PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. června 2013,
kterým se mění rozhodnutí 2011/30/EU o rovnocennosti systémů veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí některých třetích zemí, které se vztahují na auditory a auditorské subjekty, a o přechodném období pro auditorské činnosti auditorů a auditorských subjektů z některých třetích zemí v Evropské unii
(oznámeno pod číslem C(2013) 3491)
(Text s významem pro EHP)
(2013/288/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS (1), a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle rozhodnutí Komise 2011/30/EU (2) mají auditoři a auditorské subjekty ze třetích zemí a území uvedených v příloze uvedeného rozhodnutí možnost nadále vykonávat svoje činnosti v Unii, pokud jde o zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky začínající v období od 2. července 2010 do 31. července 2012.
(2)
Komise posoudila systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí a území uvedených v příloze rozhodnutí 2011/30/EU. Toto posouzení bylo provedeno za pomoci Evropské skupiny orgánů pro dohled nad auditory. Systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské subjekty z uvedených třetích zemí a území byly posouzeny na základě kritérií stanovených v článcích 29, 30 a 32 směrnice 2006/43/ES, které upravují systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské společnosti členských států. Hlavním cílem spolupráce mezi systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahujícími se na auditory a auditorské subjekty v členských státech a třetích zemích by mělo být dosažení vzájemné důvěry v systémy dohledu druhé strany na základě rovnocennosti těchto systémů.
(3)
Z posouzení je patrné, že Abú Dhabí, Brazílie, Mezinárodní finanční centrum v Dubaji, Guernsey, Indonésie, Jersey, Malajsie, Ostrov Man, Thajsko a Tchaj-wan mají systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské subjekty, jejichž činnost podléhá obdobným pravidlům, jako jsou pravidla stanovená v článcích 29, 30 a 32 směrnice 2006/43/ES. Je proto třeba považovat systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské subjekty z uvedených třetích zemí za rovnocenné systémům veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské společnosti členských států.
(4)
Bermudy, Egypt, Kajmanské ostrovy, Mauricius, Nový Zéland, Rusko a Turecko zřídily nebo zřizují systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské subjekty. Informace o fungování a pravidlech, jimiž se tyto systémy řídí, však nejsou dostatečné k tomu, aby bylo možno posoudit rovnocennost. K provedení dalšího posouzení, které by umožnilo přijmout konečné rozhodnutí o rovnocennosti těchto systémů, je od uvedených třetích zemí a území nutno získat doplňkové informace, aby bylo možné jejich systémům lépe porozumět. Je proto třeba prodloužit přechodné období stanovené v rozhodnutí 2011/30/EU s ohledem na auditory a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem v uvedených třetích zemích a územích.
(5)
Auditoři a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem v Hongkongu, Indii a Izraeli, využívali přechodné období dané rozhodnutím 2011/30/EU. Od té doby nemají tyto třetí země nebo území nezávislý systém veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí. Nepředložily informace týkající se jejich auditorských regulačních systémů a systémů dohledu. Za této situace se zdá, že uvedené třetí země nebo území nepřijaly nezbytná opatření k tomu, aby jejich právní úpravu auditu Komise uznala za rovnocennou systémům veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahujícím se na auditory a auditorské subjekty v členských státech. Pokud jde o auditory a auditorské subjekty, kteří předkládají roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky společností se sídlem v uvedených třetích zemích, přechodné období stanovené v rozhodnutí 2011/30/EU by proto nemělo být prodlouženo.
(6)
Na ochranu investorů by měli mít auditoři a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, možnost vykonávat během přechodného období nadále auditorské činnosti v Unii, aniž by byli zaregistrováni podle článku 45 směrnice 2006/43/ES, pouze tehdy, když poskytnou požadované informace. Jestliže informace předloží, měli by mít uvedení auditoři a auditorské subjekty možnost nadále vykonávat svoje auditorské činnosti, pokud jde o zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky začínající v období od 1. srpna 2012 do 31. července 2015. Toto rozhodnutí by nemělo mít vliv na právo členských států uplatňovat ve vztahu k těmto auditorům a auditorským subjektům své systémy vyšetřování a sankcí.
(7)
Rozhodnutí 2011/30/EU by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 48 odst. 1 směrnice 2006/43/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2011/30/EU se mění takto:
1)
V článku 1 se doplňuje druhý pododstavec, který zní:
„Pokud jde o auditorské činnosti týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky počínající 1. srpnem 2012, považují se pro účely čl. 46 odst. 1 směrnice 2006/43/ES za rovnocenné systémům veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahujícím se na auditory a auditorské společnosti členských států systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské subjekty z těchto třetích zemí a území:
1)
Abú Dhabi
2)
Brazílie
3)
Mezinárodní finanční centrum v Dubaji
4)
Guernsey
5)
Indonésie
6)
Ostrov Man
7)
Jersey
8)
Malajsie
9)
Tchaj-wan
10)
Thajsko“.
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
v návětí odstavce 1 se slova „v příloze“ nahrazují slovy „v příloze I“;
b)
odstavce 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
„2. Členské státy neuplatňují článek 45 směrnice 2006/43/ES, pokud jde o auditory a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích a územích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 1 zmíněné směrnice, a to za finanční roky začínající v období od 2. července 2010 do 31. července 2015, v případě, že příslušný auditor nebo auditorský subjekt poskytne příslušným orgánům členského státu všechny tyto informace:
a)
jméno a adresu příslušného auditora nebo auditorského subjektu a informace o jeho právní struktuře;
b)
v případě, že je auditor nebo auditorský subjekt součástí sítě, popis této sítě;
c)
auditorské normy a požadavky na nezávislost, které se vztahují na příslušný audit;
d)
popis vnitřního systému kontroly kvality daného auditorského subjektu;
e)
údaje o tom, zda a kdy byl u auditora nebo auditorského subjektu naposledy proveden přezkum zajištění kvality, a potřebné informace o výsledku tohoto přezkumu, pokud tuto informaci neposkytuje příslušný orgán třetí země. Jestliže potřebné informace o výsledku přezkumu zajištění kvality nejsou veřejné, považují příslušné orgány členských států tyto informace za důvěrné.
3. Členské státy zajistí, aby byla veřejnost informována o jménu a adrese auditorů a auditorských subjektů, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, a o skutečnosti, že systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí uvedených zemí a území nejsou dosud uznány jako rovnocenné podle čl. 46 odst. 2 směrnice 2006/43/ES. Pro takové účely mohou příslušné orgány členských států uvedené v článku 45 směrnice 2006/43/ES zaregistrovat rovněž auditory a auditorské subjekty, kteří provádějí audity ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí.
4. Aniž je dotčen odstavec 2 mohou členské státy podrobit auditory a auditorské subjekty, kteří provádějí audity ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II, svým systémům vyšetřování a sankcí.“
c)
Doplňuje se nový odstavec 5, který zní:
„5. Odstavcem 2 nejsou dotčena opatření týkající se spolupráce v oblasti přezkumu zajištění kvality mezi příslušnými orgány členského státu a příslušnými orgány třetí země uvedené v příloze II za předpokladu, že každé takové opatření splňuje všechna níže uvedená kritéria:
a)
zahrnuje provedení přezkumu zajištění kvality na základě zásady rovného zacházení;
b)
bylo předem oznámeno Komisi;
c)
neomezuje žádné rozhodnutí Komise podle článku 47 směrnice 2006/43/ES.“
3)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Bod 10) prvního odstavce článku 1 pozbývá platnosti dne 31. července 2013.“
4)
Příloha se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
5)
Doplňuje se nová příloha II ve znění přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 13. června 2013.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2013. gada 13. jūnijs),
ar ko groza Lēmumu 2011/30/ES par dažu trešo valstu revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmu līdzvērtību un par pārejas periodu dažu trešo valstu revidentu un revīzijas struktūru revīzijas darbībām Eiropas Savienībā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 3491)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2013/288/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvu 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK (1), un jo īpaši tās 46. panta 2. punkta pirmo daļu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2011/30/ES (2) revidentiem un revīzijas struktūrām no trešām valstīm un teritorijām, kuras uzskaitītas minētā lēmuma pielikumā, tika atļauts turpināt darbības Savienībā attiecībā uz gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem finanšu gadiem, kuri sākas laikposmā no 2010. gada 2. jūlija līdz 2012. gada 31. jūlijam.
(2)
Komisija ir novērtējusi Lēmuma 2011/30/ES pielikumā minēto trešo valstu un teritoriju revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas. Novērtēšanā Komisijai palīdzēja Eiropas Revidentu grupas pārraudzības struktūras. Šo trešo valstu un teritoriju revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas novērtēja, ņemot vērā Direktīvas 2006/43/EK 29., 30. un 32. pantā izklāstītos kritērijus, kuri reglamentē dalībvalstu revidentu un revīzijas uzņēmumu publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas. Galvenais mērķis, kas būtu jāsasniedz attiecībā uz dalībvalstu un trešo valstu revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmu sadarbību, ir sadarbības pušu savstarpēja paļāvība uz to pārraudzības sistēmām, pamatojoties uz sistēmu līdzvērtību.
(3)
Novērtēšanā konstatēts, ka Abū Dabī, Brazīlijā, Dubaijas Starptautiskajā finanšu centrā, Gērnsijā, Indonēzijā, Menas salā, Džersijā, Malaizijā, Taivānā un Taizemē ir revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas, kas darbojas saskaņā ar noteikumiem, kuri līdzinās Direktīvas 2006/43/EK 29., 30. un 32. pantā izklāstītajiem noteikumiem. Tāpēc šo trešo valstu revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas ir lietderīgi uzskatīt par līdzvērtīgām dalībvalstu revidentu un revīzijas uzņēmumu publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmām.
(4)
Bermudu salas, Kaimanu salas, Ēģipte, Maurīcija, Jaunzēlande, Krievija un Turcija ir izveidojušas vai patlaban veido revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas. Tomēr informācija par šo sistēmu darbību un noteikumiem, kas reglamentē šīs sistēmas, nav pietiekama, lai veiktu līdzvērtības novērtējumu. Lai varētu veikt šo sistēmu turpmāku novērtējumu un pieņemt galīgu lēmumu par to līdzvērtību, no šīm trešām valstīm un teritorijām jāiegūst papildu informācija, lai labāk saprastu to sistēmas. Tādēļ ir lietderīgi pagarināt ar Lēmumu 2011/30/ES piešķirto pārejas periodu attiecībā uz revidentiem un revīzijas struktūrām, kas iesniedz revīzijas ziņojumus par šajās trešās valstīs un teritorijās reģistrētu uzņēmumu gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem.
(5)
Revidenti un revīzijas struktūras, kas iesniedz revīzijas ziņojumus par Honkongā, Indijā un Izraēlā reģistrētu uzņēmumu gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem, ir izmantojušas ar Lēmumu 2011/30/ES piešķirto pārejas periodu. Kopš tā laika šīs trešās valstis vai teritorijas nav izveidojušas publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju neatkarīgu sistēmu. Tās nav sniegušas informāciju par revīzijas regulatīvo un pārraudzības sistēmu. Šādos apstākļos ir pamats uzskatīt, ka šīs trešās valstis un teritorijas nav veikušas pasākumus, kas nepieciešami, lai Komisija atzītu to revīzijas regulējumu par līdzvērtīgu dalībvalstu revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmām. Tāpēc nebūtu jāpagarina pārejas periods, kas šīm valstīm piešķirts ar Lēmumu 2011/30/ES attiecībā uz revidentiem un revīzijas struktūrām, kuras iesniedz revīzijas ziņojumus par šajās trešās valstīs reģistrētu uzņēmumu gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem.
(6)
Lai aizsargātu ieguldītājus, revidentiem un revīzijas struktūrām, kas iesniedz revīzijas ziņojumus par šā lēmuma II pielikumā minētajās trešās valstīs reģistrētu uzņēmumu gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem un nav reģistrēti saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 45. pantu, pārejas periodā jādod iespēja turpināt revīzijas darbības Savienībā tikai tad, ja tie sniedz vajadzīgo informāciju. Ja šie revidenti un revīzijas struktūras sniedz attiecīgo informāciju, tiem jādod iespēja turpināt darbības attiecībā uz gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem finanšu gadiem, kas sākas laikposmā no 2012. gada 1. augusta līdz 2015. gada 31. jūlijam. Šis lēmums nedrīkstētu ietekmēt dalībvalstu tiesības šiem revidentiem un revīzijas struktūrām piemērot savas izmeklēšanas un sankciju sistēmas.
(7)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Lēmums 2011/30/ES.
(8)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvas 2006/43/EK 48. panta 1. punktu izveidotā komiteja,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Lēmumu 2011/30/ES groza šādi:
1)
lēmuma 1. pantā pievieno šādu otro punktu:
“Direktīvas 2006/43/EK 46. panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām turpmāk minēto trešo valstu un teritoriju revidentu un revīzijas struktūru publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas uzskata par līdzvērtīgām dalībvalstu revidentu un revīzijas uzņēmumu publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmām attiecībā uz revīzijas pasākumiem saistībā ar gada vai konsolidētajiem pārskatiem par finanšu gadiem, sākot no 2012. gada 1. augusta:
1)
Abū Dabī;
2)
Brazīlija;
3)
Dubaijas Starptautiskais finanšu centrs;
4)
Gērnsija;
5)
Indonēzija;
6)
Menas Sala;
7)
Džērsija;
8)
Malaizija;
9)
Taivāna;
10)
Taizeme.”;
2)
lēmuma 2. pantu groza šādi:
a)
1. punkta ievadteikumā vārdu “pielikumā” aizstāj ar vārdkopu “I pielikumā”;
b)
2., 3. un 4. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:
“2. Dalībvalstis nepiemēro Direktīvas 2006/43/EK 45. pantu revidentiem un revīzijas struktūrām, kas iesniedz revīzijas ziņojumus par šā lēmuma II pielikumā minētajās trešās valstīs un teritorijās reģistrētu uzņēmumu gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem, kā norādīts minētās direktīvas 45. panta 1. punktā, attiecībā uz finanšu gadiem, kuri sākas laikposmā no 2010. gada 2. jūlija līdz 2015. gada 31. jūlijam, ja attiecīgais revidents vai revīzijas struktūra sniedz dalībvalsts kompetentajām iestādēm visu turpmāk minēto informāciju:
a)
attiecīgā revidenta vai revīzijas struktūras vārds/nosaukums, adrese un informācija par to juridisko struktūru;
b)
ja revidents vai revīzijas struktūra ir kāda revidentu/revīzijas struktūru tīkla daļa - šā tīkla apraksts;
c)
attiecīgajai revīzijai piemērotie revīzijas standarti un neatkarības prasības;
d)
revīzijas struktūras iekšējās kvalitātes kontroles sistēmas apraksts;
e)
ziņas par to, vai un kad pēdējo reizi veikta revidenta vai revīzijas struktūras kvalitātes nodrošināšanas pārbaude, un, ja vien šo informāciju nav sniegušas trešās valsts kompetentās iestādes, vajadzīgā informācija par pārbaudes rezultātu. Ja vajadzīgā informācija par pēdējās kvalitātes nodrošināšanas pārbaudes rezultātu nav publiskojama, dalībvalstu kompetentās iestādes to izmanto, ievērojot konfidencialitāti.
3. Dalībvalstis nodrošina sabiedrības informēšanu par to revidentu un revīzijas struktūru vārdu/nosaukumu un adresi, kuras iesniedz revīzijas ziņojumus par šā lēmuma II pielikumā minētajās trešās valstīs reģistrētu uzņēmumu gada pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem, un par to, ka šo valstu un teritoriju publiskās pārraudzības, kvalitātes nodrošināšanas, izmeklēšanas un sankciju sistēmas saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 46. panta 2. punktu vēl nav atzītas par līdzvērtīgām. Šajā nolūkā Direktīvas 2006/43/EK 45. pantā minētās dalībvalstu kompetentās iestādes var reģistrēt arī revidentus un revīzijas struktūras, kas veic šā lēmuma II pielikumā minētajās trešās valstīs reģistrētu uzņēmumu gada pārskatu vai konsolidēto pārskatu revīzijas.
4. Neatkarīgi no 2. punkta dalībvalstis var revidentiem un revīzijas struktūrām, kas veic šā lēmuma II pielikumā minētajās trešās valstīs reģistrētu uzņēmumu gada pārskatu vai konsolidēto pārskatu revīzijas, piemērot savas izmeklēšanas un sankciju sistēmas.”;
c)
pievieno šādu 5. punktu:
“5. Šā panta 2. punkts neskar dalībvalstu kompetento iestāžu un II pielikumā minēto trešo valstu kompetento iestāžu vienošanās par sadarbību kvalitātes nodrošināšanas pārbaužu jomā, ja vienošanās atbilst visiem turpmāk minētajiem kritērijiem:
a)
tajā paredzēts veikt kvalitātes nodrošināšanas pārbaudes, pamatojoties uz vienlīdzīgu attieksmi;
b)
par to ir iepriekš paziņots Komisijai;
c)
tas neizstāj nekādus Komisijas lēmumus saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 47. pantu.”;
3)
lēmuma 4. pantu aizstāj ar šādu:
“4. pants
Šā lēmuma 1. panta 10. punktu vairs nepiemēro no 2013. gada 31. jūlija.”;
4)
pielikumu aizstāj ar šā lēmuma I pielikumu;
5)
pievieno II pielikumu, kā noteikts šā lēmuma II pielikumā.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2013. gada 13. jūnijā