēc Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā minētā lēmuma pieņemšanas.
Attiecībā uz ELFLA atskaitījumus no Savienības finansējuma Komisija veic no maksājuma, par kuru dalībvalsts ir iesniegusi izdevumu deklarāciju pēc tam, kad ir pieņemts lēmums atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantam.
Tomēr pēc dalībvalsts lūguma un pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija var pieņemt lēmumu, ar ko nosaka citu datumu atskaitījumiem vai atļauj veikt atmaksājumu pa daļām, ja to pamato to atskaitījumu būtiskums, kuri iekļauti īstenošanas aktā, kas pieņemts uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta pamata.
9. Pienācīgi pamatotos gadījumos, kas jāpaziņo attiecīgajai dalībvalstij, Komisija 3. un 4. punktā noteiktos laikposmus var pagarināt.
10. Šā panta 1.-9. punktu mutatis mutandis piemēro piešķirtajiem ieņēmumiem Regulas (ES) Nr. 1306/2013 43. panta nozīmē.
35. pants
Lēmums neuzsākt vai neveikt atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanu
1. Komisija var nolemt neuzsākt vai neveikt atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu, ja tā uzskata, ka 34. panta 2. punktā minētajā izmeklēšanā konstatētās neatbilstības iespējamā finanšu korekcija nepārsniegs EUR 50 000 un 2 % no attiecīgajiem izdevumiem vai atgūstamajām summām.
2. Ja Komisija samazina mēneša maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. panta 1. punktu, tā var nolemt neuzsākt vai neveikt atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanu saskaņā ar minētās regulas 52. pantu, ja attiecīgā dalībvalsts nav izteikusi iebildumu pret šā punkta piemērošanu minētās regulas 41. panta 1. punktā paredzētās procedūras satvarā.
36. pants
Samierināšanas struktūra
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā paredzētās atbilstīguma noskaidrošanas procedūras nolūkā izveido samierināšanas struktūru. Tās uzdevumi ir šādi:
a)
izskatīt visas lietas, ko tai nodevusi dalībvalsts, kura saņēmusi oficiālu paziņojumu no Komisijas saskaņā ar šīs regulas 34. panta 3. punkta otro daļu, tostarp to izdevumu novērtējumu, kurus Komisija ir paredzējusi izslēgt no Savienības finansējuma;
b)
censties samierināt Komisijas un attiecīgās dalībvalsts atšķirīgās nostājas;
c)
izskatīšanas beigās sagatavot ziņojumu par samierināšanas centienu rezultātiem, izdarot piezīmes, kuras tā uzskata par noderīgām, ja visi vai daži strīdīgie punkti paliek neatrisināti.
37. pants
Samierināšanas struktūras sastāvs
1. Samierināšanas struktūras sastāvā ir vismaz pieci locekļi, kurus izraugās no to personu vidus, kas ir autoritātes un garantē pilnīgu neatkarību un augstu kvalifikāciju kopējās lauksaimniecības politikas, tostarp lauku attīstības, finansēšanas vai finanšu revīzijas prakses jautājumos.
Šīs personas ir dažādu dalībvalstu valstspiederīgie.
2. Struktūras priekšsēdētāju, locekļus un locekļu aizstājējus pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju ieceļ Komisija uz sākotnējo pilnvaru termiņu, kas ir trīs gadi.
Pilnvaru termiņu katru reizi var pagarināt tikai par vienu gadu pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas. Taču, ja ieceļamais priekšsēdētājs jau ir samierināšanas struktūras loceklis, viņa sākotnējais pilnvaru termiņš priekšsēdētāja amatā ir trīs gadi.
Struktūras priekšsēdētāja, locekļu un locekļu aizstājēju vārdus publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā.
3. Samierināšanas struktūras locekļi saņem atlīdzību atkarībā no laika, kas tiem bijis jāvelta attiecīgajam uzdevumam. Izmaksas kompensē saskaņā ar noteikumiem, kuri ir spēkā attiecībā uz Komisijas personālu.
4. Pēc pilnvaru termiņa beigām priekšsēdētājs un locekļi paliek amatā līdz viņu aizstāšanai vai atkārtotai iecelšanai amatā.
5. Pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija var pārtraukt pilnvaru termiņu struktūras locekļiem, kuri vairs neatbilst nosacījumiem savu uzdevumu veikšanai samierināšanas struktūrā vai jebkāda iemesla dēļ uz nenoteiktu laiku nav pieejami.
Tādā gadījumā attiecīgo locekli uz minētā locekļa atlikušo amata pilnvaru laiku aizstāj ar locekļa aizstājēju pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas.
Ja priekšsēdētāja pilnvaru termiņš tiek izbeigts, Komisija pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju ieceļ struktūras locekli, kuram jāpilda priekšsēdētāja pienākumi atlikušajā pilnvaru laikā.
38. pants
Samierināšanas struktūras neatkarība
1. Samierināšanas struktūras locekļi veic pienākumus pilnīgi neatkarīgi, ne pieprasot, ne pieņemot Komisijas, kādas valdības vai struktūras norādījumus.
Ja locekļi iepriekšējā amatā ir bijuši personīgi iesaistīti izskatāmajā jautājumā, tie nepiedalās samierināšanas struktūras darbā un neparaksta ziņojumu.
2. Neskarot Līguma 287. pantu, locekļi neizpauž nekādu informāciju, ko tie ieguvuši, strādājot samierināšanas struktūrā. Šāda informācija ir konfidenciāla, un uz to attiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums.
39. pants
Darba organizācija
1. Samierināšanas struktūra tiekas Komisijas galvenajā mītnē. Priekšsēdētājs sagatavo un organizē darbu. Neskarot 37. panta 5. punkta pirmo daļu, priekšsēdētāja prombūtnē priekšsēdētāja funkcijas veic vecākais struktūras loceklis.
Samierināšanas struktūras sekretariāta funkcijas nodrošina Komisija.
2. Neskarot 38. panta 1. punkta otro daļu, ziņojumus pieņem ar klātesošo locekļu absolūtu balsu vairākumu, vajadzīgais apspriedes kvorums ir trīs locekļi.
Ziņojumus paraksta priekšsēdētājs un locekļi, kuri piedalījušies apspriedē. Tos līdzparaksta sekretariāts.
40. pants
Samierināšanas procedūra
1. Dalībvalsts 30 darbdienās no brīža, kad tā saņēmusi 34. panta 3. punkta otrajā daļā minēto Komisijas oficiālo paziņojumu, var nodot lietu izskatīšanai samierināšanas struktūrā, nosūtot samierināšanas struktūras sekretariātam pamatotu lūgumu par samierināšanu.
Procedūru, kas jāievēro, un sekretariāta adresi dalībvalstīm paziņo ar Lauksaimniecības fondu komitejas starpniecību.
2. Samierināšanas lūgums ir pieņemams tikai tad, ja summa, ko paredzēts izslēgt no Savienības finansējuma saskaņā ar Komisijas paziņojumu, vai nu:
a)
pārsniedz 1 miljonu euro;
vai
b)
ir vismaz 25 % no dalībvalsts kopējiem gada izdevumiem attiecīgajās budžeta pozīcijās.
Turklāt, ja iepriekš notikušajās diskusijās dalībvalsts ir apgalvojusi un pierādījusi, ka tas ir jautājums, kas saistīts ar Savienības noteikumu piemērošanas principu, samierināšanas struktūras priekšsēdētājs var pasludināt, ka samierināšanas lūgums ir pieņemams. Taču šāds lūgums nav pieņemams, ja tas ir saistīts vienīgi ar juridisko interpretāciju.
3. Samierināšanas struktūra veic izmeklēšanu, cik neformāli un ātri vien tas ir iespējams, pamatojoties tikai uz pierādījumiem, kuri Komisijai ir pieejami laikā, kad tiek nosūtīti oficiālie secinājumi saskaņā ar 34. panta 3. punktu, un pienācīgi uzklausot Komisiju un attiecīgās valsts iestādes.
Tomēr, ja dalībvalsts uzskata, ka līdz ar samierināšanas lūgumu ir jāiesniedz informācija, kas vēl nav nosūtīta Komisijai, samierināšanas struktūra var aicināt Komisiju novērtēt minēto jauno informāciju, taču tikai tādā gadījumā, ja ir izpildīti 34. panta 6. punktā paredzētie nosacījumi. Informāciju nosūta Komisijai ne vēlāk kā divus mēnešus pēc 36. panta c) punktā minētā ziņojuma nosūtīšanas.
4. Ja samierināšanas struktūra četros mēnešos pēc lietas nodošanas tai nespēj saskaņot Komisijas un dalībvalsts atšķirīgās nostājas, samierināšanas procedūru uzskata par neveiksmīgu.
Ziņojumā, kas minēts 36. panta c) punktā, norāda iemeslus, kāpēc nostājas nevarēja saskaņot. Tajā norāda, vai izskatīšanas laikā tika panākta kāda daļēja vienošanās un vai samierināšanas struktūra aicina Komisiju novērtēt jaunu informāciju saskaņā ar 3. punkta otro daļu.
Ziņojumu nosūta:
a)
attiecīgajai dalībvalstij;
b)
Komisijai, lai tā pārbaudītu ziņojumu pirms secinājumu nosūtīšanas dalībvalstij;
c)
citām dalībvalstīm Lauksaimniecības fondu komitejas satvarā.
IV NODAĻA
NOTEIKUMI PAR PĀRBAUDĒM
1. IEDAĻA
Vispārīgi noteikumi
41. pants
Uz vietas veicamo pārbaužu samazināšana
1. Dalībvalstis var nolemt samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 59. panta 5. punktu, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
a)
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. pantu izveidotā sertifikācijas struktūra ir sniegusi atzinumu, ar ko apstiprina, ka iekšējās kontroles sistēma darbojas pareizi un ka ar attiecīgo datu kopu saistīto kļūdu īpatsvars vismaz divus secīgus finanšu gadus pirms gada, kurā plānots piemērot samazināto pārbaudes intensitāti, nav pārsniedzis būtiskuma slieksni 2,0 % apmērā;
b)
Komisija nav informējusi attiecīgo dalībvalsti par to, ka tā nevar akceptēt šā punkta a) apakšpunktā minēto atzinumu, ko sertifikācijas struktūra sniegusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. panta kontekstā; un
c)
Komisija:
i)
nav informējusi attiecīgo dalībvalsti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu par attiecīgās individuālā atbalsta shēmas vai pasākuma kontroles sistēmas trūkumiem; vai
ii)
šīs regulas 34. panta piemērošanas satvarā ir apmierināta ar attiecīgās dalībvalsts veiktajiem korektīvajiem pasākumiem, ja minētā dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu ir tikusi informēta par attiecīgās individuālā atbalsta shēmas vai pasākuma kontroles sistēmas trūkumiem, un par to ir attiecīgi informējusi dalībvalsti.
2. Dalībvalstis var nolemt samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, ievērojot daudzumus un attiecīgā gadījumā papildu nosacījumus, kas izklāstīti nozares tiesību aktos.
Dalībvalstis informē Komisiju par savu lēmumu samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu tūlīt pēc tā pieņemšanas. Šajā informācijā norāda:
a)
attiecīgo atbalsta shēmu vai pasākumu;
b)
laikposmu, kurā piemēro uz vietas veicamo pārbaužu samazināto minimālo daudzumu;
c)
uz vietas veicamo pārbaužu samazināto minimālo daudzumu, kas jāpiemēro.
3. Ja vairs nav izpildīts kāds no 1. punktā noteiktajiem kumulatīvajiem nosacījumiem vai kāds nozares tiesību aktos paredzēts papildu nosacījums, dalībvalsts tūlīt atsauc savu lēmumu samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu un no nākamā pieprasījumu gada piemēro uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, kas noteikts lauksaimniecības nozares tiesību aktos.
2. IEDAĻA
Darījumu rūpīgās pārbaudes
42. pants
Dalībvalstu veiktās rūpīgās pārbaudes
1. Komercdokumentu sistemātiskas rūpīgās pārbaudes, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. panta 1. punktā, katrā rūpīgo pārbaužu laikposmā, kurš minēts šā panta 4. punktā, aptver tādu uzņēmumu skaitu, kas atbilst ne mazāk kā pusei uzņēmumu, kuru ieņēmumi vai maksājumi, vai to summa ELGF finansēšanas sistēmā tajā ELGF finanšu gadā, kas ir pirms attiecīgā rūpīgo pārbaužu laikposma sākuma, ir pārsniegusi EUR 150 000.
2. Attiecībā uz katru rūpīgo pārbaužu laikposmu dalībvalstis, neskarot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. panta 1. punktā noteiktos pienākumus, atlasa rūpīgi pārbaudāmos uzņēmumus, pamatojoties uz visu to pasākumu riska analīzi, kuriem tā ir praktiski iespējama. Vismaz sešus mēnešus pirms rūpīgo pārbaužu laikposma sākuma dalībvalstis iesniedz Komisijai priekšlikumus par riska analīzes izmantošanu. Priekšlikumos ietver visu attiecīgo informāciju par pieeju, paņēmieniem un datiem, ko izmanto analīzei, un kritērijus un veicamo pārbaužu paredzamo īstenošanas metodi. Priekšlikumu sagatavo saskaņā ar šīs regulas V pielikumu. Katra dalībvalsts ņem vērā Komisijas piezīmes par riska analīzes priekšlikumu, kuras tiek sniegtas astoņu nedēļu laikā pēc tā saņemšanas.
3. Attiecībā uz pasākumiem, kuriem riska analīzes izmantošanu dalībvalsts uzskata par praktiski neiespējamu, ir obligāti jāveic rūpīgās pārbaudes uzņēmumos, kuru ieņēmumi vai maksājumi, vai to summa ELGF finansēšanas sistēmā ir pārsniegusi EUR 350 000 un kuri kādā no diviem iepriekšējiem rūpīgo pārbaužu laikposmiem nav pārbaudīti saskaņā ar šo regulu un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 V sadaļas III nodaļu.
4. Rūpīgo pārbaužu laikposms ilgst no 1. jūlija līdz nākamā gada 30. jūnijam. Rūpīgās pārbaudes tiek veiktas par vismaz 12 mēnešu laikposmu, kas beidzas iepriekšējā rūpīgo pārbaužu laikposmā; to var pagarināt par laikposmiem, kas jānosaka dalībvalstij un var būt pirms vai pēc minētā 12 mēnešu laikposma.
43. pants
Piekļuve komercdokumentiem
Uzņēmumi glabā komercdokumentus vismaz trīs gadus, sākot no tā gada beigām, kurā tie sagatavoti. Dalībvalstis šo dokumentu glabāšanai var noteikt ilgāku laikposmu.
44. pants
Kopīgi pasākumi
Komisija, rīkojoties pēc savas iniciatīvas vai pamatojoties uz dalībvalsts priekšlikumu un vienojoties ar attiecīgajām dalībvalstīm, var nolemt koordinēt kopīgus pasākumus, kas ietver divu vai vairāku dalībvalstu savstarpēju palīdzību, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 1. punktā.
45. pants
Savstarpēja palīdzība
1. Pirmajos trīs mēnešos pēc tā ELGF finanšu gada beigām, uz kuru attiecas maksājums, dalībvalstis nosūta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 1. punktā minēto uzņēmumu sarakstu katrai dalībvalstij, kurā attiecīgais uzņēmums veic uzņēmējdarbību. Sarakstā iekļauj visas ziņas, kas vajadzīgas, lai saņēmēja dalībvalsts varētu identificēt uzņēmumus un izpildīt savus rūpīgās pārbaudes pienākumus. Saņēmēja dalībvalsts ir atbildīga par šādu uzņēmumu rūpīgo pārbaudi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. pantu. Katra saraksta kopiju nosūta Komisijai.
Dalībvalsts, kas saņem vai veic maksājumu, var lūgt dalībvalstij, kurā uzņēmums veic uzņēmējdarbību, rūpīgi pārbaudīt dažus minētajā sarakstā iekļautos uzņēmumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. pantu, norādot šāda pieprasījuma pamatojumu un jo īpaši ar to saistītos riskus.
Dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, pienācīgi ņem vērā ar uzņēmumu saistītos riskus, kurus dara zināmus pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts.
Dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, informē pieprasījuma iesniedzēju dalībvalsti par pieprasījuma izpildes virzību. Kad tiek veikta sarakstā iekļauta uzņēmuma rūpīgā pārbaude, pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts, kas veikusi rūpīgo pārbaudi, informē pieprasījuma iesniedzēju dalībvalsti par attiecīgās rūpīgās pārbaudes rezultātiem vēlākais trīs mēnešos pēc rūpīgo pārbaužu laikposma beigām.
Pārskatu par šādiem pieprasījumiem nosūta Komisijai reizi ceturksnī viena mēneša laikā pēc katra ceturkšņa beigām. Komisija var prasīt, lai tiktu iesniegtas atsevišķu pieprasījumu kopijas.
Pirmajā daļā minēto uzņēmumu sarakstu sagatavo saskaņā ar VI pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.
2. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 2. punktā minēto uzņēmumu sarakstu sagatavo saskaņā ar šīs regulas VII pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.
3. Dalībvalsts pieprasījumu veikt citas dalībvalsts uzņēmuma rūpīgo pārbaudi, kā minēts 1. punkta otrajā daļā un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 3. punktā, sagatavo saskaņā ar šīs regulas VIII pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.
4. Informāciju par to rūpīgo pārbaužu rezultātiem, kas minētas 1. punkta otrajā daļā un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 3. punktā, sagatavo saskaņā ar šīs regulas IX pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.
5. Pārskatu par pieprasījumiem, kas minēts 1. punkta piektajā daļā un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 3. punktā, arī par rūpīgo pārbaužu rezultātiem, sagatavo saskaņā ar šīs regulas X pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.
6. Informāciju, kas jāsniedz saskaņā ar 1. punktu, nosūta elektroniski Īstenošanas regulas (ES) Nr. 991/2013 II pielikuma 2. iedaļā paredzētajā formātā.
46. pants
Gada programmas un ziņojumi
1. Rūpīgo pārbaužu gada programmu, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 84. pantā, sagatavo saskaņā ar šīs regulas XI pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.
2. Gada ziņojumā, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 86. panta 1. punktā, izklāsta pieredzētās grūtības un to pārvarēšanai veiktos pasākumus un vajadzības gadījumā sniedz ieteikumus par uzlabojumiem.
Tajā ietver detalizētu informāciju par katru Regulas (ES) Nr. 1306/2013 V sadaļas III nodaļas piemērošanas aspektu, kas minēts šīs regulas XII pielikumā, un tos izklāsta skaidri noteiktās iedaļās atbilstoši minētajā pielikumā norādītajām sadaļām.
3. Informāciju, kas jāiesniedz saskaņā ar šo pantu un 45. pantu, var iesūtīt papīra formā vai elektroniskā formā, tādā formātā, par ko jāvienojas sūtītājam un saņēmējam.
4. Komisija gūto progresu katru gadu izvērtē savā gada finanšu pārskatā par fondu vadību, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 109. pantā.
47. pants
Īpašie dienesti
1. Īpašie dienesti, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1306/2013 85. pantā, papildus minētajā pantā noteiktajiem uzdevumiem ir atbildīgi par:
a)
to valsts amatpersonu mācībām, kuras ir atbildīgas par šajā iedaļā minēto rūpīgo pārbaužu veikšanu, lai dotu tām iespēju iegūt pietiekamas zināšanas savu pienākumu veikšanai;
b)
rūpīgo pārbaužu ziņojumu un jebkuru citu tādu dokumentu pārvaldību, kuri saistīti ar veiktajām rūpīgajām pārbaudēm, kuras paredzētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 V sadaļas III nodaļā un veiktas saskaņā ar to;
c)
Regulas (ES) Nr. 1306/2013 84. pantā minēto programmu un tās pašas regulas 86. panta 1. punktā minēto ziņojumu sagatavošanu un nosūtīšanu.
2. Dalībvalstis piešķir īpašajiem dienestiem visas pilnvaras, kas tiem vajadzīgas 1. punktā minēto uzdevumu izpildei.
Tajos darbojas pietiekami daudz amatpersonu, kuras ir pienācīgi apmācītas minēto uzdevumu veikšanai.
3. Dalībvalstij, kurā pārbaudāmo uzņēmumu minimālais skaits nepārsniedz 10 uzņēmumu, īpašs dienests nav jāveido.
V NODAĻA
NODROŠINĀJUMS
1. IEDAĻA
Darbības joma, informācijas tehnoloģijas, nepārvarama vara
48. pants
Darbības joma
Šo nodaļu piemēro visos gadījumos, kad lauksaimniecības nozares tiesību aktos paredzēta prasība iesniegt nodrošinājumu, neatkarīgi no tā, vai lietots tieši termins “nodrošinājums”.
Šo nodaļu nepiemēro nodrošinājumam, ko iesniedz, lai nodrošinātu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 (18) minēto importa un eksporta nodokļu maksājumu.
49. pants
E-pārvaldība
Paziņojumus, dokumentus un nodrošinājumu var sagatavot, apstrādāt un pārvaldīt, izmantojot informācijas tehnoloģijas (IT) ar nosacījumu, ka piemērojamās sistēmas tiek pārvaldītas saskaņā ar oficiāli apstiprinātiem kvalitātes un drošības protokoliem, kas ir piemēroti šīm sistēmām.
Ja kompetentās iestādes IT sistēmu atšķirību dēļ nevar piekļūt prasītajiem dokumentiem verifikācijas vajadzībām, minētos dokumentus izdrukā un to īstumu apstiprina iestāde, kuras kompetencē ir minēto IT sistēmu pārvaldība (“izdevējiestāde”), vai iestāde, kuras kompetencē ir dokumentu kopiju apstiprināšana.
Šādas izdrukas var aizstāt ar elektronisku ziņojumu apmaiņu starp izdevējiestādi un atbalsta saņēmēju vai kompetento iestādi ar nosacījumu, ka izdevējiestāde iesniedz oficiāli apstiprinātu sertifikācijas protokolu, ar kuru garantē ziņojuma īstumu.
50. pants
Nepārvaramas varas termiņi
1. Šo pantu piemēro, ja uz to ir atsauce konkrētā regulā.
2. Pieprasījumu atzīt nepārvaramas varas gadījumu nevar pieņemt, ja kompetentā iestāde to ir saņēmusi vairāk nekā 30 kalendārās dienas:
a)
pēc dienas, kurā kompetentā iestāde ir informējusi tirgus dalībnieku par to, ka ir konstatēta attiecīgā pienākuma neizpilde Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 23. panta 2. punkta nozīmē, ir beidzies attiecīgā pienākuma izpildes termiņš, kā minēts tās pašas regulas 23. panta 3. punktā, vai termiņš, līdz kuram jāiesniedz attiecīgā pienākuma izpildes apliecinājums, kā minēts tās pašas regulas 23. panta 4. punktā;
b)
pēc piedāvājumu iesniegšanas termiņa trešā valstī, ja piedāvājums ir saistīts ar iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātiem eksporta kompensācijai.
3. Tirgus dalībnieki 181 kalendārās dienas laikā pēc tā laikposma beigām, kurā bija pilnībā jāizpilda pienākums, iesniedz kompetentajai iestādei pieņemamu pierādījumu par apstākļiem, kuri, viņuprāt, ir nepārvaramas varas gadījums. Tirgus dalībniekiem var piešķirt papildu laiku, ja tie minētajā termiņā nevar iesniegt pierādījumu, neraugoties uz pienācīgu rūpību, ar kādu tie centušies pierādījumu iegūt un nosūtīt.
4. Dalībvalstis paziņo Komisijai par nepārvaramas varas gadījumiem, kurus tās ir atzinušas, un sniedz attiecīgu informāciju par katru gadījumu.
2. IEDAĻA
Nodrošinājuma veids
51. pants
Veids
1. Nodrošinājumu var iesniegt:
a)
kā naudas depozītu, kas minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 19. panta 2. un 3. punktā; un/vai
b)
norādot garantijas sniedzēju saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 21. pantu.
2. Pēc kompetentās iestādes ieskatiem nodrošinājumu var iesniegt:
a)
ieķīlājot naudas depozītus bankā;
b)
ieķīlājot atzītus prasījumus pret publisku iestādi vai publiskiem fondiem, kuriem pienācis maksājuma termiņš un pret kuriem nevienam citam prasījumam nav prioritātes tiesību; un/vai
c)
ieķīlājot attiecīgajā dalībvalstī tirgojamu nodrošinājumu, ja to izdevusi vai par to galvojusi minētā dalībvalsts.
3. Kompetentā iestāde var izvirzīt papildu nosacījumus 2. punktā uzskaitīto nodrošinājuma veidu pieņemšanai.
52. pants
Tirgojams nodrošinājums
1. Tāda nodrošinājuma pārdošanas vērtība, kas ieķīlāts saskaņā ar 51. panta 2. punkta c) apakšpunktu, nodrošinājuma iesniegšanas brīdī ir vismaz 115 % no prasītā nodrošinājuma vērtības.
2. Kompetentā iestāde var pieņemt nodrošinājumu, kas minēts 51. panta 2. punkta c) apakšpunktā, vienīgi tad, ja persona, kas to piedāvā, rakstiski apņemas vai nu iesniegt papildu nodrošinājumu, vai aizstāt sākotnējo nodrošinājumu, ja attiecīgā nodrošinājuma pārdošanas vērtība ilgāk nekā trīs mēnešus ir bijusi mazāka nekā 105 % no vajadzīgās nodrošinājuma vērtības. Minētā rakstiskā apņemšanās nav vajadzīga, ja tas jau ir paredzēts attiecīgās valsts tiesību aktos. Kompetentā iestāde regulāri pārskata minētā nodrošinājuma vērtību.
3. Kompetentā iestāde novērtē 51. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā nodrošinājuma pārdošanas vērtību, ņemot vērā ar pārdošanu saistītās izmaksas.
4. Nodrošinājuma pārdošanas vērtību novērtē, izmantojot pēdējo pieejamo kotāciju.
5. Persona, kas iesniedz šo nodrošinājumu, pēc kompetentās iestādes pieprasījuma iesniedz pierādījumus par tā pārdošanas vērtību.
53. pants
Aizstāšana un piesaistīšana
1. Jebkuru nodrošinājumu var aizstāt ar citu.
Tomēr turpmāk minētajos gadījumos ir vajadzīga kompetentās iestādes piekrišana:
a)
ja sākotnējais nodrošinājums ir atsavināts, bet vēl nav pārdots; vai
b)
ja aizstājošais nodrošinājums pieder pie kāda no 51. panta 2. punktā minētajiem veidiem.
2. Grupveida nodrošinājumu var aizstāt ar citu grupveida nodrošinājumu ar nosacījumu, ka jaunais grupveida nodrošinājums nosedz vismaz to sākotnējā grupveida nodrošinājuma daļu, kas aizstāšanas brīdī ir piesaistīta, lai nodrošinātu viena vai vairāku vēl neizpildītu pienākumu izpildi.
3. Tiklīdz grupveida nodrošinājuma daļu piesaista konkrēta pienākuma izpildei, tiek norādīts grupveida nodrošinājuma atlikums.
3. IEDAĻA
Atbrīvošana un atsavināšana
54. pants
Daļēja atbrīvošana
Ja īpašos Savienības noteikumos minimālais daudzums nav noteikts, kompetentā iestāde var pati ierobežot viena nodrošinājuma daļēju atbrīvošanas reižu skaitu un noteikt minimālo summu katrai šādai atbrīvošanai.
Pirms visa nodrošinājuma vai tā daļas atbrīvošanas kompetentā iestāde var pieprasīt, lai tai tiktu iesniegts rakstisks atbrīvošanas pieprasījums.
Ja nodrošinājums sedz vairāk nekā 100 % no obligāti nodrošināmās summas, to nodrošinājuma daļu, kas pārsniedz 100 %, atbrīvo, kad galīgi atbrīvo vai atsavina nodrošinātās summas atlikumu.
55. pants
Atsavināšana
1. Kad kompetentajai iestādei kļūst zināmi apstākļi, kas dod iemeslu nodrošinājuma pilnīgai vai daļējai atsavināšanai, tā nekavējoties pieprasa personai, kurai jāizpilda pienākums, samaksāt atsavināmo summu, un dod tai laiku, kas nepārsniedz 30 dienas no maksāšanas pieprasījuma saņemšanas brīža.
Ja maksājums līdz minētā laikposma beigām nav veikts, kompetentā iestāde:
a)
nekavējoties pārskaita 51. panta 1. punkta a) apakšpunktā aprakstītā veida nodrošinājumu attiecīgajā kontā;
b)
nekavējoties pieprasa 51. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajam garantijas sniedzējam maksāt, dodot laiku, kas nepārsniedz 30 dienas no maksāšanas pieprasījuma saņemšanas brīža;
c)
nekavējoties veic pasākumus, lai:
i)
konvertētu 51. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā aprakstīto nodrošinājumu naudas summās, kas būtu pietiekamas, lai atgūtu maksājamo summu;
ii)
ieskaitītu ķīlā atstāto 51. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto naudas depozītu savā kontā.
Kompetentā iestāde var nekavējoties pārskaitīt jebkuru 51. panta 1. punkta a) apakšpunktā aprakstīto nodrošinājuma veidu attiecīgajā kontā, pirms tam nepieprasot attiecīgajai personai veikt maksājumu.
2. Neskarot 1. punktu:
a)
ja ir pieņemts lēmums atsavināt nodrošinājumu, bet pēc tam, pamatojoties uz pārsūdzību, tas ir atlikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, attiecīgā persona par faktiski atsavināto summu maksā procentus par laikposmu, kas sākas 30 dienas pēc maksājuma pieprasījuma saņemšanas, kā minēts 1. punktā, un beidzas dienā pirms faktiski atsavinātās summas samaksas;
b)
ja saskaņā ar pārsūdzības procedūras iznākumu attiecīgajai personai tiek pieprasīts 30 dienās samaksāt atsavināto summu, procentu aprēķināšanas nolūkos dalībvalsts var uzskatīt, ka maksājums jāveic 20. dienā pēc šāda pieprasījuma saņemšanas;
c)
piemērojamo procentu likmi aprēķina saskaņā ar valsts tiesību aktiem, bet tā nekādā gadījumā nedrīkst būt zemāka par procentu likmi, ko piemēro valstij piekritīgo summu atgūšanai;
d)
maksājumu aģentūras samaksātos procentus atskaita no ELGF vai ELFLA izdevumiem saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013;
e)
dalībvalstis var periodiski pieprasīt palielināt nodrošinājuma par attiecīgajiem procentiem.
3. Ja nodrošinājums ir atsavināts un summa jau ir kreditēta fondu kontos un ja atsavinātā summa, ieskaitot procentus, kuru likme noteikta saskaņā ar valsts tiesību aktiem, saskaņā ar pārsūdzības procedūras iznākumu ir pilnībā vai daļēji jāatmaksā, atmaksājamo summu sedz fondi, izņemot gadījumus, kad nodrošinājuma atmaksa nav jāveic dalībvalsts pārvaldes iestāžu vai citu struktūru nolaidības vai nopietnas kļūdas dēļ.
4. IEDAĻA
Informācija
56. pants
Informācija par nodrošinājuma atsavināšanu, nodrošinājuma veidiem un garantijas sniedzējiem
1. Dalībvalstis glabā Komisijai pieejamu informāciju attiecībā uz katru gadu par atsavināto nodrošinājumu kopējo skaitu un summu neatkarīgi no tā, kādā posmā ir 55. pantā noteiktā procedūra, katrā atsevišķā gadījumā nodalot summas, kas ir kreditētas valstu budžetos, un summas, kas ir kreditētas Savienības budžetā. Minētā informācija tiek glabāta par visiem atsavinātajiem nodrošinājumiem, kuru summa pārsniedz EUR 1 000, un par katru Savienības noteikumu, kurā paredzēts iesniegt nodrošinājumu. Informācija aptver gan summas, ko ieinteresētā persona samaksā tieši, gan summas, kuras atgūst, izmantojot nodrošinājumu.
2. Dalībvalstis nodod Komisijas rīcībā sarakstu, kurā norādīti:
a)
to iestāžu veidi, kuras var darboties kā garantijas sniedzēji, un šajā sakarībā noteiktās prasības;
b)
nodrošinājuma veidi, kas pieņemti saskaņā ar 51. panta 2. punktu, un šajā sakarībā noteiktās prasības.
VI NODAĻA
PĀRREDZAMĪBA
57. pants
Publikācijas saturs
1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. panta 1. punkta c) un d) apakšpunktā minētā informācija ietver:
a)
minētā punkta c) apakšpunktā noteikto maksājumu summu sadalījumu atsevišķiem pasākumiem, kas uzskaitīti šīs regulas XIII pielikumā, kā arī katra atbalsta saņēmēja saņemtās summas attiecīgajā finanšu gadā;
b)
aprakstu par fondu finansētajiem pasākumiem, kas nosaukti minētā punkta d) apakšpunktā un uzskaitīti šīs regulas XIII pielikumā, tostarp katra pasākuma veidu un mērķi.
2. Summas, kas minētas 1. punktā, izsaka euro dalībvalstīs, kuras ir ieviesušas euro, un valsts valūtā citās dalībvalstīs.
3. Dalībvalstis var publicēt sīkāku informāciju, nekā paredzēts 1. un 2. punktā, neskarot vajadzīgo privātuma aizsardzību.
58. pants
Pašvaldības publicēšana
Ja informācija, kas jāpublicē Regulas (ES) Nr. 1306/2013 112. panta trešās daļas piemērošanas vajadzībām, ļautu fizisku personu identificēt kā atbalsta saņēmēju tāpēc, ka attiecīgajā pašvaldībā dzīvo vai ir reģistrēts neliels saņēmēju skaits, attiecīgā dalībvalsts minētās regulas 111. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām publicē informāciju par nākamo lielāko administratīvo vienību, kurā ietilpst attiecīgā pašvaldība.
59. pants
Publikācijas forma un datums
1. Informācijai, kas jādara pieejama vienotajā tīmekļa vietnē, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. panta 1. punkta otrajā daļā, var piekļūt, izmantojot meklēšanas rīku, ar kuru lietotāji var meklēt saņēmējus pēc nosaukuma vai pašvaldības, kā minēts šīs regulas 58. pantā, vai pēc saņemtās summas vai pasākuma, vai kombinējot minētos parametrus, un var izgūt visu attiecīgo informāciju kā vienotu datu kopumu. Minēto informāciju sniedz dalībvalsts oficiālajā valodā vai valodās un/vai vienā no trim Komisijas darba valodām.
2. Informāciju, kas minēta 1. punktā, publicē katru gadu līdz 31. maijam attiecībā uz iepriekšējo finanšu gadu.
3. Saskaņā ar minēto pantu informācija ir pieejama tīmekļa vietnē divus gadus no sākotnējās publicēšanas datuma.
60. pants
Saņēmēju informēšana
Saņēmējiem paredzēto informāciju, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 113. pantā, saņēmējiem sniedz, iekļaujot to pieteikuma veidlapās finansējuma saņemšanai no fondiem, vai - citādā gadījumā - laikā, kad tiek vākti dati.
Atkāpjoties no pirmās daļas, attiecībā uz datiem par maksājumiem, kuri saņemti 2014. un 2015. finanšu gadā, informāciju saņēmējiem sniedz vismaz divus mēnešus pirms datu publicēšanas.
61. pants
Ar mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu saistīto robežvērtību publicēšana
Summas, ko dalībvalstis paziņojušas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 112. panta otro daļu, publicē Savienības tīmekļa vietnē, kas minēta šīs regulas 62. panta 1. punktā.
62. pants
Sadarbība starp Komisiju un dalībvalstīm
1. Komisija savā centrālajā interneta adresē izveido un uztur Savienības tīmekļa vietni, kurā ietvertas saites uz dalībvalstu tīmekļa vietnēm. Komisija atjaunina interneta saites saskaņā ar dalībvalstu iesūtīto informāciju.
2. Dalībvalstis nosūta Komisijai savu tīmekļa vietņu interneta adreses, tiklīdz šīs vietnes ir izveidotas, kā arī informē par visām turpmākajām izmaiņām, kuras ietekmē minēto tīmekļa vietņu pieejamību no Savienības tīmekļa vietnes.
3. Dalībvalstis izraugās struktūru, kas atbild par 59. panta 1. punktā minētās vienotās tīmekļa vietnes izveidošanu un uzturēšanu. Dalībvalstis paziņo Komisijai minētās struktūras nosaukumu un adresi.
VII NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
63. pants
Atcelšana
Regulas (EK) Nr. 601/94, (EK) Nr. 4/2004 un (EK) Nr. 259/2008 atceļ.
Tomēr Regulu (EK) Nr. 259/2008 turpina piemērot maksājumiem, kas veikti par 2013. finanšu gadu. Atkāpjoties no minētās regulas 3. panta 3. punkta, minētajā pantā norādītā informācija ir pieejama tīmekļa vietnē vienu gadu no tās sākotnējās publicēšanas datuma.
64. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tomēr:
a)
tās 10. pantu izdevumiem, kas radušies dalībvalstīm, un piešķirtajiem ieņēmumiem, ko saņēmušas dalībvalstis, piemēro no 2014. gada 16. oktobra;
b)
tās 34.-40. pantu piemēro no 2015. gada 1. janvāra. Tomēr 34. panta 3. un 4. punktā paredzētos laikposmus nepiemēro atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanai, par kuru paziņojums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 1. punktu ir nosūtīts pirms 2015. gada 1. janvāra;
c)
VI nodaļu piemēro maksājumiem, kas veikti, sākot ar 2014. finanšu gadu;
d)
informāciju, kas dalībvalstīm jānosūta saskaņā ar II pielikuma V1 un V2 sleju, sniedz, sākot ar 2016. finanšu gadu.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 6. augustā