ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 11. června 2014
o státní podpoře S.A.26818 (C 20/10) (ex N 536/08 a NN 32/10), kterou Itálie poskytla ve prospěch společnosti SO.G.A.S. - Società per la gestione dell'aeroporto dello Stretto
(oznámeno pod číslem C(2014) 3571)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/944/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 27. října 2008 oznámily italské orgány Komisi záměr regionu Kalábrie poskytnout podporu ve formě kapitálových vkladů na vyrovnání finančních ztrát, které v letech 2004 a 2005 vznikly společnosti SO.G.A.S. S.p.A. - Società per la Gestione dell'Aeroporto dello Stretto (dále jen „SO.G.A.S.“ nebo „příjemce“), která provozuje letiště Reggio Calabria.
(2)
Během předběžného přezkumu Komise zjistila existenci jiných opatření podpory ve prospěch téhož příjemce, které mohly představovat protiprávní státní podpory. Tato opatření byla zahrnuta do vyšetřování Komise.
(3)
Komise byla informována o skutečnosti, že státní příspěvek byl ve skutečnosti poskytnut dříve, než Komise mohla posoudit jeho slučitelnost s vnitřním trhem, a případ zaevidovala jako neoznámenou podporu pod číslem NN 32/10.
(4)
Komise si vyžádala další informace o oznámeném opatření dopisy ze dne 27. listopadu 2008, ze dne 23. února 2009 a ze dne 19. května 2009, na které Itálie odpověděla dne 14. ledna 2009, dne 26. března 2009 a dne 9. října 2009.
(5)
Dopisem ze dne 20. července 2010 Komise informovala Itálii o rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci opatření podpory poskytnutých společnosti SO.G.A.S. (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek.
(7)
Dopisem ze dne 19. listopadu 2010 příjemce předložil připomínky týkající se rozhodnutí o zahájení řízení. Dne 20. prosince 2010 Komise tyto připomínky postoupila italským orgánům a poskytla jim příležitost se k připomínkám vyjádřit. Dne 29. dubna 2011 byly na opakovanou výzvu Komise ze dne 8. března 2011 doručeny připomínky Itálie. Komise neobdržela žádné další připomínky zúčastněných stran.
(8)
Italské orgány předložily připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem ze dne 23. září 2010 a ze dne 15. prosince 2010.
(9)
Dopisem ze dne 30. března 2012 si Komise vyžádala další informace o posuzovaných opatřeních, které italské orgány následně poskytly dopisem ze dne 30. dubna 2012.
2. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
2.1. Příjemce
(10)
Příjemcem opatření je provozovatel letiště Reggio Calabria, společnost SO.G.A.S.
(11)
Společnost SO.G.A.S. je kapitálovou společností založenou podle italského práva v roce 1981, která je zcela ve vlastnictví veřejných subjektů.
(12)
Objem provozu řízeného letištěm stoupl z 272 859 cestujících v roce 2004 na 571 694 cestujících v roce 2012 (3).
2.2. Napadená opatření
(13)
Opatření oznámené Itálií se týká kapitálového vkladu ve výši 1 824 964 EUR uskutečněného regionem Kalábrie na vyrovnání ztrát, které společnosti SO.G.A.S. vznikly v letech 2004 a 2005.
(14)
V červnu 2005 a 2006 se veřejní akcionáři společnosti SO.G.A.S. rozhodli nahradit ztráty, které provozovateli letiště vznikly (1 392 900 EUR v roce 2005 a 2 257 028 EUR v roce 2006) v předchozích dvou letech, formou poměrných kapitálových vkladů. V této době region Kalábrie vlastnil 50 % kapitálu a zbývající akcie držely město Reggio Calabria, provincie Reggio Calabria, provincie Messina, město Messina, Obchodní komora Reggio Calabria a Obchodní komora Messina.
(15)
Podle informací, které měla Komise k dispozici v okamžiku přijetí rozhodnutí o zahájení řízení, provincie Reggio Calabria, město Messina, město Reggio Calabria a Obchodní komora Messina již poměrné kapitálové vklady provedly.
(16)
V roce 2006 vznikly provozovateli letiště další ztráty ve výši 6 018 982 EUR. V prosinci 2007 se akcionáři společnosti SO.G.A.S. rozhodli přeměnit rezervy společnosti na vlastní kapitál a snížit základní kapitál, aby pokryli zbývající ztráty. Výsledný kapitál byl však nižší než minimum stanovené italskými právními předpisy pro provozovatele letišť. Proto akcionáři společnosti SO.G.A.S. schválili zvýšení základního kapitálu o 2 742 919 EUR na úroveň požadovanou právními předpisy. Kapitálový vklad byl proveden přeměnou dluhopisů již upsaných některými akcionáři společnosti SO.G.A.S. v celkové výši 2 742 919 EUR. Region Kalábrie nepatřil k akcionářům, kteří drželi tyto přeměnitelné dluhopisy. V důsledku toho se podíl regionu Kalábrie ve společnosti snížil z 50 % na 6,74 %.
2.3. Orgán, který poskytuje podporu
(17)
Pokud jde o předmětná opatření, poskytl je region Kalábrie.
(18)
Jak již bylo vysvětleno výše, také provincie Reggio Calabria, město Reggio Calabria, provincie Messina, město Messina, Obchodní komora Reggio Calabria a Obchodní komora Messina poskytly společnosti SO.G.A.S. veřejné prostředky formou poměrných kapitálových vkladů určených k pokrytí ztrát vzniklých v letech 2004, 2005 a 2006 a ke zvýšení základního kapitálu na úroveň požadovanou právními předpisy.
2.4. Bilance
(19)
Italské orgány oznámily kapitálový vklad ve výši 1 824 964 EUR odpovídající podílu regionu Kalábrie na kapitálu společnosti SO.G.A.S., jak bylo rozhodnuto v červnu 2005 resp. 2006. Kromě toho, jak již bylo zdůrazněno, ztráty ve výši 1 824 964 EUR byly nahrazeny ostatními veřejnými akcionáři. Další kapitálový vklad ve výši 2 742 919 EUR byl proveden v prosinci 2007.
(20)
Celková dotace posuzovaných opatření proto činí 6 392 847 EUR.
2.5. Vnitrostátní soudní řízení
(21)
Jelikož se region Kalábrie rozhodl neprovést kapitálové vklady, na nichž se akcionáři usnesli v červnu 2005 a 2006 před schvalovacím rozhodnutím Komise, obrátila se společnost SO.G.A.S. na soud v Reggio Calabria. Soud rozhodl ve prospěch společnosti SO.G.A.S. a námitka regionu byla zamítnuta v květnu 2009.
(22)
Přestože italský soud uznal pravomoc Komise rozhodovat ve věci slučitelnosti státních podpor s vnitřním trhem, domníval se, že vnitrostátním soudům přísluší rozhodnout, zda opatření podpory představuje státní podporu či nikoliv. Soud rozhodl, že v daném případě se financování z veřejných zdrojů nepovažuje za státní podporu, neboť uvedené financování nemohlo narušit hospodářskou soutěž ani ovlivnit obchod mezi členskými státy. Soud dále konstatoval, že zásada investora v tržním hospodářství byla v daném případě dodržena, neboť nehledě na ztráty vzniklé v letech 2004 a 2005 v době poskytnutí podpory existovaly rozumné vyhlídky na dlouhodobou rentabilitu.
(23)
Region vznesl proti výroku soudu v Reggio Calabria námitku a uvedl, že opatření představuje státní podporu, a proto nemůže být provedeno dříve, než Komise přijme schvalovací rozhodnutí. V prosinci 2009 italské orgány informovaly Komisi, že námitka byla zamítnuta a že nemají žádné další procesní prostředky, aby zabránily poskytnutí příspěvku z veřejných zdrojů ve prospěch společnosti SO.G.A.S.
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(24)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení byla Komise předběžně toho názoru, že poměrné vklady regionu a ostatních veřejných akcionářů k pokrytí ztrát vzniklých v letech 2004 a 2005 i kapitálové vklady, na nichž se usnesli akcionáři společnosti SO.G.A.S. v prosinci 2007, představují státní podporu z těchto důvodů:
a)
spočívaly v převodu prostředků z řady regionálních a místních orgánů, tj. z regionu Kalábrie, provincie Reggio Calabria, města Reggio Calabria, provincie Messina a města Messina, a ze subjektů místní samosprávy, jako jsou Obchodní komora Reggio Calabria a Obchodní komora Messina, na společnost SO.G.A.S., a týkaly se tedy veřejných zdrojů a byly přičitatelné státu;
b)
nerespektovaly zásadu investora v tržním hospodářství, a proto poskytly selektivní výhodu společnosti SO.G.A.S.;
c)
mohly narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(25)
Komise měla předběžně za to, že napadená opatření jsou neslučitelná s vnitřním trhem. Komise především uvedla, že podle výslovného prohlášení Itálie společnost SO.G.A.S. není pověřena závazkem veřejné služby obecného hospodářského zájmu. Zadruhé Komise zdůraznila, že jak potvrdily italské orgány, opatření se nevztahovala na žádnou konkrétní investici letiště, a měla tedy předběžně za to, že slučitelnost opatření nemůže být posuzována na základě kritérií podle pokynů Společenství pro financování letišť a pro státní podpory na zahájení činnosti pro letecké společnosti s odletem z regionálních letišť (4) (dále jen „pokyny pro leteckou dopravu z roku 2005“). Zatřetí, přestože byla společnost SO.G.A.S. v obtížích ve smyslu pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci“) (5), italské orgány uvedly, že oznámená opatření nejsou součástí plánu restrukturalizace a že žádný plán tohoto druhu ve skutečnosti neexistuje. Konečně Komise měla za to, že opatření nejsou slučitelná s pokyny k regionální podpoře na období 2007-2013 (dále jen „pokyny k regionální podpoře“) (6), které poskytují rámec pro posuzování podpor poskytnutých podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) SFEU.
(26)
Pokud jde o kroky navržené vnitrostátnímu soudu proti odmítnutí regionu vyplatit svůj poměrný příspěvek před schválením Komisí ve smyslu pravidel pro státní podporu, Komise měla za to, že vzhledem k nadřazenosti práva Unie nad vnitrostátním právem, a pokud nebylo oznámení formálně staženo, má Itálie povinnost podrobit se ustanovení o pozastavení podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Komise měla za to, že k postoji, který zaujaly vnitrostátní soudy, tedy nemělo být přihlédnuto a že italské orgány neměly oznámené opatření provést, dokud probíhalo řízení o státní podpoře, z titulu převahy povinnosti pozastavení podle čl. 108 odst. 3 SFEU.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
Komise obdržela připomínky pouze od společnosti SO.G.A.S. jakožto příjemce, které dokládají a doplňují argumentaci předloženou italskými orgány během formálního vyšetřovacího řízení.
4.1. Existence podpory
(28)
Příjemce tvrdí, že posuzovaná opatření nepředstavují státní podporu, protože nejsou splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU. Konkrétně příjemce trvá na tom, že opatření: i) neovlivňuje obchod mezi členskými státy nebo alternativně ii) neposkytuje selektivní hospodářskou výhodu společnosti SO.G.A.S. a iii) nenarušuje ani nemůže narušit hospodářskou soutěž.
(29)
Společnost SO.G.A.S. prohlašuje, že napadená opatření byla poskytnuta za běžných tržních podmínek, a jsou tedy slučitelná se zásadou investora v tržním hospodářství. Společnost dále tvrdí, že opatření jsou slučitelná s články 2446 a 2447 italského občanského zákoníku, které akcionářům akciové společnosti, jež vykázala ztráty přesahující třetinu kapitálu, ukládají povinnost pokrytí těchto ztrát za účelem zamezení likvidace společnosti. Nepokrytí ztrát provozovatele letiště ze strany akcionářů by navíc vedlo ke zrušení (ve smyslu článku 13 ministerského dekretu (D.M.) č. 521 ze dne 12. listopadu 1997) povolení provozovat část letiště Aeroporto dello Stretto, které bylo společnosti SO.G.A.S. uděleno podle článku 17 vládního dekretu (D.L.) č. 67/1997, a definitivní nemožnost, aby společnost získala povolení provozovat celé letiště, pro něž byla podána žádost Ministerstvu dopravy. Bylo by tedy rozumné se domnívat, že i soukromý akcionář, pokud by byl postaven před tuto alternativu, by pro zvýšení hodnoty vlastního podílu jednal stejně.
(30)
Příjemce připomněl, že soud v Reggio Calabria zadal nezávislé posouzení společnosti v červnu 2008 a že hodnota společnosti byla odhadnuta v rozmezí od 12 000 000 EUR do 17 000 000 EUR.
(31)
Za účelem zdůraznění vyhlídek na rentabilitu společnosti příjemce Komisi předložil průmyslový a finanční plán vypracovaný v říjnu 2008 externím poradcem jménem společnosti SO.G.A.S., který hypoteticky předpokládal obnovení rentability společnosti v roce 2013.
(32)
Společnost SO.G.A.S. dále vysvětlila, že v červenci 2007 bylo zveřejněno nabídkové řízení na částečnou privatizaci jejího základního kapitálu. V této souvislosti italsko-argentinské dočasné sdružení podniků (ATI) předložilo nabídku na odkup 35 % základního kapitálu společnosti SO.G.A.S. Tato nabídka byla akcionáři společnosti SO.G.A.S. považována za ekonomicky nevýhodnou. V březnu 2010 bylo zveřejněno nové nabídkové řízení na odkup 35 % akcií společnosti SO.G.A.S. Podle společnosti SO.G.A.S. dvě vyjádření zájmu obdržená v reakci na nové nabídkové řízení ukazují, společně s počáteční nabídkou ATI, že v tomto případě byla zásada investora v tržním hospodářství dodržena.
(33)
Dále příjemce považuje za chybnou připomínku Komise, podle níž cestující, kteří využívají letiště Aeroporto dello Stretto, mohou podle místa svého bydliště alternativně využít letiště Catania, Lamezia Terme a Crotone, a že napadená opatření tedy potenciálně mohou narušit hospodářskou soutěž na úrovni provozovatelů letišť.
(34)
Letiště Aeroporto dello Stretto a letiště Catania, Lamezia Terme a Crotone jsou regionálními letišti určenými pro přímé lety, jejichž spádové oblasti se nepřekrývají; letiště Aeroporto dello Stretto navíc nesoutěží s žádným jiným letištěm v Itálii nebo v Unii. Souhrn geografických a infrastrukturních zvláštností regionu Kalábrie údajně vylučuje jakékoli potenciální překrývání spádové oblasti letiště Aeroporto dello Stretto s dalšími italskými sousedícími letišti. Letiště Lamezia Terme se nachází ve vzdálenosti více než 130 km, v průměru přibližně jednu hodiny jízdy automobilem od letiště Aeroporto dello Stretto. Mezi letištěm Aeroporto dello Stretto a letištěm Crotone, která se nacházejí ve vzdálenosti přibližně tří hodin, neexistují žádné přímé vysokorychlostní spoje. Letiště Catania se nachází v jiném zeměpisném regionu, ve vzdálenosti více než 130 km, v průměru přibližně jednu hodinu a třicet/čtyřicet minut jízdy automobilem.
(35)
V této souvislosti poskytla společnost SO.G.A.S tabulku, která uvádí korelační koeficienty mezi tokem cestujících přilétajících na letiště Aeroporto dello Stretto a cestujících na letištích Lamezia Terme, Crotone a Catania. Tabulka ukazuje, že cestující na letišti Aeroporto dello Stretto představují novou složku regionální dopravy. Proto by případné uzavření letiště způsobilo částečný pokles poptávky po službách letecké dopravy spíše než její přerozdělení mezi ostatní letiště. Společnost SO.G.A.S. navíc předložila tabulku, která ukazuje, že posuzovaná opatření skutečně vytvořila novou poptávku po službách letecké dopravy v dané oblasti a přinesla pozitivní výhody jak pro letecké společnosti, které chtějí zavést nové spoje mezi letištěm Aeroporto dello Stretto a ostatními vnitrostátními a unijními letišti, tak pro další letiště, která musí čelit narůstající poptávce.
(36)
Společnost SO.G.A.S. dále odmítla předběžné posouzení Komise, podle kterého by opatření mohla narušit hospodářskou soutěž mezi leteckými linkami. Příjemce podotkl, že v tomto případě nebylo financování z veřejných zdrojů převedeno na žádnou leteckou společnost v podobě nižších přistávacích poplatků nebo zvýhodnění jiného druhu. Přistávací poplatky a jiné provozní podmínky letiště jsou stanovovány příslušnými orgány veřejné správy, aniž by provozovatel letiště měl jakoukoli diskreční pravomoc. Konečně příjemce tvrdil, že letiště Aeroporto dello Stretto obsluhovala převážně společnost Alitalia (která provozovala šest letů z celkového počtu osmi letů za den) a že nic nenasvědčovalo tomu, že by charteroví a nízkonákladoví přepravci měli zájem zavést nové odlety z letiště Aeroporto dello Stretto.
(37)
Společnost SO.G.A.S. uzavřela tvrzením, že při posuzování dopadů opatření na hospodářskou soutěž a na ovlivňování obchodu mezi členskými státy, Komise mohla více přihlédnout ke zvláštním okolnostem případu a vyloučit, že opatření představuje státní podporu.
4.2. Slučitelnost podpory
(38)
Pokud jde o slučitelnost opatření ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, společnost SO.G.A.S. zdůraznila, že posuzované financování z veřejných zdrojů mělo za cíl udržet provozovatele letiště v chodu a rozvíjet některé hospodářské činnosti. Tento cíl byl údajně odůvodněn skutečností, že letiště malých rozměrů obecně nejsou schopna vytvářet dostatečné příjmy, aby pokryla všechny náklady nezbytné k tomu, aby bylo zaručeno dodržování bezpečnostních předpisů. Kromě toho letiště Aeroporto dello Stretto by vzhledem ke svým infrastrukturním charakteristikám a z toho vyplývajícím omezením uloženým úřadem ENAC (7) stěží mohlo přijímat charterové a nízkonákladové letecké společnosti.
(39)
Zejména na základě parametrů úřadu ENAC (Národní úřad pro civilní letectví) je letiště Aeroporto dello Stretto kvalifikováno jako letiště II. úrovně. Klasifikace provedená úřadem ENAC vychází spíše z velikosti infrastruktur než z objemu provozu cestujících a letiště s malým provozem nutí vynakládat stejné náklady na dodržování bezpečnostních předpisů jako letiště s více než jedním milionem cestujících ročně.
(40)
Bez posuzovaného financování z veřejných zdrojů by letiště bylo nuceno trh opustit s negativními důsledky pro mobilitu obyvatel na regionální úrovni. To by rovněž připravilo akcionáře o jakoukoli možnost návratnosti investice.
(41)
Konečně, nebo druhořadě, společnost SO.G.A.S. tvrdí, že jelikož se na tento případ vztahuje rozhodnutí Komise 2005/842/ES (8), napadená opatření mohou být považována za slučitelná s vnitřním trhem a vyňata z oznamovací povinnosti.
(42)
Společnost SO.G.A.S. tvrdila, že jelikož ve sledovaném období nepřevýšil roční počet cestujících na letišti jeden milion osob, jeho provozování jako celku představovalo službu obecného hospodářského zájmu podle čl. 2 odst. 1 písm. d) rozhodnutí 2005/842/ES. Společnost SO.G.A.S. navíc vysvětlila, že ve smyslu legislativního dekretu č. 250 ze dne 25. července 1997 si místní veřejné subjekty mohou ponechat podíly pouze v těch kapitálových společnostech, které poskytují služby obecného zájmu. Společnost SO.G.A.S. byla vždy ve vlastnictví kalábrijských a messinských místních veřejných subjektů, což údajně prokazuje povahu služby obecného hospodářského zájmu přiznanou provozování letiště. Aby společnost SO.G.A.S. prokázala, že provozování letiště představuje službu obecného hospodářského zájmu, předložila Komisi rozhodnutí města Reggio Calabria ze dne 27. července 2010 a ze dne 19. června 2010 odvolávající se na důležitost služeb letiště na regionální úrovni.
(43)
Vyrovnávací platba za závazek veřejné služby je údajně omezena na nahrazení ztrát, které provozovateli letiště vznikly při poskytování služby obecného hospodářského zájmu, a je tedy v souladu se zásadami nezbytnosti a přiměřenosti podle čl. 5 odst. 1 rozhodnutí 2005/842/ES. Pokud jde o neexistenci aktu, který by skutečně pověřoval provozovatele letiště poskytováním služby obecného hospodářského zájmu, společnost SO.G.A.S. navrhla sepsání návrhu dohody, aby se zamezilo jakékoli pochybnosti, pokud jde o letiště Aeroporto dello Stretto v souvislosti se splněním čtyř kumulativních podmínek uvedených v rozsudku ve věci Altmark (9).
5. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ
(44)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že v té době Itálie potvrdila, že společnost SO.G.A.S. nebyla oficiálně pověřena závazkem veřejné služby obecného zájmu, a proto nebylo možné posuzovat slučitelnost napadených opatření ve vztahu k pravidlům pro služby obecného hospodářského zájmu.
5.1. Povaha činnosti letiště jako služby obecného hospodářského zájmu
(45)
Během vyšetřování Itálie tvrdila, že posuzovaná opatření představují vyrovnávací platbu za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu společností SO.G.A.S. Podle italských orgánů se nedalo vyloučit, nebyl-li prokázán opak, že dodržování předpisů Unie v oblasti služeb obecného hospodářského zájmu může být v případě společnosti SO.G.A.S. potvrzeno prostřednictvím „následného hodnocení“.
(46)
Itálie se domnívá, že postoj Komise příliš upřednostňuje formální požadavky oproti věcným požadavkům na služby obecného hospodářského zájmu. Na podporu tohoto tvrzení Itálie poskytla rychlé zhodnocení čtyř kritérií rozsudku ve věci Altmark. Itálie prohlásila, že ve skutečnosti společnost SO.G.A.S. byla úkolem veřejné služby pověřena. Toto pověření bylo údajně potvrzeno, přímo i nepřímo, různými správními akty místních orgánů. V tomto smyslu Itálie poskytla zápis z usnesení rady města Reggio Calabria ze dne 17. října 2007, která rozhodla o subvencování ztrát provozovatele letiště, a rovněž zápisy ze zasedání rady města Reggio Calabria ze dne 16. června 2009 a ze dne 31. prosince 2009, které údajně ukazují, jak lze činnosti letiště považovat za službu obecného hospodářského zájmu. V zápisu ze zasedání rady města Reggio Calabria ze dne 17. října 2007 se skutečně uvádí, že „region Kalábrie považoval určité činnosti vykonávané letištěm v Reggio Calabria za nezbytné pro účely poskytování služby obecného hospodářského zájmu a společnosti SOGAS s.p.a. uložil řadu závazků veřejné služby, aby byla zaručena přiměřená ochrana obecného veřejného zájmu; v obdobných případech mohou veřejné orgány subvencovat dodatečné náklady subjektu, který provozuje letiště, vyplývající ze závazku veřejné služby, pokud nelze vyloučit, že provoz letiště jako celku lze považovat za hospodářskou službu obecného zájmu“.
(47)
Obecněji řečeno region Kalábrie přistoupil k Protokolu pro rozvoj letišť Lamezia Terme - Crotone - Reggio Calabria, z čehož vyplývá, že letištní služby mají povahu veřejných služeb zásadních pro hospodářský a společenský rozvoj regionu a že jako takové mohou být předmětem financování s využitím zdrojů Unie nebo zdrojů vnitrostátních či regionálních.
(48)
Itálie také zdůraznila, že dne 28. prosince 2008 provozovatel letiště požádal akcionáře, aby zajistili nahrazení ztrát právě z titulu závazku veřejné služby, a že žádný provozovatel by službu provozování letiště neposkytoval na základě čistě obchodních podmínek. První kritérium rozsudku ve věci Altmark je tedy údajně splněno.
(49)
Italské orgány tvrdí, že parametry vyrovnávací platby lze dobře vyvodit z rozvahy společnosti SO.G.A.S., v níž jsou provozní náklady uvedeny transparentně. Financování z veřejných zdrojů se tedy omezuje na pokrytí ztrát, aniž by byl přiznán jakýkoli zisk ve prospěch příjemce.
(50)
Pokud jde o třetí kritérium rozsudku ve věci Altmark, Itálie zdůraznila, že v případě veřejných služeb nemohou být zásahy veřejného akcionáře srovnávány se zásahy soukromého investora. Chování veřejných subjektů může být odůvodněno sledováním cíle veřejného zájmu, který jako takový nepřihlíží k uplatnění kritéria soukromého investora. Vzhledem k tomu, že v tomto případě chování veřejných akcionářů nebylo odůvodněno obchodními úvahami, není možné žádné srovnání s chováním tržního investora. Itálie dospěla k závěru, že třetí kritérium ve věci Altmark, které údajně naznačuje uplatnění kritéria soukromého investora, se na posuzovaný případ nevztahuje.
(51)
Konečně Itálie dospěla k závěru, že vzhledem k tomu, že činnost vykonávaná společností SO.G.A.S. má povahu služby obecného hospodářského zájmu, mohou být kapitálové vklady považovány na základě následného hodnocení za vyrovnávací platbu za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, a že tedy nepředstavují státní podporu.
5.2. Slučitelnost podpory
(52)
Itálie prohlásila, že i kdyby měla být dotčená opatření považována za státní podporu, musela by být považována za slučitelná podle čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 2005/842/ES.
5.3. Neexistence narušení hospodářské soutěže
(53)
Itálie se odvolávala na bod 39 pokynů pro leteckou dopravu z roku 2005, který stanoví, že „je málo pravděpodobné, aby financování poskytnutá malým regionálním letištím (kategorie D) narušila hospodářskou činnost nebo ovlivnila obchody tak, že by to bylo v rozporu se společným zájmem“.
(54)
Italské orgány také uvedly, že činnosti letiště nejsou ziskové. Tato okolnost je údajně doložena skutečností, že ačkoliv se původnímu záměru provést částečnou privatizaci společnosti dostalo široké publicity, tento postup nakonec neměl kladný výsledek. Vzhledem k tomu, že potenciální investoři by museli přijmout závazek náhrady ztrát předpokládaných pro následující období, jak bylo stanoveno v průmyslovo-finančním plánu zveřejněném v nabídkovém řízení, a že jediná obdržená nabídka nebyla považována za ekonomicky výhodnou, je zjevné, že předmětná činnost je svou povahou předurčena k vytváření ztrát. Kromě toho skutečnost, že nabídku nepředložil žádný zájemce, který by převzal celou potenciální ztrátu, ale pouze ztrátu v předem stanoveném rozsahu, údajně prokazuje neexistenci trhu lákavého pro investory, tedy skutečnost, která by tehdy vylučovala, že opatření mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(55)
Dopisem ze dne 27. dubna 2012 italské orgány předložily jménem regionu Kalábrie vlastní vyjádření k připomínkám společnosti SO.G.A.S. vzneseným během vyšetřování.
(56)
Itálie podpořila argumenty předložené příjemcem, včetně argumentů týkajících se povahy posuzovaných opatření jako služeb obecného hospodářského zájmu, a doplnila, že právě z titulu této povahy nemohou být opatření považována za státní podporu.
(57)
Povaha opatření navíc údajně není taková, aby mohla narušit hospodářskou soutěž a/nebo ovlivnit obchod mezi členskými státy.
7. POSOUZENÍ PODPORY
7.1. Existence podpory
(58)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li SFEU jinak.
(59)
Kritéria uvedená v čl. 107 odst. 1 jsou kumulativní. Aby tedy bylo možné stanovit, zda oznámená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutné prověřit existenci všech výše uvedených podmínek. Zejména finanční podpora:
a)
je poskytována státem nebo ze státních prostředků;
b)
zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby;
c)
narušuje nebo by mohla narušit hospodářskou soutěž;
d)
ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(60)
V rozsudku ve věci Flughafen Leipzig-Halle (10) Tribunál prohlásil, že výstavba a provozování civilního letiště představují činnost hospodářské povahy. Jediná výjimka se týká určitých činností, které zpravidla spadají do výkonu veřejné moci, a nemohou být tedy považovány za hospodářskou činnost. Financování těchto činností státem nespadá do oblasti pravidel státní podpory. Není tedy pochyb, že společnost SO.G.A.S. představuje společnost ve smyslu právních předpisů v oblasti státních podpor, neboť provozuje letiště Aeroporto dello Stretto a nabízí placené letištní služby hospodářským subjektům (zejména leteckým společnostem) přítomným na uvedeném letišti.
7.1.1. Státní prostředky
(61)
Pojem státní podpory zahrnuje jakékoli zvýhodnění poskytnuté přímo nebo nepřímo, financované z veřejných zdrojů a poskytnuté samotným státem nebo zprostředkujícími subjekty působícími na základě pravomocí, které jim byly státem svěřeny. Zahrnuje to tedy i všechny podpory poskytnuté regionálními nebo místními subjekty členských států nezávisle na jejich statutu nebo jejich označení (11).
(62)
Ve 27. a 28. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že posuzované opatření spočívá v převodu prostředků z řady regionálních a místních orgánů na společnost SO.G.A.S. Komise tedy měla za to, že dotčená opatření se týkají veřejných zdrojů a jsou přičitatelná státu. Dále měla Komise za to, že zdroje italských obchodních komor představují státní prostředky. Jelikož obchodní komory jsou veřejnými subjekty podléhajícími veřejnému právu, které je považuje za nedílnou součást veřejné správy, a jsou pověřeny určitými veřejnými funkcemi, Komise měla za to, že jejich rozhodnutí jsou přičitatelná Itálii. Na základě toho je třeba zdroje Obchodní komory Messina považovat za veřejné zdroje a jejich převod lze přičítat státu. Itálie ani zúčastněné třetí strany tento předběžný výsledek během vyšetřování nenapadly.
(63)
Komise proto potvrzuje, že všechna posuzovaná opatření jsou poskytnuta ze státních prostředků a jsou přičitatelná státu.
7.1.2. Selektivní hospodářská výhoda
(64)
Financování z veřejných zdrojů je selektivní, neboť z něj má prospěch pouze jedna společnost: SO.G.A.S. V tomto konkrétním případě to zahrnuje ztráty vzniklé společnosti při provozování její běžné činnosti.
(65)
Komise se domnívá, že pokud výstavba a provoz letištní infrastruktury představují činnosti hospodářské povahy, financování z veřejných zdrojů poskytnuté provozovateli takovéto infrastruktury na pokrytí nákladů, které by za normálních okolností měl nést provozovatel, představuje hospodářské zvýhodnění pro společnost SO.G.A.S., neboť posiluje její pozici na trhu a brání silám přítomným na trhu, aby mohly běžně fungovat (12).
(66)
Komise podotýká, že zatímco v předběžné fázi Itálie tvrdila, že letiště nebylo formálně pověřeno poskytováním služby obecného hospodářského zájmu, v návaznosti na přijetí rozhodnutí o zahájení řízení Itálie svůj postoj změnila a tvrdila, že dotčené financování z veřejných zdrojů skutečně představuje veřejnou vyrovnávací platbu za plnění závazku veřejné služby (13).
(67)
Aby bylo možné stanovit, zda vyrovnávací platba za poskytování služby obecného hospodářského zájmu představuje zvýhodnění ve smyslu článku 107 SFEU, Soudní dvůr v rozsudku ve věci Altmark vymezil tato kritéria (14):
1)
podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány (dále jen „první kritérium rozsudku ve věci Altmark“);
2)
parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem (dále jen „druhé kritérium rozsudku ve věci Altmark“);
3)
vyrovnání nepřesahuje meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností (dále jen „třetí kritérium rozsudku ve věci Altmark“);
4)
není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený dopravními prostředky k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností (dále jen „čtvrté kritérium rozsudku ve věci Altmark“).
7.1.2.1. První kritérium rozsudku ve věci Altmark
(68)
První podmínka rozsudku ve věci Altmark se shoduje s požadavkem na jasné pověření a vymezení služby obecného hospodářského zájmu podle čl. 106 odst. 2 SFEU (15).
(69)
Především čl. 106 odst. 2 SFEU se použije výlučně na „podniky pověřené poskytováním“ služby obecného hospodářského zájmu. Soudní dvůr opakovaně zdůraznil nezbytnost pověřovacího aktu (16). Takovýto akt je skutečně nezbytný pro vymezení povinností podniku a státu. Pokud oficiální pověřovací akt neexistuje, konkrétní úkol podniku není znám a nelze určit spravedlivou vyrovnávací platbu (17). Nezbytnost jasného vymezení služby obecného hospodářského zájmu je tedy nedílnou a podstatnou součástí konceptu pověření, a vychází proto přímo z čl. 106 odst. 2 SFEU. Pověření podniku k poskytování služby musí být také logicky doprovázeno jejím vymezením.
(70)
Ve sdělení o službách obecného zájmu z roku 2001 Komise již zdůraznila souvislost mezi vymezením pověření a nezbytností a přiměřeností vyrovnávací platby za služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU (18). Bod 22 sdělení vysvětluje, že „v každém případě musí být, v zájmu umožnění uplatnění výjimky uvedené v čl. 106 odst. 2, jasně vymezen úkol veřejné služby a musí být výslovně zadán úkonem orgánu veřejné moci […] Tato povinnost je nutná k zajištění právní jistoty, jakož i transparentnosti ve vztahu k občanům a nezbytná k tomu, aby Komise mohla provést své hodnocení proporcionality“. Pověření a vymezení jsou tedy nezbytnými logickými předpoklady pro jakékoli významné posouzení přiměřenosti vyrovnávací platby. Soudy Evropské unie totiž opakovaně zdůraznily nutnost jasného vymezení závazku veřejné služby pro uplatnění výjimky uvedené v rozsudku ve věci Altmark iv čl. 106 odst. 2 SFEU (19).
(71)
Rámec pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2005 (20) potvrzuje toto pojetí. Na základě bodu 8 rámce může Komise prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem vyrovnávací platby za veřejnou službu, které představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, za podmínek stanovených v samotném rámci. Tyto podmínky zahrnují zejména pověření službou obecného hospodářského zájmu prostřednictvím jednoho nebo více úředních aktů uvádějících přesnou povahu a délku trvání závazků veřejné služby, ukazatele pro výpočet, kontrolu a přezkoumání vyrovnávací platby a rovněž ujednání, která vyloučí vyplacení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a zajistí navrácení nadměrné vyrovnávací platby, která již byla vyplacena (bod 13 rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2005).
(72)
Rovněž sdělení Komise o použití pravidel Evropské unie v oblasti státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu (21) z roku 2011 vysvětluje, že služba obecného hospodářského zájmu a závazek veřejné služby musí být předem jasně vymezeny. Podle bodu 51 uvedeného sdělení „aby mohl být uplatněn čl. 106 odst. 2 Smlouvy, musí být poskytováním služby obecného hospodářského zájmu pověřen nejméně jeden podnik. Dotyčné podniky musejí být tudíž státem pověřeny zvláštním úkolem. Také podle prvního kritéria judikatury Altmark musí být podnik pověřen plněním povinností veřejné služby. Aby se tudíž zabezpečil soulad s judikaturou Altmark, je nutné pověření veřejnou službou, které vymezí povinnosti dotyčných podniků a orgánů“. Následující bod 52 stanoví, že veřejná služba musí být svěřena jedním nebo více akty, které musí obsahovat alespoň náplň a délku trvání závazků veřejné služby; o který podnik a případně o které území se jedná; povahu výhradních nebo zvláštních práv přiznaných podniku daným orgánem; ukazatele pro výpočet, kontrolu a hodnocení vyrovnávací platby a ujednání, která vyloučí vyplacení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a zajistí její navrácení.
(73)
Italské orgány však tvrdí, že přístup Komise je příliš formální a že společnost SO.G.A.S. skutečně byla službou obecného hospodářského zájmu pověřena, přičemž se z velké části opírají o dokumenty datované po přijetí posuzovaných opatření.
(74)
Podle Itálie lze kvalifikaci provozování letiště Aeroporto dello Stretto jako služby obecného hospodářského zájmu dovodit z četných regionálních usnesení, která uvádějí veřejný zájem letištních služeb a jejich podpůrnou úlohu při hospodářském rozvoji regionu. Žádné z výše uvedených regionálních usnesení však výslovně nevymezuje údajný úkol veřejné služby, kterým byl pověřen provozovatel letiště, ani pravidla upravující příslušnou vyrovnávací platbu. Komise dále uvádí, že dotčené akty byly zveřejňovány od roku 2007, a jsou tedy datovány po údajném zavedení služeb obecného hospodářského zájmu, neboli po činnosti letiště v období let 2004 až 2006. Itálie navíc Komisi neposkytla žádný dokument, který by byl datovaný před rokem 2004 a vymezoval rozsah předpokládaného závazku veřejné služby uloženého příjemci.
(75)
Komise se proto domnívá, že v daném případě nebyl příjemce údajnou službou obecného hospodářského zájmu řádně pověřen.
(76)
Komise nemůže přijmout tvrzení italských orgánů, podle něhož může být poskytnuta oprávněná vyrovnávací platba za závazek veřejné služby i v případě, že služba nebyla předem kvalifikována jako služba obecného hospodářského zájmu a příjemce jí nebyl jako takovou pověřen předem. Pokud by to bylo možné, členské státy by mohly podle vlastního uvážení skutečnou potřebu uložení závazku veřejné služby posuzovat až následně. Jinými slovy, pokud by podniku vznikly finanční ztráty, členské státy by jej mohly pověřit závazkem veřejné služby, díky němuž by podniku mohla být poskytnuta vyrovnávací platba za účelem jeho udržení, a to nehledě na jakékoli předběžné posouzení skutečné potřeby poskytovat takovouto službu v obecném zájmu. Tento přístup je neslučitelný s podmínkou, podle níž službami obecného hospodářského zájmu musí být dotčený podnik pověřen prostřednictvím jednoho nebo více úředních aktů uvádějících zejména povahu a délku trvání závazku veřejné služby, ukazatele pro výpočet, kontrolu a hodnocení vyrovnávací platby, jakož i ujednání, která vyloučí vyplacení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a zajistí její navrácení. Tvrzení italských orgánů, podle kterého jsou letištní služby zásadní pro hospodářský rozvoj regionu, nepostačuje k tomu, aby bylo možné se domnívat, že příjemce byl službou obecného hospodářského významu řádně pověřen, jelikož závazek veřejné služby a pravidla týkající se vyrovnávací platby nebyly vymezeny předem a transparentně.
(77)
Navíc přijetí postoje italských orgánů, podle něhož členské státy mohou službou obecného hospodářského zájmu pověřit následně, by znamenalo zvýhodnění těch států, které porušily povinnosti oznámení a pozastavení. Tyto státy by mohly tvrdit, že protiprávní státní podpora poskytnutá určitému podniku skutečně sloužila k náhradě nákladů na veřejnou službu náhodně poskytovanou příjemcem (aniž by však uvedená služba byla předem vymezena a podnik jí byl pověřen). Na druhé straně ty členské státy, které mají v úmyslu dodržovat oznamovací povinnost, by musely službu obecného hospodářského zájmu zadat a přesně vymezit předem, aby byla dodržena pravidla pro služby obecného hospodářského zájmu a judikatura ve věci Altmark.
(78)
Ve svém důsledku by to byl podnět k neoznamování nových státních podpor členskými státy, což by bylo v rozporu s ustálenou zásadou, podle níž členské státy, které státní podporu neoznámí, nemohou být zvýhodněny ve vztahu k členským státům, které oznámení provedou (22).
(79)
Komise v souhrnu dospěla k závěru, že první podmínka uvedená v rozsudku ve věci Altmark nebyla dodržena; dále se domnívá, že v daném případě nebyly dodrženy ani ostatní podmínky rozsudku ve věci Altmark, a to na základě níže uvedených úvah.
7.1.2.2. Druhé kritérium rozsudku ve věci Altmark
(80)
V daném případě nebyl předem stanoven žádný z ukazatelů pro výpočet vyrovnávací platby. Takzvané pověřovací akty, na které se odvolávají italské orgány, podrobně nevysvětlují služby, které by měly být příjemcem poskytovány, ani nestanoví žádný mechanismus vyrovnávací platby za údajný veřejný úkol uložený příjemci.
7.1.2.3. Třetí kritérium rozsudku ve věci Altmark
(81)
Podle třetího kritéria rozsudku ve věci Altmark vyrovnání získané za plnění povinností veřejné služby nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části vynaložených nákladů, se zohledněním příslušných příjmů, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(82)
Komise nemůže přijmout tvrzení Itálie, podle kterého dotčené letiště pouze obdrželo financování z veřejných zdrojů nezbytné k plnění závazku veřejné služby, neboť toto financování bylo omezeno na vyrovnání provozních ztrát. Základní zásadou hodnocení přiměřenosti vyrovnávací platby je, že pouze čisté náklady vzniklé veřejnému provozovateli při plnění závazku veřejné služby mohou být podnětem k vyrovnávací platbě. Pokud nejsou povinnosti uložené příjemci jasně vymezeny, Komise nemůže jednoznačně stanovit náklady, které by měly být vzaty v úvahu pro účely výpočtu vyrovnávací platby.
(83)
I v případě, že by provozování letiště jako celku mohlo být klasifikováno jako služba obecného hospodářského zájmu, určité činnosti nepřímo spojené se základními činnostmi, které mimo jiné zahrnují výstavbu, financování, používání a pronájem prostor a nemovitostí využívaných jako kanceláře, sklady, hotely a průmyslové podniky v oblasti letiště, jakož i obchody, restaurace a parkoviště, by nespadaly do úkolu služby obecného hospodářského zájmu, a nemohly by tedy být subvencovány ve smyslu pravidel pro služby obecného hospodářského zájmu. Italské orgány neposkytly žádný důkaz o tom, že nebyly subvencovány činnosti nepřímo spojené se základními letištními činnostmi, podle bodu 34 a bodu 53 podbodu iv) pokynů pro leteckou dopravu z roku 2005.
7.1.2.4. Čtvrté kritérium rozsudku ve věci Altmark
(84)
Čtvrté kritérium rozsudku ve věci Altmark stanoví, že aby vyrovnání nepředstavovalo státní podporu, musí být omezeno na nezbytné minimum. Toto kritérium se považuje za splněné, pokud je příjemce vyrovnání vybrán na základě řízení o zadání veřejné zakázky, nebo alternativně, pokud se vyrovnání vypočítá na základě nákladů efektivního podniku.
(85)
V daném případě příjemce nebyl vybrán v rámci řízení o zadání veřejné zakázky. Naproti tomu Itálie Komisi neposkytla ani žádný důkaz o tom, že úroveň vyrovnání byla určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený nezbytnými prostředky k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností. Podle mínění Komise tedy nelze vyvodit, že dotčené financování z veřejných zdrojů bylo určeno na základě nákladů efektivního podniku.
(86)
Komise tudíž nemůže dospět k názoru, že příjemce poskytoval dotčené služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek.
(87)
Pro úplnost Komise uvádí, že během vyšetřování příjemce také předložil tvrzení, podle kterého daná opatření byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Ačkoliv provozovateli letiště vznikly ztráty, dalo se rozumně předpokládat, že činnost přinese zisky.
(88)
V tomto ohledu Komise především podotýká, že na rozdíl od tvrzení příjemce, Itálie během vyšetřování neuváděla, že stát investoval do provozovatele letiště s předpokladem rentability, a že naopak tvrdila, že zásada investora v tržním hospodářství se na posuzovaný případ nevztahuje (viz (49). bod odůvodnění).
(89)
Zadruhé pro účely posouzení na základě zásady investora v tržním hospodářství je nezbytné stanovit, zda by se v obdobných podmínkách soukromý investor choval obdobně. Soudní dvůr rozhodl, že pokud chování soukromého investora, s nímž má být srovnáván zásah veřejného investora, který sleduje cíle hospodářské politiky, nezbytně není chováním běžného investora vkládajícího kapitál za účelem dosažení zisku ve více méně krátké době, musí být přinejmenším chováním soukromé holdingové společnosti nebo soukromého seskupení podniků, které sledují strukturální politiku, celkovou či oborovou, a jsou vedeny perspektivou dlouhodobější životaschopnosti (23). Pro zjištění, zda se stát choval jako rozumný investor v tržním hospodářství, je třeba vrátit se do kontextu období, v němž byla přijata opatření finanční podpory, aby bylo možno posoudit hospodářskou racionálnost chování státu, a je tedy třeba zdržet se jakéhokoli posuzování založeného na pozdější situaci (24). Podle ustálené judikatury, pokud některý členský stát uplatní zásadu investora v tržním hospodářství během správního řízení, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře. Z těchto důkazů musí jednoznačně vyplývat, že dotyčný členský stát přijal před nebo současně s poskytnutím hospodářské výhody rozhodnutí uskutečnit prostřednictvím skutečně provedeného opatření investici v ovládaném veřejném podniku (25).
(90)
V tomto smyslu Komise nemůže přijmout tvrzení příjemce, podle kterého posuzovaná opatření byla dána perspektivami zisku společnosti představenými v podnikatelském záměru vypracovaném v roce 2008, jehož cílem bylo obnovení rentability, neboť tento plán byl dokončen poté, co již bylo o dotčených opatřeních rozhodnuto. Komise se domnívá, že soukromý investor by vložil nové finanční prostředky do společnosti, jejíž kapitál je nižší než zákonné minimum, což byl případ společnosti SO.G.A.S., pouze v případě, že by v okamžiku přijetí daného opatření mohl předpokládat obnovení rentability společnosti v rozumném časovém horizontu. Vzhledem k tomu, že ani italské orgány ani společnost SO.G.A.S. neposkytly konkrétní důkazy vztahující se k období posuzovaných opatření, které by prokázaly, že veřejné orgány měly v úmyslu uskutečnit investici a mohly od takovéto operace očekávat ekonomickou výkonnost přijatelnou pro soukromého investora, a rovněž s přihlédnutím k tomu, že Itálie výslovně potvrdila, že zásada investora v tržním hospodářství se na tento případ nevztahuje, Komise dospěla k závěru, že uvedená opatření zásadu investora v tržním hospodářství nedodržela.
7.1.2.5. Závěr
(91)
Komise má za to, že v daném případě nebyla dodržena žádná ze čtyř podmínek stanovených Soudním dvorem ve věci Altmark a že předmětná opatření nejsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Komise proto dospěla k závěru, že dotčená opatření, tj. kapitálové vklady, které měly nahradit ztráty vzniklé společnosti SO.G.A.S. v letech 2004, 2005 a 2006, poskytují provozovateli letiště hospodářskou výhodu.
7.1.3. Narušení hospodářské soutěže a vliv na obchod mezi členskými státy
(92)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, Itálie zdůraznila, že na základě pokynů pro leteckou dopravu z roku 2005 „je málo pravděpodobné, aby financování poskytnutá malým regionálním letištím (kategorie D) narušila hospodářskou činnost nebo ovlivnila obchody tak, že by to bylo v rozporu se společným zájmem“. Citovaný text však odkazuje na posuzování slučitelnosti státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a jeho cílem není vyloučit, že financování malých letišť z veřejných zdrojů může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(93)
Kromě toho Komise připomíná, že bod 40 pokynů pro leteckou dopravu z roku 2005 také stanoví, že „nad rámec těchto obecných informací není možné stanovit diagnózu přizpůsobenou různorodosti možných situací, zejména pro letiště kategorií C a D. Z tohoto důvodu musí být každé opatření, které by mohlo tvořit státní podporu letišti, oznámeno, aby bylo možné prověřit jeho vliv na hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy a případně jeho slučitelnost“.
(94)
Letiště Aeroporto dello Stretto je jedno ze tří letišť regionu Kalábrie nacházející se na jižním konci italského poloostrova. Objem přepravy na letišti se konstantně udržuje pod hranicí jednoho milionu cestujících (26). V době provádění posuzovaného opatření tedy letiště patřilo do kategorie D „malá regionální letiště“ podle pokynů pro leteckou dopravu z roku 2005. Počet cestujících odbavených letištěm se však v roce 2012 zdvojnásobil oproti roku 2004.
(95)
Komise uvádí, že trh provozování letišť, který zahrnuje malá regionální letiště, je trhem otevřeným hospodářské soutěži, na němž působí řada soukromých i veřejných podniků v celé Unii. Tento aspekt potvrzuje také skutečnost, že Itálie zamýšlela částečně privatizovat provozovatele letiště Aeroporto dello Stretto a že za tímto účelem v roce 2007 zveřejnila nabídkové řízení otevřené podnikům kteréhokoli členského státu Unie (viz (32). bod odůvodnění). Financování provozovatele letiště z veřejných zdrojů tedy může narušit hospodářskou soutěž na trhu provozování letištních zařízení. Vzájemně soutěžit mohou také letiště patřící do jiných spádových oblastí, aby přilákala cestující. Do jisté míry a pro určité cestující některé odlišné destinace skutečně jsou vzájemně zaměnitelné. Financování z veřejných zdrojů ve prospěch letišť proto může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod na trhu letecké dopravy v Unii.
(96)
V daném případě s přihlédnutím k tomu, že v době, k níž se vztahují skutečnosti, letiště Aeroporto dello Stretto provozovalo převážně vnitrostátní destinace a dvě mezinárodní trasy (Paříž a Malta) a že díky obdrženým finančním prostředkům mělo letiště možnost zůstat na trhu a významně rozšířit svou činnost, se Komise domnívá, že posuzovaná opatření mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
7.1.4. Závěr o existenci podpory
(97)
Na základě výše uvedeného Komise dospěla k závěru, že kapitálové vklady poskytnuté společnosti SO.G.A.S. jejími vlastními veřejnými akcionáři k náhradě ztrát z období let 2004, 2005 a 2006 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
7.2. Oprávněnost podpory
(98)
Posuzovaná opatření byla provedena před formálním schválením ze strany Komise; Itálie proto nesplnila povinnost pozastavení podle čl. 108 odst. 3 SFEU.
7.3. Slučitelnost podpory
7.3.1. Slučitelnost ve smyslu pravidel pro služby obecného hospodářského zájmu
(99)
Společnost SO.G.A.S. tvrdí, že dotčená podpora je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(100)
Ustanovení čl. 106 odst. 2 uvádí, že „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(101)
Tento článek zavádí výjimku ze zákazu poskytovat státní podporu podle článku 107 SFEU, pokud je podpora nezbytná a přiměřená, aby bylo zaručeno poskytování služby obecného hospodářského zájmu za přijatelných hospodářských podmínek. Ve smyslu čl. 106 odst. 3 SFEU Komise dohlíží na uplatňování tohoto článku mimo jiné stanovením podmínek pro splnění kritérií nezbytnosti a přiměřenosti.
(102)
Do 31. ledna 2012 rámec Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (dále jen „rámec pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2005“) (27) a rozhodnutí týkající se služeb obecného hospodářského zájmu z roku 2005 představovaly předpisy přijaté Komisí pro uplatnění výjimky podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(103)
Dne 31. ledna 2012 vstoupil v platnost nový balíček dokumentů o službách obecného hospodářského zájmu, který zahrnuje rámec Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (2011) (dále jen „rámec pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011“) (28) a rozhodnutí Komise 2012/21/EU (29).
7.3.1.1. Slučitelnost ve smyslu rozhodnutí 2005/842/ES
(104)
Předmětná opatření byla poskytnuta v červnu 2004, v červnu 2005 a v prosinci 2007. Příjemce tvrdí, že na dotčená opatření se nevztahuje oznamovací povinnost na základě rozhodnutí 2005/842/ES.
(105)
Rozhodnutí 2005/842/ES prohlásilo za slučitelné státní podpory ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované ve vztahu ke službám obecného hospodářského zájmu podnikům splňujícím podmínky stanovené v samotném rozhodnutí. Rozhodnutí 2005/842/ES zejména prohlásilo za slučitelné státní podpory ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytnuté letištím, i) kde roční počet cestujících nepřevyšuje jeden milion osob, ii) jejichž obrat před zdaněním za všechny činnosti nepřesáhl v průběhu dvou finančních let předcházejících roku, kdy byl daný podnik pověřen poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, částku 100 milionů EUR, pokud roční vyrovnávací platba za dotčenou službu nepřesahuje 30 milionů EUR (30).
(106)
Rozhodnutí 2005/842/ES se vztahovalo pouze na podpory ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby ve vztahu ke skutečným službám obecného hospodářského zájmu. Aby bylo možné využít této výjimky, vyrovnávací platba za závazek veřejné služby v podobě poskytování služby obecného hospodářského zájmu musela rovněž splňovat zvláštní požadavky podle článků 4, 5 a 6 uvedeného rozhodnutí (31).
(107)
Článek 4 rozhodnutí 2005/842/ES stanoví, že službou obecného hospodářského zájmu musí být dotčený podnik pověřen prostřednictvím jednoho nebo více úředních aktů obsahujících zejména povahu a délku trvání závazků veřejné služby, ukazatele pro výpočet, kontrolu a hodnocení vyrovnávací platby, jakož i ujednání, která vyloučí vyplacení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a zajistí její navrácení. Článek 5 rozhodnutí 2005/842/ES stanoví, že výše vyrovnávací platby musí být omezena rozsahem nezbytným pro úhradu nákladů vynaložených v souvislosti s plněním závazků veřejné služby, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený výnos. Konečně článek 6 rozhodnutí 2005/842/ES stanoví, že členské státy provádějí pravidelné kontroly směřující ke zjištění, zda podniky nedostávají vyrovnávací platby přesahující výši určenou podle článku 5.
(108)
Z důvodů vysvětlených v bodě 7.1.2.1 tohoto rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že ani příjemce ani italské orgány neprokázaly, že společnosti SO.G.A.S. byl uložen jasně vymezený závazek veřejné služby. Kromě toho neprokázaly, že v takzvaných pověřovacích aktech, které přijaly, jsou jakkoli obsaženy ukazatele pro výpočet, kontrolu a hodnocení vyrovnávací platby a ujednání, která vyloučí vyplacení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a zajistí její navrácení. Z toho vyplývá, že požadavky podle článků 4, 5 a 6 rozhodnutí 2005/842/ES týkající se právních aktů pověření nebyly splněny.
(109)
Komise se proto domnívá, že náhrada ztrát provozovatele letiště Aeroporto dello Stretto nebyla slučitelná s vnitřním trhem ani vyňata z oznamovací povinnosti podle rozhodnutí 2005/842/ES.
(110)
Navíc pokud neexistuje jasné vymezení závazku veřejné služby uloženého společnosti SO.G.A.S, nemůže být opatření považováno za slučitelné s vnitřním trhem a vyňaté z povinnosti oznámení předem podle čl. 10 písm. b) rozhodnutí 2012/21/EU. Komise proto posuzovala, zda může být opatření považováno za slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu bodu 69 rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011, který stanoví, že „Komise použije zásady stanovené v tomto sdělení na protiprávní podporu, o které rozhodne po 31. lednu 2012, i když byla podpora udělena před tímto datem“.
7.3.1.2. Slučitelnost ve smyslu rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011
(111)
Bod 16 rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011 stanoví nezbytné požadavky, aby mohlo být pověření službou obecného hospodářského zájmu považováno za platné. Zejména následující písm. a) bodu 16 stanoví, že v pověřovacím aktu musí být jasně uvedeny náplň a délka trvání závazků veřejné služby. Ze stejných důvodů již objasněných v bodě 7.1.2.1 tohoto rozhodnutí posuzovaná opatření podpory tedy nemohou být považována za slučitelná ve smyslu rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011. Zejména příjemce nebyl jasně pověřen provozováním letiště jako celku ve formě služby obecného hospodářského zájmu. Komise neobdržela žádný pověřovací akt, který by předem jednoznačně vymezoval službu obecného hospodářského zájmu, kterou byl příjemce pověřen, ani jeho právo na vyrovnávací platbu. Dále nebyly Komisi předloženy žádné důkazy o tom, že body 17 a 18 rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011 byly dodrženy.
(112)
Komise se tedy domnívá, že posuzované opatření podpory nemůže být prohlášeno za slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(113)
Pro úplnost Komise zdůrazňuje, že bod 9 rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2011 stanoví, že vyrovnávací platba za služby obecného hospodářského zájmu přiznaná podnikům, které jsou v obtížích, musí být posuzována podle pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(114)
Během fáze předběžného posuzování Itálie skutečně tvrdila, že SO.G.A.S je podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Itálie však také tvrdila, že posuzovaná opatření nejsou součástí plánu restrukturalizace a že plán takovéto povahy neexistuje. Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení proto Komise měla za to, že tato opatření nemohou být považována za slučitelná s pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(115)
Během formálního vyšetřování již Itálie netvrdila, že provozovatel letiště se v okamžiku poskytnutí opatření podpory nacházel v obtížích, a že tedy podpory jsou slučitelné na základě výše uvedených pokynů.
(116)
Jelikož Komise neměla důkazy, které by jí umožnily posoudit slučitelnost předmětných opatření na základě pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, nemůže tato opatření prohlásit za slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu výše uvedených pokynů.
7.3.2. Slučitelnost ve smyslu nových pokynů pro leteckou dopravu
(117)
Dne 31. března 2014 Komise přijala sdělení „Pokyny ke státní podpoře letišť a leteckých společností“ (dále jen „nové pokyny pro leteckou dopravu“) (32). Tyto pokyny se použijí na provozní podpory letišť poskytnuté do 31. března 2014.
(118)
Provozní podpora poskytnutá před vstupem nových pokynů pro leteckou dopravu v platnost by mohla být prohlášena za slučitelnou do plné výše nepokrytých provozních nákladů, pokud jsou splněny tyto podmínky:
-
příspěvek k dosažení jasně vymezeného cíle společného zájmu: tato podmínka je mimo jiné splněna, pokud podpora zvyšuje mobilitu občanů Unie a propojení regionů nebo napomáhá regionálnímu rozvoji (33),
-
potřeba státního zásahu: podpora se musí zaměřovat na situace, v nichž může přinést materiální zlepšení, které trh sám není schopen poskytnout (34),
-
existence motivačního účinku: tato podmínka je splněna, pokud je pravděpodobné, že by se při neexistenci provozní podpory a s ohledem na možné poskytnutí investiční podpory a objem přepravy výrazně snížil objem hospodářské činnosti dotyčného letiště (35),
-
přiměřenost výše podpory (podpora omezená na nezbytné minimum): aby byla provozní podpora letištím přiměřená, musí být omezena na minimum potřebné k uskutečnění podporované činnosti (36),
-
zamezení nežádoucím negativním účinkům na hospodářskou soutěž a obchod (37).
(119)
Podle prohlášení italských orgánů okrajová zeměpisná poloha a nedostatečný rozvoj nákladní dopravy představují pro region Kalábrie vážný problém, zejména z důvodu nedostatku přiměřené infrastruktury. Itálie prohlásila, že posuzovaná opatření jsou součástí širšího projektu, jehož cílem je posílit dopravní síť v Kalábrii. Tato opatření by umožnila společnosti SO.G.A.S. zlepšit infrastrukturu a služby nabízené letištěm na základě nové regionální strategie, která se zaměřuje na posílení dopravní sítě a usnadnění přístupu do regionu.
(120)
Na základě výše uvedeného se Komise domnívá, že provozní podpora poskytnutá společnosti SO.G.A.S. přispěla k dosažení cíle společného zájmu zaměřeného na zlepšení přístupnosti, propojení a rozvoje regionů prostřednictvím rozvoje infrastruktury pro bezpečnou a spolehlivou leteckou dopravu.
(121)
Jak je uvedeno v nových pokynech pro leteckou dopravu, menší letiště by mohla mít s financováním vlastní činnosti bez veřejných zdrojů problémy. Podle bodu 118 nových pokynů pro leteckou dopravu letiště s ročním objemem přepravy nižším než 700 000 cestujících zřejmě nejsou schopna pokrýt velkou část svých provozních nákladů. Objem přepravy na letišti Aeroporto dello Stretto se konstantně udržoval pod hranicí 700 000 cestujících. Komise se proto domnívá, že podpora je nezbytná, neboť umožnila zlepšit propojenost regionu Kalábrie, které by trh sám o sobě nenabídl.
(122)
Bez poskytnutí podpory by činnost příjemce byla významně omezena nebo dokonce ukončena. Zároveň podpora nepřekročila částku nezbytnou k pokrytí provozních ztrát, a byla tedy omezena na nezbytné minimum umožňující provádění činnosti, která je předmětem podpory.
(123)
Žádné jiné letiště se ve stejné spádové oblasti (38) nenachází, neboť jak již bylo vysvětleno, nejbližší letiště je vzdálené více než 130 kilometrů. Itálie dále potvrdila, že letištní infrastruktura byla k dispozici všem leteckým společnostem za nediskriminačních podmínek. Informace, které měla Komise k dispozici, ani připomínky zúčastněných stran předložené během vyšetřování nezpochybnily nediskriminační přístup k infrastruktuře.
(124)
Na základě těchto úvah Komise dospěla k závěru, že podmínky slučitelnosti vymezené novými pokyny pro leteckou dopravu byly splněny.
7.3.3. Závěr týkající se slučitelnosti podpory
(125)
Na základě posouzení, které předchází, Komise dospěla k závěru, že oznámené opatření podpory je slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 SFEU.
(126)
Tento závěr formulovaný ve smyslu pravidel státní podpory nebrání použití jiných ustanovení unijního práva, včetně předpisů týkajících se životního prostředí.
8. ZÁVĚR
(127)
Komise se domnívá, že Itálie provedla dotčenou podporu protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Na základě posouzení, které předchází, se však rozhodla k podpoře nevznést námitky, neboť podpora je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie a s novými pokyny pro leteckou dopravu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Itálie poskytla ve prospěch společnosti SO.G.A.S. S.p.A. (Società per la Gestione dell'Aeroporto dello Stretto) ve výši 6 392 847 EUR, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 11. června 2014.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2014. gada 11. jūnijs)
par Itālijas piešķirto valsts atbalstu SA.26818 (C 20/10) (ex N 536/08 un NN 32/10) Stretto lidostas pārvaldības sabiedrībai SO.G.A.S.
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 3571)
(Autentisks ir tikai teksts itāļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/944/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc tam, kad tā aicinājusi ieinteresētās personas sniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem nosacījumiem (1), un ņemot vērā šo personu piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Itālijas iestādes 2008. gada 27. oktobrī paziņoja Komisijai par Kalabrijas reģiona nodomu piešķirt atbalstu kapitāla ieguldījumu veidā, lai segtu darbības zaudējumus, kas radušies sabiedrībai SO.G.A.S. SpA Società per la Gestione dell'Aeroporto dello Stretto (turpmāk “SO.G.A.S.” jeb “atbalsta saņēmējs”). SO.G.A.S. ir sabiedrība, kas pārvalda Kalabrijas reģiona Stretto vai Strait lidostu.
(2)
Sākotnējās izskatīšanas laikā Komisijai kļuva zināms par citiem pasākumiem, kas īstenoti par labu tam pašam atbalsta saņēmējam un kas, visticamāk, ir nelikumīgs valsts atbalsts. Tāpēc Komisija iekļāva šos pasākumus savā izmeklēšanā.
(3)
Tā kā Komisijai bija informācija, kas liecināja, ka šis valsts atbalsts patiesībā bija piešķirts pirms Komisija varēja novērtēt tā saderību ar iekšējo tirgu, tā reģistrēja lietu kā nepaziņotu atbalstu ar numuru NN 32/10.
(4)
Komisija pieprasīja papildu informāciju par paziņoto pasākumu 2008. gada 27. novembrī, 2009. gada 23. februārī un 2009. gada 19. maijā. Itālija atbildēja 2009. gada 14. janvārī, 2009. gada 26. martā un 2009. gada 9. oktobrī.
(5)
Ar 2010. gada 20. jūlija vēstuli Komisija informēja Itāliju, ka tā attiecībā uz atbalstu sabiedrībai SO.G.A.S. nolēmusi sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, kā paredzēts LESD 108. panta 2. punktā (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”).
(6)
Minētais Komisijas lēmums sākt izmeklēšanas procedūru publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija šajā publikācijā aicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes.
(7)
Nosūtot vēstuli 2010. gada 19. novembrī, atbalsta saņēmējs iesniedza savas piezīmes par lēmumu sākt izmeklēšanas procedūru. Komisija 2010. gada 20. decembrī nosūtīja Itālijas iestādēm atbalsta saņēmēja piezīmes un lūdza sniegt atsauksmes. Komisija 2011. gada 8. martā nosūtīja atgādinājumu un 2011. gada 29. aprīlī saņēma Itālijas iestāžu apsvērumus. Komisija nesaņēma citas ieinteresēto personu piezīmes.
(8)
Itālijas iestādes iesniedza piezīmes par lēmumu sākt izmeklēšanas procedūru, nosūtot vēstules 2010. gada 23. septembrī un 2010. gada 15. decembrī.
(9)
Nosūtot vēstuli 2012. gada 30. martā, Komisija pieprasīja papildu informāciju par pasākumiem, uz kuriem attiecas izmeklēšanas procedūra. Itālijas iestādes sniedza pieprasīto informāciju, nosūtot vēstuli 2012. gada 30. aprīlī.
2. SĪKS PASĀKUMU APRAKSTS
2.1. Atbalsta saņēmējs
(10)
Attiecīgo pasākumu saņēmējs ir Kalabrijas reģiona lidostas pārvaldnieks - sabiedrība SO.G.A.S..
(11)
SO.G.A.S. ir akciju sabiedrība, kas dibināta saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem 1981. gada martā un kas pilnībā pieder publiskām struktūrām.
(12)
Pasažieru plūsma lidostā ir palielinājusies - no 272 859 pasažieriem 2004. gadā līdz 571 694 pasažieriem 2012. gadā (3).
2.2. Apstrīdētie pasākumi
(13)
Itālijas paziņotais pasākums ir Kalabrijas reģiona veiktais kapitāla ieguldījums EUR 1 824 964 apmērā, lai segtu zaudējumus, kas radušies sabiedrībai SO.G.A.S. 2004. un 2005. gadā.
(14)
Sabiedrības SO.G.A.S. publiskie akcionāri 2005. gada jūnijā un 2006. gada jūnijā nolēma segt zaudējumus, kas SO.G.A.S. bija radušies iepriekšējos divos gados (2004. gadā - EUR 1 392 900 un 2005. gadā - EUR 2 257 028), veicot pro rata kapitāla ieguldījumus. Minētajā laikā Kalabrijas reģionam piederēja 50 % sabiedrības akciju, bet pārējo akciju turētāji bija Kalabrijas reģiona pašvaldība, Kalabrijas reģiona province, Mesīnas province, Mesīnas pašvaldība, Kalabrijas reģiona Tirdzniecības palāta un Mesīnas Tirdzniecības palāta.
(15)
Saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju laikā, kad tika pieņemts lēmums par procedūras sākšanu, Kalabrijas reģiona province, Mesīnas pašvaldība, Kalabrijas reģiona pašvaldība un Mesīnas Tirdzniecības palāta jau bija veikušas pro rata kapitāla ieguldījumus.
(16)
Sabiedrībai SO.G.A.S. 2006. gadā radās papildu zaudējumi EUR 6 018 982 apmērā. SO.G.A.S. akcionāri 2007. gada decembrī nolēma konvertēt uzņēmuma rezerves kapitālā un samazināt kapitālu, lai segtu atlikušos zaudējumus. Taču šis kapitāla samazinājums pārsniegtu minimālo līmeni, kas Itālijas tiesību aktos noteikts lidostas pārvaldības sabiedrībām. Lai kapitāls atkal atbilstu tiesiskajām prasībām, SO.G.A.S. akcionāri piekrita palielināt kapitālu par EUR 2 742 919. Kapitāls tika palielināts, konvertējot obligācijas, uz kurām iepriekš bija parakstījušies daži akcionāri, kopumā par EUR 2 274 919. Kalabrijas reģions nebija to akcionāru vidū, kuriem piederēja minētās konvertējamās obligācijas, un tā daļa uzņēmuma kapitālā samazinājās no 50 % līdz 6,74 %.
2.3. Piešķīrēja iestāde
(17)
Attiecībā uz šeit izskatāmajiem pasākumiem piešķīrēja iestāde ir Kalabrijas reģions.
(18)
Kā paskaidrots iepriekš, sabiedrība SO.G.A.S. saņēma publiskus līdzekļus arī no Kalabrijas reģiona provinces, Kalabrijas reģiona pašvaldības, Mesīnas provinces, Mesīnas pašvaldības, Kalabrijas reģiona Tirdzniecības palātas un Mesīnas Tirdzniecības palātas kā pro rata kapitāla ieguldījumus, lai segtu 2004., 2005. un 2006. gadā radušos zaudējumus un lai kapitāls atkal atbilstu tiesiskajām prasībām.
2.4. Budžets
(19)
Itālijas iestādes paziņoja par ieguldījumiem EUR 1 824 964 apmērā, kuri ir proporcionāli Kalabrijas reģiona daļai sabiedrībā SO.G.A.S. un kuri tika apstiprināti 2005. gada jūnijā un 2006. gada jūnijā. Turklāt, kā paskaidrots iepriekš, citi publiskie akcionāri arī sedza zaudējumus EUR 1 824 964 apmērā. Papildu ieguldījums EUR 2 742 919 apmērā tika veikts 2007. gada decembrī.
(20)
Tāpēc novērtējamo pasākumu kopējais budžets ir EUR 6 392 847.
2.5. Vietējā tiesvedība
(21)
Kalabrijas reģions nolēma neveikt kapitāla ieguldījumus, par kuriem akcionāri lēma 2005. gada jūnijā un 2006. gada jūnijā, kamēr Komisija nav pieņēmusi lēmumu par atļauju veikt šādus ieguldījumus, un sabiedrība SO.G.A.S. Kalabrijas reģiona vispārējas piekritības tiesā (Tribunale) cēla prasību pret reģionu. Tiesa sprieda par labu sabiedrībai SO.G.A.S., un reģiona iesniegtā prasība tika noraidīta 2009. gada maijā.
(22)
Tiesa, atzīstot Komisijas kompetenci lemt par to, vai valsts atbalsta pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu, uzskatīja, ka valsts tiesu jurisdikcijā ir lemt, vai pasākums ir valsts atbalsts. Tiesa nosprieda, ka šajā lietā piešķirtais publiskais finansējums nav valsts atbalsts, jo tas netraucē konkurenci un neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tiesa arī uzskatīja, ka ir ievērots tirgus ekonomikas ieguldītāja princips, jo atbalsta piešķiršanas laikā, neņemot vērā zaudējumus, kas radās 2004. un 2005. gadā, ir bijušas pamatotas ilgtermiņa rentabilitātes perspektīvas.
(23)
Reģions minēto Tiesas lēmumu pārsūdzēja, pamatojoties uz to, ka attiecīgais pasākums ir valsts atbalsts un tāpēc nav īstenojams, kamēr Komisija nav pieņēmusi lēmumu, ar kuru tā dod atļauju to īstenot. Itālijas iestādes 2009. gada decembrī informēja Komisiju, ka minētā pārsūdzība ir noraidīta un ka vairs nav iespējams veikt nekādas papildu procesuālas darbības, lai varētu celt iebildumus pret publisko līdzekļu ieguldīšanu sabiedrībā SO.G.A.S.
3. OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS IEMESLI
(24)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija sākotnēji uzskatīja, ka reģiona un citu publisko akcionāru veiktie pro rata ieguldījumi, lai segtu 2004. un 2005. gadā radušos zaudējumus, un kapitāla ieguldījumi, par kuriem 2007. gada decembrī lēma SO.G.A.S. akcionāri, ir valsts atbalsts turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ:
a)
minētie ieguldījumi veikti, vairākām reģionālām un vietējām iestādēm, proti, Kalabrijas reģionam, Kalabrijas reģiona provincei, Mesīnas pašvaldībai un Kalabrijas reģiona pašvaldībai, vai vietējām autonomām struktūrām, kas izveidotas saskaņā ar publiskajām tiesību normām, proti, Kalabrijas reģiona Tirdzniecības palātai un Mesīnas Tirdzniecības palātai, nododot līdzekļus sabiedrībai SO.G.A.S.; tāpēc šie ieguldījumi ir saistīti ar valsts līdzekļiem un ir attiecināmi uz valsti;
b)
minētie ieguldījumi neatbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam un tādējādi var piešķirt selektīvu priekšrocību sabiedrībai SO.G.A.S.;
c)
minētie ieguldījumi var traucēt konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(25)
Komisija sākotnēji uzskatīja, ka apstrīdētie pasākumi nav saderīgi ar iekšējo tirgu. Pirmkārt, Itālija skaidri norādīja, ka sabiedrībai SO.G.A.S. nebija uzticēts sniegt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu (turpmāk “VTNP”). Otrkārt, Itālijas iestādes apstiprināja, ka pasākumi neattiecās ne uz vienu konkrētu lidostas ieguldījumu. Komisija sākotnēji secināja, ka pasākumu saderību nevar novērtēt saskaņā ar kritērijiem, kas noteikti vadlīnijās par lidostu finansēšanu un valsts atbalstu darbības uzsākšanai aviosabiedrībām, kas veic lidojumus no reģionālām lidostām (turpmāk “2005. gada Aviācijas vadlīnijas”) (4). Treškārt, neatkarīgi no to apgalvojuma, ka SO.G.A.S. ir grūtībās nonācis uzņēmums pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (turpmāk “GP pamatnostādnes”) (5) izpratnē, Itālijas iestādes arī norādīja, ka attiecīgie pasākumi nav iekļauti pārstrukturēšanas plānā un ka šāds plāns nemaz nepastāv. Visbeidzot, Komisija uzskatīja, ka pasākumi neatbilst Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnēm 2007.-2013. gadam (turpmāk “reģionālā atbalsta pamatnostādnes”) (6), kuras nodrošina sistēmu piešķirtā atbalsta novērtēšanai, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta a) un c) apakšpunktu.
(26)
Attiecībā uz tiesvedību Itālijas tiesās saistībā ar reģiona atteikšanos veikt pro rata ieguldījumu, kamēr nav saņemta Komisijas atļauja atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem, Komisija, ņemot vērā ES tiesību aktu prioritāti pār valstu tiesību aktiem un to, ka paziņojums nebija oficiāli atsaukts, uzskatīja, ka Itālijai bija jāievēro LESD 108. panta 3. punktā paredzētā pārtraukšanas klauzula. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka LESD 108. panta 3. punktā paredzētā pārtraukšanas pienākuma prioritātes dēļ valsts tiesu nostāja nebūtu jāņem vērā un ka Itālijas iestādēm nebūtu jāievieš paziņotie pasākumi, kamēr vēl turpinās valsts atbalsta procedūra.
4. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(27)
Vienīgā ieinteresētā persona, no kuras Komisija saņēma piezīmes, bija atbalsta saņēmējs - sabiedrība SO.G.A.S. -, kas oficiālās izmeklēšanas laikā pamatoja un papildināja Itālijas iestāžu iesniegtos argumentus.
4.1. Atbalsta esība
(28)
Sabiedrība SO.G.A.S. apgalvoja, ka novērtējamie pasākumi nav valsts atbalsts, jo netika izpildīti visi LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji. Konkrētāk, SO.G.A.S. apgalvoja, ka pasākums: i) neietekmēja tirdzniecību starp dalībvalstīm vai, pakārtoti, ii) nepiešķīra selektīvu ekonomisku priekšrocību sabiedrībai SO.G.A.S. un iii) neradīja vai nedraudēja radīt konkurences traucējumus.
(29)
SO.G.A.S. norādīja, ka apstrīdētie pasākumi tika piešķirti normālos tirgus apstākļos un tāpēc tie atbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam. Šie pasākumi bija saskaņā ar Itālijas Civilkodeksa 2446. un 2447. pantu, kas paredz, ka akciju sabiedrības akcionāriem, kuri zaudējuši vairāk nekā trešdaļu tās kapitāla, jākompensē zaudējumi, lai novērstu sabiedrības likvidāciju. Tas, ka akcionāri nesedz lidostas pārvaldības sabiedrības SO.G.A.S. zaudējumus, liktu pārtraukt (ministrijas 1997. gada 12. novembra Rīkojuma (DM) Nr. 521 13. panta izpratnē) Stretto lidostas daļēju pārvaldību, kas uzticēta SO.G.A.S. saskaņā ar 1997. gada Dekrētlikuma Nr. 67 17. pantu, un neļautu turpmāk nodrošināt pilnu lidostas pārvaldības koncesiju, par kuru iesniegts pieteikums Satiksmes ministrijā. Tāpēc bija saprātīgi pieņemt, ka jebkurš privāts ieguldītājs, kas saskaras ar līdzīgu izvēli, būtu rīkojies tāpat, lai palielinātu savu akciju vērtību.
(30)
Atbalsta saņēmējs norādīja, ka Kalabrijas reģiona vispārējas piekritības tiesa 2008. gada jūnijā pasūtīja neatkarīgu uzņēmuma novērtējumu, kurā tika aplēsts, ka uzņēmuma vērtība ir samazinājusies par EUR 12-17 miljoniem.
(31)
Lai pierādītu sabiedrības rentabilitātes perspektīvas, atbalsta saņēmējs iesniedza Komisijai uzņēmējdarbības plānu, kuru 2008. gada oktobrī ārējais konsultants izstrādāja sabiedrībai SO.G.A.S. un kurā tika prognozēts, ka uzņēmums varētu atjaunot rentabilitāti 2013. gadā.
(32)
Uzaicinājums iesniegt piedāvājumus par SO.G.A.S. daļēju privatizāciju tika publicēts 2007. gada jūlijā. Piedāvājumu par 35 % SO.G.A.S. kapitāla iegādi iesniedza Itālijas un Argentīnas konsorcijs (associazione temporanea di imprese jeb “ATI”). SO.G.A.S. akcionāri uzskatīja piedāvājumu par ekonomiski neizdevīgu. Tāpēc 2010. gada martā tika publicēts jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumus par 35 % SO.G.A.S. akciju. Saskaņā ar SO.G.A.S. divas atsauksmes uz aicinājumu izteikt interesi un sākotnējais konsorcija piedāvājums norādīja, ka tirgus ekonomikas ieguldītāja princips ir ievērots.
(33)
SO.G.A.S. arī apgalvoja, ka Komisija ir kļūdījusies, secinot, ka pasažieri, kas izmanto Stretto lidostu, atkarībā no savas dzīvesvietas var izmantot arī Katānijas, Lamēcijas Termes vai Krotone lidostu un ka apstrīdētie pasākumi attiecīgi var traucēt konkurenci starp lidostu pārvaldniekiem.
(34)
Pirmkārt, gan Stretto lidosta, gan Katānijas, Lamēcijas Termes un Krotone lidostas ir reģionālas, konkrēta galamērķa lidostas, kuru aptvēruma teritorijas nepārklājas. Stretto lidosta nekonkurē ne ar vienu citu lidostu ne Itālijā, ne Savienībā. Kalabrijas ģeogrāfiskās un infrastrukturālās īpatnības izslēdz jebkuru iespēju, ka Stretto lidostas un tai kaimiņos esošo Itālijas lidostu aptvēruma teritorijas varētu pārklāties. Lamēcijas Termes lidosta atrodas vairāk nekā 130 km attālumā, aptuveni vienas stundas braucienā no Stretto. Starp Stretto un Krotone lidostu nav tiešas un ātras satiksmes. Līdz Krotone lidostai ir jābrauc ilgāk nekā trīs stundas. Katānijas lidosta atrodas citā ģeogrāfiskā reģionā, vairāk nekā 130 km attālumā, un līdz tai ceļā ar automašīnu jāpavada 1 h 30 min-1 h 40 min.
(35)
SO.G.A.S. iesniedza tabulu, kurā norādīts korelācijas indekss starp ienākošo pasažieru plūsmu Stretto lidostā un plūsmu Lamēcijas Termes, Krotone un Katānijas lidostās. Kā apgalvo SO.G.A.S., tabulā norādīts, ka pasažieri, kas ceļo, izmantojot Stretto lidostu, veido jaunu komponenti reģionālajā satiksmē. Tāpēc lidostas slēgšana drīzāk radīs daļēju pieprasījuma zaudējumu gaisa transporta pakalpojumu jomā, nekā tā pārdali uz citām lidostām. SO.G.A.S. iesniedza arī tabulu, lai pierādītu, ka novērtējamie pasākumi patiešām ir radījuši jaunu pieprasījumu reģiona gaisa transporta pakalpojumu jomā, radot pozitīvus ieguvumus gan gaisa pārvadātājiem, kas ir ieinteresēti jaunu maršrutu izveidē starp Stretto un citām vietējām un ES lidostām, gan citām lidostām, kurām jātiek galā ar pieaugošo pieprasījumu.
(36)
SO.G.A.S. noraidīja Komisijas sākotnējo konstatējumu, ka šie pasākumi, iespējams, traucē konkurenci starp gaisa pārvadātājiem. Publiskais finansējums netika nodots nevienam gaisa pārvadātājam, nosakot mazākas nodevas par gaisa kuģu nolaišanos vai paredzot citus labvēlīgus noteikumus. Nolaišanās nodevas un citus darbības nosacījumus lidostā noteica kompetentā iestāde, neatstājot lidostas pārvaldniekam nekādu rīcības brīvību. Nobeigumā SO.G.A.S. apgalvoja, ka Stretto lidostu galvenokārt apkalpo sabiedrība Alitalia (kas nodrošina sešus no astoņiem lidojumiem dienā) un ka nekas neliecina par to, ka līgumreisu vai zemo cenu gaisa pārvadātāji būtu ieinteresēti jaunu maršrutu izveidē, lai veiktu lidojumus no Stretto lidostas.
(37)
SO.G.A.S. secināja, ka Komisijai, vērtējot pasākuma ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm, būtu jāpievērš lielāka uzmanība īpašajiem apstākļiem, kā arī būtu jākonstatē, ka minētais pasākums nav valsts atbalsts.
4.2. Atbalsta saderība
(38)
Attiecībā uz jautājumu, vai pasākumus varētu uzskatīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, sabiedrība SO.G.A.S. apgalvoja, ka novērtējamais publiskais finansējums bija paredzēts, lai nodrošinātu lidostas pārvaldnieka darbības nepārtrauktību un veicinātu konkrētas saimnieciskās darbības. Šis mērķis tika pamatots ar to, ka mazas lidostas parasti negūst pietiekami daudz ienākumu, lai segtu izmaksas, kas vajadzīgas drošības un drošuma prasību izpildei. Turklāt Stretto lidostai, ņemot vērā lidostas infrastruktūras īpatnības un izrietošos ierobežojumus, ko noteikusi valsts civilās aviācijas iestāde ENAC (7), būtu ļoti grūti uzņemt līgumreisu un zemu cenu gaisa pārvadātājus.
(39)
Proti, saskaņā ar ENAC kritērijiem Stretto lidosta tika klasificēta kā II līmeņa lidosta. Šī klasifikācija drīzāk pamatojās uz infrastruktūras rādītājiem, nekā uz pasažieru daudzumu; tā paredzēja, ka lidostām ar nelielu pasažieru skaitu, lai ievērotu drošības standartus, ir jāsedz tādas pašas izmaksas kā lidostām ar vairāk nekā miljons pasažieriem.
(40)
Bez publiskā finansējuma, uz kuru attiecas izmeklēšanas procedūra, lidosta būtu spiesta atstāt tirgu, un tas reģiona līmenī negatīvi ietekmētu iedzīvotāju mobilitāti. Tas varētu arī liegt akcionāriem gūt peļņu no saviem ieguldījumiem.
(41)
Nobeigumā SO.G.A.S. apgalvoja, ka šajā lietā ir piemērojams Komisijas Lēmums 2005/842/EK (8) par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem un ka pasākumus jebkurā gadījumā var uzskatīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu un tādējādi uz tiem attiecināt atbrīvojumu no prasības par paziņošanu.
(42)
SO.G.A.S. apgalvoja, ka, tā kā attiecīgajā periodā pasažieru plūsma lidostā nav pārsniegusi miljons pasažieru gadā, lidostas pārvaldīšana ir vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums (“VTNP”) atbilstīgi Lēmuma 2005/842/EK 2. panta 1. punkta d) apakšpunkta piemērošanas jomai. SO.G.A.S. norādīja, ka saskaņā ar 1997. gada 25. jūlija Dekrētlikumu Nr. 250 vietējās iestādes varētu turēt kapitāla daļas tikai tādās sabiedrībās, kam uzticēts sniegt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu. Sabiedrības SO.G.A.S. īpašnieki vienmēr ir bijušas Kalabrijas un Mesīnas vietējās iestādes, un tas ir varbūtējs pierādījums lidostas pārvaldīšanas kvalificēšanai kā VTNP. Lai pierādītu, ka lidostas pārvaldīšana patiešām ir VTNP, sabiedrība SO.G.A.S. iesniedza Kalabrijas reģiona pašvaldības 2010. gada 27. jūlija un 2010. gada 19. jūnija lēmumus, kuros bija atsauce uz to, cik svarīgi ir lidostas pakalpojumi reģionālā līmenī.
(43)
Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu attiecās vienīgi uz zaudējumiem, kas radās lidostas pārvaldniekam, sniedzot VTNP, un tāpēc atbilda Lēmuma 2005/842/EK 5. panta 1. punktā paredzētajiem nepieciešamības un proporcionalitātes principiem. Tā kā nebija neviena dokumenta, ar ko lidostas pārvaldniekam būtu faktiski uzticēts sniegt VTNP, SO.G.A.S. ierosināja izstrādāt līgumu, kas novērstu jebkādas šaubas par to, ka Stretto lidostas gadījumā visi četri Altmark (9) lietas nosacījumi ir izpildīti.
5. ITĀLIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES
(44)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka Itālija ir apstiprinājusi, ka sabiedrībai SO.G.A.S. oficiāli nav bijis uzticēts sniegt VTNP, tāpēc apstrīdēto pasākumu saderību ar iekšējo tirgu nevar novērtēt saskaņā ar VTNP noteikumiem.
5.1. Jautājums par to, vai lidostas darbības ir VTNP
(45)
Izmeklēšanas laikā Itālija apgalvoja, ka novērtējamie pasākumi ir kompensācija par SO.G.A.S. sniegtajiem VTNP. Itālijas iestādes norādīja, ka, ja nav pierādījumu par pretējo, ex post novērtējumā varētu tikt secināts, ka sabiedrības SO.G.A.S. gadījumā ES prasības attiecībā uz VTNP ir izpildītas.
(46)
Itālija uzskatīja, ka nostāja, ko ir ieņēmusi Komisija, drīzāk piešķir pārmērīgu nozīmi formālām, nevis pamata prasībām attiecībā uz VTNP. Lai pamatotu šo apgalvojumu, Itālija iesniedza visu četru Altmark lietas kritēriju īsu vērtējumu. Itālija apgalvoja, ka SO.G.A.S. patiesībā bija uzticēts sniegt sabiedriskos pakalpojumus. Tas tieši un netieši tika apstiprināts vairākos administratīvos dokumentos, ko izdevušas vietējās iestādes. Itālija iesniedza Kalabrijas reģiona pašvaldības izpildinstitūcijas 2007. gada 17. oktobra sanāksmes (kurā izpildinstitūcija nolēma subsidēt lidostas pārvaldnieka zaudējumus) protokolu un šīs pašas institūcijas 2009. gada 16. jūnija un 2009. gada 31. decembra sanāksmju protokolus, kuri, pēc Itālijas teiktā, pierāda, ka lidostas darbības ir VTNP. 2007. gada 17. oktobra sanāksmes protokolā norādīts, ka “Kalabrijas reģions uzskata, ka konkrētas Kalabrijas reģiona lidostas darbības ir nepieciešamas, lai sniegtu vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, un uztic sabiedrībai SO.G.A.S. pildīt vairākas sabiedrisko pakalpojumu saistības, lai nodrošinātu pienācīgu sabiedrības interešu ievērošanu; šādos gadījumos iestādes var subsidēt lidostas pārvaldnieku saistībā ar papildu izmaksām, kas rodas, pildot minētās saistības, kuras ir tādas, ka nav izslēgta iespēja, ka lidostas kopējo pārvaldīšanu var uzskatīt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu”.
(47)
Runājot vispārīgāk, Kalabrijas reģions bija parakstījis Lamēcijas Termes, Krotone un Kalabrijas reģiona lidostu attīstības protokolu, kurā skaidri noteikts, ka lidostas pakalpojumi ir sabiedriski pakalpojumi, kas ir būtiski reģiona ekonomiskajai un sociālajai attīstībai, un tāpēc tos var finansēt no ES, valsts vai reģionālajiem līdzekļiem.
(48)
Itālija arī uzsvēra, ka 2008. gada 28. decembrī lidostas pārvaldnieks lūdza akcionārus segt zaudējumus, īpaši ņemot vērā tā sabiedrisko pakalpojumu saistības, un apgalvoja, ka neviens privātais uzņēmējs nesniegs lidostas pārvaldīšanas pakalpojumus, pamatojoties uz tīri komerciāliem noteikumiem. Tāpēc pirmais Altmark spriedumā minētais kritērijs ir ievērots.
(49)
Parametrus, pamatojoties uz kuriem tika aprēķināta kompensācija, var viegli izsecināt no SO.G.A.S. bilances, kurā sniegts pārredzams pārskats par darbības izmaksām. Publiskais finansējums attiecās vienīgi uz zaudējumu summu, nenosakot atbalsta saņēmējam papildu ierobežojumus.
(50)
Attiecībā uz trešo Altmark kritēriju Itālija apgalvoja, ka sabiedrisko pakalpojumu gadījumā publiska akcionāra darbības nav salīdzināmas ar privāta ieguldītāja darbībām. Publiskas struktūras rīcību var pamatot ar mērķiem sabiedrības interesēs, un tas liedz piemērot tirgus ekonomikas ieguldītāja principu. Šajā gadījumā publisko akcionāru rīcību nemotivēja komerciāli apsvērumi, un tāpēc to nevar salīdzināt ar tirgus ieguldītāja rīcību. Itālija secināja, ka trešais Altmark kritērijs, kas, šķiet, paredz tirgus ekonomikas ieguldītāja principa piemērošanu, neattiecas uz novērtējamo lietu.
(51)
Itālija norādīja, ka, tā kā SO.G.A.S. darbība ir vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums, šie kapitāla ieguldījumi, pamatojoties uz ex post novērtējumu, varētu būt kompensācija par šādu pakalpojumu sniegšanu un tāpēc nav uzskatāmi par valsts atbalstu.
5.2. Atbalsta saderība
(52)
Itālija norādīja, ka, ja pasākumi tiek uzskatīti par valsts atbalstu, tie jebkurā gadījumā būtu jāuzskata par saderīgiem ar iekšējo tirgu atbilstīgi Lēmuma 2005/842/EK 2. panta 1. punktam.
5.3. Konkurences neierobežošana
(53)
Itālija atsaucās uz 2005. gada Aviācijas vadlīniju 39. punktu, kurā norādīts, ka “ieguldījumi un finansējumi, kas piešķirti mazajām reģionālajām lidostām (D kategorijas lidostām), visdrīzāk neierobežo konkurenci, un to ietekme uz tirdzniecību nav pretrunā ar kopējām interesēm”.
(54)
Pēc tam Itālijas iestādes apgalvoja, ka lidostas darbība nebija rentabla. To pierādīja apstāklis, ka, lai gan sākotnējā iecere daļēji privatizēt sabiedrību tika plaši reklamēta, procedūra tomēr nebija sekmīga. Ņemot vērā, ka potenciālajiem ieguldītājiem bija jāuzņemas segt turpmākajos gados paredzētos zaudējumus, kā noteikts uzaicinājumā publicētajā uzņēmējdarbības plānā, un ka vienīgais saņemtais piedāvājums netika uzskatīts par ekonomiski izdevīgu, bija skaidrs, ka šī darbība pēc savas būtības ir nerentabla. Turklāt apstāklis, ka pretendenti nebija gatavi segt iespējamos turpmākos zaudējumus neierobežotā apjomā, bet tikai līdz iepriekš noteiktai robežai, pierādīja, ka tirgus ieguldītājiem nebija pievilcīgs, un tas savukārt nozīmēja to, ka minētie pasākumi nevarēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
6. ITĀLIJAS APSVĒRUMI PAR IEINTERESĒTO PERSONU IESNIEGTAJĀM PIEZĪMĒM
(55)
Ar 2012. gada 27. aprīļa vēstuli Itālijas iestādes Kalabrijas reģiona vārdā nosūtīja Komisijai apsvērumus par sabiedrības SO.G.A.S. piezīmēm.
(56)
Itālija atbalstīja SO.G.A.S. argumentus, tostarp SO.G.A.S. apgalvojumu, ka novērtējamie pasākumi attiecas uz VTNP, un tāpēc domāja, ka šos pasākumus nevar uzskatīt par valsts atbalstu.
(57)
Itālija arī apgalvoja, ka minētie pasākumi netraucē konkurenci un neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
7. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
7.1. Atbalsta esība
(58)
LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka, ja vien LESD neparedz ko citu, “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(59)
Kritēriji, kas noteikti 107. panta 1. punktā, ir kumulatīvi, proti, novērtējamie pasākumi būs valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē tikai tad, ja tiks izpildīti visi iepriekš minētie nosacījumi. Tādējādi finansiālajam atbalstam:
a)
jābūt valsts piešķirtam vai piešķirtam no valsts līdzekļiem;
b)
jāsniedz priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai;
c)
jārada konkurences traucējumi vai jādraud šādus traucējumus radīt; un
d)
jāiespaido tirdzniecība starp dalībvalstīm.
(60)
Savā spriedumā lietā par Leipcigas-Halles lidostu (10) Vispārējā tiesa nosprieda, ka civilas lidostas būvniecība un ekspluatācija ir saimnieciskā darbība. Vienīgais izņēmums ir konkrētas darbības, kas parasti attiecas uz valsts varas īstenošanu un tāpēc nav uzskatāmas par saimniecisko darbību. Šādu darbību valsts finansējums neietilpst valsts atbalsta noteikumu piemērošanas jomā. Tāpēc nav šaubu, ka SO.G.A.S. ir sabiedrība, uz kuru attiecas valsts atbalsta tiesību normas, jo tā pārvalda Stretto lidostu un sniedz lidostas pakalpojumus par atlīdzību uzņēmējiem (jo īpaši aviokompānijām), kas darbojas lidostā.
7.1.1. Valsts līdzekļi
(61)
Valsts atbalsta jēdziens ietver jebkuru tieši vai netieši piešķirtu priekšrocību, ko finansē no publiskiem līdzekļiem un ko piešķir pati valsts vai starpnieks valsts uzdevumā. Tādējādi tas attiecas uz visām priekšrocībām, ko piešķir dalībvalstu reģionālās vai vietējās iestādes neatkarīgi no to statusa un mērķa (11).
(62)
Lēmuma par procedūras sākšanu 27. un 28. punktā Komisija norādīja, ka novērtējamie pasākumi ir līdzekļu nodošana sabiedrībai SO.G.A.S., ko veica vairākas reģionālas un vietējas iestādes, proti, Kalabrijas reģions, Kalabrijas reģiona province, Mesīnas pašvaldība un Kalabrijas reģiona pašvaldība. Tāpēc Komisija pauda viedokli, ka apstrīdētie pasākumi ir saistīti ar valsts līdzekļiem un ir attiecināmi uz valsti. Komisija arī uzskatīja, ka Itālijas tirdzniecības palātu līdzekļi ir valsts līdzekļi. Tā kā tirdzniecības palātas ir publiskas struktūras, kuru darbību regulē publisko tiesību normas, saskaņā ar kurām tās veido daļu no valsts pārvaldes un tām ir uzticētas publiskas funkcijas, Komisija attiecīgi uzskatīja, ka tirdzniecības palātu lēmumi ir attiecināmi uz Itāliju. Tādējādi Mesīnas Tirdzniecības palātas līdzekļi ir uzskatāmi par valsts līdzekļiem un to nodošanu var attiecināt uz valsti. Izmeklēšanas laikā ne Itālija, ne ieinteresētās personas neapstrīdēja šo sākotnējo konstatējumu.
(63)
Tāpēc Komisija apstiprina, ka visi novērtējamie pasākumi tika piešķirti, izmantojot valsts līdzekļus, un ir attiecināmi uz valsti.
7.1.2. Selektīva ekonomiska priekšrocība
(64)
Šis publiskais finansējums ir selektīvs, jo tas dod ieguvumus tikai vienam uzņēmumam - SO.G.A.S.. Tas sedz zaudējumus, kas radušies sabiedrībai SO.G.A.S., veicot savu parasto darbību.
(65)
Tā kā lidostas infrastruktūras būvniecība un ekspluatācija ir saimnieciska darbība, Komisija uzskata, ka sabiedrībai SO.G.A.S. - šādas infrastruktūras pārvaldniekam - piešķirtais publiskais finansējums, kas sedz izmaksas, kuras parasti lidostas pārvaldniekam būtu jāsedz pašam, piešķir SO.G.A.S. ekonomisko priekšrocību, jo šis finansējums nostiprina sabiedrības tirgus pozīcijas un liedz tirgus spēkiem radīt to parasto iedarbību (12).
(66)
Lai gan sākotnējā posmā Itālija paziņoja, ka lidostai oficiāli nav bijusi uzticēta VTNP sniegšana, Komisija norāda, ka pēc lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas Itālija mainīja savu nostāju un apgalvoja, ka apstrīdētais publiskais finansējums patiesībā ir valsts kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistību pildīšanu (13).
(67)
Lai noteiktu, vai kompensācija par VTNP sniegšanu piešķir LESD 107. pantā minēto priekšrocību, Altmark lietas spriedumā Tiesa izklāstīja šādus kritērijus (14):
1)
saņēmējam uzņēmumam ir jābūt faktiski uzticētām sabiedrisko pakalpojumu saistībām, un šīm saistībām jābūt skaidri definētām (“pirmais Altmark kritērijs”);
2)
kompensācijas aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš objektīvi un pārredzami noteiktiem (“otrais Altmark kritērijs”);
3)
kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas vajadzīga, lai pilnībā vai daļēji segtu izmaksas, kuras radušās, pildot sabiedrisko pakalpojumu saistības, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības (“trešais Altmark kritērijs”);
4)
ja uzņēmumu, kam jāpilda sabiedrisko pakalpojumu saistības, konkrētā gadījumā neizvēlas saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru, kura ļautu izvēlēties pretendentu, kas spētu sniegt sabiedrībai šos pakalpojumus par zemākajām izmaksām, nepieciešamās kompensācijas apjoms jānosaka, pamatojoties uz to izmaksu analīzi, kādas, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kurš veiksmīgi darbojas un kuram ir nepieciešamie līdzekļi, lai atbilstu noteiktajām sabiedrisko pakalpojumu prasībām, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības (“ceturtais Altmark kritērijs”).
7.1.2.1. Pirmais Altmark kritērijs
(68)
Pirmā Altmark kritērija prasība sakrīt ar LESD 106. panta 2. punktā noteikto prasību, ka pakalpojumam jābūt skaidri definētam un uzticētam (15).
(69)
Pirmkārt, LESD 106. panta 2. punktu piemēro tikai “uzņēmumiem, kam uzticēti sabiedriski pakalpojumi” [vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi]. Tiesa ir konsekventi uzsvērusi vajadzību pēc dokumenta, ar kuru tiek uzticēts pienākums (16). Šāds pilnvarojums ir vajadzīgs, lai definētu uzņēmuma un valsts saistības. Ja šāda oficiāla dokumenta nav, konkrētais uzņēmuma uzdevums nav zināms un nav iespējams noteikt, kāda varētu būt taisnīga kompensācija (17). Tāpēc nepieciešamība skaidri definēt VTNP ir raksturīga pilnvarojuma idejai un nav nošķirama no tās, un tādējādi tā tieši izriet no LESD 106. panta 2. punkta. Ja pakalpojums tiek uzticēts uzņēmumam, loģiski, ka tas ir arī jādefinē.
(70)
Jau 2001. gada paziņojumā par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem Komisija pievērsa uzmanību saiknei starp pilnvarojuma definīciju un tādas kompensācijas nepieciešamību un proporcionalitāti, kas piešķirta VTNP sniegšanai atbilstīgi LESD 106. panta 2. punktam (18). Paziņojuma 22. punktā norādīts, ka “jebkurā gadījumā, lai varētu piemērot 86. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu, publisko pakalpojumu uzdevums ir skaidri jānodefinē, un tā izpilde skaidri jāuzdod ar valsts iestāžu izdotu aktu … Šis pienākums ir jāveic, lai nodrošinātu juridisku skaidrību un pārredzamību attiecībā uz pilsoņiem, un tas ir nepieciešams arī Komisijai, lai tā spētu novērtēt proporcionalitāti”. Tādējādi pilnvarojums un definīcija ir loģisks priekšnoteikums tam, lai varētu jēgpilni novērtēt jebkuras kompensācijas proporcionalitātes līmeni. Savienības tiesas ir konsekventi uzsvērušas vajadzību pēc skaidras sabiedrisko pakalpojumu saistību definīcijas, lai varētu piemērot gan Altmark izņēmumu, gan LESD 106. panta 2. punktu (19).
(71)
Šī nostāja ir apstiprināta Kopienas 2005. gada pamatnostādnēs valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (20). Pamatnostādņu 8. punktā ir norādīts, ka kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, kas uzskatāma par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja ir izpildīti pamatnostādnēs paredzētie nosacījumi. Šie nosacījumi jo īpaši ietver VTNP uzticēšanu ar vienu vai vairākiem oficiāliem dokumentiem, kuros cita starpā ir norādīts sabiedrisko pakalpojumu saistību precīzs apraksts un ilgums, kompensācijas aprēķināšanas, kontroles un pārskatīšanas parametri, kārtība, kādā novērst un atmaksāt jebkādu kompensācijas pārmaksu (pamatnostādņu 12. punkts).
(72)
Komisijas 2011. gada paziņojumā par Eiropas Savienības atbalsta noteikumu piemērošanu kompensācijai, kas piešķirta par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanu (21) arī ir norādīts, ka VTNP un sabiedrisko pakalpojumu saistībām jābūt skaidri definētām jau iepriekš. Saskaņā ar šā paziņojuma 51. punktu, “lai varētu piemērot Līguma 106. panta 2. punktu, VTNP sniegšana jāuztic vienam vai vairākiem uzņēmumiem. Tāpēc valstij ir attiecīgajiem uzņēmumiem jāuztic īpašs uzdevums. Saskaņā ar pirmo Altmark kritēriju attiecīgajam uzņēmumam ir noteikts sabiedriskā pakalpojuma pienākuma izpildes uzdevums. Attiecīgi, lai rīkotos saskaņā ar spriedumu Altmark lietā, nepieciešams sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas tiesību piešķiršanas akts, lai definētu attiecīgā uzņēmuma un iestādes pienākumus.” Šā paziņojuma 52. punktā noteikts, ka tiesības sniegt sabiedrisko pakalpojumu jāpiešķir ar vienu vai vairākiem dokumentiem, kuros vismaz jānorāda sabiedrisko pakalpojumu saistību raksturs un ilgums; attiecīgais uzņēmums un vajadzības gadījumā skartā teritorija; jebkuru to ekskluzīvo vai īpašo tiesību raksturs, ko attiecīgā iestāde ir piešķīrusi konkrētajam uzņēmumam; kompensācijas aprēķināšanas, kontroles un pārskatīšanas parametri; kā arī kārtība, kādā atmaksāt un novērst jebkādu kompensācijas pārmaksu.
(73)
Tomēr Itālijas iestādes apgalvo, ka Komisijas pieeja ir pārāk formāla un ka sabiedrībai SO.G.A.S. patiesībā bija uzticēts sniegt VTNP; šajā jautājumā tās galvenokārt pamatojas uz dokumentiem, kas pieņemti pēc attiecīgo pasākumu apstiprināšanas.
(74)
Saskaņā ar Itālijas teikto - to, ka Stretto lidostas pārvaldīšana ir VTNP, var izsecināt no vairākiem reģionāliem lēmumiem, kuros ir sniegta atsauce uz sabiedrības interesēm, kas saistītas ar lidostas pakalpojumiem, un uz šo pakalpojumu būtisko nozīmi reģiona ekonomiskajā attīstībā. Taču šajos reģionālajos lēmumos nav sniegta neviena precīzi formulēta definīcija iespējamam VTNP, kas uzticēts lidostas pārvaldniekam, ne arī noteikumi, kuri regulē kompensāciju. Turklāt attiecīgie dokumenti tika pieņemti, sākot no 2007. gada, un tas ir pēc vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu iespējamās sākšanas, proti, pēc lidostas darbībām 2004.-2006. gadā. Itālija nav darījusi pieejamus Komisijai arī nekādus citus dokumentus, kuros būtu izklāstīts atbalsta saņēmējam uzticēto sabiedrisko pakalpojumu saistību apjoms un kuri būtu pieņemti pirms 2004. gada.
(75)
Tāpēc Komisija uzskata, ka konkrētajā gadījumā iespējamais VTNP nav bijis pienācīgi uzticēts atbalsta saņēmējam.
(76)
Komisija nevar piekrist Itālijas iestāžu argumentam, ka VTNP var likumīgi kompensēt pat tad, ja pakalpojums nav bijis definēts ex ante kā VTNP un uz šā pamata uzticēts atbalsta saņēmējam. Ja tā būtu, tad dalībvalstis varētu brīvi pēc saviem ieskatiem pārskatīt nepieciešamību uzticēt sabiedrisko pakalpojumu saistības ex post. Ja uzņēmumam rastos darbības zaudējumi, dalībvalstis varētu uzticēt šādam uzņēmumam sabiedrisko pakalpojumu saistības un piešķirt kompensāciju kā uzņēmuma atbalsta līdzekli neatkarīgi no ex ante novērtējuma saistībā ar faktisko vajadzību sniegt vispārējas nozīmes pakalpojumu. Šī pieeja ir pretrunā prasībai, ka VTNP jāuztic attiecīgajam uzņēmumam ar vienu vai vairākiem oficiāliem dokumentiem, kuros cita starpā noteikts sabiedrisko pakalpojumu saistību raksturs un ilgums, kompensācijas aprēķināšanas, kontroles un pārskatīšanas parametri un paredzētā kārtība, kādā novērst un atmaksāt jebkādu kompensācijas pārmaksu. Itālijas iestāžu apgalvojums, ka lidostas pakalpojumi ir būtiski reģiona ekonomiskajai attīstībai, nav pietiekams, lai pierādītu, ka atbalsta saņēmējam bija pienācīgi uzticēts sniegt VTNP, jo sabiedrisko pakalpojumu saistības un kompensāciju regulējošie noteikumi nebija pārredzami definēti jau iepriekš.
(77)
Turklāt, ja darītu tā, kā iesaka Itālijas iestādes, un uzskatītu, ka dalībvalstis drīkst uzticēt VTNP sniegšanu ex post, tas varētu radīt labvēlīgākus apstākļus dalībvalstīm, kas ir pārkāpušas atbalsta paziņošanas un pārtraukšanas pienākumu. Šādas dalībvalstis varētu apgalvot, ka uzņēmumam nelikumīgi piešķirtais atbalsts patiesībā ir nepieciešams, lai segtu tāda sabiedriskā pakalpojuma izmaksas, kuru atbalsta saņēmējam tomēr ir gadījies sniegt bez tā definēšanas vai iepriekšējas uzticēšanas uzņēmumam. Taču dalībvalstīm, kas grasās pildīt savu paziņošanas pienākumu, būtu jāuztic un skaidri jādefinē VTNP ex ante, lai ievērotu VTNP noteikumus un rīkotos saskaņā ar spriedumu Altmark lietā.
(78)
Tas stimulētu dalībvalstis neziņot par jaunu valsts atbalstu, taču tas ir pretrunā iedibinātajam principam, ka dalībvalstīm, kas neziņo par valsts atbalstu, nedrīkst paredzēt labvēlīgākus nosacījumus kā tām dalībvalstīm, kuras to dara (22).
(79)
Rezumējot Komisija secina, ka pirmais Altmark kritērijs nav izpildīts. Komisija uzskata, ka arī pārējie Altmark kritēriji nav izpildīti turpmāk minēto iemeslu dēļ.
7.1.2.2. Otrais Altmark kritērijs
(80)
Kompensācijas aprēķināšanas parametri netiek noteikti iepriekš. Dokumentos, ar ko - atbilstoši Itālijas iestāžu teiktajam - ir uzticēta pakalpojumu sniegšana, nav precizēti atbalsta saņēmēja sniegtie pakalpojumi un nav norādīts kompensācijas piešķiršanas mehānisms sabiedriskajam pakalpojumam, kas, iespējams, tam ir uzticēts.
7.1.2.3. Trešais Altmark kritērijs
(81)
Saskaņā ar trešo Altmark kritēriju kompensācija, kas saņemta par sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi, nedrīkst pārsniegt summu, kas vajadzīga, lai pilnībā vai daļēji segtu radušās izmaksas, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības.
(82)
Komisija nevar piekrist Itālijas argumentam, ka, tā kā finansējums bija paredzēts tikai darbības zaudējumu kompensēšanai, lidosta saņēma vienīgi publisko finansējumu, kas nepieciešams sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildei. Kompensācijas proporcionalitātes novērtēšanas pamatprincips ir tāds, ka kompensāciju var saņemt tikai par neto izmaksām, kas radušās sabiedrisko pakalpojumu sniedzējam par sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi. Ja nav skaidri definēti atbalsta saņēmējam uzticētie pienākumi, Komisija nevar nepārprotami noteikt, kādas izmaksas būtu jāņem vērā, lai aprēķinātu kompensāciju.
(83)
Pat ja lidostas kopējo pārvaldīšanu var uzskatīt par VTNP, dažas darbības, kas nav tieši saistītas ar pamatdarbību, tostarp būvniecība, finansēšana, ēku un zemes nomāšana un izmantošana biroju, noliktavu, viesnīcu, lidostā izvietoto rūpniecības uzņēmumu, veikalu, restorānu un autostāvvietu vajadzībām, neattiecas uz VTNP un tādējādi nav subsidējamas atbilstīgi VTNP noteikumiem. Itālijas iestādes nav iesniegušas nevienu pierādījumu tam, ka nav subsidētas darbības, kas nav tieši saistītas ar lidostas pamatdarbību, kā paredzēts 2005. gada Aviācijas vadlīniju 34. punktā un 53. punkta iv) apakšpunktā.
7.1.2.4. Ceturtais Altmark kritērijs
(84)
Ceturtajā Altmark kritērijā noteikts, ka, ja kompensācija nav atbalsts, tā ir jāierobežo līdz nepieciešamajam minimumam. Šis kritērijs tiek uzskatīts par izpildītu, ja kompensācijas saņēmējs tiek izraudzīts konkursa procedūrā vai, ja tādas nav, ja kompensācija tiek aprēķināta, atsaucoties uz efektīva uzņēmuma izmaksām.
(85)
Šajā lietā atbalsta saņēmējs netika izraudzīts atklāta konkursa procedūrā. Kā arī Itālija nav sniegusi Komisijai nekādus pierādījumus, ka kompensācijas apjoms ir noteikts, pamatojoties uz to izmaksu analīzi, kādas, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kurš sekmīgi darbojas un kuram ir nepieciešamie līdzekļi, lai atbilstu noteiktajām sabiedrisko pakalpojumu prasībām, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības. Tāpēc Komisija uzskata, ka nevar secināt, ka attiecīgais publiskais finansējums tika noteikts, pamatojoties uz efektīva uzņēmuma izmaksām.
(86)
Tādējādi Komisija nevar konstatēt, ka atbalsta saņēmējs sniedza sabiedrībai pakalpojumus par zemākajām izmaksām.
(87)
Lai novērtējums būtu pilnīgs, Komisija norāda, ka izmeklēšanas laikā atbalsta saņēmējs apgalvoja, ka pasākumi atbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam. Lai gan lidostas pārvaldnieks bija reģistrējis zaudējumus, būtu godīgi pieņemt, ka darbība varētu dot peļņu.
(88)
Pretēji atbalsta saņēmēja apgalvojumam Komisija norāda, ka, pirmkārt, Itālija izmeklēšanas laikā nav apgalvojusi, ka valsts ieguldīja līdzekļus lidostas pārvaldībā, cerot, ka tā būs rentabla, un faktiski ir uzsvērusi, ka tirgus ekonomikas ieguldītāja princips nav piemērojams šajā lietā (sk. 49. punktu).
(89)
Otrkārt, lai veiktu novērtējumu, pamatojoties uz tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, ir jānosaka, vai līdzīgos apstākļos privāts ieguldītājs būtu rīkojies līdzīgi. Tiesa ir nospriedusi, ka gadījumā, ja privāta ieguldītāja rīcība, ar kuru jāsalīdzina tāda publiska ieguldītāja rīcība, kas īsteno ekonomikas politikas mērķus, noteikti nav tāda kā parastam ieguldītājam, kurš kapitālu iegulda, tā rentabilitāti paredzot vairāk vai mazāk īsā termiņā, tad tai jābūt vismaz rīcībai, kas būtu raksturīga privātai kontrolakciju sabiedrībai vai privātai uzņēmumu grupai, kura īsteno vispārējo vai nozares strukturālo politiku un kura savā rīcībā balstās uz ilgāka termiņa rentabilitātes perspektīvām (23). Lai noskaidrotu, vai valsts ir rīkojusies kā informēts ieguldītājs tirgus ekonomikā, ir jāpārceļas uz to laiku, kad tika paredzēti finanšu atbalsta pasākumi, lai novērtētu valsts rīcības ekonomisko racionalitāti un līdz ar to atturētos no jebkāda vērtējuma, kas pamatojas uz vēlāku situāciju (24). Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, ja dalībvalsts administratīvajā procesā atsaucas uz tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, tai šaubu gadījumā ir pārliecinoši un ar objektīviem un pārbaudāmiem pierādījumiem jāpierāda, ka īstenotais pasākums izriet no tās kā akcionāres statusa. Šiem pierādījumiem ir skaidri jāapliecina, ka attiecīgā dalībvalsts pirms vai vienlaikus ar ekonomiskās priekšrocības piešķiršanu ir pieņēmusi lēmumu ar faktiski īstenoto pasākumu veikt ieguldījumu kontrolētajā valsts uzņēmumā (25).
(90)
Komisija nevar piekrist atbalsta saņēmēja apgalvojumam, ka novērtējamie pasākumi pamatojas uz uzņēmuma rentabilitātes perspektīvām, kā uzsvērts uzņēmējdarbības plānā, kas paredzēts uzņēmuma rentabilitātes atjaunošanai un izstrādāts 2008. gadā - pēc tam, kad lēmums par attiecīgajiem pasākumiem jau bija pieņemts. Komisija uzskata, ka privāts ieguldītājs būtu ieguldījis jaunu kapitālu uzņēmumā, kura kapitāls ir samazinājies zem likumā noteiktās robežas (kā tas ir sabiedrības SO.G.A.S. gadījumā), tikai tad, ja kapitāla ieguldīšanas laikā ieguldītājs varētu cerēt uz to, ka uzņēmums atjaunos rentabilitāti pieņemamā termiņā. Ņemot vērā, ka ne Itālijas iestādes, ne SO.G.A.S. nav sniegušas nevienu konkrētu pierādījumu, kas būtu datēts ar laiku, kad pasākumi tika veikti, un kas norādītu, ka valsts iestādes gribēja ieguldīt un varēja pamatoti cerēt uz tādu peļņu no saviem ieguldījumiem, kura būtu bijusi pieņemama privātam ieguldītājam, un ņemot vērā, ka Itālija ir skaidri apstiprinājusi to, ka tirgus ekonomikas ieguldītāja princips nav piemērojams šajā lietā, Komisija secina, ka attiecīgie pasākumi neatbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam.
7.1.2.5. Secinājums
(91)
Komisija konstatē, ka neviens no četriem kritērijiem, ko Tiesa ir izklāstījusi Altmark lietā, nav izpildīts un ka attiecīgie pasākumi neatbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam. Tāpēc Komisija secina, ka apstrīdētie pasākumi, t. i., kapitāla ieguldījumi, lai segtu sabiedrības SO.G.A.S. zaudējumus 2004., 2005. un 2006. gadā, piešķir SO.G.A.S. ekonomisku priekšrocību.
7.1.3. Konkurences traucēšana un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
(92)
Attiecībā uz konkurences traucēšanu Itālija norādīja, ka saskaņā ar 2005. gada Aviācijas vadlīnijām “ieguldījumi un finansējumi, kas piešķirti mazajām reģionālajām lidostām (D kategorijas lidostām), visdrīzāk neierobežo konkurenci, un to ietekme uz tirdzniecību nav pretrunā ar kopējām interesēm”. Taču šis noteikums ir saistīts ar valsts atbalsta saderības novērtējumu atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, un tajā nav mēģināts pateikt, ka mazu lidostu publiskais finansējums nav uzskatāms par valsts atbalstu 107. panta 1. punkta izpratnē.
(93)
Turklāt 2005. gada Aviācijas vadlīniju 40. punktā ir arī norādīts, ka “papildus šai vispārējai informācijai, nav iespējams izpētīt visus gadījumus, jo īpaši attiecībā uz C un D kategorijas lidostām. Tādēļ par jebkuru pasākumu, kas varētu būt valsts atbalsts lidostai, ir jāpaziņo, lai jo īpaši izvērtētu tā ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm un, vajadzības gadījumā, lai pārbaudītu tā saderību.”
(94)
Stretto lidosta atrodas Itālijas pussalas dienvidu daļā un ir viena no trim Kalabrijas reģiona lidostām. Pasažieru plūsma lidostā nekad nav pārsniegusi miljons pasažieru robežu (26). Tāpēc laikā, kad tika īstenoti novērtējamie pasākumi, lidosta saskaņā ar 2005. gada Aviācijas vadlīnijām ietilpa D kategorijā - “mazas reģionālas lidostas”. Tomēr laikposmā no 2004. gada līdz 2012. gadam lidostas apkalpoto pasažieru skaits dubultojās.
(95)
Lidostu, tostarp mazu reģionālu lidostu, pārvaldības un ekspluatācijas tirgus ir konkurencei atvērts tirgus, kurā vairāki privāti un publiski uzņēmumi darbojas visā Savienībā. To apstiprina fakts, ka Itālija grasījās daļēji privatizēt Stretto lidostu un tādēļ 2007. gadā publicēja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus, uz kuru varēja atsaukties uzņēmumi no jebkuras ES dalībvalsts (sk. 32. punktu). Tāpēc lidostas pārvaldnieka publiska finansēšana var traucēt konkurenci lidostu infrastruktūras ekspluatācijas un pārvaldības tirgū. Turklāt lidostas var konkurēt cita ar citu, lai piesaistītu pasažieru plūsmu pat tad, ja tām ir atšķirīgas aptvēruma teritorijas. Zināmā mērā un attiecībā uz dažiem pasažieriem vairāki galamērķi ir aizstājami. Tāpēc lidostu publiskais finansējums visā Savienībā var traucēt konkurenci un ietekmēt tirdzniecību gaisa pārvadājumu tirgū.
(96)
Šīs lietas norises laikā Stretto lidosta galvenokārt apkalpoja vietējos galamērķus un divus starptautiskos maršrutus - Parīzi un Maltu -, un, pateicoties saņemtajiem līdzekļiem, lidosta bija spējīga palikt tirgū un būtiski paplašināt savu darbību. Attiecīgi Komisija uzskata, ka izskatāmie pasākumi ir traucējuši konkurenci un ietekmējuši tirdzniecību starp dalībvalstīm.
7.1.4. Secinājums par atbalsta esību
(97)
Komisija secina, ka kapitāla ieguldījumi, ko publiskie akcionāri piešķīra sabiedrībai SO.G.A.S., lai segtu zaudējumus, kuri tai radušies 2004., 2005. un 2006. gadā, ir uzskatāmi par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
7.2. Atbalsta likumība
(98)
Pasākumi, uz kuriem attiecas izmeklēšanas procedūra, tika īstenoti pirms tos oficiāli apstiprināja Komisija, tādējādi Itālija nav ievērojusi LESD 108. panta 3. punktā paredzēto atbalsta pārtraukšanas pienākumu.
7.3. Atbalsta saderība
7.3.1. Saderība atbilstīgi VTNP noteikumiem
(99)
SO.G.A.S. apgalvo, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu.
(100)
LESD 106. panta 2. punktā ir noteikts, ka “uz uzņēmumiem, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kas darbojas kā dalībvalstu fiskāli monopoli, attiecas Līgumos ietvertie noteikumi un jo īpaši noteikumi par konkurenci, ja šo noteikumu piemērojums de iure vai de facto netraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus. Tie nedrīkst ietekmēt tirdzniecības attīstību tiktāl, lai kaitētu Savienības interesēm.”
(101)
Minētajā pantā ir paredzēts izņēmums no LESD 107. pantā ietvertā valsts atbalsta aizlieguma, ciktāl atbalsts ir nepieciešams un proporcionāls, lai nodrošinātu VTNP sniegšanu atbilstīgi pieņemamiem ekonomiskajiem nosacījumiem. Saskaņā ar LESD 106. panta 3. punktu Komisijai jānodrošina šā panta piemērošana, cita starpā precizējot nosacījumus, saskaņā ar kuriem tā uzskata, ka ir izpildīti nepieciešamības un proporcionalitātes kritēriji.
(102)
Līdz 2012. gada 31. janvārim Komisijas politika attiecībā uz LESD 106. panta 2. punktā paredzētā izņēmuma piemērošanu bija izklāstīta Kopienas nostādnēs valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (“2005. gada VTNP nostādnes”) (27) un Lēmumā 2005/842/EK.
(103)
Taču 2012. gada 31. janvārī stājās spēkā jauns VTNP dokumentu kopums, kurā bija iekļautas Eiropas Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011) (“2011. gada VTNP nostādnes”) (28) un Komisijas Lēmums 2012/21/ES (29).
7.3.1.1. Saderība atbilstīgi Lēmumam 2005/842/EK
(104)
Pasākumi tika veikti 2004. gada jūnijā, 2005. gada jūnijā un 2007. gada decembrī. Atbalsta saņēmējs apgalvo, ka pasākumi tika atbrīvoti no prasības par paziņošanu ar Lēmumu 2005/842/EK.
(105)
Lēmumā 2005/842/EK norādīts, ka valsts atbalsts, ko uzņēmumiem saistībā ar VTNP piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, ir saderīgs, ja tas atbilst lēmumā izklāstītajiem nosacījumiem. Jo īpaši minētajā lēmumā ir norādīts saderīgs valsts atbalsts kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu lidostās, i) kurās pasažieru plūsma gadā nepārsniedz miljons pasažieru vai ii) kuru gada apgrozījums pirms nodokļu nomaksas ir mazāks par EUR 100 miljoniem divus finanšu gadus pirms tika piešķirtas tiesības sniegt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus, ja lidosta saņem gada kompensāciju par minētajiem pakalpojumiem, kas mazāka par EUR 30 miljoniem (30).
(106)
Lēmumu 2005/842/EK piemēro tikai atbalstam, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu saistībā ar reālu vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu. Lai saņemtu atbrīvojumu, kompensācijai par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu saistībā ar VTNP sniegšanu ir jāatbilst arī sīki izstrādātiem nosacījumiem, kas izklāstīti minētā lēmuma 4., 5. un 6. punktā (31).
(107)
Lēmuma 2005/842/EK 4. pantā paredzēts, ka VTNP sniegšanu uztic attiecīgajam uzņēmumam ar vienu vai vairākiem oficiāliem dokumentiem, kuros cita starpā noteikts sabiedrisko pakalpojumu saistību raksturs un ilgums, kompensācijas aprēķināšanas, kontroles un pārskatīšanas parametri, kā arī kārtība, kādā novērst un atmaksāt jebkādu kompensācijas pārmaksu. Lēmuma 5. pantā norādīts, ka kompensācijas summa nedrīkst pārsniegt izmaksas, kas nepieciešamas, lai izpildītu sabiedrisko pakalpojumu saistības, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu. Visbeidzot, minētā lēmuma 6. pantā ir paredzēts, ka dalībvalstis veic regulāras pārbaudes, lai nodrošinātu, ka uzņēmumi nesaņem kompensāciju, kas pārsniedz saskaņā ar 5. pantu noteikto apjomu.
(108)
Šā lēmuma 7.1.2.1. iedaļā minēto iemeslu dēļ Komisija secina, ka ne atbalsta saņēmējs, ne Itālijas iestādes nav pierādījušas, ka sabiedrībai SO.G.A.S. bija uzticētas skaidri definētas sabiedrisko pakalpojumu saistības. Tie arī nepierādīja, ka dokumentos, ar kuriem, iespējams, ir uzticēta pakalpojuma sniegšana un uz kuriem tie atsaucās, ir izklāstīti kompensācijas aprēķināšanas, kontroles un pārskatīšanas parametri vai kārtība, kādā novērst un atmaksāt jebkādu kompensācijas pārmaksu. Tāpēc Lēmuma 2005/842/EK 4., 5. un 6. panta prasības, kas attiecas uz pilnvarojumu saturu, arī nav izpildītas.
(109)
Komisija attiecīgi uzskata, ka Stretto lidostas pārvaldnieka zaudējumu segums nebija saderīgs ar iekšējo tirgu vai atbrīvots no prasības par paziņošanu atbilstīgi Lēmumam 2005/842/EK.
(110)
Kā arī, tā kā sabiedrībai SO.G.A.S. uzticētās sabiedrisko pakalpojumu saistības nav skaidri definētas, pasākumu nevar uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu un par atbrīvotu no prasības par iepriekšēju paziņošanu, pamatojoties uz Lēmuma 2012/21/ES 10. panta b) punktu. Tāpēc Komisija ir apsvērusi, vai pasākumu var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz 2011. gada VTNP nostādņu 69. punktu, atbilstīgi kuram “Komisija šajā paziņojumā izklāstītos principus piemēros nelikumīgam atbalstam, attiecībā uz kuru tā pieņem lēmumu pēc 2012. gada 31. janvāra, pat ja atbalsts tika piešķirts pirms šā datuma”.
7.3.1.2. Saderība atbilstīgi 2011. gada VTNP nostādnēm
(111)
2011. gada VTNP nostādņu 16. punktā ir izklāstītas prasības VTNP, lai varētu uzskatīt, ka pakalpojuma sniegšana ir uzticēta likumīgi. Nostādņu 16. punkta a) apakšpunktā norādīts, ka dokumentā, ar kuru uztic pakalpojuma sniegšanu, jānorāda sabiedrisko pakalpojumu saistību saturs un ilgums. Tāpēc to pašu iemeslu dēļ, kas jau izklāstīti 7.1.2.1. iedaļā, attiecīgos atbalsta pasākumus nevar uzskatīt par saderīgiem atbilstīgi 2011. gada VTNP nostādnēm. Jo īpaši lidostas kopējā pārvaldīšana atbalsta saņēmējam nav skaidri uzticēta kā VTNP. Komisijai nav iesniegts neviens juridisks dokuments, kurā būtu iepriekš skaidri definēts VTNP, kas uzticēts atbalsta saņēmējam, vai atbalsta saņēmēja tiesības uz kompensāciju. Komisijai nav iesniegts neviens dokuments, kas pierādītu, ka ir ievērots 2011. gada VTNP nostādņu 17. un 18. punkts.
(112)
Tāpēc Komisija uzskata, ka pārbaudāmo atbalsta pasākumu nevar atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu atbilstīgi LESD 106. panta 2. punktam.
(113)
Lai novērtējums būtu pilnīgs, Komisija varētu norādīt, ka saskaņā ar 2011. gada VTNP nostādņu 9. punktu VTNP kompensācija, ko piešķir grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, jānovērtē atbilstīgi pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (“GP pamatnostādnes”).
(114)
Šīs lietas norises agrākos posmos Itālija apgalvoja, ka sabiedrība SO.G.A.S. ir grūtībās nonācis uzņēmums GP pamatnostādņu izpratnē. Tomēr Itālija arī uzsvēra, ka novērtējamie pasākumi nebija daļa no pārstrukturēšanas plāna un ka šāds plāns pat nav pastāvējis. Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka pasākumus nevar uzskatīt par saderīgiem ar GP pamatnostādnēm.
(115)
Oficiālās izmeklēšanas laikā Itālija vairs neapgalvoja, ka lidostas pārvaldnieks bija nonācis grūtībās laikā, kad tika veikti atbalsta pasākumi, un ka pabalstu tāpēc varētu uzskatīt par saderīgu, pamatojoties uz GP pamatnostādnēm.
(116)
Tāpēc nav pierādījumu, kas varētu ļaut Komisijai novērtēt pasākumu saderību, pamatojoties uz GP pamatnostādnēm, un Komisija attiecīgi nevar atzīt tos par saderīgiem ar iekšējo tirgu atbilstīgi GP pamatnostādnēm.
7.3.2. Saderība atbilstīgi jaunajām Aviācijas pamatnostādnēm
(117)
Komisija 2014. gada 31. martā pieņēma paziņojumu, kurā izklāstītas pamatnostādnes par valsts atbalstu lidostām un aviokompānijām (turpmāk “jaunās Aviācijas pamatnostādnes”) (32). Jaunās Aviācijas pamatnostādnes piemēro darbības atbalstam, kas piešķirts lidostām līdz 2014. gada 31. martam.
(118)
Darbības atbalstu, kas piešķirts pirms jauno Aviācijas pamatnostādņu stāšanās spēkā, var atzīt par saderīgu apjomā, kas atbilst nesegtajām darbības izmaksām, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
-
ieguldījums precīzi definēta kopīgu interešu mērķa sasniegšanā - šis nosacījums cita starpā ir izpildīts, ja atbalsts palielina ES iedzīvotāju mobilitāti un savienojumus starp reģioniem vai veicina reģionālo attīstību (33),
-
valsts iejaukšanās nepieciešamība - atbalstam jābūt vērstam uz tādas situācijas risināšanu, kurā atbalsts var sniegt būtisku uzlabojumu, ko tirgus pats nespētu nodrošināt (34),
-
stimulējošas ietekmes pastāvēšana - šis nosacījums ir izpildīts, ja ir ticams, ka bez darbības atbalsta un ņemot vērā iespējamo ieguldījumu atbalstu un pasažieru plūsmas apjomu, saimnieciskās darbības līmenis attiecīgajā lidostā tiktu būtiski samazināts (35),
-
atbalsta summas samērīgums (līdz nepieciešamajam minimumam ierobežots atbalsts) - lai darbības atbalsts lidostām būtu samērīgs, tam ir jāaprobežojas ar minimumu, kas nepieciešams, lai atbalstītā darbība notiktu (36),
-
izvairīšanās no nepamatotas negatīvas ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību (37).
(119)
Itālijas iestādes apgalvo, ka Kalabrijas reģions saskaras ar nopietnām grūtībām, ko rada tā nomaļais ģeogrāfiskais novietojums un nepietiekami attīstītā kravu mobilitāte - galvenokārt atbilstošas infrastruktūras trūkuma dēļ. Itālija ir norādījusi, ka novērtējamie pasākumi ir daļa no plašāka projekta, kas paredzēts Kalabrijas transporta tīkla uzlabošanai. Šie pasākumi varētu ļaut sabiedrībai SO.G.A.S. uzlabot lidostas infrastruktūru un piedāvātos pakalpojumus, ņemot vērā jauno reģionālo stratēģiju, kas paredzēta transporta tīkla uzlabošanai un uzlabotas reģiona pieejamības garantēšanai.
(120)
Komisija attiecīgi uzskata, ka sabiedrībai SO.G.A.S. piešķirtais darbības atbalsts ir veicinājis kopīgu interešu mērķa sasniegšanu, uzlabojot pieejamību, savienojumus un reģionālo attīstību, attīstot drošu un uzticamu gaisa transporta infrastruktūru.
(121)
Saskaņā ar jaunajām Aviācijas pamatnostādnēm mazās lidostas var saskarties ar grūtībām, nodrošinot savas darbības finansēšanu bez publiskā finansējuma. Jauno Aviācijas pamatnostādņu 118. punktā norādīts, ka lidostas, kurās ikgadējā pasažieru plūsma ir mazāka nekā 700 000 pasažieru, var nebūt spējīgas segt būtisku daļu savu darbības izmaksu. Pasažieru plūsma Stretto lidostā nekad nav pārsniegusi 700 000 pasažieru robežu. Tāpēc Komisija uzskata, ka atbalsts bija nepieciešams, jo tas ļāva uzlabot Kalabrijas reģiona savienojumus, ko tirgus pats nespētu nodrošināt.
(122)
Bez minētā atbalsta piešķiršanas atbalsta saņēmēja darbība tiktu būtiski samazināta vai pat vispār pārtraukta. Vienlaikus atbalsts nepārsniedza summu, kas vajadzīga, lai segtu darbības zaudējumus, un tādējādi nepārsniedza minimumu, kas nepieciešams, lai atbalstītā darbība notiktu.
(123)
Neviena cita lidosta neatrodas tajā pašā aptvēruma teritorijā (38). Kā norādīts iepriekš, tuvākā lidosta atrodas vairāk nekā 130 km attālumā. Turklāt Itālija ir apstiprinājusi, ka lidostas infrastruktūra ir pieejama visām aviokompānijām, pamatojoties uz nediskriminējošiem noteikumiem. Izmeklēšanas laikā ne Komisijas rīcībā esošajā informācijā, ne ieinteresēto personu iesniegtajās piezīmēs nav izteikti apgalvojumi, ka piekļuve infrastruktūrai ir bijusi saistīta ar diskrimināciju.
(124)
Komisija secina, ka saderības nosacījumi, kas paredzēti jaunajās Aviācijas pamatnostādnēs, ir ievēroti.
7.3.3. Secinājums par atbalsta saderību
(125)
Komisija secina, ka paziņotais atbalsta pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam.
(126)
Šis konstatējums ir izdarīts saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu, neskarot citu ES tiesību aktu - piemēram, ES tiesību aktu vides jomā - noteikumu piemērošanu.
8. SECINĀJUMI
(127)
Komisija secina, ka Itālija ir īstenojusi attiecīgo atbalstu nelikumīgi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu. Taču, ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Komisija ir nolēmusi necelt iebildumus pret šo atbalstu, pamatojoties uz to, ka tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam un jaunajām Aviācijas pamatnostādnēm,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts EUR 6 392 847 apmērā, ko Itālija ir piešķīrusi Stretto lidostas pārvaldības sabiedrībai SO.G.A.S. SpA, ir saderīgs ar iekšējo tirgu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.
Briselē, 2014. gada 11. jūnijā