PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1239/2013,
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení šetření
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 8. listopadu 2012 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 26. září 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
Před zahájením šetření a v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k vyjádřením, jež čínská vláda učinila ve smyslu nenapadnutelnosti režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
1.2. Souběžné antidumpingové řízení
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) dne 6. září 2012 informovala Evropská komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 6. června 2013 uložila Komise nařízením (EU) č. 513/2013 (4) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z ČLR (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“).
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. Celní evidence
(7)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 1. března 2013 nařízení (EU) č. 182/2013 (5), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013.
(8)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí týkající se celní evidence dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V okamžiku, k němuž Komise přijala rozhodnutí o celní evidenci dovozu, disponovala dostatečně jasnými důkazy, na jejichž základě byla zdůvodněna nezbytnost celní evidence dovozu, zejména pak důkazy o prudkém nárůstu objemů celkového dovozu a podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
1.4. Strany dotčené řízením
(9)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, orgány ČLR a známé dovozce. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem, jak je uvedeno ve 38. bodě odůvodnění níže. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
a) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(11)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 121 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Tyto spolupracující společnosti představují více než 80 % celkového objemu čínského vývozu. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek sedmi vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců.
(12)
Vybraný vzorek složený ze sedmi skupin společností tvoří tři spolupracující vývozci s největším objemem vývozu modulů, dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu článků a dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu destiček. Vzorek těchto sedmi skupin vyvážejících výrobců sloužil jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení. Jak je vysvětleno v 46. bodě odůvodnění níže, Komise vyloučila v konečné fázi šetření destičky z definice výrobku. Některé společnosti byly do vzorku vybrány na základě největšího objemu vývozu destiček. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že Komise již šetření v těchto společnostech provedla a ověřila jimi předložené údaje, a rovněž s ohledem na značný objem vývozu modulů a/nebo článků všech těchto společností se nepovažovalo za nutné vzorek upravovat.
(13)
Počet vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl nakonec stanoven na osm společností/skupin. Původně bylo totiž oznámeno, že Jinko Solar Co. Ltd a Renesola Jiangsu Ltd jsou společnosti ve spojení, avšak následně bylo zjištěno, že ve spojení nejsou.
b) Výběr vzorku výrobců v Unii
(14)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. O výběru tohoto předběžného vzorku výrobců v Unii byli informováni všichni známí výrobci a známá sdružení výrobců v Unii. Tento předběžný vzorek sestával z devíti výrobců z celkového počtu asi 215 výrobců v Unii, o nichž bylo před zahájením šetření známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a již byli vybráni na základě největšího reprezentativního objemu výroby, s přihlédnutím k objemu prodeje a zeměpisné poloze, aby mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Bylo zajištěno, aby tento vzorek zahrnoval vertikálně integrované i neintegrované výrobce v Unii. Rovněž zúčastněné strany byly vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.
(15)
Některé zúčastněné strany vznesly proti předběžnému vzorku výrobců v Unii následující připomínky:
i)
Některé strany uvedly, že omezené informace poskytnuté k předběžně vybranému vzorku nebyly dostačující a neumožnily jim vznést smysluplné připomínky k navrženému vzorku. Kritizovaly zejména to, že totožnost výrobců v Unii byla považována za důvěrný údaj, a požadovaly, aby bylo zveřejněno, ve kterých členských státech se nacházejí výrobci v Unii zařazení do vzorku, jaký je podíl těchto vybraných výrobců v Unii na celkovém objemu výroby fotovoltaických modulů a článků a jaký podíl na výrobě a prodeji mají jednotlivé společnosti zařazené do vzorku i vzorek jako celek.
ii)
Způsob výběru vzorku byl zpochybněn s poukazem na to, že „směšuje tři různé kroky“, a sice podporu pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr vzorku. Tvrdilo se, že proto není jasné, zda v době výběru vzorku bylo již vymezeno výrobní odvětví Unie, a zda tedy tento vzorek lze považovat za reprezentativní. Jestliže výrobní odvětví Unie nebylo ve fázi výběru vzorku vymezeno, neměly zúčastněné strany možnost si ověřit, zda je tento předběžný vzorek reprezentativní, a zda tedy na základě tohoto vzorku lze správně posoudit situaci v tomto výrobním odvětví Unie v období šetření stanoveném v 38. bodě odůvodnění níže. Dále bylo uváděno, že není vhodné, aby byl předběžný vzorek vybírán na základě odpovědí výrobců v Unii na zjišťování podpory pro zahájení šetření.
iii)
Též se tvrdilo, že předběžný vzorek byl vybrán pouze ze společností, jež stávajícímu šetření vyjádřily podporu.
iv)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem k tomu, že do předběžného vzorku byly zařazeny i vertikálně integrované společnosti, může být objem výroby článků započítán dvojmo nebo trojmo, což vyvolává pochyby o celkové reprezentativnosti tohoto vzorku. Bylo požadováno, aby u vertikálně integrovaných výrobců byl započítáván pouze objem výroby modulů, a nikoli objem výroby článků.
v)
Stejná strana tvrdila, že údaje, z nichž se při výběru vzorků vycházelo, jsou přinejmenším zčásti nespolehlivé, což může mít dopad na reprezentativnost předběžného vzorku jako celku.
vi)
Jedna strana předložila seznam, který údajně obsahoval přibližně 150 dalších výrobců obdobného výrobku v Unii, a tvrdila, že by i oni měli být vzati v úvahu za účelem výběru vzorku výrobců v Unii.
(16)
Na argumenty vznesené těmito stranami bylo reagováno takto: Výrobci v Unii požádali, aby údaje o jejich totožnosti byly považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Výrobci totiž skutečně čelili hrozbám, že dojde k poškození jejich podnikatelské činnosti v Unii i mimo ni. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Zveřejnění lokality nebo podílu na výrobě a prodeji jednotlivých výrobců v Unii zařazených do vzorku by snadno mohlo vést ke zjištění totožnosti dotčeného výrobce, a proto požadavky na zveřejnění výše uvedených informací musely být zamítnuty.
(17)
Komise „nesměšovala“ zjišťování podpory pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr předběžného vzorku, neboť tyto kroky zůstaly navzájem nezávislé a o každém z nich bylo rozhodováno odděleně. Nebylo prokázáno, v jaké míře použití údajů o výrobě a prodeji poskytnutých výrobci v rámci zjišťování podpory pro zahájení šetření ovlivnilo reprezentativnost vzorku. Na počátku bylo výrobní odvětví Unie skutečně vymezeno jen předběžně. Pro předběžné stanovení celkové výroby Unie v období šetření, které je stanoveno v 38. bodě odůvodnění níže, byly použity veškeré dostupné informace o výrobcích v Unii, včetně informací obsažených v podnětu a údajů shromážděných od výrobců v Unii a jiných stran před zahájením šetření.
(18)
Pro zařazení do vzorku byli vzati v úvahu všichni výrobci v Unii, kteří odpověděli na otázky týkající se podpory pro zahájení šetření, bez ohledu na to, zda šetření podpořili, vyslovili se proti němu nebo nevyjádřili žádné stanovisko. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Otázka dvojího/trojího započítávání byla při výběru prozatímního vzorku zvážena. Bylo zřejmé, že vyloučením výroby a prodeje článků vyráběných vertikálně integrovanými výrobci v Unii by nebyla vzata v úvahu část výroby článků prodávaných na volném trhu. Proto byl učiněn závěr, že vyloučení prodejů článků z celkového objemu výroby by nutně nevedlo k reprezentativnějšímu vzorku. Ostatně reprezentativnost vzorku byla zajištěna nejen na základě objemu výroby, ale i na základě zeměpisného rozmístění a vyváženého zastoupení vertikálně integrovaných a neintegrovaných výrobců. Relativní reprezentativnost objemu výroby byla vypočítána na úrovni každého typu obdobného výrobku. Na základě toho se mělo za to, že metoda výběru prozatímního vzorku byla přiměřená, a vzorek je proto považován za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie vyrábějící výrobek, který je předmětem šetření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto. Pokud jde o spolehlivost údajů, byl vzorek vybrán na základě informací dostupných v době výběru vzorku, jak stanoví článek 27 základního nařízení. Pokud jde o spolehlivost údajů použitých na podporu zahájení šetření, při šetření se neprokázalo, že by údaje shromážděné před zahájením vykazovaly značné nedostatky. Lze tedy důvodně předpokládat, že základ, z něhož vycházel výběr předběžného vzorku, byl dostatečně spolehlivý. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(20)
Pokud jde o seznam přibližně 150 dalších výrobců v Unii, je nutno poznamenat, že tato informace byla předložena po uplynutí lhůty stanovené pro zúčastněné strany, aby se vyjádřily k výběru prozatímního vzorku, a pro výrobce v Unii, aby se přihlásili a požádali o zařazení do vzorku. Mimoto přibližně 30 výrobců v Unii obsažených v tomto seznamu bylo ve skutečnosti v době výběru vzorku Komisi známo. Při výběru vzorku byli zvažováni všichni výrobci v Unii, kteří se po zveřejnění oznámení o zahájení šetření přihlásili. Reprezentativnost vzorku nebyla tudíž ovlivněna. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(21)
Po obdržení připomínek bylo složení vzorku přezkoumáno, neboť existovaly náznaky, že jedna z vybraných společností nemusí být schopna plně spolupracovat. V zájmu zachování míry reprezentativnosti vzorku byl vybrán další výrobce v Unii. Tento revidovaný vzorek tedy tvořilo deset společností vybraných na základě největšího reprezentativního objemu na každé úrovni výroby, s přihlédnutím k objemu prodejů na trhu Unie a k zeměpisné poloze, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřené přezkoumán. Vzhledem k vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž i z příslušného šetření (viz 42.-46. a 349. bod odůvodnění níže) se vzorek skládal z devíti společností. Revidovaný vzorek výrobců v Unii pak představoval, vyjádřeno procentním podílem na celkové výrobě Unie, u modulů mezi 18 % a 21 % a u článků mezi 17 % a 24 % a zahrnoval výrobce vertikálně integrované i neintegrované. Přesné podíly nemohly být uvedeny vzhledem k tomu, že přesný podíl by umožnil vypočítat objem výroby dalšího výrobce v Unii uvedeného výše, a mohla by tak být zjištěna jeho totožnost.
(22)
Výrobci v Unii, kteří předložili Komisi informace požadované pro účely výběru vzorku v rámci tohoto antisubvenčního řízení se shodují s výrobci v Unii, kteří poskytli příslušné informace v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření. Kromě toho všichni výrobci v Unii zařazení do konečného vzorku v antidumpingovém šetření poskytli příslušné informace v rámci tohoto antisubvenčního šetření, což Komisi umožnilo výběr vzorku. Považovalo se tedy za vhodné, aby konečné vzorky výrobců v Unii byly v obou řízeních totožné.
(23)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti v případě jmen žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není opodstatněné. Jak již bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise byla toho názoru, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy, jak uvedla čínská vláda, jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(24)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) své argumenty týkající se použité metody pro výběr prozatímního vzorku výrobců v Unii. Tvrdila zejména, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se již touto otázkou zabývala v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností uvedených na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje zejména montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. CCCME proto nebyla schopna prokázat, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. Kromě toho CCCME neposkytla jiné údaje, kterými by zpochybnila celkovou výrobu v Unii, ani nepředložila žádné důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
c) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(25)
Z přibližně 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a kontaktovaných Komisí zaslalo odpovědi na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, dvacet stran, z toho 12 odpovědí se týkalo modulů a jedna odpověď se týkala článků. Kromě toho se přihlásilo sedm dalších stran, avšak tyto nevykazovaly žádný dovoz nebo další prodej dotčeného výrobku. Vzorek byl vybrán v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, tedy tvořili dva dovozci modulů a jeden dovozce článků, představující přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. Po obdržení odpovědí na dotazník však vyšlo najevo, že hlavní činností jednoho z těchto tří dovozců jsou ve skutečnosti solární zařízení, a nikoliv obchodování s dotčenými výrobky. Pokud jde o činnost druhého dovozce, jednalo se o dovoz modulů a nikoli dovoz článků. Kvalita informací, jež tento dovozce poskytl v odpovědi na dotazník, nebyla nicméně dostačující k tomu, aby byl zahrnut do analýzy dovozců, kteří nejsou ve spojení. Šetření navíc ukázalo, že většina dovozu dotčeného výrobku je na trh Unie uváděna prostřednictvím společností, které jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR, nebo prostřednictvím montážních firem nebo společností připravujících projekty.
(26)
Po uložení prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření se Komise obrátila na další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní informace o svých činnostech v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Účelem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu k další spolupráci při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. zabývají se jeho nákupem a následným prodejem). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Pouze tři z těchto pěti odpovědí byly dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se tak rozšířil a sestával ze čtyř dovozců modulů, představujících přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. S ohledem na strukturu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední podniky, nebylo možné kvůli omezeným zdrojům, jež měly orgány k dispozici, sestavit vzorek zastupující větší podíl.
d) Odpovědi na dotazník a ověřování
(27)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům ČLR (včetně zvláštních dotazníků pro China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, jiné důležité finanční instituce a výrobce polykrystalického křemíku ve státním vlastnictví, skla a hliníku, jež dodávali tyto suroviny dotčenému odvětví během období šetření), osmi vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce i navazujícím hospodářským subjektům a jejich sdružením, kteří se přihlásili ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení. Komise kontaktovala také jedno reprezentativní sdružení spotřebitelů.
(28)
Komise obdržela odpovědi od čínské vlády, všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a jejich společností ve spojení v ČLR, od pěti vyvážejících výrobců, kteří žádali o individuální zjišťování, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, všech dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, zařazených do vzorku a od 21 hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie a od tří jejich sdružení.
(29)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů, finančních institucí, společností zařazených do vzorku, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, sdružení a nezávislého konzultanta:
a)
Vláda Čínské lidové republiky
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
-
Huaxia Bank, Peking, Čína
-
China Development Bank, Peking, Čína
-
Export Import Bank of China, Peking, Čína
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii
-
osm výrobců v Unii zařazených do vzorku
c)
Skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Čína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Čína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Čína
-
JingAo Group, Čína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Čína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Čína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Čína
-
Jinko Solar Co Ltd, Čína
d)
Dovozce v Unii, který není ve spojení
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Německo
e)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Německo
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Německo
f)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Německo
-
ValSolar SL, Badajoz, Španělsko
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španělsko
g)
Sdružení
-
European Photovoltaic Industry Association (EPIA), Brusel, Belgie
h)
Nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(30)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
(31)
Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie zpochybnila právní základ pro inspekci na místě provedenou v prostorách Europressedienst a uvedla, že nezávislá konzultační společnost není zúčastněnou stranou podle článku 26 základního nařízení. Nicméně zjištění by měla být založena na spolehlivých a ověřitelných údajích, kdykoli je to možné. Europressedienst poskytla na základě smlouvy informace o makroekonomických ukazatelích. Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady veřejné správy, aby ověřila spolehlivost a přesnost údajů, na nichž založila svá zjištění.
(32)
Čínská vláda uvedla, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisem, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace aniž byl uveden „rozumný důvod“ nebo poskytnuta dostatečně podrobná shrnutí, nebo výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných informací, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii bez důvěrných informací a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty se značným zpožděním.
(33)
(i) Pokud jde o tvrzení, že ve veřejně přístupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, o jaké informace se jedná. ii) Její tvrzení, že nebyla dostupná verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, je nepravdivé. iii) Pokud jde o zpoždění při poskytování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné informace, bylo dotčené straně vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné informace zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost provedených shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na zachování anonymity, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných informací neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana svoji verzi neobsahující důvěrné informace odpovídajícím způsobem upravit, než mohla být zpřístupněna ostatním zúčastněným stranám.
(34)
Každopádně se má za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila včas reagovat na informace obsažené ve spise zpřístupněném pro kontrolu, tak aby mohla zohlednit jejich stanoviska, byla-li řádně doložená a opodstatněná, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla příležitost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(35)
Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení vyrovnávacích cel na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(36)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
1.5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(37)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků pozměněnou nabídku závazku, která se vztahuje rovněž na souběžné antidumpingové šetření. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (6) Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
1.6. Období šetření a posuzované období
(38)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(39)
V počáteční fázi byl dotčený výrobek definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(40)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2.2. Obdobný výrobek
(41)
Při šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejná základní konečná použití. Proto se ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení považují za obdobné.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.3.1. Vyloučení destiček
(42)
Zúčastněné strany tvrdily, že destičky by měly být vyňaty z definice výrobku, neboť nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě argumentů vznesených před vyhlášením prozatímního antidumpingového nařízení byly následně v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(43)
Zaprvé, zúčastněné strany tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, neboť šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a „destičky, jejichž tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Kromě toho se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Dospělo se tudíž k závěru, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Z výše uvedeného zároveň vyplývá, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(44)
Zadruhé se tvrdí, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Zejména pak, že destičky nemohou přeměňovat sluneční záření na elektřinu, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(45)
Šetření skutečně prokázalo, že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. K přeměně dochází v článcích, které pohlcují světlo a přeměňují ho pomocí krystalického křemíku na elektrický proud. Články mají přechod mezi kladně a záporně dotovanou vrstvou, který slouží ke sběru a odvádění článkem vyráběné elektřiny. Při montáži modulů se články pomocí plochých drátů nebo kovových pásek spájejí dohromady a vzniká řetězec článků. Tyto články jsou laminovány mezi jednotlivé vrstvy. Navrchu je většinou používáno sklo a vespod polymerová krycí vrstva. Rámy jsou obvykle zhotoveny tak, aby umožňovaly montáž v terénu (např. na střechách). Modul může, ale nemusí mít invertor.
(46)
Vzhledem k odlišným základním fyzikálním a technickým vlastnostem definovaným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti přeměňovat sluneční záření na elektřinu, byl nakonec učiněn závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.3.2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití
(47)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že šetření se nemůže týkat dvou výrobků s různými fyzikálními, chemickými a technickými vlastnostmi, a že na moduly a články by se proto měly vztahovat dvě samostatná šetření. Dále tvrdily, že není jasné, zda se šetření týká jediného výrobku nebo dvou samostatných výrobků, a že proto nemají plnou možnost hájit své zájmy.
(48)
Navazující výroba článků a modulů je jeden výrobní proces s různými výrobními kroky. Články určují vlastnosti konečného výrobku (tj. modulů). Šetření ukázalo, že přímým a výlučným cílem výroby článků je výroba modulů; moduly a články mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti (které jsou výsledkem použitých surovin) a stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků.
(49)
V oznámení o zahájení řízení bylo jasně uvedeno, že výrobek, který je předmětem šetření, představují moduly a články. Zúčastněné strany proto měly plnou možnost hájit své zájmy s ohledem na dotčený výrobek, tak jak byl vymezen. Na základě uvedených skutečností byly uvedené argumenty zamítnuty.
2.3.3. Odlišná nomenklatura
(50)
Dále bylo uváděno, že moduly a články by neměly být považovány za jediný výrobek, jelikož mají různé osmimístné kódy KN, šestimístné položky a čtyřmístná čísla HS. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty. Z uvedených důvodů bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.4. Přidaná hodnota článků
(51)
Některé strany tvrdily, že největší část hodnoty modulu tvoří přidaná hodnota v procesu přeměny článků, a že články musí být tudíž považovány za samostatný výrobek.
(52)
Ze šetření vyplynulo, že výroba článků je technologicky nejnáročnější částí výrobního procesu. Ukázalo se však i to, že uvedené dva výrobní kroky spolu navzájem souvisejí a že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu, ale je rozprostřena v celém výrobním procesu. Na základě uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.5. Samostatné velkoobchodní trhy
(53)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že moduly a články mají samostatné velkoobchodní trhy, a že by proto měly být považovány za různé výrobky, čemuž by nasvědčovala i skutečnost, že u velkého počtu výrobců se nejedná o výrobce vertikálně integrované.
(54)
Moduly a články nelze považovat za samostatné výrobky, jejichž ceny kolísají výlučně v závislosti na tržních faktorech. Ve skutečnosti jsou jejich ceny navzájem úzce provázány a jsou ovlivňovány cenou polykrystalického křemíku. Dotčený výrobek, jak bylo vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše, se rovněž vyrábí v rámci jediného výrobního procesu s různými kroky. Skutečnost, že někteří výrobci nejsou vertikálně integrovaní, je pouze výsledkem podnikatelského rozhodnutí a je určována ekonomickými měřítky a nic na daném závěru nemění. Na základě uvedených skutečností musel být tento argument zamítnut.
2.3.6. Konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(55)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že k modulům a článkům musí být přistupováno jako k různým výrobkům vzhledem k tomu, že mají různé konečné použití a nejsou vzájemně zaměnitelné.
(56)
Jak bylo již zmíněno výše, šetření ukázalo, že navazující výrobní proces článků a modulů je jediný výrobní proces a že otázku vzájemné zaměnitelnosti mezi různými kroky jediného výrobního procesu nelze uplatnit. Moduly a články mají mimoto stejné konečné použití, tj. přeměňovat sluneční záření na elektřinu, a nemohou být používány v jiných aplikacích.
2.3.7. Distribuční kanály
(57)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že moduly a články nemají stejné distribuční kanály, a že je proto nelze považovat za jediný výrobek. Šetření ukázalo, že moduly a články mohou být distribuovány různými nebo obdobnými distribučními kanály. Hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé distribuční kanály proto nejsou považovány za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.8. Vnímání spotřebiteli
(58)
Tvrdilo se, že moduly a články se podstatně liší z hlediska jejich vnímání spotřebiteli, a že by proto neměly být považovány za jediný výrobek.
(59)
Jak již bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé vnímání spotřebiteli není považováno za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.9. Oddělená šetření pro články a moduly
(60)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly netvoří jediný výrobek, a proto by měly být posuzovány odděleně. Na rozdíl od destiček, články a moduly však mají stejnou základní vlastnost, tj. schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(61)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce namítl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. K tomu je prý údajně zapotřebí, aby byly začleněny do modulů. Každý článek má však sám o sobě schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí být pro většinu aplikací, které vyžadují spojení více článků do modulů, dostatečný, neznamená to, že článek sám o sobě není schopen přeměňovat sluneční záření na elektřinu.
(62)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce dále uvedl, že články nejsou jen jiným typem modulu, ale že se jedná o zcela odlišný výrobek. Článek je v podstatě hlavní součástí modulu. Jakožto hlavní součást modulu nemůže být článek „zcela jiným výrobkem“, neboť moduly a články mají stejné základní vlastnosti, jež umožňují přeměňovat sluneční záření na elektřinu, jak je uvedeno v 60. bodě odůvodnění výše.
(63)
Tatáž strana tvrdila, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců nebyl rozdíl mezi články a moduly vzat v úvahu. Proto měly být pro moduly a články stanoveny odlišné celní sazby. V této souvislosti je třeba konstatovat, že rozdíl mezi moduly a články byl při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců zohledněn, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Avšak pouze z toho důvodu, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že články a moduly by neměly být považovány za jeden výrobek, nebo že by pro ně měly být stanoveny samostatné celní sazby. Aby byla zajištěna reprezentativnost vzorku pro všechny typy výrobku, bylo skutečně důležité rozlišovat při jeho výběru mezi články a moduly. Vzhledem k tomu, že existovaly určité pochybnosti, zda články a moduly mají být považovány za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, bylo nutné reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(64)
Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články jsou odlišné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly jsou různé skupiny typů výrobku prodávané za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(65)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, že výrobky mají stejné základní vlastnosti a konečné použití, což je případ modulů a článků, jak je uvedeno v 46. a 71. bodě odůvodnění.
(66)
Čínská vláda tvrdila, že se posouzení, zda články a moduly jsou jedním výrobkem, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (7). Tato kritéria se používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoliv dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria musí být použita pro definici obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, který se poté porovná s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria proto nejsou pro definici dotčeného výrobku vhodná. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(67)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (8) údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Soudní dvůr pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena v 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, jež byla považována za relevantní. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(68)
Kromě toho je třeba připomenout, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. prodávají se za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(69)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že s ohledem na vyloučení destiček z definice výrobku a vzhledem k náročnosti výroby modulů z článků, je tvrzení, že články a moduly mají stejná konečná použití, rovněž nesprávné. Dále tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, vychází z předpokladu, že destičky, moduly a články procházejí stejným výrobním procesem.
(70)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Přestože obě tvrzení jsou uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Z použití slova „mimoto“ ve druhé větě jasně vyplývá, že druhé prohlášení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými otázkami v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První prohlášení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé prohlášení se zabývá konečným použitím. Základní tvrzení, hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správné.
(71)
Pokud jde o skutečné koncové použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybňují, že moduly a buňky se prodávají za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3.10. Produkty z tenkého filmu
(72)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že do definice dotčeného výrobku by měly být zahrnuty i produkty z tenkého fotovoltaického filmu, přičemž argumentovala tím, že mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejné základní konečné použití.
(73)
Produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou z definice výrobku výslovně vyloučeny, viz 40. bod odůvodnění výše. Produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají totiž v porovnání s dotčeným produktem odlišné fyzikální, chemické a technické vlastnosti. Jsou vyráběny odlišným výrobním procesem a nejsou vyráběny z krystalického křemíku, který je hlavní surovinou pro výrobu modulů a článků. Mají nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech, a proto nejsou vhodné pro stejné způsoby použití, jako jsou způsoby použití dotčeného výrobku. Na základě těchto skutečností musely být tyto argumenty zamítnuty.
2.3.11. Polotovary
(74)
Rovněž se tvrdilo, že články by měly být považovány za polotovary používané jako vstupní suroviny, zatímco moduly jsou konečné výrobky, a neměly by proto být považovány za jediný výrobek.
(75)
Jak bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že rozdíl mezi polotovary a hotovými výrobky proto není považován za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.12. Solární nabíječky
(76)
Jedna zúčastněná strana požadovala vyloučit solární panely určené výlučně k nabití 12 V baterií na základě toho, že mají odlišné konečné použití než moduly pro zapojení do elektrické sítě, neboť vyrábějí elektrický proud o mnohem nižším napětí, a proto se nehodí pro zapojení do elektrické sítě.
(77)
V souladu s oznámením o zahájení řízení jsou ze šetřeného výrobku vyloučeny přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií. Moduly skládající se z více než šesti článků určené pouze k nabití baterií mají stejné základní vlastnosti a stejný výkon jako moduly pro připojení do elektrické sítě. Je v nich použit obvod s napětím naprázdno, který má nižší napětí než obvod používaný v modulech pro připojení k síti. I přes tento rozdíl z šetření vyplynulo, že tento typ modulů lze připojit k elektrické síti. Nižší napětí může být snadno kompenzováno zvětšením rozměru článků a/nebo zvýšením počtu článků. Proto moduly určené k nabíjení baterií a skládající se z více než šesti článků spadají do definice dotčeného výrobku.
(78)
Zúčastněné strany rovněž tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by být rozšířena na výrobky s obdobnou funkcí, které do této definice zahrnuty nejsou, jako např. výrobky podobné velikosti, jež používají větší počet menších článků.
(79)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(80)
Analýza tvrzení předložených různými zúčastněnými stranami skutečně ukázala, že je vhodnější definovat vyloučení takových výrobků na základě technických norem, než na základě počtu článků. Zejména bylo zjištěno, že vymezení výrobků, které by měly být vyňaty z oblasti působnosti opatření, lépe vyhovuje definice podle „normy IEC 61730-1 aplikační třída C“.
(81)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení, které vychází z výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.3.13. Střešní solární moduly
(82)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(83)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je přeměna slunečního záření na elektřinu. Přidaná funkce, kterou jinak plní střešní materiál, se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(84)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (9) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (10) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a turistická obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(85)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (11) Obuv s patentovanou technologií byla proto v tomto případě považována za dotčený výrobek.
(86)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 83. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(87)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(88)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tuto žádost proto nebylo možné přijmout.
2.3.14. Monokrystalické a polykrystalické články
(89)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nijak nekonkuruje výrobnímu odvětví EU. Z šetření však vyplynulo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Tento argument byl proto zamítnut. V každém případě podle rozhodnutí Tribunálu ve věci Brosmann není skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, určující.
2.3.15. Doložka „odesílaný z“
(90)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k tomu, že šetření bylo zahájeno pouze ve vztahu k výrobkům pocházejícím z ČLR, je rozšíření rozsahu tohoto šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR neodůvodněné.
(91)
Výrobky odesílané z ČLR však bylo zahrnuto již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení se uvádí, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace.“ Proto je zřejmé, že všechny společnosti odesílající zboží z ČLR měly ke spolupráci při tomto šetření příležitost. Dále vzhledem k tomu, že výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto otázkou.
(92)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, neboť ty jsou v něm zahrnuty od samého počátku.
(93)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany namítaly, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená v 91. bodě odůvodnění, bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(94)
V této souvislosti se uvádí, že k zajištění toho, aby během šetření byly posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR, byly přijaty tyto kroky:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci tohoto šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli vývozci požádáni, aby předložili informace o všech výrobcích, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na zboží pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které se týkaly veškerého vývozu do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážejí do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(95)
Z výše uvedeného vyplývá, že se šetření týkalo všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a že zjištění v rámci šetření, včetně ohledně subvencování a újmy, se týkají všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR.
(96)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval pouze důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky předložené žadatelem a označené razítkem. Této stránce předchází ve spisu stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu, který předložil žadatel, ale byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Proto se má za to, že se podnět týkal všech výrobků z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(97)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by jejich výrobky rovněž mohly být předmětem šetření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají příslušným opatřením.
(98)
Stejní vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli vyzváni, aby se přihlásili, a že jim nebyla dána příležitost prokázat, že jejich výrobky nejsou subvencovány. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
2.3.16. Závěr
(99)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(100)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
3. SUBVENCOVÁNÍ
(101)
Žadatel tvrdil, že fotovoltaické odvětví je v ČLR ve značné míře subvencované státem a poukázal na řadu politických a plánovacích dokumentů, jakož i právních předpisů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena. Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že z řady z nich skutečně vyplývá, že fotovoltaické odvětví v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(102)
Čínská vláda zahrnula fotovoltaický průmysl mezi „strategická“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (12). Čínská vláda rovněž vytvořila zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví (spadající pod 12. pětiletý plán): 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví. V uvedeném plánu vyjádřila čínská vláda svoji podporu „hlavním podnikům“ (13) a „klíčovým podnikům“ (14), zavázala se „propagovat zavádění nejrůznějších politik na podporu fotovoltaického odvětví“ (15) a „vypracovat všeobecný návrh politik na podporu průmyslu, financí, daní…“ (16)
Rozhodnutí Státní rady č. 40 prohlašuje, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (17), vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (kategorie, do níž patří fotovoltaické projekty) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (18). Jiné rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 zmiňuje rozšíření „intenzity fiskální a finanční politiky pomoci“, vyzývá finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ a slibuje „využití fiskálních preferenčních politik, jako je kompenzace za riziko“ (19) pro nová strategická výrobní odvětví, mezi něž patří solární fotovoltaické odvětví. Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020) slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“ (20).
Rovněž zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku uvádí řadu opatření na podporu strategických výrobních odvětví včetně solárního fotovoltaického odvětví. Mimo jiné uvádí, že stát poskytuje pomoc a dává pokyny finančním institucím, aby tyto mohly poskytnutím úvěrů podpořit odvětví využívající nové a špičkové technologie (21), dává pokyny politicky orientovaným finančním institucím, aby při nabízení finančních služeb (22) dávaly přednost rozvoji odvětví využívajících nové a špičkové technologie, stanoví „úrokovou diskontní sazbu a záruku pro půjčky“ poskytované některým podnikům a „zvláštní pomoc“ poskytovaná politicky orientovanými finančními institucemi projektům podporovaným státem. (23) Praktické provádění těchto opatření je podrobně popsáno níže.
3.1. Úvodní poznámky
(103)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě (24) za účelem ověření odpovědí.
(104)
Po analýze odpovědi na dotazník zaslala Komise čínské vládě písemné upozornění na nedostatky, oznámení o inspekci a následné upřesnění programu inspekce na místě. Komise poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byla lhůta čínské vládě výrazně prodloužena, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 30 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 69 dní a v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla Komise čínské vládě 25 dní. Celkově měla tedy čínská vláda více než tři měsíce na to, aby Komisí požadované informace poskytla.
(105)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu a čtyř finančních institucí (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank a SINOSURE) se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů poskytnutých čínskou vládou nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(106)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(107)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování, a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě údajných subvenčních programů uvedených v podnětu.
3.2. Nedostatečná spolupráce
(108)
Jak již bylo uvedeno v 106. bodě odůvodnění, v návaznosti na inspekce na místě dne 23. května 2013 Komise oznámila čínské vládě, že zvažuje možnost použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Tento dopis Komise zaslala na základě svého předběžného závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů ze strany čínské vlády není možné odpověď na antisubvenční dotazník, písemné upozornění na nedostatky a další dostupná podání poskytnutá čínskou vládou v průběhu řízení řádně ověřit. Na místě bylo navíc zjištěno, že některé informace nebyly v odpovědi na dotazník a následných podáních ze strany čínské vlády poskytnuty, ačkoli Komise tyto informace výslovně požadovala. Kromě toho určité otázky zůstaly jednoduše nezodpovězeny. Možnost vycházet z dostupných údajů se týkala vládních plánů projektů, různých právních předpisů a dalších dokumentů; politiky preferenčních úvěrů, jiného financování, záruk a pojištění; oběžníků Čínské lidové banky; ověření u bank; pojištění vývozních úvěrů a ověření Sinosure; demonstračního programu „Golden Sun“; programů na osvobození od přímých daní či na jejich snížení; programů týkající se nepřímých daní a dovozního cla; poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: týká se polykrystalického křemíku, hliníkových výlisků a skla; a poskytování práv k užívání pozemků.
(109)
V dopise ze dne 3. června 2013 vznesla čínská vláda námitky proti předběžnému záměru Komise uplatnit ustanovení článku 28 základního nařízení, přičemž uvedla, že v daném případě neexistuje důvod pro to, aby se nepřihlíželo k předloženým informacím nebo dokonce pro to, aby se „vyplnily mezery v informacích“.
(110)
Čínská vláda tvrdila, že „pochybnosti“ o správnost informací, které pramení pouze ze skutečnosti, že Komise nebyla schopna tyto informace ověřit ke své „nejvyšší“ spokojenosti, by neměly vést k tomu, aby se k těmto informacím nepřihlíželo. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí, jelikož neodpovídá skutečnosti. Komise pochopitelně „nepřehlédla“ žádnou z informací pouze na základě toho, že ji nemohla ověřit při inspekci na místě. Pokud však bylo zjištěno, že informace a vysvětlení, které poskytla čínská vláda, jsou buď rozporuplné a/nebo neúplné ve srovnání s informacemi, jež má Komise k dispozici, a zároveň nebylo možné ověřit tyto informace během inspekce na místě, nemohla Komise uvedené informace přijmout jako takové. Každá informace je řádně zvážena v závislosti na stupni spolupráce ze strany čínské vlády. Rovněž je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení čínské vlády Komise nijak nehodnotila formát, v němž byly informace poskytnuty, ale spíše jejich správnost a/nebo úplnost.
(111)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé informace požadované Komisí představovaly takovou zátěž, že neměla praktickou možnost je poskytnout. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požadovala pouze informace nezbytné k ověření tvrzení žadatele (podložená důkazy prima facie), a poskytla čínské vládě dostatek času a příležitostí, aby takové informace předložila. Komise si je plně vědoma i toho, že vzhledem k značnému počtu podrobně vypracovaných tvrzení žadatele v daném případě musela od čínské vlády požadovat značný objem informací. Nicméně, jak bylo vysvětleno výše (104. až 107. bod odůvodnění), požadované informace nebyly nepřiměřené a pro jejich poskytnutí byla udělena patřičná lhůta.
(112)
Čínská vláda rovněž poukázala na rozdíl mezi nepřihlédnutím k předloženým informacím a doplněním obdržených informací o údaje ze záznamů. Jsouc si vědoma tohoto rozdílu a jednajíc v souladu s příslušnými ustanoveními článku 28 základního nařízení Komise musí zdůraznit, že, jsou-li předložené informace v rozporu s ostatními informacemi, jež se týkající stejné záležitosti a jež má Komisi k dispozici, nelze tyto informace doplnit. V takových případech (např. u předložených informací týkajících se vlastnické struktury bank) musela Komise rozhodnout, které z informací jsou spolehlivější. Komise zároveň dbala na to, aby použití dostupných údajů nebylo sankční a vycházelo údajů, které jsou skutečně dostupné.
(113)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemá žádný důvod pro to, aby v tomto případě považovala čínskou vládu za nespolupracující, neboť Komise zřejmě ignorovala či nepochopila svou povinnost zvážit „praktickou možnost“ čínské vlády odpovědět na daný požadavek. Podle čínské vlády představovalo šetření jako celek příliš velkou zátěž na to, aby spolupráce byla vůbec možná, přičemž Komise jakožto vyšetřující orgán opakovaně odmítla tuto zátěž ve spolupráci s čínskou vládou zmírnit. Toto tvrzení je založeno na nesprávném výkladu skutečností. Aby splnila své právní povinnosti po obdržení řádně doloženého podnětu a zároveň respektovala příslušnou judikaturu WTO, požadovala Komise od čínské vlády pouze informace nezbytné pro ověření a posouzení tvrzení v podnětu, doplněných o dostatečné důkazy. Komise nabídla svou pomoc čínské vládě v průvodním dopise k dotazníku i v samotném dotazníku. Rovněž v písemném upozornění na nedostatky bylo čínské vládě nabídnuto, aby se v případě jakýchkoli dotazů týkajících se požadovaných informací obrátila na Komisi. Komise také poskytla pro předložení informací výjimečně dlouhou lhůtu (viz 104. bod odůvodnění výše). Kromě toho v rámci daného šetření požadovala Komise od čínské vlády informace týkající se jednotlivých obchodních operací, pouze pokud jde o vývozce zařazené do vzorku, nikoliv všechny výrobce solárních panelů v Číně, čímž byl potenciální objem požadovaných informací z velké části snížen. Komise konstatuje, že čínská vláda očividně slučuje argumenty týkající se praktické možnosti poskytnout údaje s jinými otázkami.
Například na podporu svého tvrzení, že žádost Komise o informace o bankách a finančních institucích je nepřiměřená, uvádí zejména údajnou nedostatečnost podnětu, který podle ní vychází z „protiprávních rozhodnutí“ v případu bezdřevého natíraného papíru. Zdá se tedy, že stížnost čínské vlády souvisí s kvalitou důkazů pro zahájení řízení, nikoli s praktickou možností poskytnout informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení z předchozích podání, kde uvádí, že zahájení řízení v případě mnohých programů nesplňuje důkazní práh čl. 11 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a Komise tudíž zahájením řízení, pokud jde o tyto programy, porušila čl. 11 odst. 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise na tato tvrzení již reagovala v dopise a memorandu, jež zaslala čínské vládě, a jelikož dopis ze dne 3. června 2013 žádná nová tvrzení nepřinesl, není třeba se stejnými tvrzeními znovu zabývat v tomto nařízení.
(114)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise jí neposkytla dostatek času na vyplnění dotazníku. Toto tvrzení je nepravdivé. Jak je uvedeno ve 104. bodě odůvodnění výše, Komise čínské vládě příslušné lhůty podstatně prodloužila, a poskytla jí tak maximální čas, který dovolovalo včasné dokončení případu. Lhůta pro vyplnění dotazníku a odpověď na upozornění na nedostatky byla výrazně delší než doba požadovaná podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(115)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nereagovala na její žádost o pomoc při určení relativní nezbytnosti odpovědí na dotazník, čímž chtěla čínská vláda předejít tomu, aby se vycházelo z dostupných údajů. Ve svém podání uvádí, že se obrátila na Komisi, aby jí vysvětlila účel určitých požadovaných informací, jakož i to, k jakým věcným zjištěním by vedly, aby tak mohla „zajistit co nejlepší spolupráci v rámci praktické možnosti a zároveň poskytnout nejdůležitější informace“. Komise pochopitelně nemohla vědět, k jakému závěru určitá informace povede, aniž by byla předem poskytnuta. Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise strukturovala dotazník tak, aby bylo „prakticky nemožné“ jej vyplnit, a že spekulativně shromažďuje informace. Tato tvrzení Komise kategoricky odmítá. Jak je vysvětleno výše, v dotazníku byly požadovány pouze informace nezbytné pro následná zjištění.
(116)
Čínská vláda dále uvedla, že Komise trvala na poskytnutí dokumentů, které čínská vláda nemohla ze zákona vyhotovit či si vyžádat jejich vyhotovení, přičemž v této souvislosti připomněla příslušné právní předpisy EU a WTO, podle nichž se nepřihlíží pouze k nepravdivým nebo zavádějícím informacím, a dodala, že neměla „praktickou možnost“ poskytnout určité informace, na které se vztahuje státní tajemství nebo jiné předpisy a jejichž šíření vnitrostátní právní předpisy přísně zakazují. Rovněž tvrdila, že příslušná ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se ne vždy vztahují na případy, kdy mají být informace poskytnuty orgánem třetí země, v tomto případě čínskou vládou. Čínská vláda rovněž tvrdila, že pokud Komise odmítne uznat právní rozdíl mezi praktickou možností vlády poskytnout informace, které ze zákona nesmí uvolnit, a jinými důvěrnými informacemi, u nichž může při běžném průběhu šetření požadovat důvěrné zacházení, dostane se do rozporu s dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(117)
Komise nepřehlédla žádné informace, které čínská vláda z jakéhokoli důvodu nepředložila, neboť jednoduše nelze přihlížet či nepřihlížet k informacím, které nebyly poskytnuty. Na druhou stranu, pokud čínská vláda nepředložila nebo neposkytla pro šetření určité informace, a informace podobné povahy měla Komise k dispozici z jiných zdrojů (většinou z veřejně dostupných zdrojů, ale také od spolupracujících vyvážejících výrobců či předložené některými bankami během šetření na místě), zahrnula Komise tyto informace do spisu a použila je při vyvozování svých závěrů. Komise nesouhlasí s tvrzením, že ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se nevztahují na čínskou vládu. V této souvislosti čínská vláda uvádí, že spolupráce vlády by měla být stanovena na jiné úrovni než v případě vývozců a že vládě přísluší „minimální vstřícné jednání“, které nemohou vyžadovat vývozci. Pokud jde o vedení šetření ohledně vyrovnávacího cla, Komise nesouhlasí. Čínská vláda je v rámci řízení pro účely základního nařízení jednou ze zúčastněných stran a zároveň jako „zúčastněný člen“ je čínská vláda vázána ustanoveními a judikaturou WTO.
Článek 28 odst. 1 základního nařízení uvádí, že: „Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.“ Článek 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně odkazuje na důsledky nespolupráce vlády („zúčastněný člen“): „V případech, kdy zúčastněný člen nebo zúčastněná strana odmítne přístup k potřebné informaci nebo ji jinak neposkytne v rozumné době nebo významně brání šetření, mohou být předběžná a konečná, kladná nebo záporná zjištění učiněna na základě dostupných údajů.“ Jestliže tedy vyšetřující země, v tomto případě EU, využívá při šetření ohledně vyrovnávacího cla svých práv v rámci WTO a požaduje informace, které považuje za nutné pro účely šetření, podléhají vlády i vývozci stejné povinnosti spolupracovat. V průběhu šetření se čínská vláda při udávání důvodu neposkytnutí požadovaných informací pro účely ověření často odvolávala na pravidla o důvěrnosti, např. v případě oběžníků Čínské lidové banky. Je třeba poznamenat, že i když čínská vláda prohlašuje, že „ze zákona nesmí takové informace uvolnit“, je stále vázána svými povinnostmi v rámci WTO poskytnout informace, které jsou pro šetření považovány za nezbytné. V tomto ohledu nemůže vnitrostátní právo nebo vnitřní pravidla zprostit člena WTO jeho povinnosti v rámci WTO spolupracovat při šetřeních; v takových případech rozporu je čínská vláda povinna navrhnout způsob, jakým může být příslušná informace získána, aby ji bylo možné patřičně ověřit. Čínská vláda navíc toto své tvrzení nikdy skutečně nevysvětlila a neposkytla v tomto ohledu žádné důkazy (tj. právní ustanovení, které by jí „zakazovalo“ takovou informaci uvolnit).
(118)
Čínská vláda dále tvrdila, že oznámení o inspekci ze dne 25. května 2013 nebylo dostatečně podrobné a neobsahovalo konkrétní otázky, které měly být řešeny při inspekci na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že ačkoli Komise nemá povinnost zaslat seznam všech otázek, jež budou kladeny během šetření na místě (a nepovažuje toto za vhodné), obsahovalo oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 značně konkrétní a podrobný seznam otázek a dokumentů, které budou řešeny v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a požadavky WTO. V dopise bylo však jasně uvedeno, že seznam není úplný a že v závislosti na situaci se lze zabývat i jinými otázkami a důkazy. V tomto ohledu je rovněž nutno poznamenat, že před ověřením čínská vláda proti obsahu tohoto dopisu nic nenamítala, a poté odmítla projednat některé body, které v dopise výslovně zmíněny nebyly, jako např. informace o největších bankách v ČLR, úlohu Komunistické strany Číny v řízení některých bank nebo přístup některých bank k devizovým rezervám Státní správy devizových rezerv, a prohlásila, že není připravena odpovídat na dotazy týkající se těchto otázek.
(119)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neprojevila během inspekce na místě flexibilitu a že „pro jakoukoli žádost o změnu ze strany čínské vlády stanovila nekompromisní lhůtu“. Ve stejném duchu tvrdila, že Komise nepřijala žádné z „funkčních“ řešení, která čínská vláda navrhla a která se týkala možnosti ověření údajů u národního statistického úřadu a odmítla poskytnout prodloužení lhůty do pondělí 22. dubna 2013, aby mohlo proběhnout ověření u národního statistického úřadu. Úředníci Komise navíc podle čínské vlády začínali s postupem ověřování téměř každý pracovní den se zpožděním, přičemž důvodem byly jejich pozdní příchody.
(120)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, Komise zdůrazňuje, že flexibilita, kterou na místě projevovali její úředníci, byla úplná a bezpodmínečná. Úředníci Komise mimořádně svolili, že ověří dokumenty a důkazy, které byla čínská vláda připravena předložit až po uzavření určité tematické oblasti, přičemž v řadě případů se jednalo o činnost mimo pracovní dobu. Takových případů, kdy bylo třeba přemístit se ve velmi pozdní hodinu na jiná místa za účelem provedení inspekce a/nebo se vrátit na místa, která úředníci Komise již navštívili a poskytli tak příležitost k ověření dokumentů, bylo několik. Čínská vláda bohužel tyto nabídky v daných případech nepřijala, z čehož jednoznačně vyplývá, že důvodem pro nepředložení dokumentů požadovaných Komisí nebylo časové omezení či neochota Komise tyto dokumenty ověřit. Pokud jde o zpoždění při zahájení ověřování na místě, Komise poznamenává, že úředníci se vždy dostavili včas, nicméně určitá zpoždění byla způsobena každodenními registračními postupy pro udělení přístupu na různá místa inspekce požadovanými čínskou vládou, případně tím, že úředníky Komise nikdo ze zástupců čínské vlády při jejich příchodu na místo inspekce neočekával, aby je doprovodil, a úředníci tak museli před začátkem inspekce dlouho vyčkávat. Komise rovněž konstatuje, že každý den ověřování na místě značně přesahovala běžnou pracovní dobu, a že to byla čínská vláda, kdo první den zrušil odpolední blok inspekce na místě, jelikož se zástupci ministerstva technologie rozhodli, že se inspekce nezúčastní (viz 122. bod odůvodnění). Pokud by čínská vláda přijala všechny opakované nabídky úředníků Komise ohledně ověření dokumentů po skončení pracovní doby, kontroly by trvaly déle. Nestalo se tak z důvodu nespolupráce čínské vlády.
(121)
Čínská vláda dále napadla postup Komise, na jehož základě nepřijímá nové dokumenty a důkazy pro ověření poté, co byl příslušný oddíl ověřování uzavřen. V této souvislosti je třeba upřesnit, že záměrem Komise není a nikdy nebylo přímo ignorovat takto poskytnuté informace. Komise vzala v úvahu všechny předložené informace, analyzovala jejich kvalitu (např. s výpisem z auditované účetní závěrky je nakládáno jinak než s jednoduchým souborem v Excelu nebo dokumentem ve Wordu s číselnými údaji, u nichž není doložen žádný oficiální zdroj) a přiřadila jim určitou váhu s ohledem na skutečnost, že tuto informaci nebyla schopna při inspekci na místě ověřit.
(122)
Pokud jde o šest dokumentů (25) předložených čínskou vládou v průběhu šetření a obsah, který čínská vláda odmítla během inspekce na místě projednat, čínská vláda tvrdila, že Komisi nic neopravňuje k tomu, aby použila dostupné údaje v souladu s článkem 28 základního nařízení. Rovněž tvrdila, že Komise nepomohla čínské vládě porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázat, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní, a to i přesto, že čínská vláda „výslovně vyzvala Komisi před zahájením ověřování, aby jí pomohla porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázala, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní“. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny dokumenty se přímo týkají dotčeného odvětví (26), a jejich začlenění do rozsahu ověření bylo tedy důvodné.
Znění dopisu ze dne 11. dubna 2013, který čínská vláda zaslala Komisi, bylo navíc jiné než zmiňované znění dopisu ze dne 3. června 2013. Ve skutečnosti čínská vláda ve svém dopise ze dne 11. dubna 2013 uvedla, že ověřování uvedených dokumentů „je pozastaveno, ledaže Komise přesvědčivě prokáže souvislost těchto dokumentů pro stávající šetření, zejména ve vztahu k údajným subvencím“. Vzhledem k tomu, že všechny tyto dokumenty se přímo týkají dotčeného průmyslového odvětví a dokonce určitých subvenčních režimů, jako jsou preferenční úvěry či preferenční daňové režimy, jak je zřejmé z jejich znění, Komise nechápe, co dalšího k prokázání jejich opodstatněnosti dodat. Komisi překvapilo, že čínská vláda neměla problém s významem těchto dokumentů při jejich předložení, ale až tehdy, když Komise požádala o příslušná vysvětlení.
(123)
V dopise ze dne 23. května 2013 Komise uvedla, že jí nebylo umožněno, aby ověřila většinu předložených informací na základě původní dokumentace a podrobila je křížové kontrole s výchozími údaji použitými pro přípravu odpovědí čínské vlády, pokud jde o údaje o finančním trhu a finančních institucích v ČLR. Čínská vláda namítla, že vzhledem k „velmi obecné a nekonkrétní citaci“ neumožnila Komise čínské vládě smysluplně vyjádřit její připomínky, a tedy využít jejího práva na obhajobu. To tvrzení neodpovídá skutečnosti. V dotazníku Komise kladla velmi konkrétní otázky a v souladu s běžnou praxí mnohých vyšetřujících orgánů se snažila ověřit odpovědi čínské vlády při inspekci na místě.
(124)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že „půjčky dotčenému průmyslovému odvětví tvoří velmi malý podíl všech poskytnutých půjček. Některé banky například v dodatečném dotazníku uvedly, že půjčky poskytnuté dotčenému průmyslovému odvětví tvoří méně než 1 % celkových půjček“. Během ověřování nebyla čínská vláda schopna podpořit toto tvrzení jakýmkoli důkazem a odkázala Komisi, aby se obrátila na banky.
(125)
Komise rovněž žádala o statistiky v souvislosti s půjčkami dotčenému odvětví. Čínská vláda tvrdila, že žádné takové záznamy nevede. Na dotaz Komise, zda se čínská vláda pokusila o vypracování této statistiky a vyžádala si od bank příslušné informace, odpověděl zástupce Čínské bankovní regulační komise (CBRC), jenž byl přítomen ověřování, že žádné takové informace nemá a že otázky ohledně statistiky přísluší jinému oddělení bankovní regulační komise. Čínská vláda neposkytla žádné statistiky, které byly požadovány v dotazníku a opakovaně při upozornění na nedostatky. V oznámení o inspekci Komise znovu uvedla, že toto téma bude pokryto.
(126)
Pokud jde o banky, Komise se rovněž během inspekce na místě dotazovala na posouzení rizika a bonity, celkovou provozní situaci, situaci řízení, úvěrový stupeň, finanční využití, schopnost splácet, záruky a obchodní spolupráci mezi bankami a dlužníky, jelikož čínská vláda vznesla ve své odpovědi na dotazník k těmto otázkám připomínky. Navzdory skutečnosti, že tato témata byla uvedena v oznámení o inspekci, nepředložila čínská vláda na podporu svých tvrzení ani v tomto případě žádné důkazy a Komisi odkázala na banky.
(127)
Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla čínská vláda určité informace týkající se vlastnického podílu vlády v některých bankách. Je třeba poznamenat, že původně čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že tyto informace nemá k dispozici a příslušné informace poskytla až poté, co Komise zdůraznila, že podle článku 24 zákona o komerčních bankách musí banky tyto informace oznamovat Čínské bankovní regulační komisí. Když se Komise během inspekce na místě dotazovala na zdroj těchto informací, přítomný zástupce Čínské bankovní regulační komise uvedl, že odpověď nezná, neboť za sběr podobných údajů odpovídá jiná organizační složka bankovní regulační komise. V souladu s článkem 2 Prozatímních nařízení týkajících se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví (předloženo bankou EXIM v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky) „je seznam finančních institucí ve státním vlastnictví, do nichž Státní rada vysílá dozorčí orgány, doporučen správním orgánem pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví“. Jelikož se toto právní ustanovení vztahuje na správní orgán pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví, zdá se, že čínská vláda ví, které finanční instituce vlastní. Komise však tuto informaci nemohla ověřit či určit její zdroj z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády. Veřejně dostupné informace naznačují, že kromě bank, které čínská vláda uvedla ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, existují i jiné banky ve státním vlastnictví (jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku) (27).
(128)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že Komise ani v dotazníku ani v písemném upozornění na nedostatky nepožadovala „příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích“ a „poté náhle tvrdí, že jí tyto příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích chybí“. V zájmu vyjasnění dané záležitosti Komise uvádí, že podobně jako jiné vyšetřující orgány ověřuje během řízení údaje poskytnuté všemi stranami a že čínská vláda byla v tomto směru informována, neboť Komise již v dotazníku a v průvodním dopise k dotazníku upozornila, že odpovědi mohou být ověřovány. Navíc v oznámení o inspekci Komise zahrnula toto konkrétní téma mezi oblasti, které budou podléhat ověřování (28). Skutečnost, že Komise požaduje pro tvrzení učiněná čínskou vládou příslušné důkazy, zajisté nebyla pro čínskou vládu překvapením, ale standardním postupem, který Komise uplatňuje ve všech případech.
(129)
Když během ověřování požádala Komise čínskou vládu, aby předložila seznam deseti největších bank v ČLR a údaje o podílu na trhu, který zastupují, CBRC odpověděla, že je schopna tyto informace předložit, avšak že na danou otázku nemůže odpovědět, aniž by tato byla předložena v písemné podobě. Komise vysvětlila, že dotazy kladené ústně v průběhu inspekce na místě mají stejnou váhu jako jakékoli dotazy zaslané písemně, a poukázala na skutečnost, že v případě jiných ústně kladených otázek čínská vláda jejich písemné předložení nevyžadovala. I přes toto ujasnění čínská vláda příslušné informace neposkytla.
(130)
V dotazníku Komise požádala o dokumenty, které zakládají CBRC a udělují jí příslušný mandát. Čínská vláda předložila dokument ze shromáždění lidových zástupců, který pouze konstatuje, že má být vytvořena CBRC. Na dotaz Komise, zda existují nějaké další dokumenty upřesňující pověření a účel Čínské bankovní regulační komise, její zástupce přítomný během inspekce uvedl, že bankovní regulační komise se týká celá řada dalších právních předpisů, avšak, chtěla-li Komise tyto dokumenty získat, měla o ně požádat před inspekcí. Je třeba poznamenat, že v dotazníku Komise čínskou vládu žádala, aby „poskytla dokumenty, které zakládají Čínskou bankovní regulační komisi a udělují jí příslušný mandát“, a tudíž si tyto dokumenty vyžádala před uskutečněním inspekce.
(131)
Když Komise žádala o statistické údaje a zprávy od bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku, poukázala přitom na článek 33 Zákona ČLR o regulaci a kontrole bankovního sektoru, (29) z něhož vyplývá, že CBRC tyto statistické údaje shromažďuje. Přítomný zástupce CBRC uvedl, že musí nejprve získat povolení od právního odboru, avšak do konce inspekce žádné informace v tomto ohledu neposkytl. Opět je třeba poznamenat, že Komise o tyto informace žádala v dotazníku a písemném upozornění na nedostatky, a v oznámení o inspekci uvedla, že statistické údaje budou předmětem ověření.
(132)
Čínská vláda dále uvedla, že prohlášení v podnětu o tom, že čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, vycházejí pouze z tvrzení o vlastnickém podílu státu, jež se navíc zakládá na „protiprávních“ rozhodnutích v případu bezdřevého natíraného papíru. Toto tvrzení je chybným výkladem skutečností uvedených v podnětu. Žadatel v podnětu nepoukazuje pouze na vlastnictví státu, ale mimo jiné i na úvěry poskytnuté bankami na základě politických směrnic vládním agenturám, které ukládají finančním institucím, aby zvýšily úvěry a půjčky podnikům na podporu nových technologií a výrobků (včetně fotovoltaického průmyslu). Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru, která shledávají čínské banky veřejnoprávními subjekty, vycházela z více prvků než z pouhého vlastnického podílu (např. vládní zásahy a vedení bank k tomu, aby prostřednictvím vládních plánů poskytovaly přímé preferenční úvěrové režimy papírenskému průmyslu), přičemž uvedená zjištění jsou v plném souladu s právními předpisy EU a WTO. Kromě toho byla zjištění o statusu státních bank jako veřejnoprávních subjektů rovněž potvrzena v případu oceli s organickým povlakem.
(133)
Čínská vláda rovněž dále tvrdila, že nemá praktickou možnost poskytnout informace o všech 3 800 bankách a finančních institucích, které v ČLR existují, a že CBRC navíc ani záznamy o podílu vládní účasti v bankách neuchovává. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda opakovaně odkazuje na všechny banky v ČLR v souvislosti s jejich vlastnictvím ze strany čínské vlády, pokud jsou požadované informace výslovně omezeny na banky „v nichž má čínská vláda přímý či nepřímý podíl“ (30). Jak je vysvětleno v 127. bodě odůvodnění výše, tvrzení čínské vlády, že CBRC (nebo jakýkoli jiný vládní orgán) neuchovává záznamy o vlastnickém podílu bank, se zdá být v rozporu s několika čínskými právními předpisy.
(134)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení, že nemá právo požadovat od „nezávislých bank“, aby poskytly důvěrné informace, a poukázala na dopis, který údajně v této věci bankám zaslala. Je pravda, že v průběhu inspekce předložila čínská vláda originál dopisu určeného bankám, avšak když ji Komise požádala, aby prokázala, kterým bankám a finančním institucím tento dopis odeslala, nebyla čínská vláda schopna takové důkazy poskytnout. Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé orgány uvedené v příloze 7 písemného upozornění na nedostatky nebyly bankami. Komise k tomuto tvrzení poznamenává, že uvedené instituce byly Evropské komisi oznámeny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku jako instituce, které jim poskytly půjčky.
(135)
Čínská vláda tvrdila, že ani v dotazníku ani v upozornění na nedostatky Komise nikdy nevznesla otázku oběžníků Čínské lidové banky YinFa [2003] a [2004]. Je pravda, že v dotazníku žádala Komise o „nařízení/oběžníky/interní dokumentaci Čínské lidové banky týkající se regulace úrokových sazeb v ČLR“. Je ovšem zřejmé, že oba oběžníky spadají do této kategorie. Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky zmínila čínská vláda článek na internetové stránce Čínské lidové banky, který o jednom z oběžníků pojednává. Čínská vláda však žádné oběžníky Čínské lidové banky neposkytla a pouze uvedla údaje z jejích internetových stránek, které byly, pokud jde o řízení úrokových sazeb u úvěrů a vkladů v Číně v porovnání s oběžníky YinFa [2003] a [2004] dostupnými na internetu, neúplné. Rovněž je třeba poznamenat, že čínská vláda neodmítla předložit tyto dokumenty na základě toho, že na danou otázku nebyla připravena, ale spíše z důvodu údajné důvěrnosti oběžníků. V této souvislosti je třeba poznamenat, že požadavek čínské vlády týkající se důvěrnosti oběžníků Čínské lidové banky není v souladu s jejími vlastními postupy v rámci tohoto řízení. Ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací čínská vláda předložila plné znění jiného oběžníku Čínské lidové banky na podporu svého tvrzení, že zvláštní půjčky poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví byly zrušeny, přičemž důvěrnost vyžadovaná v případě jiných oběžníků nebyla v daném případě překážkou. Pokud jde o výtahy z internetových stránek Čínské lidové banky, Komise je vzala na vědomí a jejich obsah nijak neignorovala. Aby však měla o dané záležitosti úplné informace, požadovala rovněž údaje z uvedených dvou oběžníků, které doplňovaly informace předložené čínskou vládou.
3.3. Individuální zjišťování
(136)
Žádost o individuální zjišťování předložilo šest spolupracujících vyvážejících výrobců v souladu s čl. 27 odst. 3 základního nařízení, tj. společnosti CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Žádosti těchto společností o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných režimů subvencí a časově náročné povaze šetření by takové zajišťování představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
3.4. Konkrétní programy
(137)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
i)
Úvěry v rámci preferenční politiky, jiné financování, záruky a pojištění
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Poskytování úvěrových linek
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
-
Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
ii)
Grantové programy
-
Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
-
Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
-
Demonstrační program „Golden Sun“
iii)
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi orientované na vývoz
-
Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy pro provincii Guandong
iv)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
v)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání elektrické energie vládou
-
Poskytování pozemků a práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády
3.4.1. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
a) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
- Finanční trh a instituce v Číně
(138)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro fotovoltaický průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(139)
K úvodnímu antisubvenčnímu dotazníku připojila Komise zvláštní dotazník (dodatek A) určený pro banky/finanční instituce a požádala čínskou vládu, aby jej zaslala bankám/finančním institucím, které poskytly úvěry dotčeném průmyslovému odvětví. Účelem dodatku A bylo ověřit tvrzení žadatele, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty. Komise rovněž vyhledala informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). V reakci na dotazník předložila čínská vláda odpověď na dodatek A pouze v případě pěti bank (China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) a Huaxia Bank). Komise následně zopakovala původní žádost o informace v písemném upozornění na nedostatky. V zájmu usnadnění spolupráce zaslala Komise seznam bank/finančních institucí, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a znovu požádala čínskou vládu, aby tento dodatek předala příslušným subjektům. Žádné další odpovědi na dodatek A však v reakci na písemné upozornění na nedostatky předloženy nebyly.
(140)
Komise si rovněž vyžádala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí. V odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že žádné záznamy o vlastnických podílech neuchovává, a ani nenaznačila, jak takové informace získat. Poté, co Komise upozornila na skutečnost, že tyto informace banky povinně uvádějí ve svých stanovách, které jsou čínské vládě jakožto akcionáři přístupné, poskytla čínská vláda informace o vlastnických podílech u 16 bank. Nicméně pouze u pěti bank byly informace podloženy výročními zprávami, v ostatních případech čínská vláda k uvedeným informacím příslušné důkazy ani zdroje neposkytla. Pokud jde o ostatní banky, jež poskytly úvěr dotčenému průmyslovému odvětví, čínská vláda žádné informace o vlastnickém podílu nepředložila. Komise tedy přesnost a správnost vykázaných údajů týkajících se vlastnického podílu státu v těchto bankách a jiných finančních institucích nemohla ověřit.
(141)
Čínská vláda tvrdila, že rating BB použitý pro vyvážející výrobce (s ohledem na referenční úroveň) je „extrémně nevýhodný“ a že Komise „s ohledem na skutečnosti případu nevysvětlila, jak k takovému závěru dospěla, a na základě čeho stanovila, že jde o závěr správný a nejrozumnější. Čínská vláda rovněž tvrdila, že použitý postup vede k ‚nepřípustnému nepříznivému dopadu‘.“ Ačkoli bylo toto prohlášení učiněno ve vztahu k předchozím případům (tj. bezdřevému natíranému papíru) a před zveřejněním informací týkajících se ratingu použitého pro vyvážející výrobce v tomto šetření, je třeba zdůraznit, že Komise nepoužila „nepříznivé dostupné údaje“ ani v tomto případě ani v žádných jiných případech, na něž čínská vláda ve svých podáních odkazuje. Komise pouze ze zaznamenaných údajů vyvodila příslušné závěry, které ukázaly nedostatek posouzení úvěrového rizika, viz 175.-178. bod odůvodnění. Je třeba zdůraznit, že během období šetření zaznamenal čínský fotovoltaický průmysl značné ztráty a bylo jasné, že se nacházel ve velmi těžké finanční situaci. Několik posouzení úvěrového rizika poskytnutých společnostmi zařazenými do vzorku ukázalo, že hodnocení BB období šetření jakožto celku nebylo přiměřené. Některá posouzení úvěrového rizika jasně ukazují, že jisté skupiny byly více či méně nesolventní.
- Ověřování u bank
(142)
V oznámení o inspekci Komise uvedla, že plánuje ověření u bank, které odpověděly na dodatek A k dotazníku a které vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytly značnou část úvěrů, tj. China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai and Huaxia Bank, a připojila podrobný seznam témat, které budou předmětem inspekce. Již v úvodním dotazníku pro čínskou vládu Komise jasně uvedla, že informace poskytnuté v odpovědi na dotazník mohou být předmětem ověření na místě. V oznámení o inspekci Komise rovněž uvedla, že čínská vláda „je žádána, aby poskytla všechny dostupné podpůrné dokumenty, které byly při přípravě věcných odpovědí použity, včetně původního zdroje dokumentů a žádosti“. Další dva hlavní poskytovatelé preferenčního financování vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku buď žádné z požadovaných informací nepředložily (Agricultural Bank of China) nebo byly informace předloženy jejich jménem bez možnosti ověření (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
V oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 informovala Komise čínskou vládu o svém úmyslu provést ověření u banky Šanghaj (dále jen „“) a nabídla, že v zájmu usnadnění průběhu inspekce na místě pro čínskou vládu prodlouží v případě nutnosti tuto inspekci do 22. dubna 2013 (32). Ve své původní odpovědi na oznámení o inspekci ze dne 5. dubna čínská vláda uvedenou inspekci u BoS nepotvrdila, ale dotázala se, zda by Komise byla ochotna provést zbývající část ověření u Bank of Shanghai v jiné lokalitě (tj. v Šanghaji namísto Pekingu). Pro usnadnění inspekce na místě Komise s touto žádostí výjimečně souhlasila, vyzvala však čínskou vládu, aby potvrdila inspekci v Šanghaji nejpozději do 9. dubna (tj. tři pracovní dny před zahájením inspekce v Pekingu), aby byl inspekční tým schopen tuto změnu v plánovaném ověřování z praktického hlediska zajistit. O skutečnosti, že BoS je dostupná pro inspekci dne 23. nebo 24. dubna, však čínská vláda informovala až dne 11. dubna (tj. jeden pracovní den před začátkem ověřování). Téhož dne Komise čínské vládě sdělila, že vzhledem k pozdnímu potvrzení již nebylo možné plán měnit. Kromě toho data navrhovaná čínskou vládou (tj. 23. nebo 24. dubna) přesahovala jak dobu dohodnutou mezi čínskou vládou a Komisí, během níž měla inspekce proběhnout, tak i časové prodloužení nabídnuté Komisí. V důsledku toho nemohla Komise odpověď BoS na dodatek A ani údaje o úvěrech, které tato banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, ověřit. Komise proto dopisem ze dne 23. května 2013 čínskou vládu vyrozuměla, že v případě neověřených informací předložených BoS zvažuje použití článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009.
(144)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že ověření údajů u BoS neproběhlo kvůli nepružnosti Komise, která pro inspekci nenavrhla žádné alternativní datum a jednoduše „odmítla ověření u Bank of Shanghai provést“. Tato tvrzení jsou nepravdivá. Komise v oznámení o inspekci jasně uvedla, že původně byla pro ověření u bank navržena data 17. a 18. dubna 2013 s možností přidání dalšího dne 22. dubna, přičemž bylo na čínské vládě, aby k návštěvě bank navrhla vhodnou dobu v průběhu celého období ověřování (tj. úplný pracovní týden plus další den). Čínská vláda navrhla pro inspekci u BoS data mimo toto období, a učinila tak jeden pracovní den před začátkem ověřování. Komise je toho názoru, že flexibilita, kterou nabídla, byla více než dostatečná; na rozdíl od tvrzení čínské vlády totiž pro inspekci u BoS navrhla celkem šest alternativních dnů.
- Hua Xia Bank
(145)
V dopise ze dne 23. května 2013 sdělila Komise čínská vládě, že není schopna ověřit některé části odpovědi Huaixia Bank (dále jen „Huaxia“) k dodatku A, zejména pokud jde o vlastnické struktury, posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a pojištění rizika požadované od různých výrobních odvětví a zejména od dotčeného odvětví.
(146)
Ve své odpovědi ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že Huaxia Komisi objasnila vlastnickou strukturu a poskytla další podrobnosti a vysvětlení ohledně jejích akcionářů a že posouzení bonity klienta je kryto bankovním tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky.
(147)
Pokud jde o strukturu vlastnictví, je třeba poznamenat, že Huaxia ve své odpovědi na dodatek A uvádí, že je korporační bankou „bez jakéhokoli státního podílu“ a žádné informace o vlastnickém podílu státu, přestože ji o to Komise zvláště žádala v dodatku A, neposkytla. Komise zdůraznila, že toto je v rozporu s ostatními informacemi, které poskytla čínská vláda a že Huaxia připustila, že někteří z akcionářů jsou ve vlastnictví státu a o některých z nich předložila informace v čínštině. Z informací předložených Huaxia není stále zřejmé, jaký je podíl státního vlastnictví banky.
(148)
Pokud jde o posouzení bonity, Komise podotýká, že banka poskytla dokumenty ohledně jedné ze společností (poté, co v zájmu ochrany její totožnosti provedla v dokumentu některé změny), zatímco u ostatních požadovaných dokumentů tvrdila, že jsou kryti tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky. Je těžké porozumět tomuto rozdílnému přístupu.
- Export Import Bank of China
(149)
V dopise ze dne 23. května 2013 informovala Komise čínskou vládu o tom, že odpovědi Export-Import Bank of China (dále jen „EXIM“) na dodatek A a písemné upozornění na nedostatky byly neúplné a že EXIM nepředložila některé dokumenty, o něž Komise výslovně žádala, tj. stanovy, Oznámení o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou nebo Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií. Pokud jde o stanovy, čínská vláda uvedla ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že EXIM nemůže tyto stanovy (jež jsou součástí dokumentu týkajícího se vnitřního řízení) s ohledem na interní předpisy předložit, a odkázala na internetovou verzi, která byla údajně k dispozici k nahlédnutí na laptopu poskytnutém bankou EXIM v průběhu inspekce. Komise se domnívá, že toto vysvětlení je matoucí a postrádá smysl. Pokud byl dokument v průběhu inspekce dostupný online, nevidí Komise žádný důvod, proč nemohl být předložen dříve, jak bylo opakovaně požadováno v dotazníku, upozornění na nedostatky a znovu během ověřování. Tvrzení, že banka zpřístupnila daný dokument na laptopu během ověřování, je nepravdivé. EXIM prohlásila, že Komise měla daný dokument přezkoumat online, avšak její úředník prý uvedl, že na místě kontroly nemají přistup k internetu. Kromě toho EXIM žádný odkaz na internetovou verzi stanov neposkytla.
(150)
Rovněž u dalších dvou dokumentů EXIM uvedla, že je vzhledem k jejich důvěrné povaze a vnitřním pravidlům nelze poskytnout. Banka EXIM sama v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky prohlásila, že „EXIM byla založena a je provozována v souladu s Oznámením o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou a stanovami Export-Import Bank of China“. Proto byly stanovy považovány za základní dokument pro ověření tvrzení uvedených v podnětu, podle nichž je EXIM veřejnoprávním subjektem. Komisi však byl přístup k tomuto dokumentu odmítnut. V této souvislosti je třeba poznamenat, že další banka zajišťující politiku státu, tj. China Development Bank, poskytla podobný dokument týkající se jejího založení a v rámci daného šetření bylo rovněž předloženo několik dalších oznámení Státní rady. Ani EXIM nepodpořila svá prohlášení o důvěrnosti žádným důkazem. Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 117. bodě odůvodnění, se vlády nemohou jednoduše odvolávat na interní pravidla, aby se tak vyhnuly povinnostem vyplývajících z dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ze základního nařízení. Totéž platí pro případ Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií, kdy EXIM své tvrzení o důvěrnosti nepodpořila žádným důkazem a dokonce odmítla projednat účel tohoto dokumentu.
(151)
EXIM rovněž nebyla schopna poskytnout informace o složení správní rady a dozorčí rady, o něž byla opakovaně žádána, a uvedla, že „složení správní rady se mění“ a že otázky Komise týkající se příslušnosti členů rady ke Komunistické straně Číny „jsou v kontextu antisubvenčního šetření invazivní a nevhodné otázky“. Skutečnost, že složení správní rady se mění, není pro účely tohoto šetření relevantní. Důležité naopak je, v jaké míře je v řídící a dozorčí radě EXIM zastoupen stát; čínská vláda a EXIM však tyto informace odmítly poskytnout. Komise se rovněž domnívá, že členství vrcholného vedení EXIM (a všech bank v této záležitosti) v Komunistické straně Číny je pro účely stanovení vlivu státu na řízení bank velmi relevantní. Vzhledem k tomu, že podle Ústavy Komunistické strany Číny „musí strana podporovat a zlepšit základní ekonomický systém, kde veřejné vlastnictví hraje zásadní úlohu a různá hospodářská odvětví se vyvíjejí vedle sebe…“ (33), bylo přezkoumání vlivu Komunistické strany Číny v EXIM považováno pro účely tohoto šetření a zejména pro posouzení úrovně státní kontroly bank za nezbytné.
(152)
Co se týče statistiky o vývozu různých kategorií výrobků, která byla požadována již v dotazníku a kterou je EXIM ze zákona povinna hlásit CBRC, uvedla čínská vláda ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že na přípravu těchto informací je zapotřebí více času. Je třeba poznamenat, že jelikož Komise tyto informace požadovala již v počátečním dotazníku, měla čínská vláda více než tři a půl měsíce na jejich přípravu, nicméně tak neučinila. EXIM tvrdila, že „tento typ informací lze najít ve výročních zprávách“, což ale není pravda. Informace ve výročních zprávách, na něž čínská vláda odkazuje, se týkají jiných období než informace požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.
(153)
Čínská vláda správně uvedla, že v odpovědi na dotazník předložila mimo jiné výši vývozních úvěrů souvisejících s vývozem mechanických a elektrických výrobků a výrobků špičkových technologií. Je třeba poznamenat, že Komise předložení těchto údajů nikdy nezpochybnila. Namítla však, že v okamžiku, kdy se pokusila příslušné údaje ověřit během inspekce na místě, nebyla EXIM schopna předložit žádné důkazy a ani vysvětlit, odkud tyto údaje pocházejí. Podobně nebylo Komisi umožněno ověřit údaje týkající se podílu vývozních úvěrů pro fotovoltaické výrobní odvětví, které čínská vláda uvedla v odpovědi na dotazník. Je zajímavé, že EXIM nepovažovala žádné z těchto údajů za důvěrné, avšak když ji Komise požádala, aby poskytla příslušné zdroje pro jejich ověření, EXIM toto odmítla, neboť se prý jedná o důvěrné informace. Stejné argumenty použila EXIM v případě výše vývozních úvěrů poskytnutých výrobcům zařazeným do vzorku a spolupracujícím výrobcům. Číselné údaje sice uvedla v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, avšak jejich ověření Komisi neumožnila s ohledem na jejich údajnou důvěrnou povahu. Většinu statistických údajů předložených EXIM nebylo možné ověřit.
(154)
EXIM rovněž odmítla vysvětlit a příslušnými důkazy podpořit úvěrové ratingy vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a analýzy, které vedly k těmto hodnocením.
- China Development Bank (dále jen „CDB“)
(155)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda vyjádřila znepokojení nad tím, že Komise žádá „osobní otázky týkající se stranické příslušnosti členů správní a dozorčí rady a vrcholného vedení“. Toto tvrzení je nesprávné. Otázky týkající se vazby členů představenstva a vrcholného vedení na Komunistickou stranu Číny byly čistě technické povahy, a jak je vysvětleno ve 151. bodě odůvodnění, důvodem tohoto zjišťování bylo vymezit úlohu této strany v čínské ekonomice.
(156)
Během šetření se Komise pokusila ověřit posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. CDB poskytla některé obecné informace, ale zveřejnit jakékoli informace týkající se posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebo hodnocení rizik či hodnotící zprávy fotovoltaického odvětví odmítla.
(157)
V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky předložila CDB číselné údaje o pojistném rizika požadovaném od dotčeného výrobního odvětví. Během ověřování CDB svoji odpověď v této souvislosti opravila, ale pro uvedené číselné údaje neposkytla žádné příslušné důkazy ani vysvětlení, z čeho vycházejí, přestože ji o to Komise během inspekce na místě opakovaně žádala.
b) Čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty.
(158)
Žadatel tvrdí, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou v ČLR veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení.
(159)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (34) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“. Podle odvolacího orgánu může důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní moc a tuto moc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií státní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem, pak lze na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní moc (35). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (36), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného člena byly vládní praxí“ (37).
(160)
Následná analýza se zaměřila na to, zda dotčené komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády. Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v ČLR. Jak je však uvedeno dále, Komise shromáždila všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda mají banky vládní pravomoci nebo zda jsou jimi pověřeny či je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(161)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v ČLR největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu bankovního sektoru ČLR, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (38), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (39) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (40). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (41). Vlastnický podíl vlády v pěti největších bankách ve státním vlastnictví byl rovněž potvrzen čínskou vládou v její odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(162)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno ve 139. bodě odůvodnění výše, čínská vláda poskytla v tomto ohledu jen velmi omezené informace a neumožnila ověřit velkou část předložených informací. Komise musela tudíž použít údaje, které jí byly dostupné. Na základě dostupných údajů dospěla Komise k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví, správní kontroly jejich „obchodního“ chování včetně mezních hodnot stanovených pro vklady a úrokové sazby úvěrů (viz 164. - 167. bod odůvodnění níže) a v některých případech dokonce na základě stanov (42).
Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru (43), přezkumu politiky WTO týkající se Číny (2012) (44), zprávy Světové banky Čína 2030 (45) nebo hospodářského přehledu OECD týkajícího se Číny (46), z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců a údajů v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 2 % čínského trhu (47). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (48).
(163)
V této souvislosti je třeba uvést, že většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Na základě dostupných informací (49) bylo zjištěno, že velkou většinu úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům poskytly banky ve státním vlastnictví a jiné státem vlastněné subjekty. Jedná se především o největší komerčních banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené banky ve státním vlastnictví, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaické odvětví, jak bylo uvedeno výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Proto byl učiněn závěr, že tyto banky jsou kontrolovány vládou. Že se jedná o účinnou kontrolu, dokazuje mimo jiné vládní politika na podporu dotčeného odvětví, která dává bankám pokyn, aby byly patřičně nápomocné (viz 102. bod odůvodnění). Z těchto důvodů by komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku V ČLR měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(164)
Další známkou zapojení čínské vlády do čínského finančního trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v ČLR regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovit své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Nicméně, jak je popsáno ve 135. bodě odůvodnění výše, čínská vláda tyto oběžníky odmítla poskytnout, a Komisi tak znemožnila ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od března 2013, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně oceli s organickým povlakem (50), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje. Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem změnila. Proto byl na základě dostupných údajů a jiných důkazů uvedených výše učiněn závěr, že pokud jde o postup použitý pro stanovení úrokových sazeb, byla situace stejná během celého období šetření.
(165)
Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(166)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (51), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (52) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (53). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat. Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie podporovaných projektů, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie.
(167)
Z různých nezávislých zdrojů informací vyplývá, že vliv státu na čínský finanční sektor je značný a trvající. Například i) pracovní dokument MMF 2006 uvádí, že liberalizace bank v ČLR je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (54); ii) zpráva MMF 2009 zdůrazňuje, že v Číně chybí liberalizace v oblasti úrokových sazeb (55); iii) zpráva MMF 2010 o zemích uvádí, že investiční náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se často řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (56); iv) zpráva OECD o čínské ekonomice za rok 2010 (57) a pracovní dokument hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (58) uvádí, že dominantním vlastníkem finančních institucí zůstává stát; nabízí se tudíž otázka, do jaké míry vycházejí rozhodnutí bank o úvěrech čistě z obchodních úvah, když jejich tradiční role odpovídá vládním agenturám s vazbou na vládu.
(168)
Na základě výše uvedených důkazů se dospělo k závěru, že komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku vykonávají státní správu jménem čínské vlády, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánováním a politickými dokumenty. Zásadní vlastnický podíl státu ve státem vlastněných bankách a další informace o vazbách mezi bankami vlastněnými státem a vládou (včetně nedostatečné spolupráce čínské vlády v tomto ohledu) potvrzují, že banky podléhají při výkonu svých veřejných funkcí vládní kontrole. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad komerčním bankami ve státním vlastnictví a bankami zajišťujícími vládní politiku tím, že všudypřítomně ovlivňuje finanční sektor a naléhá na banky ve státním vlastnictví, aby se řídily vládními politikami. Komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny, a uplatňují ji.
c) Soukromé banky v ČLR jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou
(169)
Komise rovněž zjišťovala, zda soukromé komerční banky v ČLR jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům ve fotovoltaickém odvětví nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
- Existence politiky čínské vlády
(170)
Z výše uvedeného oddílu o zapojení státu v oblasti fotovoltaického odvětví (101. bod odůvodnění) a z níže popsaných zjištění je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickému odvětví, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (59) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní.
- Rozšíření politiky na soukromé banky
(171)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 Zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(172)
Na preferenční úvěry fotovoltaickému výrobnímu odvětví odkazuje řada vládních politických a plánovacích dokumentů a právních předpisů. Například rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 o podpoře rozvoje 7 nových strategických průmyslových odvětví slibuje větší fiskální a politickou podporu strategickým odvětvím (60) (fotovoltaické odvětví je jedním z nich), vybízí finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ těmto odvětvím a „využily fiskální preferenční politiky jako je např. kompenzace za riziko“. Rovněž Národní plán střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020), který řadí solární energii a fotovoltaické články mezi klíčové oblasti a prioritní témata (61) slibuje, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“ a dává vládě pokyn, aby „pomohla finančním institucím a soukromému kapitálu zapojit se do vědeckého a technologického rozvoje“. Zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku (vyhláška č. 82 prezidenta ČLR) stanoví, že stát musí vést a orientovat finanční instituce tak, aby podpořily rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie poskytováním úvěrů, a že finanční instituce mají upřednostňovat rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (62). Podle téhož zákona mají politicky orientované finanční instituce v rámci své činnosti nabízet zvláštní pomoc projektům, jež se týkají nezávislé inovace a jsou podporované státem (63).
(173)
Výše zmiňovaný limit pro stanovení úrokových sazeb, který určuje Čínská lidová banka (164. a 165. bod odůvodnění) je rovněž závazný pro soukromé komerční banky.
(174)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickém výrobnímu odvětví zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (64).
- Hodnocení úvěrového rizika
(175)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v ČLR provádějí hodnocení úvěrového rizika společností působících ve fotovoltaickém odvětví dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, tj. jak posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké je pojistné rizika, jež v ČLR banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Ani čínská vláda ani jednotlivé banky však v dotazníku žádné příslušné důkazy (s jednou výjimkou uvedenou v 176. bodě odůvodnění níže) neposkytly. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(176)
V průběhu ověřování u jedné z bank se Komisi podařilo přezkoumat jedno posouzení rizika. Část tohoto posouzení úvěrového rizika se týkalo vládní podpory společností působících v oblasti solární energie a vládních plánů na podporu fotovoltaického výrobního odvětví obecně a tato skutečnost se odrazila pozitivně v ratingu uděleném této společnosti. Tento příklad ukazuje, jak vládní politika (a subvence zaměřené na určité odvětví) ovlivňuje rozhodování bank, pokud jde o financování společností působících v oblasti solární energie.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Většina vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit.
(178)
Informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly od zúčastněných stran opakovaně žádány, neboť se považuje za velmi důležité zohlednit informace uvedené v 167. bodě odůvodnění výše.
(179)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se zjištění týkající se hodnocení úvěrového rizika v ČLR vztahují na komerční banky ve státním vlastnictví, soukromé komerční banky a banky zajišťující vládní politiku. Výše uvedené důkazy vedou k závěru, že soukromé banky v ČLR se při poskytování úvěrů musí řídit vládními politikami, zejména pokud jde o fotovoltaické odvětví, a jednat stejným způsobem jako banky ve státním vlastnictví, jak je uvedeno v 168. bodě odůvodnění. Z toho plyne, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
Kromě toho výše uvedené důkazy prokazují, že i kdyby banky ve státním vlastnictví nebyly považovány za veřejnoprávní subjekty, byly by rovněž považovány za pověřené a řízené čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
d) Narušení čínského finančního trhu
(181)
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že podíl bank ve státním vlastnictví dosahuje více než 2/3 čínského trhu. Pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank ) představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (65). Navíc China Development Bank a China Export-Import Bank jsou zcela ve vlastnictví státu. Těchto sedm bank poskytlo velkou většinu úvěrů osmi vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku v případě solárních panelů. Toto všudypřítomné státní vlastnictví v kombinaci s narušením čínského finančního trhu a politikou čínské vlády, která vybraným odvětvím zabezpečuje levné peníze, narušuje rovné podmínky v mezinárodním obchodu a poskytuje nepřiměřenou výhodu čínským výrobcům.
(182)
Banky v ČLR nemohou zcela svobodně rozhodovat o podmínkách půjček. V případě úrokových sazeb jsou povinny zůstat v mezích stanovených Čínskou lidovou bankou. Tyto limity společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(183)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (66), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (67) či upřednostňovaly rozvoj průmyslových odvětví využívajících nové a špičkové technologie (68). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat.
(184)
Podle posledních zjištění byl některým velkým komerčním bankám v ČLR poskytnut přístup ke státním devizovým rezervám (69). Tím se výrazně snižují jejich náklady na kapitál a tyto „levné peníze“ jsou využívány pro půjčky v USD a EUR vybraným společnostem a projektům, jež jsou v souladu s politikou vývozu „going out“. Proto jsou schopny nabídnout podmínky, kterým běžné obchodní banky nemohou konkurovat.
(185)
Dalším významným narušením ve financování fotovoltaického odvětví je zvláštní privilegované postavení China Development Bank („CDB“), která je největším věřitelem dotčeného odvětví a poskytla velkou část půjček nebo úvěrových linek vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. China Development Bank je téměř úplně financována z prodeje dluhopisů, a nikoli z vkladů, a po ministerstvu financí je druhým největším emitentem dluhopisů v zemi. Prostřednictvím tohoto zvláštního mechanismu se CDB může levně financovat z vlastních zdrojů a následně poskytovat půjčky vybraným odvětvím za zvýhodněných podmínek (70).
3.4.1.1. Zvýhodněná půjčka
a) Úvod
(186)
Žadatel tvrdí, že čínská vláda subvencuje fotovoltaické odvětví prostřednictvím preferenčních úvěrů a cílených úvěrů.
b) Právní základ
(187)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčních bankách, obecná pravidla týkající se půjček (prováděná Čínskou lidovou bankou), Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(188)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, které byly shledány veřejnoprávními subjekty v 168. bodě odůvodnění výše, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 164. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží články 7 a 15 obecných pravidel týkajících se půjček (prováděných Čínskou lidovou bankou), rozhodnutí č. 40 a článek 34 Zákona o komerčních bankách s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 172. a 178. bodě odůvodnění výše. A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 139. a 140. bodě odůvodnění. Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvky výrobcům ve fotovoltaickém odvětí ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(189)
S přihlédnutím k analýze v 169.-182. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům ve fotovoltaickém odvětí a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(190)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Nevládní úvěry v ČLR nepředstavují odpovídající tržní referenční úroveň, neboť bylo zjištěno, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou, a tudíž lze předpokládat, že se řídí úvěrovými postupy bank ve státním vlastnictví. Proto byly referenční úrovně stanoveny pomocí metody popsané v 198.-200. bodě odůvodnění níže. Použití této referenční úrovně ukazuje, že půjčky fotovoltaickému výrobnímu odvětví jsou poskytovány za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky tržní.
(191)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(192)
Jak bylo vysvětleno v 172. bodě odůvodnění výše, čínská vláda adresuje preferenční úvěry omezenému počtu výrobních odvětví, a fotovoltaický průmysl je jedním z nich. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěry pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěr
(193)
Šetření ukázalo, že všichni vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali v období šetření preferenčních úvěrů.
(194)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování fotovoltaického odvětví pokládat za subvenci.
(195)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(196)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(197)
Jak je vysvětleno výše (190. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, projevem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(198)
Při vytváření vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné vycházet z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců a zároveň uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(199)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydaných během období šetření.
(200)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 138. až 140. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem nebyly tyto informace poskytnuty. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(201)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Politika preferenčních úvěrů
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, ČLR a společnosti ve spojení
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,25 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
0,85 %
3.4.1.2. Poskytování úvěrových linek
a) Úvod
(202)
Žadatel tvrdil, že čínské banky poskytly čínským vývozcům dotčeného výrobku nepřiměřené úvěrové linky. Šetření skutečně potvrdilo, že všechny šetřené společnosti získaly od čínských bank velké úvěrové linky, jež byly ve většině případů poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízký poplatek. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, které umožňují bankám kompenzovat náklady a rizika.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(203)
Zpráva panelu EC-Aircraft potvrdila, že takové úvěrové linky, nad účinkem jednotlivých úvěrů, mohou představovat přímé převody peněžních prostředků podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a tedy i finanční příspěvky. Panel zjistil, že výhoda z možného převodu finančních prostředků vyplývá z pouhé existence povinnosti provádět přímý převod finančních prostředků. Rovněž bylo zjištěno, že úvěrová linka sama o sobě by mohla příjemci poskytnout výhodu, a je tedy možným převodem peněžních prostředků mimo jakékoli přímé převody peněžních prostředků ve formě individuálních půjček (71).
(204)
Úvěrové linky byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytnuty stejnými bankami jako v případě preferenčních úvěrů popsaných výše. Jak již bylo uvedeno, tyto banky jsou veřejnoprávními subjekty (158.-166. bod odůvodnění) nebo jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby poskytovaly preferenční financování fotovoltaickému výrobnímu odvětví (169.-178. bod odůvodnění).
(205)
Jak je vysvětleno výše (158.-185. bod odůvodnění), čínský trh je narušen právními předpisy a postupy bank ve státním vlastnictví a bylo zjištěno, že ve většině případů byly úvěrové linky poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízké poplatky. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, jež bankám umožňují kompenzovat náklady a rizika.
(206)
Výši výhody představují poplatky, které se běžně uplatňují v případě komerčních úvěrových linek poskytovaných společnostem a které byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku ve většině případů prominuty. Komise uplatnila výši poplatků za úvěrovou linku, kterou poskytla jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku zahraniční komerční banka.
(207)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(208)
Jak je vysvětleno v 172. a 192. bodě odůvodnění výše, čínská vláda uplatňuje pro omezený počet odvětví preferenční systém úvěrů, jehož důležitou součástí je poskytování úvěrových linek. Odvětví fotovoltaiky patří do této skupiny výrobních odvětví a využívá diskriminační preferenční úvěry.
(209)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěrové linky pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě nepřiměřených úvěrových linek neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
c) Závěr
(210)
Šetření ukázalo, že všechny skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření úvěrových linek, které jim byly poskytovány bezplatně nebo za cenu nižší než tržní.
(211)
S ohledem na výše uvedené je třeba poskytování těchto úvěrových linek fotovoltaickému odvětví pokládat za subvenci.
(212)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
d) Výpočet výše subvence
(213)
Poskytnutí úvěrové linky bezplatně nebo za poplatky nižší než tržní se považuje za poskytnutí finančních služeb (čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iii) základního nařízení) za cenu nižší než přiměřenou. Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Z důvodu narušení trhu popsaných ve 158.-185. bodě odůvodnění výše nebylo možné s ohledem na podmínky převládající na trhu v ČLR stanovit přiměřenost odměny za finanční služby (v tomto případě poskytování úvěrových linek). V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je proto výhoda, kterou příjemce získal, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za poskytnutí úvěrových linek čínskými bankami a částkou, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní úvěrovou linku na trhu. Úvěrové linky lze rovněž považovat za možný převod finančních prostředků podle článku podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(214)
Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku získal úvěrovou linku od banky, jejíž ústředí má sídlo v oblasti jiné finanční jurisdikce než ČLR a tato úvěrová linka byla předmětem závazku a správních poplatků, které jsou běžné na světových finančních trzích. Ačkoli úvěrová linka byla poskytnuta prostřednictvím čínské dceřiné společnosti dané banky, považuje se za přiměřený ekvivalent referenční úrovně. Bylo považováno za vhodné použít výši poplatků za tuto úvěrovou linku jako referenční úroveň v souladu s čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
(215)
Výše poplatků použitá jako referenční úroveň se uplatnila poměrným podílem na výši každé příslušné úvěrové linky, aby se tak zjistila výše subvence (snížená o veškeré uhrazené poplatky). V případech, kdy úvěrová linka trvala více než jeden rok, byla celková výše subvence přepočtena na dobu trvání úvěrové linky a byla určena odpovídající výše na období šetření.
(216)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Poskytování úvěrových linek
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,09 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
2,59 %
3.4.1.3. Subvenční programy vývozních úvěrů
(217)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci daného programu během období šetření žádné výhody.
3.4.1.4. Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
a) Úvod
(218)
Žadatel tvrdil, že China Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“) poskytuje výrobcům dotčeného výrobku pojištění vývozních úvěrů za preferenčních podmínek, mimo jiné prostřednictvím programu nazvaného „Green Express“. Ve stížnosti se uvádí, že pojištění Sinosure v oblasti vývozních úvěrů není přiměřené, ani pokud jde o pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát v rámci tohoto programu.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(219)
Jak bylo uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění výše, informace, které Komise požadovala v dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě od čínské vlády a Sinosure, nebyly poskytnuty.
(220)
Komise žádala o institucionální rámec a příslušné dokumenty upravující působení Sinosure jakožto oficiálního státního pojistitele vývozních úvěrů. Čínská vláda předložila pouze oznámení, které v roce 2004 společně vydalo ministerstvo obchodu a Sinosure, avšak nepředložila řadu dalších příslušných dokumentů, včetně například tzv. plánu 840 uvedeného v oznámení Státní Rady ze dne 27. května 2009 (72).
(221)
Pokud jde o ověření odpovědi na dotazník a přílohu 1 týkající se Sinosure, Komisi se nepodařilo získat řadu dokumentů a ověřit určité prvky požadované na místě. Ze strany Sinosure nebyly předloženy zejména tyto informace a důkazy požadované Komisí: a) finanční výkazy za rok 2012, které údajně ještě nebyly na internetových stránkách Sinosure k dispozici, b) příslušné podklady týkající se pojištění vývozních úvěrů v případě dvou spolupracující vývozců zařazených do vzorku, včetně smluv, posouzení rizik, korespondence a dokladu o zaplacení pojistného; c) konkrétní informace týkající se vyšších vedoucích pracovníků jmenovaných Státní radou; d) důkazy týkající se prvků a výhod vyjmenovaných v oznámení z roku 2004 společně vydaném ministerstvem obchodu a Sinosure, včetně dokladů týkajících se schválení omezení, flexibility směnných kurzů a slevy v rámci proměnlivého rozpětí pojistného; e) důkazy týkající se dlouhodobých provozních nákladů a zisku z pojištění vývozních úvěrů; f) důkazy týkající se hodnocení situace na trhu, pokud jde o fotovoltaické výrobní odvětví.
(222)
Komisi se rovněž nepodařilo ověřit řadu prvků obsažených v odpovědi na dotazník a týkajících se operací Sinosure, včetně zejména odpovědí týkajících se posouzení rizik, vlastního stanovení pojistného a prováděcího a schvalovacího postupu, neboť Sinosure odmítla o konkrétních smlouvách se spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku hovořit. Sinosure nebyla rovněž schopna objasnit nebo předložit dokumenty v případě některých nesrovnalostí v údajích nebo v případě jiných prvků uvedených v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky, které zjistila Komise.
(223)
Čínská vláda a Sinosure se v průběhu inspekce na místě a v dopise čínské vlády ze dne 3. června 2013 pokusily tuto nedostatečnou spolupráci zdůvodnit důvěrností údajů. V tomto ohledu bylo v oznámení o inspekci a následné e-mailové korespondenci jasně uvedeno, že cílem Komise je smysluplné ověření informací a že samozřejmě přijme veškerá nutná opatření k ochraně důvěrných informací, které byly předloženy nebo jen poskytnuty za účelem kontroly, v souladu s právní povinností vycházející z příslušných přísných pravidel EU tyto informace chránit. Dokumenty, které měla Sinosure v úmyslu předložit až po ukončení inspekce na místě, aniž by Komisi umožnila jejich řádné ověření, nelze zohlednit, jelikož byly speciálně připraveny pro šetření a Komise nemohla ověřit jejich zdroje.
(224)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a Sinosure nemohla Komise ověřit některé prvky týkající se poskytování pojištění vývozních úvěrů ze strany Sinosure spolupracujícím vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku zařazeným do vzorku. Komise tedy vychází při svých zjištěních z dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Sinosure je veřejnoprávním subjektem
(225)
Šetřením bylo zjištěno, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO (73), neboť má vládní moc, vykonává ji nebo je jí pověřena. Čínská vláda vykonává nad Sinosure účinnou kontrolu (74) a Sinosure uplatňuje při provádění veřejných funkcí vládní moc.
(226)
Komise konstatuje, že činnost Sinosure spojená s pojištěním vývozních úvěrů je nedílnou součástí širšího finančního sektoru, kde vládní zásahy přímo ovlivňují a narušují normální fungování finančního trhu v ČLR (viz 185. bod odůvodnění a dále).
(227)
Sinosure provádí veřejné funkce ve své roli jediné oficiální instituce pro pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Má proto na trhu pojištění vývozních úvěrů monopolní postavení. Uvedená společnost potvrdila, že tento trh není otevřený, a to i přesto, že v ČLR působí některé mezinárodní konkurenční společnosti.
(228)
Vláda je úplným vlastníkem Sinosure a vykonává nad ní finanční kontrolu. Stoprocentním vlastníkem Sinosure je Státní rada, tedy stát. Základní kapitál ve výši 4 miliard RMB pochází z fondu rizikového pojištění vývozních úvěrů v souladu s rozpočtem státních financí. Navíc v roce 2011 investoval stát 20 miliard RMB prostřednictvím čínského státního investičního fondu China Investment Corporation (75). Stanovy společnosti uvádějí, že příslušným obchodním oddělením je ministerstvo financí, jemuž je společnost povinna předkládat k posouzení a ke schválení finanční a účetní zprávy a fiskální rozpočtovou zprávu.
(229)
Pokud jde o vládní kontrolu, nemá společnost Sinosure, jejímž jediným vlastníkem je stát, správní radu. Stejně jako v případě dozorčí rady jsou všichni její členové jmenováni Státní radou a plní své úkoly v souladu s „prozatímními předpisy týkajícími se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví.“ Vrcholné vedení Sinosure rovněž jmenuje vláda. Z výroční zprávy společnosti Sinosure za rok 2011 („výroční zpráva 2011“) vyplývá, že prezident Sinosure je tajemníkem stranického výboru a že většina vrcholného vedení je rovněž jeho členem. Jelikož Sinosure odmítla předložit další informace týkající se vrcholného vedení, lze vyvodit závěr, že vedení je v přímém spojení s vládou, která jmenuje členy dozorčí rady i vysoké vedoucí pracovníky. Sinosure je tedy účinně kontrolována čínskou vládou.
(230)
Je natolik jasné a zjevné, že Sinosure vykonává vládní funkce a politiky, že ji lze označit za vlastního vykonavatele státní moci. Výroční zpráva Sinosure za rok 2011 obsahuje několik příslušných prohlášení: Sinosure „aktivně prováděla politické funkce vývozní úvěrové agentury (ECA) … a v prvním roce období 12. pětiletého plánu dosáhla dobrých výsledků“ (s. 4, výroční zpráva 2011); „reforma společnosti posílila politickou funkci Sinosure jakožto vývozní úvěrové agentury. Konference Ústředního výboru Komunistické strany Číny věnovaná oblasti ekonomiky zdůraznila důležitost této funkce a vyslovila jasné požadavky na pojištění úvěrů, což nasměrovalo vývoj naší společnosti“ (s. 5, výroční zpráva 2011); „V roce 2011 Sinosure provedla strategie, rozhodnutí a opatření, Ústředního výboru Komunistické strany Číny a Státní rady, vládní politiky v oblasti diplomacie, zahraničního obchodu, průmyslu a financí, plně využila své politické funkce a dosáhla rychlého růstu“ (s. 11, výroční zpráva 2011); „Sinosure plně provedla státní politiku ‚zvláštního režimu pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení‘ a splnil své povinnosti stanovené státem“ (s. 11, výroční zpráva 2011).
(231)
Institucionální rámec a další dokumenty vydané čínskou vládou, které definují činnost Sinosure, jsou dalším důkazem toho, že tato společnost je veřejnoprávním subjektem, zmocněným k provádění vládních politik. Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368 ze dne 26. července 2004) bylo společně vydáno v roce 2004 ministerstvem obchodu a Sinosure a stále řídí činnost této společnosti. Jedním z cílů tohoto sdělení je podpora vývozu nových a špičkových technologií a produktů s vysokou přidanou hodnotou, a to prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů. Oznámení dává Sinosure jasný pokyn, aby podporovala klíčová vývozní odvětví uvedená v seznamu čínských výrobků nových a špičkových technologií z roku 2006. „Solární články a moduly“ jsou v tomto seznamu uvedeny coby způsobilé výrobky, a proto lze předpokládat, že jsou přímo podporovány Sinosure. V oznámení jsou uvedeny tyto výhody: tzv. „green channel“, tedy zvláštní podpora pro výrobky uvedené v katalogu, které by měly být schváleny do pěti dnů, pokud jsou splněny podmínky pro uzavření pojištění, a schválení omezení pro prioritní pojištění; flexibilita směnných kurzů sestávající z nejvyšší slevy na zvýšenou sazbu v rámci proměnlivého rozpětí Sinosure. Oznámení rovněž předpokládá, že regionální a místní obchodní orgány musí na podporu výrobků uvedených v adresáři přijmout další opatření. Dále vyžaduje, aby Sinosure přizpůsobila příslušný pojišťovací model národní průmyslové politice a povaze vývozu výrobků nových a špičkových technologií a aby podpořila inovace a odvětví vědy a výzkumu, které jsou zvláště podporované státem.
(232)
Komisi je známo, že existují další dokumenty, jež dokazují, že Sinosure přímo provádí vládní politiku, která mimo jiné zvýhodňuje vyvážející výrobce. Tzv. plán 840 je podrobně uveden v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009 (76). Název odkazuje na 84 miliard USD poskytnutých na vývozní pojištění a je jedním ze šesti opatření zavedených v roce 2009 Státní radou v zájmu stabilizace vývozní poptávky v návaznosti na světovou krizi a z něho vyplývající zvýšenou poptávku po pojištění vývozních úvěrů. Těchto šest opatření zahrnuje především lepší pokrytí pojištění vývozních úvěrů, poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů ve výši 84 miliard USD v roce 2009 a snížení sazby pojistného. Jakožto jediná politická instituce zaručující pojištění vývozních úvěrů je Sinosure uvedena jako vykonavatel plánu. Pokud jde o snížení pojistné sazby, byla Sinosure vyzvána, aby zajistila snížení průměrné sazby pojištění krátkodobých vývozních úvěrů o 30 %, a to na základě celkové průměrné sazby v roce 2008.
(233)
Tzv. plán 421 byl zahrnut do Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009. Je rovněž významným politickým opatřením na podporu čínské politiky „going out“ v reakci na světovou finanční krizi v roce 2009, přičemž v jeho rámci bylo poskytnuto 42,1 miliard USD na financování pojištění na podporu vývozu velkých kompletních sad zařízení. Financování řídila a poskytovala společnost Sinosure a některé jiné finanční instituce. Podniky, jimiž se tento dokument zabývá, mohly využívat preferenční finanční opatření, včetně pojištění vývozních úvěrů. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise požadovat dodatečné informace o uplatnění tohoto oznámení. Není-li k dispozici důkaz o opaku, Komise má důvod se domnívat, že uvedený dokument se rovněž vztahuje na fotovoltaická zařízení a fotovoltaické výrobní odvětví.
(234)
Další dokumenty, které dokládají státní podporu na poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, zahrnují dva dokumenty týkající se zvýšení finanční podpory strategickým nově vznikajícím odvětvím. Oznámení Státní rady týkající se rozvoje a zvýšené podpory nově vznikajícím odvětvím zahrnutým ve strategickém rozhodnutí, Guo Fa [2010] č. 32, ze dne 18. října 2010, odst. 7 písm. c) vybízí finanční instituce, aby zvýšily finanční podporu. Prováděcí pokyny pro rozvoj strategických nově vznikajících odvětví, které společně vydaly všechna příslušná ministerstva (tj. národní komise pro rozvoj a reformy, ministerstvo obchodu, ministerstvo vědy, ministerstvo průmyslu a informačních technologií, ministerstvo životního prostředí, ministerstvo financí, státní daňová správa, všeobecná celní správa, všeobecná správa kontroly kvality, kontrolní úřad pro duševní vlastnictví) Guo Fa [2011] č. 310, ze dne 21. října 2011, rovněž výslovně odkazují v bodě (Xxvii) na aktivní podporu mimo jiné prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů strategickým nově vznikajícím odvětvím. Tato strategická nově vznikající odvětví se zaměřují na výrobky, technologie a služby pro rozvoj mezinárodního trhu, leteckého a kosmického průmyslu, výroby zařízení špičkových technologií nebo pro povzbuzení domácích patentovaných technologií a standardních strategických výrobků na vývoz z nově vznikajících odvětví. Jelikož neexistuje důkaz o opaku, lze se domnívat, že také dotčený výrobek a vývozci zařazení do vzorku patří do skupiny „strategických nově vznikajících průmyslových odvětví“ a vztahují se na ně příslušné výhody.
(235)
Na základě výše uvedených skutečností dochází Komise k závěru, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, neboť je zmocněná k provádění vládní politiky, je vládou účinně kontrolována a vykonává vládní funkce.
d) Právní základ
(236)
Právní základ tohoto programu tvoří: Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368) společně vydané ministerstvem obchodu a Sinosure; Vývozní seznam čínských výrobků nových a špičkových technologií pro rok 2006; tzv. plán 840 uvedený v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009; tzv. plán 421, který je součástí Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009; Oznámení Státní rady o urychlení rozvoje nově vznikajících odvětví strategického významu, Guo Fa [2010] č. 32 ze dne 18.října 2010) a jeho prováděcí pokyny (Guo Fa [2011] č. 310 ze dne 21. října 2011).
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(237)
Vzhledem k tomu, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, který je pověřen vládní mocí nebo vykonává vládní předpisy a plány, představuje poskytování pojištění vývozních úvěrů výrobcům dotčeného výrobku finanční příspěvek ve formě potenciálního přímého převodu finančních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(238)
Pokud jde o snížení části pojistného placeného vyvážejícími výrobci prostřednictvím místních orgánů, rovněž se jedná o přímý převod finančních prostředků ve formě grantu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(239)
Jedná se o výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. c) základního nařízení, neboť Sinosure poskytuje pojištění vývozních úvěrů za výhodnějších podmínek, než jaké jsou na trhu obvykle nabízeny, nebo že poskytuje pojištění, které by jinak na trhu vůbec neexistovalo. Další výhodou ve smyslu čl. 3 odst. 2 poskytnutou vyvážejícímu výrobci je peněžní snížení části pojistného, jež Sinosure zaplatily některé místní orgány příslušné pro oblasti, v nichž mají sídlo někteří vyvážející výrobci.
(240)
Oznámení z roku 2004 uvádí seznam všech výhod poskytovaných Sinosure a/nebo místními orgány podnikům, které zahrnuje adresář pro rok 2006 a které jsou ve shodě s vládními politikami. Šetření ukázalo, že pojistné smlouvy uzavřené mezi Sinosure a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, stejně jako snížení části pojistného poskytnutého místními orgány tyto dávky plně odrážejí. „Green Express“ znamená zjednodušení a zrychlení postupu při poskytování plnění a vyřizování nároku s rychlým určením škody a návaznou urychlenou platbou ve prospěch klienta.
(241)
Šetření rovněž prokázalo, že opatření, která byla přijata v návaznosti na finanční krizi v roce 2009 a která jsou podrobně popsána v plánu 840 a plánu 421 a později v opatřeních z roku 2011 ve prospěch strategických nově vznikajících odvětví, poskytla vyvážejícím výrobcům značné výhody. Tato opatření zvýšila dostupnost pojištění a dále snížila pojistné účtované Sinosure, a to navzdory obtížné hospodářské situaci a výrazně zvýšenému riziku pro Sinosure při poskytování pojištění, a plně se odrážejí v pojistném krytí, které Sinosure poskytla vyvážejícím výrobcům. Šetření zejména ukázalo, že podmínky a pojistné účtované v příslušných letech zahrnujících období šetření se nijak zásadně nezměnily nebo se zlepšily, a to navzdory zvýšení pohledávek na úroky z prodlení vyplácených společností Sinosure a značně se zhoršující situaci ve fotovoltaickém odvětví.
(242)
S ohledem na existenci případné výhody Komise nejdříve přezkoumala, do jaké míry pojistné společnosti Sinosure zahrnuje náklady na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů. Sinosure uvedla argument na základě bodu j) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, podle něhož je „zakázanou“ vývozní subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedené dohody poskytování pojištění vývozních úvěrů pro programy využívající pojistné sazby, která je nepřiměřená pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrátám v rámci příslušných programů. V odpovědi na dotazník Sinosure pouze odkázala na zisky a ztráty za posledních pět let a uvedla, že vzhledem k celkovému zisku, jehož bylo v daném období dosaženo, není podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů vyvážejícím výrobcům subvencí. Jak je vysvětleno výše (viz 221. a 222. bod odůvodnění), Komise požádala Sinosure, aby poskytla konkrétní informace a důkazy týkající se dlouhodobé ziskovosti z pojišťování vývozních úvěrů, včetně příjmu z pojistného a provozních nákladů a ztrát v rámci příslušného programu v souladu s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Sinosure však dokumenty a důkazy požadované v průběhu inspekce na místě nepředložila a trvala na údajích o celkové ziskovosti, které obsahují její auditované výroční zprávy.
(243)
Komise konstatuje, že i kdyby se spolehla pouze na výroční zprávy společnosti Sinosure, aniž by mohla ověřit údaje a prvky v nich obsažené, nebylo by možné dospět k závěru, že uvedená společnost dosáhla dlouhodobých zisků z pojištění vývozních úvěrů, které odpovídá „programu“ uvedenému v bodě j). Kromě pojištění vývozních úvěrů se společnost Sinosure zabývá řadou dalších činností, přičemž číselné údaje a informace uvedené ve výroční zprávě jsou souhrnné údaje pro všechny tyto činnosti a žádný přesný rozpis pro jednotlivé činnosti neexistuje. Z některých výročních zpráv (nikoli však nejaktuálnějších) vyplývá, že pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je pro Sinosure evidentně hlavní činností, avšak žádné přesné údaje k dispozici nejsou. Jelikož Sinosure odmítla poskytnout požadované informace a důkazy pouze ohledně této činnosti, která je důležitou součástí analýzy „programu“ podle bodu j) přílohy 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jsou zjištění Komise založena na dostupných důkazech zaznamenaných ve spisu.
(244)
Komise na začátek poznamenává, že podle článku 11 stanov společnosti Sinosure jsou zisky této společnosti nulové. Jinými slovy, cílem Sinosure ze zákona není maximalizovat zisk, ale musí usilovat o nulový zisk ve prospěch svého hlavního poslání, kterým je výlučné pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Jak bylo vysvětleno výše, ze záznamů vyplývá, že právní a politické podmínky, v nichž společnost Sinosure působí, vyžadují, aby tato společnost plnila vládní politiky a plány v rámci naplnění svého veřejného poslání. Mezi vybranými odvětvími a podniky se zvláštní státní podporou mají vyvážející výrobci zajištěn plný přístup k pojištění vývozního úvěru, jež je poskytováno společností Sinosure za preferenční sazby, a to i v období po celosvětové krizi v roce 2009 a za stavu, v němž odvětví fotovoltaiky procházelo dosud nebývalou krizí, včetně období šetření. Sinosure tudíž poskytuje neomezené pojistné krytí pro odvětví fotovoltaiky a nepřiměřeně nízké pojistné, jež nabízí, neodráží skutečná rizika v oblasti pojištění vývozu v rámci tohoto odvětví. Na základě všech těchto zaznamenaných skutečností by bylo možné již v tomto okamžiku dospět k závěru, že nelze vyloučit, že sazby pojistného účtované společností Sinosure jsou pravděpodobně nepřiměřené k pokrytí jejího dlouhodobého fungování, což se jeví jako velice pravděpodobné.
(245)
Z důvodu nedostatku spolupráce ze strany společnosti Sinosure zvážila Komise i další prvky, kterými dále podkládá své rozhodnutí. Důkazy, jež jsou veřejně přístupné, již jednoznačně prokazují, že společnost Sinosure funguje v dlouhodobé provozní ztrátě (77). Komise také analyzovala relevantní údaje ve výsledovce výroční zprávy společnosti Sinosure za roky 2006 až 2011 předložené touto společností k prokázání ziskovosti údajů uvedených v její odpovědi na dotazník. Tato čísla ukazují, že společnost Sinosure zahrnula významné dlouhodobé provozní ztráty ze svých kombinovaných činnosti v oblasti pojišťovnictví, které vylučují příjmy z investic a ostatní výnosy. Konkrétně v každém jednotlivém roce 2006 až 2011 (s jedinou výjimkou v roce 2010) se vyplacené nároky již (téměř) rovnají čistému pojistnému získanému Sinosure nebo jej (zdaleka) překračují. Pokud se od čistého pojistného rovněž odečtou provozní náklady a náklady na provizi, výsledkem je ještě znatelnější ztráta. Tyto údaje ukazují, že navzdory mírnému zisku v roce 2010 je provozní ztráta z pojistných operací za celkové období značná. Z výročních zpráv vyplývá, že k celkovému zisku Sinosure přispívají významným způsobem výnosy z investic a další výnosy, které nejsou pro posouzení životaschopnosti pojištění vývozních úvěrů daného programu relevantní. Jelikož pojištění krátkodobých vývozních úvěrů představuje hlavní náplň činnosti společnosti Sinosure a jelikož neexistuje důkaz o opaku, vyvozuje se závěr, že program pojištění vývozních úvěrů znamenal pro Sinosure značné dlouhodobé ztráty.
Vzhledem k tomu, že program pojištění vývozních úvěrů přináší společnosti Sinosure ztráty, stanoví se existence výhody na základě porovnání pojistného, které platí vyvážející výrobci, s pojistným, které je k dispozici na trhu. Sinosure je jediným úředním pojistitelem vývozních úvěrů, a tudíž zcela kontroluje domácí trh. Jelikož v ČLR není pro tyto nástroje k dispozici žádná komerční referenční úroveň a vzhledem k tomu, že finanční trh v ČLR je narušený vládními zásahy, je vhodné použít vnější referenční úroveň mimo ČLR, tj. pojistné účtované za normální situace na trhu. Jak je popsáno níže v oddílu o výpočtu výše subvence, pojistné je poskytováno za sazby nižší než tržní a je jím udílena podpora.
(246)
Výše uvedené subvence jsou podmíněny vývozní výkonností ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť je nelze získat bez vývozu. Kromě toho jsou také specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože přístup je omezen na určité podniky. Solární články a moduly jsou výslovně uvedeny na seznamu čínských výrobků nejnovějších a špičkových technologií pro rok 2006, což je podmínka pro nárok na preferenční zacházení stanovené v oznámení z roku 2004. Kromě toho jedním z hlavních cílů společnosti Sinosure je provádění národních politik a plánů, včetně 12. pětiletého plánu pro fotovoltaické výrobní odvětví. Plány 840 a 421 rovněž zvýhodňují fotovoltaické výrobní odvětví jako jedno z mála vybraných (viz 232. a 233. bod odůvodnění). Fotovoltaické výrobní odvětví je rovněž jedním z podporovaných odvětví na základě rozhodnutí č. 40 a dalších plánovacích dokumentů a právních předpisů (viz 207. a 208. bod odůvodnění). Toto výrobní odvětví navíc spadá do kategorie „strategická a nově vznikající výrobní odvětví“, které jsou zvýhodňována v souladu s vládními politikami (viz 102. bod odůvodnění). Většina vyvážejících výrobců má také formální status podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie, který jim na základě příznivých vládních politik uděluje řadu výhod.
(247)
Je proto zřejmé, že výhody poskytované společností Sinosure nebo místními orgány v podobě úhrady části pojistného nejsou k dispozici pro všechna průmyslová odvětví a podniky, avšak jsou omezeny pouze na odvětví a podniky, které konkrétně plní příslušné vládní politiky podpory a jejich související podkladové dokumenty. Komise dospěla k závěru, že výhody poskytované společností Sinosure a/nebo místními orgány výrobcům dotčeného výrobku jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Dále, protože neexistovaly žádné důkazy, z nichž by vyplývalo, že subvence vychází z objektivních kritérií či podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, je subvence specifická rovněž v tomto ohledu.
f) Závěr
(248)
Šetření ukázalo, že šest skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v období šetření pojištění vývozních úvěrů poskytované společností Sinosure.
(249)
Poskytování pojištění vývozních úvěrů společností Sinosure ve prospěch fotovoltaického průmyslu musí být považováno za subvenci, a to v rozsahu, v němž se pojistné pohybuje pod tržními sazbami.
(250)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
g) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výpočet výhody se podobá okolnostem při poskytnutí záruk u půjčky. V souladu s čl. 6 písm. c) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí daná společnost za krátkodobé pojištění poskytované společností Sinosure a částkou pojistného, již by společnost zaplatila za srovnatelné pojištění vývozu na trhu.
(252)
Vzhledem k tomu, že krátkodobé pojištění vývozních úvěrů poskytované Sinosure je výsledkem cílů vládní politiky a Sinosure je na domácím trhu v monopolním postavení, neboť funguje jako jediná státní organizace pro poskytování vývozních úvěrů, byla za použití níže uvedené metodiky sestrojena příslušná tržní referenční hodnota. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a společnosti Sinosure využila dále Komise ke zjištění vhodného tržního pojistného pro pojištění poskytované výrobcům fotovoltaiky rovněž dostupné skutečnosti.
(253)
Komise se domnívá, že nejvhodnější referenční hodnotou, pro kterou jsou již údaje snadno k dispozici, jsou výše pojistných sazeb uplatňované ze strany Export-Import Bank („Ex-Im Bank“) USA. Podle veřejně dostupných informací (78) je EX-IM Bank oficiálním poskytovatelem úvěrů na vývoz federální vlády USA a je soběstačná. Činnosti EX-IM Bank zahrnují pojištění vývozních úvěrů a další činnosti, jako jsou záruky na provozní kapitál a záruky na půjčky (financování kupujícího). Jejím úkolem je vytvořit a podporovat v USA pracovní místa podporou vývozu USA určeného mezinárodním odběratelům. EX-IM Bank působí jako vládní subjekt v rámci Kongresu USA. Proto existuje řada shod se společností Sinosure a tato banka se považuje za odpovídající referenční instituci.
(254)
Referenční pojistné bylo vypočítáno podle skutečných poplatků účtovaných při vývozu OECD pro pojištění celého obratu s 90 % krytím pojištěného objemu a s trváním v délce 120 dnů. Skutečné pojistné je průměr mediánu pěti různých kategorií zahraničních kupujících rozlišených podle míry solventnosti a rizika selhání. To představuje co nejbližší referenční základ pro výpočet pojistného, jež by výrobce dotčeného produktu musel hradit za tržních cen.
(255)
Výše výhody byla vypočtena z informací od čínské vlády a vztahuje se na částky společnosti Sinosure, jež byly pokryty pojištěním úvěru, a z poplatků, jež v období šetření byly za takové pojištění hrazeny. Informace poskytnuté spolupracujícími podniky o společnosti Sinosure nebyly použity, jelikož bylo zřejmé, že čínská vláda podala ucelenější přehled (například ne všechny společnosti vykázaly své pojistky uzavřené se společností Sinosure ve svých odpovědích na dotazník či toto sdělily v průběhu kontroly na místě).
(256)
Pokud jde o úhradu části pojistného pojištění místními orgány, vypočítávají se výhody coby objem slev a grantů udělených společnostem zařazeným do vzorku v průběhu období šetření.
(257)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Vývozní záruky a pojištění
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,71 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.1.5. Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
(258)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2. Grantové programy
3.4.2.1. Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
(259)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.2. Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
(260)
Komise zjistila, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku využily v období šetření výhod těchto programů. Avšak vzhledem k tomu, že výše získaných výhod není nijak vysoká a že dopad na rozpětí subvence je zanedbatelný, nepovažovala Komise za nutné napadnutelnost těchto režimů analyzovat.
3.4.2.3. Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
(261)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.4. Demonstrační program „Golden Sun“
a) Úvod
(262)
V podnětu se tvrdilo, že výrobci dotčeného výrobku obdrželi subvence v rámci demonstračního programu Golden Sun („Golden Sun“), který zavedla čínská vláda v červenci 2009. Podnět obsahoval důkazy prima facie, že čtyři z vývozců zařazených do vzorku obdrželi v rámci tohoto programu přímé subvence na dotčený výrobek. Rovněž bylo uvedeno, že jeden z vývozců zařazených do vzorku byl vybrán jako dodavatel dotčeného výrobku s ohledem na 70 % celkové kapacity instalované provozovateli projektu (tj. společnostmi vyrábějícími a prodávajícími elektřinu vyrobenou fotovoltaickými systémy) v roce 2011. Podnět rovněž obsahoval informace, z nichž vyplývá, že přístup k programu Golden Sun nebyl provozovatelům projektu udělován transparentně a na základě soutěže.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(263)
Komise žádala čínskou vládu o informace týkající se programu Golden Sun v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě, avšak, jak je podrobněji uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění, tyto informace poskytnuty nebyly.
(264)
Pokud jde o informace požadované v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, čínská vláda trvala na tom, že uvedený program podpory není určen výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda tak řadu otázek týkajících se daného programu a výhod pro výrobce dotčeného výrobku nezodpověděla a ve svých odpovědích pouze uvedla „nepoužije se“. Čínská vláda neposkytla ani všechny příslušné právní předpisy, nařízení, administrativní pokyny a další právní akty požadované v dotazníku, a předložila pouze dokument představující hlavní právní základ programu.
(265)
Na začátku ověřování programu Golden Sun požádala Komise čínskou vládu, aby k výchozímu právnímu základu předložila všechny příslušné přílohy a aby uvedla, zda má v úmyslu poskytnout další úřední dokumenty týkající se daného programu. Čínská vláda předložila požadované přílohy a odpověděla, že nemá v úmyslu předložit žádné další dokumenty. Komise poté ukázala čínské vládě dokument o rozpočtu vydaný ministerstvem financí a předložený spolupracujícími vývozci (dokument ministerstva financí č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010), v němž byly uvedeny konkrétní financované projekty a příslušné částky poskytnuté v rámci daného programu. Z dodatků k tomuto dokumentu vyplývá, že jeden z vývozců zařazených do vzorku obdržel významné příspěvky na své projekty v rámci programu Golden Sun a rovněž jako dodavatel způsobilého zařízení v rámci několika projektů financovaných programem Golden Sun. Zástupci ministerstva financí, kteří byli přítomni u ověřování, uvedený dokument znali a Komise je požádala, aby předložili všechny podobné rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí a týkající se období provádění programu Golden Sun. Ačkoli zástupci ministerstva financí s předložením těchto dokumentů v zásadě souhlasili, žádný z nich Komisi nepředložili.
(266)
Komise rovněž ukázala ministerstvu obchodu rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun, které vydal místní finanční odbor provincie a obce a předložil jeden ze spolupracujících vývozců, a požádala čínskou vládu, aby poskytla příslušné podobné dokumenty (tj. vydané provinciemi nebo obcemi) o daném programu. Čínská vláda odpověděla, že tyto dokumenty nemá k dispozici, neboť se týkají provincií a/nebo obcí, a tudíž je nemůže předložit.
(267)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala, že program Golden Sun není určen pro výrobce dotčeného výrobku a objasnila, že pokud tito výrobci program využili, pak vystupovali jako provozovatelé projektu, a nikoli jako výrobci solárních panelů, neboť pouze provozovatelé projektů mohou získat subvence v rámci daného programu. V dopise se rovněž tvrdí, že Komise požádala pouze o tři jmenovitě uvedené dokumenty, které čínská vláda předložila. Toto tvrzení je nesprávné, neboť během ověřování požádala Komise o konkrétní rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí (rovněž výslovně uvedené v dopise Komise ze dne 23. května 2013) a místními orgány příslušnými pro oblast, kde mají sídlo vyvážející výrobci (odkazující na konkrétních dokumenty předložené vyvážejícími výrobci), které však čínská vláda neposkytla.
(268)
Komise rovněž požadovala zvláštní informace o výplatách prostředků v rámci programu Golden Sun, kterou obdržel jeden spolupracující vývozce, neboť po dodání dotčeného výrobku přímo obdržel příslušné prostředky od vlády. V průběhu inspekce na místě nebyla čínská vláda schopna tuto situaci vysvětlit ani poskytnout jakékoli podrobnosti a pouze kontaktovala právního poradce společnosti, který měl uvést, že daná situace již byla s úředníky Komise během inspekce na místě vysvětlena, což není zcela pravda. Další podrobnosti o situaci jsou popsány v 276. až 278. bodě odůvodnění níže. Jak je blíže popsáno v 275. až 278. bodě odůvodnění níže, šetřením bylo zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku opravdu přímo či nepřímo využívali granty v rámci programu Golden Sun i pro dodávky dotčeného výrobku. Tvrzení čínské vlády, že tento program nezvýhodňuje výrobu dotčeného výrobku, je tedy v jasném rozporu s důkazy a skutečnostmi ověřenými během šetření.
(269)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise ověřit některá zásadní hlediska programu Golden Sun a skutečné výhody poskytované výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda navíc nepředložila všechny příslušné dokumenty, o které byla žádána, zejména pak rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun vydané ministerstvem financí pro období provádění daného programu. Některá zjištění tedy vycházejí z nejlepších dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Právní základ
(270)
Výchozím právním základem je Oznámení o provádění demonstračního programu Golden Sun ze dne 16. července 2009 a připojená prozatímní opatření pro řízení fondu finanční podpory pro demonstrační program Golden Sun, spis CaiJian č. 397 [2009] vydané ministerstvem financí, ministerstvem vědy a národní radou pro energetiku; Oběžník o úspěšném provádění činností demonstračního programu Golden Sun, spis č. 718 [2009]; Oběžník o úspěšném provedení demonstračního programu Golden Sun 2010, spis č. 622 [2010]; Oběžník ministerstva financí s pokyny týkajícími se indexů finanční pomoci, pokud jde o stavební náklady v rámci demonstračních programů Golden Sun 2010, spis č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010, vydané ministerstvem financí; Oběžník finančního odboru provincie Hebei o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis JCJ č. 336 ze dne 1. září 2011; Oběžník finančním odborem Hengshui o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis HCJ č. 135 ze dne 8. listopadu 2011.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(271)
Program Golden Sun byl zřízen v roce 2009 na podporu technologického pokroku a zvýšil rozvoj odvětví solárního fotovoltaického systému. Na ústřední úrovni za program zodpovídá ministerstvo financí, ministerstvo vědy a národní rada pro energetiku. Oznámení o provádění programu Golden Sun uvádí řadu kritérií způsobilosti pro financování v rámci tohoto programu, včetně: a) podniky musí být zahrnuty do místního prováděcího plánu demonstračního projektu Golden Sun; b) musí mít instalovaný výkon alespoň 300 kWh; c) délka období výstavby nesmí překročit jeden rok a provoz musí trvat nejméně dvacet let; d) vlastníci projektů v oblasti fotovoltaiky musí mít celková aktiva ve výši nejméně 100 milionů RMB a kapitál ve výši alespoň 30 % investičních nákladů; e) výrobci integrovaného systému a klíčových zařízení, jež se využívají v projektech pro výrobu fotovoltaiky, by měli být vybíráni v rámci nabídkových řízení. Způsobilé projekty mohou obdržet až 50 % celkových investičních nákladů od vlády, a tento strop se zvyšuje na 70 % pro vlastníky projektu se sídlem v odlehlých oblastech bez elektrifikace.
(272)
Co se týče postupu, podniky, které chtějí získat finanční prostředky v rámci tohoto programu, musí předložit příslušnému vládnímu orgánu žádost a podkladové dokumenty. Odbory pro finance, technologii a energetiku odpovídají na úrovni provincie za organizaci programu a předkládají společnou souhrnnou zprávu ministerstvu financí, ministerstvu pro vědu a národní energetické radě. Těm přísluší dohled nad projekty v provinciích, pokud jde o provádění dohledu nad technickými programy, podmínkami výstavby, financováním a všemi dalšími aspekty. Po konečném schválení vládou přiděluje ministerstvo financí prostředky přímo vlastníkovi projektu a uchovává příslušnou schvalovací dokumentaci a doklady o vyplacení prostředků.
(273)
Ve skutečnost předkládají provozovatelé projektů žádosti o financování vládě po uzavření smlouvy s dodavatelem způsobilého fotovoltaického zařízení (tj. zejména dotčeného výrobku). Podle příslušných právních předpisů jsou tito dodavatelé fotovoltaického zařízení vybíráni na základě nabídkového řízení. Čínská vláda však nevysvětlila, jakým způsobem při výběru provozovatelů projektu pro demonstrační projekt Golden Sun podle plánu jeho provádění uplatňuje své rozhodovací pravomoci a jakým způsobem tito provozovatelé projektu následně vybírají dodavatele způsobilého fotovoltaického zařízení. Čínská vláda a zúčastněné strany neprokázaly, že v případě výběrového řízení se jedná o otevřený, transparentní a nediskriminační postup, neboť nepředložily příslušnou dokumentaci. Neexistují žádné indicie o tom, že by bylo kdy pořízeno případné fotovoltaické zařízení ze zahraničí. Valná většina způsobilého fotovoltaického zařízení byla poskytnuta jediným spolupracujícím výrobce zařazeným do vzorku. Na základě dostupných skutečností proto orgány docházejí k závěru, že program Golden Sun je používán k tomu, aby vytvářel uměle poptávku po výrobcích vybraných čínských výrobců dotčeného výrobku. Bude-li na základě rozhodnutí vlády projekt způsobilý, měla by mu přidělit finanční prostředky.
(274)
Program Golden Sun nabízí subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě převodu finančních prostředků od čínské vlády výrobcům dotčeného výrobku v podobě grantů.
(275)
Šetřením bylo konkrétně zjištěno, že několik spolupracujících výrobců zařazených do vzorku získalo přímo granty v rámci programu Golden Sun, a to na instalaci výrobních solárních zařízení ve svých prostorách. Tyto granty vyplácené spolupracujícím výrobcům jsou proto přímo spojené s dotčeným výrobkem a vyrovnávají jim část nákladů, které by jinak nesli.
(276)
Při šetření bylo rovněž dále zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku využívají financování podle tohoto programu k dodávce dotčeného výrobku provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení. Zejména bylo v průběhu šetření na místě zjištěno, že jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku získal přímo od čínské vlády značnou jednorázovou paušálních platbu pro všech 40 projektů zřízených v rámci programu Golden Sun, pro které dodal dotčený výrobek. Spolupracující vyvážející výrobce zařazený do vzorku však takové množství ve svém dotazníku v odpovědích nevykázal. Podle oběžníku ministerstva financí z roku 2010 vyplývalo, že tento spolupracující vývozce byl vybrán, aby dodával dotčený výrobek několika provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení, a to ze soukromého i veřejného sektoru. Komise se snažila získat informace od čínské vlády s ohledem na tuto přímou platbu pro spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku, neboť článek 13 prozatímních opatření oznámení o programu Golden Sun z roku 2009 výslovně vyžaduje, aby byly granty vypláceny přímo provozovateli projektu (tj. nikoli dodavateli fotovoltaického zařízení), přičemž čínská vláda výslovně tuto skutečnost v průběhu ověřování potvrdila. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda neposkytla žádné vysvětlení během inspekce na místě, kterým by zdůvodnila přímé financování, které obdržel vývozce zařazený do vzorku. V dopise ze dne 3. června 2013 se čínská vláda vyjadřuje pouze k jednomu projektu ze 40 a stroze uvádí, že mezi provozovatelem projektu a vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku existovalo finanční ujednání, neboť provozovatel nedisponoval dostatečnými finančními prostředky, a tudíž bylo sjednáno, že subvence bude vyplacena přímo vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Toto ničím nepodložené a velmi stručné vysvětlení, jež se týká pouze jednoho projektu, kterého se účastnil spolupracující vývozce zařazený do vzorku, a to ze čtyřiceti projektů uvedených v dokumentu ministerstva financí, je z hlediska Komise k vyjasnění situace zcela nedostačující.
(277)
Spolupracující vývozce zařazený do vzorku se ve svém dopise ze dne 24. června 2013 snažil zdůvodnit, že tato přímá platba za 40 dotčených projektů nebyla uvedena, neboť představovala subvenci pro provozovatele projektu coby „uživatele“ a nikoli pro dodavatele. Tento vývozce potvrdil, že obdržel přímou paušální platbu týkající se dodávek pro 40 projektů uvedených v oběžníku ministerstva financí. Rovněž doplnil, že vláda může převést prostředky přímo dodavateli, aby bylo zajištěno, že tyto granty budou použity pouze pro povolené fotovoltaické systémy a usnadnila se kontrola. Tento vývozce se však ve své odpovědi zaměřil pouze na jeden projekt, k němuž byla shromážděna dokumentace při kontrole na místě, a nevyjádřil se k dalším 39 projektům, za něž obdržel financování v rámci programu Golden Sun. I když vývozce prokázal, že prostředky pro tento konkrétní projekt byly zaúčtovány coby příjem a nikoli jako záloha vládního grantu, nepředložil žádné jiné důkazy o skutečné realizaci tohoto či jiných projektů, včetně důkazů o realizaci dodávky dotčeného výrobku, za kterou byly získány finanční prostředky. Jeho vysvětlení rovněž neobjasnilo nesrovnalosti, pokud jde o přímé platby vlády podle příslušných prováděcích předpisů uvedených výše, jež stanovují, že finanční prostředky se obvykle převádí ze strany vlády provozovateli projektu a nikoli dodavateli zařízení.
(278)
Komise má za to, že vysvětlení čínské vlády o finančním ujednání mezi spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku a provozovatelem projektu je nepřesvědčivé, neboť je zvláštní, že dva soukromé subjekty se mohou samostatně rozhodnout, že uzavřou ujednání, jež obnáší kroky ze strany vlády (tj. přímou platbu od vlády dodavateli, odchylně od článku 13 oznámení z roku 2009, aniž by se toho vláda účastnila či o této skutečnosti věděla. Čínská vláda nepředložila v této věci přímých plateb dodavatelům žádné přesvědčivější důkazy či připomínky a svou odpověď omezila pouze na jeden anonymní projekt ze čtyřiceti projektů provedených spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku. Vysvětlení poskytnutá tímto vývozcem rovněž nechávají bez povšimnutí vyjádření čínské vlády o tom, že provozovatel jistého projektu, který čínská vláda nijak nespecifikovala, se nacházel v obtížné finanční situaci. Navíc prohlášení vývozce týkající se možnosti přímé platby a jejich odůvodnění nelze potvrdit z jiných pramenů ani od čínské vlády.
(279)
S ohledem na uvedené omezené a rozporuplné připomínky předložené čínskou vládou a spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku se nabízí jediný společným bod a logický závěr, totiž ten, že přímá jednorázová paušální platba ze strany čínské vlády spolupracujícímu vývozci zařazenému do vzorku byla nutná, aby vývozce obdržel příslušnou částku, jinak by v souvislosti s obtížnou finanční situací provozovatele projektu hrozilo riziko nezaplacení. Skutečností zůstává, že spolupracující vývozce zařazený do vzorku nebyl schopen vysvětlit, jak jednorázovou paušální platbu od vlády využil, tj. zda bylo fotovoltaické zařízení nakonec provozovatelům projektu poskytnuto a případně jakou cenu za ně provozovatelé projektu zaplatili. Vzhledem k tomu, že k tomuto spisu nejsou k dispozici žádné další důkazy a ani Komise je nemůže jinak přiměřeně získat, je podle článku 28 základního nařízení učiněn závěr, že jednorázová paušální platba spolupracujícímu vývozci představuje přímý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(280)
Komise dále dochází k závěru, že granty poskytnuté dodavatelům dotčeného výrobku, ať již v pozici provozovatelů projektu nebo v případě údajného dodávání fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, představují výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. V případě provozovatelů projektu umožňuje financování v rámci programu Golden Sun, aby výrobci dotčeného výrobku ušetřili náklady na instalaci zařízení na výrobu solární energie ve svých prostorách. V případě dodavatelů fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, jsou finanční prostředky programu Golden Sun v rukou výrobců dotčeného výrobku, aniž by bylo nutné poskytnout zařízení a/nebo ochranu proti riziku neplacení provozovateli projektu, kteří nejsou ve spojení. V druhém případě obdrží výrobci dotčeného výrobku platbu, kterou by jinak od provozovatele projektu, jenž není ve spojení, nezískali.
(281)
Tento subvenční program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité provozovatele projektu a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na provozovatele projektu činné v odvětví solární energetiky. Navíc, vzhledem k tomu, že ani výběr dodavatele fotovoltaického zařízení ani výběr provozovatelů projektu není založen na otevřeném, transparentním a nediskriminačním konkurenčním postupu a že dochází k přímým platbám ze strany čínské vlády dodavatelům fotovoltaického zařízení, je režim rovněž specifický, neboť poskytuje výhody pouze určitým dodavatelům fotovoltaického zařízení. Tento program nesplňuje požadavky nespecifičnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, neboť podmínky způsobilosti a skutečná kritéria pro výběr, jež se vztahují na podniky, které mají být zahrnuty do místních plánů provádění projektů, a na finální projekty, jež mají být vybírány na základě rozdílných technických a finančních hledisek, nejsou objektivní a neuplatní se ve všech případech bez rozdílu.
e) Závěr
(282)
Program Golden Sun je specifickou subvencí ve formě grantu. Šetřením bylo zjištěno, že někteří spolupracující vývozci tuto subvenci využili.
f) Výpočet výše subvence
(283)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Demonstrační program „Golden Sun“
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.3. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.4.3.1. Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi,
a) Úvod
(284)
V podnětu se tvrdí, že existuje zvláštní právní předpis z roku 1991 na podporu zahraničních investic v Číně, a to prostřednictvím zákona o podnicích se zahraničními investicemi a dani z příjmu zahraničních podniků. K výhodám podniků se zahraničními investicemi patří subvenční program označovaný jako „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který stanoví úplné osvobození od přímých daní pro první dva roky ziskovosti podniku se zahraničními investicemi a poloviční osvobození od daně z příjmu pro následující tři roky.
(285)
Program „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ rovněž existuje v jiné podobě pro společnosti se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie, které se nacházejí v určitých vymezených oblastech. Výhody v rámci této varianty rovněž mohou platit i po roce 2013. Šetření ukázalo, že jeden ze spolupracujících vývozců (Yingli Hainan) požíval od roku 2011 výhod v rámci tohoto programu, které spočívaly v plném osvobození od daně na roky 2011 a 2012 a 50 % snížení daně v následujících třech letech.
(286)
Komise se snažila tento programu ověřit během inspekce na místě u čínské vlády. Čínská vláda však o této variantě programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ neposkytla žádné informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že tento program není v podnětu napaden a že pro podniky se zahraničními investicemi uvedenými v podnětu není náhradním programem varianty „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, která se uplatňuje bez zeměpisného omezení. Komise bere tato vysvětlení čínské vlády na vědomí a chápe, že uvedený daňový program je v porovnání s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi formálně samostatným programem. Jelikož však jeho výhody pokračují i po údajném vypršení platnosti uvedeného režimu pro podniky se zahraničními investicemi, jsou působení, povaha a účinky příslušných výhod stejné jako v případě programu pro podniky se zahraničními investicemi, jak bylo uvedeno jedním ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, a Komise se proto domnívá, že tento program má úzkou spojitost s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi, je jeho pokračováním, a měl by proto být vyrovnán. V tomto ohledu Komise poznamenává, že čl. 10 odst. 1 základního nařízení umožňuje šetření všech „údajných subvencí“ označených žadatelem a nečiní žádný odkaz na „údajný subvenční program“. Vzhledem k tomu, že v daném případě zahrnují oba programy stejnou subvenci, tj. ušlé daň z příjmu právnických osob, je Komise oprávněna je šetřit jako jedinou subvenci.
b) Právní základ
(287)
Právní základ tohoto programu představuje článek 8 daňového práva pro podniky se zahraničními investicemi a článek 72 prováděcích pravidel zákona o dani z příjmu Čínské lidové republiky ve vztahu k podnikům se zahraničními investicemi a zahraničním podnikům. Podle čínské vlády byl program ukončen počínaje rokem 2008 na základě přijetí zákona o dani z příjmu podniků dne 16. března 2007 na 5. schůzi 10. zasedání Všečínského shromáždění lidových zástupců Čínské lidové republiky, konkrétně na základě článku 57 zákona o dani z příjmu podniků, s postupným ukončením výhod do konce roku 2012.
(288)
Právním základem zvláštního programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ je vyhláška č. 40 [2007] tj. oznámení Státní rady k realizaci přechodných preferenčních politik o dani z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií zřízené ve zvláštní hospodářské zóně a Shanghai Pudong New District na základě čl. 57 odst. 3 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, spolu se správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(289)
Pouze výrobní podniky se zahraničními investicemi, jejichž provoz je plánován na dobu nejméně deseti let, jsou osvobozeny od daně z příjmu. Výjimka se uplatní od roku, ve kterém podnik začne realizovat zisky, na dobu prvních dvou let, a pak dojde ke snížení platných daňových sazeb o padesát procent po následující tři roky.
(290)
Aby podniky mohly využít zvláštní variantu režimu podpory, musí mít status podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie s příslušným správním osvědčením, tj. podniky v oblasti duševního vlastnictví, které rovněž splňují podmínky stanovené v článku 93 prováděcího předpisu zákona o dani z příjmu podniků.
(291)
Společnost, která se chce daného programu účastnit, musí státní daňové správě předložit každoroční přiznání týkající se daně z příjmu právnických osob, dodatky a finanční výkazy. Tento postup se rovněž vztahuje na zvláštní variantu programu.
(292)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl postupně ukončen poté, co v roce 2008 vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu podniků a jeho výhody platily do konce roku 2012. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tento daňový program poskytl během období šetření výhody několika výrobcům ve fotovoltaickém odvětí. Kromě toho nelze vyloučit, že výhody v rámci tohoto programu stále platí nebo že existuje nebo v budoucnosti vznikne podobný náhradní program. Jak bylo vysvětleno výše, šetření prokázalo, že existují i další varianty programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který nadále zvýhodňuje výrobce solárních panelů. Tento program je proto nadále shledán napadnutelným.
(293)
Zvláštní variantu programu využil jeden spolupracující vývozce, Yingli Green Energy.
d) Závěr
(294)
Program tudíž představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(295)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které patří do kategorie podniků se zahraničními investicemi a které splňují zvláštní kritéria stanovená příslušnými právními předpisy.
(296)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(297)
Tato varianta programu by proto měla být pokládána za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(298)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, jako např. fotovoltaické výrobní odvětví. Režim je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na určité regiony.
(299)
Tato varianta by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(300)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(301)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(302)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Dva roky úplné a tři roky poloviční osvobození
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,03 %
3.4.3.2. Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
(303)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.3. Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
(304)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.4. Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
(305)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.5. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
a) Úvod
(306)
V podnětu se tvrdí, že za svou činnost v oblasti výzkumu a vývoje mají podniky se zahraničními investicemi nárok na preferenční daňové zacházení, a to prostřednictvím 150 % zápočtu daně z nákladů, pokud tyto byly zvýšeny o alespoň 10 % v porovnání s předchozím rokem.
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen přijetím zákona o dani z příjmu podniků v roce 2008 a že nenásledovalo žádné přechodné období. Několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku však uvedlo, že v rámci zákona o dani z příjmu podniků z roku 2008 využívali výhod podobného programu, což svědčí o tom, že preferenční program pro započítání nákladů v oblasti výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl v roce 2008 nahrazen zvláštním programem. Další informace o 150 % započítání daně čínská vláda v odpovědi na dotazník ani v odpovědi na upozornění neposkytla.
b) Právní základ
(308)
Tento režim je upraven čl. 30 odst. 1 Zákona o dani z příjmu podniků a článkem 95 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků ČLR a Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článkem 93 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků spolu s oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
(309)
Článek 95 stanoví, že další 50 % odečtení výdajů v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v čl. 30 bodě 1 se vztahuje na výdaje na výrobky nových a špičkových technologií tak, že tyto podléhají odpisům, které ze 150 % vycházejí z nákladů na dlouhodobá aktiva.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(310)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. Tento program byl již napaden v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (79) a oceli s organickým povlakem (80). Příslušná právní ustanovení opravdu ukazují, že tento program poskytuje výhodu pouze společnostem, které mají úřední status společností využívajících nejnovější a špičkové technologie. Účelem výdajů těchto společností v oblasti výzkumu a vývoje musí být rovněž vývoj nových technologií, nových produktů a nových dovedností. Způsobilé podniky mohou odečíst dalších 50 % svých výdajů na výzkum a vývoj oproti povinnosti vyplývající z daně z příjmu. Rovněž náklady z dlouhodobých aktiv opravňují způsobilé společnosti k 150 % odečtu skutečných nákladů těchto společností.
(311)
Šetřením bylo zjištěno, že společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňové přiznání, tak v příloze V. Pouze společnosti, které získaly formální osvědčení, jež jim přiznává status podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, mohou tento režim využít.
d) Závěr
(312)
Daný režim proto představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých příjmů vlády, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(313)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy omezují použití tohoto programu pouze na některé podniky formálně uznané jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií, a jejichž výdaje v oblasti výzkumu a vědy jsou určeny na nové technologie, nové produkty a nové dovednosti.
(314)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(315)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(316)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(317)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,33 %
3.4.3.6. Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
(318)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.7. Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
(319)
Šetření potvrdilo, že společnostem zařazeným do vzorku nebyly v období šetření poskytnuty v rámci daného programu žádné výhody, neboť uvedené společnosti využívaly nový program, který toto preferenční zacházení nahradil. Podrobnosti jsou uvedeny v bodě 3.4.4.8. níže.
3.4.3.8. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
a) Úvod
(320)
Na základě tohoto programu může podnik se statusem podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie využívat sníženou sazbu u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program shledala EU při šetření případu bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem jako napadnutelný; rovněž byl napadnut ze strany orgánů USA.
b) Právní základ
(321)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmu podniků spolu se Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článek 93 prováděcího nařízení k zákonu o dani z příjmu podniků spolu s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(322)
Tento režim je použitelný pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a potřebují zásadní podporu státu. Tyto podniky musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat řadu požadavků: i) jejich výrobci jsou zahrnuti do oblasti působnosti výrobků v odvětví nejnovějších a špičkových technologií s klíčovou státní podporou; ii) celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iii) příjem z výrobků nejnovějších a špičkových technologií tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iv) pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují určité procento z celkového počtu zaměstnanců; v) splňovat ostatní požadavky stanovené správními opatřeními pro výrobky nejnovějších a špičkových technologií z roku 2008.
(323)
Společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňovém přiznání, tak v příloze V.
d) Závěr
(324)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů vlády, čímž získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat.
(325)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(326)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(327)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(328)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,35 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.3.9. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
(329)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.10. Daňové programy v provincii Guandong
(330)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.4. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.4.4.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(331)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že vybavení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napaden v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(332)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do podporované kategorie, nebo do omezené kategorie B v rámci katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií nebo které jsou v souladu s katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(334)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti.
(335)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců činí:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,38 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.4.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
a) Úvod
(336)
Tento program stanoví osvobození od DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Této výhody lze využít v případě, že zařízení není uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a jeho hodnota nepřekračuje určitou prahovou úroveň. Tento program byl předmětem antisubvenčního řízení týkajícího se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(337)
Právní základ tvoří prozatímní opatření o vrácení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky/subjekty se zahraničními investicemi, zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(338)
V odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda tvrdila, že uvedený program byl ukončen počínaje 1. lednem 2009 a odkázala na oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi (CAISHUI 2008 č. 176). Šetření však ukázalo, že několik vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v průběhu období šetření výhody tohoto režimu. Dotčení vývozci zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši poskytované výhody. S ohledem na výše uvedené byl učiněn závěr, že čínská vláda neposkytla o daném programu přesné informace, a jak ukazuje situace některých vyvážejících výrobců, uvedený program přetrvává.
(339)
Jelikož čínská vláda neposkytla žádnou z požadovaných informací, Komise vyšla z informací předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku.
(340)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi jsou osvobozené od platby DPH, která by byla jinak splatná. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky se zahraničními investicemi, které kupují zařízení vyrobené na domácím trhu a které patří do podporované kategorie a do omezené kategorie B Katalogu pro odvětví se zahraničními investicemi nebo zařízení koupené na domácím trhu uvedené v Katalogu klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Dále Zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí omezují výhody na podniky se zahraničními investicemi, které patří do podporované kategorie v Katalogu pro orientaci odvětví se zahraničními investicemi nebo Katalogu zvýhodněných odvětví se zahraničními investicemi v centrálních a západních regionech v Číně. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Tento program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
d) Výpočet výše subvence
(341)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození domácího zařízení od DPH. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými postupy v daném odvětví.
(342)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.4.3. Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
(343)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.5. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
3.4.5.1. Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
(344)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.2. Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
(345)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.3. Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
(346)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.4. Dodání elektrické energie vládou
a) Úvod
(347)
Žadatel tvrdí, že někteří čínští výrobci polykrystalického křemíku měli výhodu z levné elektřiny dodávané za nižší než přiměřenou cenu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(348)
Šetřením se zjistilo, že mnoho vyvážejících výrobců zařazených do vzorku bylo ve spojení s výrobcem polykrystalického křemíku v rámci své skupiny společností. Bylo zjištěno, že jedna ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, LDK Solar, dostávala pravidelně významné subvence na poplatky za elektřinu od finančního úřadu ekonomické zóny Xin Yu. Společnost v tomto případě sice nezískala výhodu přímo z nižší sazby za elektřinu, než je jinak dostupná na trhu, značné slevy na dani poskytované finančním úřadem ekonomické zóny Xin Yu však nakonec vedly k tomu, že společnost těžila z dodávek levnější elektrické energie, a jsou proto funkčně rovnocenné vládním dodávkám za ceny nižší než tržní. V každém případě, i kdyby byla sleva na dani posouzena jako grant, opatření je úzce spojené s tvrzením žadatele a spadá do oblasti šetření. Dotčené společnosti ze skupiny LDK Group byly totiž téměř v plné výši zpětně proplaceny poplatky za elektrickou energii dlužné v období šetření.
(349)
Skupina LDK Solar prostřednictvím výrobce polykrystalického křemíku, se kterým byla ve spojení, obdržela finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení, neboť jí místní vláda poskytla subvence na poplatky za elektřinu, nebo ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně vzato jde o přímý převod peněžních prostředků.
(350)
LDK Solar získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda dodala elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tomuto vývozci byla v důsledku subvencí na poplatky za elektřinu skutečně poskytnuta nižší sazba, než je sazba obecně dostupná. Přímý převod finančních prostředků poskytuje výhodu, protože jde o nevratný příspěvek, který není na trhu k dispozici.
(351)
Subvence ve formě dodávání levné elektřiny prostřednictvím slevy na dani pro jednoho z výrobců zařazených do vzorku je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť subvence na poplatky za elektřinu byly poskytovány pouze společnosti LDK. Subvence je též regionálně specifická pro určité podniky v ekonomické zóně Xin Yu. Vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany společnosti LDK a čínské vlády při ohlašování této subvence vycházejí výše uvedené závěry z dostupných údajů.
c) Výpočet výše subvence
(352)
Výše subvence byla rovna výši slevy platné během období šetření.
(353)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Elektřina za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Skupina JingAo a společnosti ve spojení
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společností ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.5.5. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(354)
Žadatel tvrdí, že čínští výrobci dotčeného výrobku získávají práva k užívání pozemků od čínské vlády za cenu nižší než přiměřenou tím způsobem, že vnitrostátní nebo místní vlády neudělují práva v souladu s tržními zásadami.
(355)
Čínská vláda uvedla, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, na němž musí být práva k užívání pozemků veřejně obchodována podle právních předpisů platných pro trh s pozemky. Podle čínské vlády by pozemky pro průmyslové a obchodní využití měly být získány náhradou za jejich využití na volném trhu prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby nebo soutěže a „bez ohledu na počet nabídek nebo původní cenu představuje cena, která je nakonec zaplacena, tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že převod práva k užívání pozemků nesmí zahrnovat omezení, jež by se týkalo vyhlašování záměru převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, která negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž.
(356)
Čínská vláda nepředložila žádné údaje ohledně skutečných cen za práva k užívání pozemků a počátečních cen pozemků určovaných vládou. Informace požadované v dotazníku, které čínská vláda poskytla, pokud jde o převody práv k užívání pozemků, byly neúplné. Při opravě své původní odpovědi na dotazník během inspekce na místě také potvrdila, že některé z ohlášených převodů byly předmětem nabídkového řízení. Nebyly však předloženy žádné podrobnosti o počtu nabídek a rozdílu mezi počáteční a konečnou cenu, jak bylo požadováno v dotazníku.
(357)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejích tvrzení, že převody práv k užívání pozemků v Číně probíhají prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Je třeba poznamenat, že podle článku 11 Ustanovení o přidělování práv k užívání stavebních pozemků ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, dražeb a cenových odhadů příslušný státní orgán veřejně oznámí konání veškerých výzev k podávání nabídek/dražeb/cenových odhadů. Na základě toho si Komise vyžádala všechna veřejná oznámení týkající se převodů, u nichž byly uplatněny tyto postupy, tak aby shromáždila a ověřila informace požadované v dotazníku. Čínská vláda nepředložila žádné z těchto oznámení a tvrdila, že „již neexistují“. Komise tak nemohla ověřit informace o převodech práv k užívání pozemků vyvážejících výrobců zařazených do vzorku.
(358)
Komise čínskou vládu vyrozuměla o tom, že zvažuje uplatnění ustanovení článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009, pokud jde o tento program subvencí, a vzhledem k tomu, že čínská vláda ve své odpovědi na dopis Komise ze dne 23. května 2013 neposkytla v této věci uspokojivé vysvětlení nebo nové důkazy, Komise musela svá zjištění opřít o nejlepší dostupné údaje, tj. v tomto případě o informace poskytnuté vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a další veřejně dostupné informace.
(359)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad, a v žádném případě ne o zjištění či závěr, čínská vláda vyjádřila názor, že je tento předpoklad nepravdivý, a žádné konkrétní informace o možných základech pro srovnání neposkytla. Čínská vláda pouze uvedla, že „v rozsahu, ve kterém by měl být jakýkoli základ pro srovnání použit, by se muselo jednat o ceny, jež by musely za podobný pozemek zaplatit čínské podniky, které nejsou upřednostňovány“. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neuvedla, které podniky nejsou „upřednostňovány“, a ani neposkytla žádné informace o cenách, jež tyto podniky za průmyslové pozemky v Číně platí, nemohla Komise posoudit, zda představují vhodný základ pro srovnání. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ve svých předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise zjistila, že ustanovení týkající se práv k užívání pozemků pro tyto podniky rovněž nedodržují tržní zásady.
b) Právní základ
(360)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(361)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak mohou činit na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
(362)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(363)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech.
(364)
Bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Během inspekcí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise získala určitá oznámení vydaná příslušnými orgány o právech k užívání pozemků připravených k převodu. Zatímco jedno oznámení konkrétně omezuje potenciální kupující práv k užívání pozemků na podniky fotovoltaického průmyslu (81), jiné stanoví omezení ceny původně stanovené státními orgány, čímž znemožňuje stanovení tržní ceny. (82) Samotné dražby pak podle všeho nepředstavovaly skutečnou hospodářskou soutěž, neboť v mnoha případech sledovaných během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců podala nabídku pouze jedna společnost (pouze výrobce v odvětví fotovoltaiky zařazený do vzorku), a proto vyvolávací cena těchto pozemků (hodnota stanovená místním pozemkovým úřadem) představovala konečnou cenu za metr čtvereční.
(365)
Výše uvedené důkazy jsou v rozporu s tvrzením čínské vlády, že ceny placené za práva k užívání pozemků v ČLR představují tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu a že převod práva k užívání pozemků nezahrnuje omezení při oznamování převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, které negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž. Bylo rovněž zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi od místních orgánů zpětné platby jako náhradu za (již tak nízké) ceny, které zaplatili za právo k užívání pozemku.
(366)
Kromě nízkých cen obdrželi někteří z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku další finanční prostředky spojené s nákupem práva k užívání pozemků, které ve svém důsledku skutečnou cenu zaplacenou za tato práva dále snížily.
(367)
Zjištění vycházející z řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanoveny příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku (83).
(368)
Také nezávislé veřejně dostupné informace naznačují, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (84).
d) Závěr
(369)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 364. až 367. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v ČLR neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího základu pro srovnání (viz 372. bod odůvodnění výše), je částka, kterou výrobci zařazení do vzorku za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Kromě toho jsou zpětné platby od místních orgánů přímými převody finančních prostředků, které představují výhodu, protože jde o nevratné příspěvky, jež nejsou na trhu k dispozici. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přednostní přístup k průmyslovým pozemkům je omezen pouze na společnosti, které působí v určitém průmyslovém odvětví, v tomto případě fotovoltaickém průmyslu, pouze některé obchodní operace podléhaly nabídkovému řízení, ceny jsou často určovány státními orgány a postupy vlády v dané oblasti jsou nejasné a netransparentní. Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (85).
(370)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(371)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v ČLR, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že základy pro srovnání v soukromém sektoru pro tuto zemi zcela chybějí. Úprava nákladů či cen tedy není v případě ČLR proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v ČLR neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného vnějšího základu pro srovnání využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný základ pro srovnání je vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan. Tyto údaje byly použity i v předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
(372)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v ČLR, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou ve skutečnosti zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, (sníženou o částku zpětných vládních plateb), a částkou, která by měla být běžně zaplacena na základě tchaj-wanského základu pro srovnání.
(374)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(375)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Práva k užívání pozemku za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,65 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,66 %
3.5. Připomínky stran po zveřejnění konečných informací
(376)
Čínská vláda namítala, že některé informace z konečného informačního dokumentu byla po poskytnutí informací citována některými médii a zúčastněnými stranami. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise dokument nezveřejnila. Nemůže však kontrolovat činnost několika set zúčastněných stran, které informační dokument obdržely. Pokud se některé strany rozhodly dokument zveřejnit nebo k němu vyjádřit své stanovisko, Komise neměla žádné prostředky, jak jim v tom zabránit.
3.5.1. Připomínky čínské vlády týkající se údajně chybných prohlášení v dokumentu poskytujícím konečné informace
(377)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušila požadavek čl. 12 odst. 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „dohoda WTO o subvencích“), který se týká „široké možnosti předložit písemně všechny důkazy“. Značné prodloužení lhůt pro zaslání odpovědí na dotazník, jež Komise poskytla (jak je podrobně uvedeno v 104. bodě odůvodnění výše), bylo podle čínské vlády pro tento účel nedostatečné. Čínská vláda dále tvrdila, že to, co je „rozumnou dobou“ podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích, by představovalo také „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích pro všechny ostatní dokumenty typu dotazníku. Čínská vláda rovněž tvrdila, že mohla oslovit vyvážející vývozce zařazené do vzorku až poté, co byl dokončen výběr vzorku, a proto doba vyhrazená na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam. Čínská vláda tvrdila, že „přání“ Komise rychle dokončit šetření bylo, jak se zdá, silnější než „neoddiskutovatelný požadavek“ poskytnout „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1. Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí, jelikož učinila vše, co bylo v jejích silách, aby poskytla čínské vládě co nejvíce času k předložení odpovědí na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky. Čínské vládě bylo rovněž sděleno, že je možné předložit požadované dokumenty až do data konání inspekce na místě.
Komise nenamítala nic proti tomu, aby čínská vláda předkládala jakékoli informace v průběhu celého řízení, a vícekrát čínskou vládu upozornila na možnost požádat o slyšení, při kterých by mohly být předloženy informace a názory čínské vlády. Podotýká se, že žádné informace předložené čínskou vládou v průběhu celého řízení nebyly odmítnuty z časových důvodů. Tvrzení čínské vlády, že doba poskytnutá na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam, není správné. Významná část dotazníku se týkala celkové úrovně subvencování dotčeného odvětví/výrobku a čínská vláda nebyla rozhodnutím o výběru vzorků nijak omezována ve shromažďování informací obecné povahy. Ještě důležitější je, že po výběru vzorku zbývalo čínské vládě stále 43 dnů na shromáždění specifických informací od jednotlivých vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Komise postupovala v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích a poskytla čínské vládě širokou možnost předložit všechny důkazy, které považuje za významné, se zřetelem k tomu, že taková povinnost nemůže mít neomezené trvání, aby bylo možné zajistit dokončení šetření.
(378)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise původně požadovala podrobné informace o vyvážejících výrobcích, kteří nebyli zařazeni do vzorku, což nebyly „informace nezbytné“ pro účel šetření založeného na výběru vzorku. V této souvislosti se podotýká, že v době, kdy byl dotazník určený pro čínskou vládu odesílán, nebylo ještě definitivně rozhodnuto, zda v tomto řízení bude uplatněn výběr vzorku, či nikoli. Poté, co Komise obdržela od čínských vyvážejících výrobců odpovědi v dotazníku pro výběr vzorku a bylo zjevné, že spolupráce ze strany vývozců je vysoká, a jakmile se vyjasnilo, že vývozci zařazení do vzorku budou spolupracovat náležitým zodpovězením dotazníků, netrvala Komise na poskytnutí specifických informací o společnostech týkajících se subvencování za vyvážející vývozce, kteří nebyli zařazeni do vzorku. Proto Komise s tímto tvrzením nesouhlasí.
(379)
Čínská vláda tvrdila, že v dokumentu poskytujícím konečné informace Komise chybně uvedla, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a následně předložených dokumentech nesdělila určité informace. To není pravda. Jak Komise již uvedla ve svém dopise čínské vládě ze dne 23. května 2013, čínská vláda neposkytla požadované informace, pokud jde o finanční instituce ve státním vlastnictví, dokumenty týkající se subjektu Sinosure a poskytování pojištění vývozních úvěrů, dokumenty týkající se demonstračního programu Golden Sun, a informace týkající se poskytování užívacích práv k pozemkům.
(380)
Podle čínské vlády Komise nepoužila fakta dostupná v rámci mechanismu pro doplnění chybějících informací, jak vyplývá z judikatury rozhodčích panelů WTO a sporů v rámci WTO (86), a místo toho „uplatnila nepříznivé závěry sankčním způsobem a dále porušila ustanovení dohody WTO o subvencích“. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise nepoužila dostupná fakta „pouze za účelem nahrazení informací, jež mohou chybět, ale jako konkrétní základ pro veškeré své závěry ohledně subvencování, a zcela tak ignorovala značné množství informací poskytnutých čínskou vládou a nejčastěji zapojenými finančními institucemi, a to z toho důvodu, že údajně neposkytly vyčerpávající odpovědi nebo nedoložily každý číselný údaj“. To ovšem Komise neučinila. Veškeré informace včetně plánů a právních předpisů předložené čínskou vládou byly zváženy a analyzovány, a závěry jsou založeny právě na těchto dokumentech poskytnutých čínskou vládou ve všech případech, kdy byly tyto dokumenty předloženy a ověření potvrdilo jejich přesnost. Příkladem toho, jak Komise přistupovala k informacím předloženým čínskou vládou, jsou časté citace z těchto dokumentů, které závěry podporují. Ve 110. bodě odůvodnění výše Komise jasně vysvětluje jediné situace, kdy předložené informace nebyly vzaty za bernou minci.
(381)
Čínská vláda dále tvrdila, že Komise si sama protiřečí, když v dokumentu poskytujícím konečné informace tvrdí, že při tomto šetření požadovala informace o jednotlivých transakcích pouze v souvislosti s vývozci zařazenými do vzorku, a na jiném místě ve stejném dokumentu uvedla, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“. To není pravda. Komise neučinila protichůdné výroky. Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, po rozhodnutí použít výběr vzorku Komise omezila svou původní žádost o poskytnutí specifických informací o společnostech na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Aby však bylo možno posoudit napadnutelnost údajných subvenčních režimů, požádala Komise také o jiné informace, než jsou informace vztahující se k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, např. informace týkající se finančních trhů v Číně nebo trhu s užívacími právy k pozemkům. Proto je uvedeno, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“.
(382)
Čínská vláda také tvrdila, že Komise, jak se zdá, přehlédla, že informace nelze odmítnout jen proto, že nebyly dány k dispozici k ověření. Takto však Komise v tomto řízení k informacím nepřistupovala. Ani v jednom případě nebyla „nedostupnost ověření“ jediným důvodem pro to, aby takové informace nebyly vůbec přijaty. Jestliže jim však jiné informace ve složce protiřečily, a čínská vláda přitom nebyla schopna je podpořit jinými důkazy, nemohly být takové informace přijaty doslova.
(383)
Podle čínské vlády Komise v odstavci 85 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 117. bodě odůvodnění výše) „uznala“, že čínská vláda neovládá bankovní a finanční instituce a nemůže je donutit, aby poskytovaly informace. Podotýká se, že Komise si takového výroku není vědoma a po přezkoumání znění uvedeného bodu odůvodnění se nezdá, že by se tak stalo.
(384)
Čínská vláda tvrdila, že Komise se zřejmě rozchází s čínskou vládou v tom, že v případě šetření nemohou být požadavky základního nařízení EU nebo dohody WTO o subvencích nadřazeny vnitrostátním předpisům. Spojitost, kterou čínská vláda vyvodila z neposkytnutí údajně důvěrných informací, není na místě. Komise však poukázala (viz 117. bod odůvodnění výše) na to, že ustanovení zákona o obcích nebo vnitrostátní předpisy člena WTO ho nemohou zprostit povinností vyplývajících z členství ve WTO, tj. spolupracovat při šetřeních, a v případě vzniku sporu je na čínské vládě, aby navrhla, jakým způsobem může být zajištěn přístup k informacím tak, aby je bylo možno náležitě ověřit. Jako příklad navrženého způsobu ověření údajně omezených informací odkázala čínská vláda na situaci, kdy bankovní úředník poskytl posouzení úvěrového rizika týkající se určité společnosti zařazené do vzorku, a uvedla, že „Komise nebyla stále ještě spokojena“. Naproti tomu, jak jasně vyplývá ze znění 148. bodu odůvodnění výše, Komise neměla problém s ověřením tohoto konkrétního dokumentu a ve svých závěrech vzala tyto informace plně v úvahu. Jednalo se však o výjimečnou situaci, která se u většiny informací podobné povahy vyžádaných v rámci tohoto šetření bohužel neopakovala.
(385)
V této souvislosti čínská vláda i nadále tvrdila, že „citlivé interní dokumenty“ bank lze považovat za náležité informace podle dohody WTO o subvencích a jejich neposkytnutí nemůže vést ke zohlednění skutečností, které jsou dostupné. Komise považuje tento výrok za příliš paušalizující a není jí jasné, jak by řádné ověření (provedené podle náležitých postupů týkajících se důvěrnosti) mohlo být provedeno ve všech případech, jestliže takové dokumenty (včetně dokumentů týkajících se transakcí s klienty) zkrátka nejsou poskytnuty. Jestliže ověření není možné, mohou být k zaplnění mezer při shromažďování fakt použita fakta, která jsou dostupná.
(386)
Čínská vláda opakovaně tvrdila, že oznámení o inspekci neobsahovalo konkrétní otázky týkající se inspekce, a odkázala na dopis Komise ze dne 23. května 2013, kde byla tato formulace použita. Komise však v odstavci 86 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován jako 118. bod odůvodnění výše) uvedla, že oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 obsahovalo velmi konkrétní a podrobný seznam problémů a dokumentů, jimiž se bude během inspekce zabývat, zcela v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a s požadavky WTO. To, že nebyl předložen seznam konkrétních otázek, jehož poskytnutí nemá v základním nařízení ani v pravidlech WTO žádnou oporu, není důvodem pro to, aby čínská vláda nemohla během inspekce plně spolupracovat.
(387)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce projevila naprostý nedostatek pružnosti. To je dezinterpretace faktů a situace před a během inspekce na místě. Jak bylo již vysvětleno v odstavcích 88 až 90 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány jako 120. až 122. bod odůvodnění výše), Komise projevila plnou a ničím nepodmíněnou míru pružnosti. Pokusy čínské vlády poskytnout informace, které v rámci programu inspekcí na místě nebylo možno vzájemně ověřit, bohužel znamenaly, že takové informace nebylo možno podrobit ověření pomocí jiných údajů a dodat jim váhu ověřeného dokumentu. Čínská vláda rovněž upozornila Komisi na judikaturu WTO z panelu EC-Salmon, podle níž to, zda jsou dokumenty „ověřitelné“, není vždy určováno pouze možností provedení šetření na místě, a tvrdila, že Komise nemůže odmítnout informace pouze proto, že nejsou dostupné při inspekcích na místě. Komise podotýká, že takovým informacím, jejichž spolehlivost a přesnost lze během inspekce na místě těžko ověřit, může být přikládána menší váha, než kdyby byly řádně ověřeny, a že se tak v tomto případě někdy stalo.
(388)
Čínská vláda zpochybňuje údajnou praxi Komise nepřijímat nové dokumenty a důkazy, které vyžadují ověření, po ukončení ověřovací relace, do níž patří. Jak bylo již vysvětleno v odstavci 89 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 121. bodě odůvodnění výše), není tomu tak a nikdy nebylo. Je pravdou, že Komise nemůže běžně přijímat dokumenty jako podání k ověření po ukončení ověřovací relace a že není prakticky možné takové dokumenty ověřovat, avšak čínské vládě nic nebrání v tom, aby takové dokumenty předložila v písemné podobě, což se také v tomto případě skutečně stalo.
(389)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neobjasnila důvod žádosti o šest dokumentů uvedených ve 122. bodě odůvodnění výše, a na tomto základě nebylo jejich ověřování povoleno. Toto tvrzení vznesla čínská vláda již ve svém dopise ze dne 3. června 2013 a Komise na ně odpověděla v 122. bodě odůvodnění výše. Znovu se konstatuje, že všechny tyto dokumenty se týkají dotčeného odvětví a vztahují se dokonce ke konkrétním subvenčním režimům, jako je poskytování preferenčních půjček nebo preferenční daňové režimy. Je to očividné z jejich názvů a obsahu, kvůli kterému byly šetřeny. Čínská vláda však během inspekce na místě jednoduše odmítla odpovědět na jakékoli otázky položené v této souvislosti, přičemž jako jediný důvod uváděla, že jsou údajně irelevantní z hlediska dokumentu, jehož se řízení týká.
(390)
Čínská vláda tvrdila, že nemůže poskytnout podpůrné důkazy pro informace, které poskytla v odpovědi na dotazník týkající se procentního podílu úvěrů poskytnutých dotčenému odvětví, jelikož tyto informace jsou v držení bank, jež jsou nezávislými subjekty, a nikoli orgány čínské vlády, a že by si Komise měla tyto údaje ověřit u bank. Čínská vláda odkázala na ustanovení zákona o komerčním bankovnictví, který stanoví, že banky vykonávají svou obchodní činnost v souladu s tímto zákonem (článek 4) a že nesmí docházet k žádnému vměšování orgánů místní správy nebo vládních orgánů na různých úrovních, veřejných organizací nebo jednotlivců do hospodářské činnosti bank (článek 5). Faktem je, že čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla určitý výrok a nebyla vůbec schopna ho podpořit. Ani banky, u kterých se Komise pokusila o ověření, vůbec nebyly schopny tyto informace podpořit žádnými jinými informacemi. Má-li to být považováno za přijatelnou praxi, šetřená strana by prostě mohla učinit jakýkoli výrok, který podporuje její věc, a vyšetřující orgán by ho musel přijmout, aniž by měl možnost ověřit, zda odpovídá skutečnosti. Ještě důležitější to je vzhledem k tomu, že tyto konkrétní informace jsou v rozporu s jinými informacemi ve složce. V zákoně o komerčním bankovnictví existují i jiné články, které bankám ukládají „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (článek 34). Jak správně poukazuje čínská vláda ve svých připomínkách, banky musí vykonávat své hospodářské činnosti v souladu se zákonem, tj. také s uvedenými ustanoveními článku 34 zákona o komerčním bankovnictví. Tato předpokládaná jasná linie mezi vládou a bankami nebyla fakty potvrzena.
(391)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré informace týkající se vlastnictví bank, jimiž disponuje. Tvrdila také, že údaje o vlastnictví bank, jež uvedla, jsou oficiální údaje Čínské bankovní regulační komise (CBRC), a proto nebyl důvod se domnívat, že informace poskytnuté čínskou vládou jsou nepravdivé nebo zavádějící, a použít ustanovení článku 28 základního nařízení. Čínská vláda dále uvedla, že neví, z jakého zdroje čerpá výrok Komise v odstavci 95 (reprodukován v 127. bodě odůvodnění výše) dokumentu poskytujícího konečné informace („Z veřejně dostupných informací je zřejmé, že existují i jiné banky ve státním vlastnictví, jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku“), tj. kromě těch, které čínská vláda ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky uvedla jako banky ve vlastnictví státu. Tato tvrzení nemohla být přijata. Podotýká se, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník původně tvrdila, že nedisponuje žádnými informacemi týkajícími se jejího vlastnictví bank. Až poté, co Komise v písemném upozornění na nedostatky poukázala na to, že podle čínských právních předpisů musí čínská vláda takové informace shromažďovat, čínská vláda některé informace v této souvislosti poskytla. Během ověřování úředník Čínské bankovní regulační komise odmítl podpořit údaje o vlastnictví bank jakýmikoli důkazy, odmítl poskytnout zdroj těchto informací a nevysvětlil, odkud pocházejí. Podotýká se rovněž, že čínská vláda nezpochybnila to, že nejméně pět jiných bank jmenovaných Komisí v dokumentu poskytujícím konečné informace (viz poznámka pod čarou v 127. bodě odůvodnění) je ve vlastnictví státu.
(392)
Čínská vláda nesouhlasila s výrokem uvedeným v odstavci 97 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 129. bodě odůvodnění výše), že Čínská bankovní regulační komise odmítla odpovědět na otázku týkající se deseti největších bank v Číně, protože nebyla předložena písemně, a tvrdila, že Komise nesprávně interpretuje fakta, jelikož hlavním důvodem, proč nebyla odpověď poskytnuta, bylo to, že tato otázka nebyla uvedena v oznámení o inspekci a že potřebuje určitý čas, aby se na ni mohla připravit. Ve skutečnosti je to čínská vláda, která nesprávně interpretuje fakta týkající se této otázky. Komise netrvala na okamžité odpovědi, avšak Čínská bankovní regulační komise dokonce odmítla se touto otázkou vůbec zabývat, pod záminkou, že nebyla poskytnuta předem v písemné podobě. Kdyby byl důvodem nedostatek času na přípravu odpovědi, mohla čínská vláda podat odpověď později během inspekce nebo prostřednictvím e-mailu (byť by ji Komise nemohla ověřit), jak to učinila s některými jinými dokumenty. Čínská vláda to však neučinila.
(393)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré dokumenty týkající se založení a mandátu Čínské bankovní regulační komise, o které Komise v dotazníku požádala, a že jelikož Komise nevznesla žádné dotazy na toto téma v písemném upozornění na nedostatky a nepožádala o tyto dokumenty v „seznamu dokumentů, jež mají být poskytnuty před zahájením inspekce na místě“ uvedeném v příloze 2 oznámení o inspekci, měla čínská vláda za to, že nemusí poskytovat žádné jiné dokumenty. Není to pravda. Komise požádala o veškeré dokumenty tvořící základ pro založení a mandát Čínské bankovní a regulační komise, avšak čínská vláda poskytla pouze některé z nich. Pouze na základě výroku úředníka Čínské bankovní regulační komise se Komise dozvěděla, že v této souvislosti existují ještě jiné dokumenty. Ve skutečnosti byla odpověď čínské vlády uvedená v dotazníku v této souvislosti neúplná a zavádějící, jelikož čínská vláda (Čínská bankovní regulační komise) o existenci takových dalších dokumentů dobře věděla, jak přiznala Čínská bankovní regulační komise během inspekce na místě.
(394)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce ve skutečnosti nepožádala o statistické údaje a zprávy z bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku. Tvrdila, že Komise v roce 2012 požádala pouze o statistickou zprávu, kterou Čínské bankovní regulační komisi předložila Bank of China, a úředník Čínské bankovní regulační komise to musel prověřit u příslušných právních útvarů kvůli závazkům mlčenlivosti. To není pravda. Během inspekce Komise zopakovala svou žádost z dotazníku a písemného upozornění na nedostatky, aby jí byly poskytnuty statistické údaje ze všech bank, které poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku (87).
(395)
Čínská vláda dále tvrdila, že odkaz žadatele, uvedený v podnětu, na případ bezdřevého natíraného papíru, ve kterém Komise „na základě nepříznivých závěrů“ shledala, že státem vlastněné komerční banky působí jako veřejnoprávní subjekty, je „neopodstatněným tvrzením postrádajícím souvislosti, pokud jde o povahu a existenci subvence poskytované vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku, a proto ho nelze považovat za dostačující důkaz“ existence finančního příspěvku ze strany vlády nebo veřejnoprávního subjektu ve smyslu čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích. Zaprvé je nutno poukázat na to, že dotyčné závěry v případu bezdřevého natíraného papíru nevycházely z nepříznivých závěrů, ale z dostupných faktů v souladu s článkem 28 základního nařízení, a že neexistuje žádný pozdější rozsudek, který by dokládal tvrzení čínské vlády, že závěr učiněný Komisí v této souvislosti vychází z „nesprávného použití dostupných faktů“. Naopak, podobné závěry, pokud jde o státem vlastněné komerční banky, učinila Komise v jiném antisubvenčním případu týkajícím se dovozu z Číny, a to případu oceli s organickým povlakem, a k závěru, že čínské státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, dospěly také jiné vyšetřující orgány, zejména ze Spojených států, v nálezu, který potvrdil odvolací orgán WTO. (88)
(396)
Čínská vláda i nadále tvrdila, že Komise požádala o určité informace od všech bank se sídlem v Číně a že prakticky nebylo v silách čínské vlády poskytnout takové informace o „více než 3 800“ bankách. Komise s takovým tvrzením nesouhlasí a znovu odkazuje na písemné upozornění na nedostatky, kde po odpovědi čínské vlády na dotazník Komise omezila rozsah požadovaných informací pouze na banky, ve kterých má čínská vláda přímý nebo nepřímý akciový podíl (89).
(397)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise, že vzala v úvahu shrnutí příslušných oběžníků Čínské lidové banky z internetových stránek předložených během inspekce, je nepravdivý a že to dokazuje 133. bod odůvodnění dokumentů poskytujících konečné informace (reprodukován v 164. bodě odůvodnění výše). To není pravda. 164. bod odůvodnění není v rozporu s obsahem výňatků z internetových stránek. Bere je v úvahu, avšak opírá se také o aktuální obsah oběžníku, jehož přesnost čínská vláda až dosud nikdy nezpochybnila.
(398)
Čínská vláda tvrdila, že Komise „vytrhla z kontextu určité termíny a věty v různých dokumentech“, jiné nesprávně interpretovala a pokusila se je spojit, aby mohla konstatovat, že čínská vláda podporuje odvětví vyrábějící dotčený výrobek, nebo aby mohla konstatovat, že komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Tvrdí, že „úplné znění“ těchto dokumentů (plánů, výhledů a rozhodnutí) by prokázalo, že nálezy Komise postrádají právní základ a nejsou založeny na důkazech. To není pravda. Komise analyzovala a zohlednila všechny dokumenty včetně těch, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění, jako celek, a to přesně stejným způsobem, který prosazuje čínská vláda.
(399)
Pokud jde o rozhodnutí č. 40, čínská vláda tvrdila, že Komise z něho v dokumentu poskytujícím konečné informace citovala vytrženě z kontextu „s cílem zkreslit jeho skutečný význam“. Podle čínské vlády je z ostatních ustanovení rozhodnutí č. 40 jasné, že je zaměřeno na rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, a nikoli na klasifikaci solárních modulů a článků jakožto cíl jakékoli předpokládané rozvojové politiky, jak se domnívá Komise. Není pravda, že odkaz Komise na znění článku V rozhodnutí č. 40 je vytržen z kontextu. Komise se nedohaduje, zda jedním ze záměrů byl rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, či nikoli. Faktem je, že v rozhodnutí č. 40 státní rada označila odvětví nových energií a solární energii za odvětví s vysokou prioritou, a proto byla zařazena do podporované kategorie projektů v rámci směrného indexu průmyslové restrukturalizace. S ohledem na články 17, 18 a 19 rozhodnutí č. 40 mohou finanční instituce poskytovat úvěry pouze odvětvím/společnostem, jež patří do této kategorie. To jasně svědčí o tom, že odvětví fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné i solární moduly a články, je upřednostňováno.
(400)
Čínská vláda tvrdila, že v textu rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října není žádný odkaz na solární moduly a solární články nebo na odvětví fotovoltaiky, a pokud i bylo podporováno poskytnutí fiskální podpory, stalo se tak v souvislosti s cíli týkajícími se využívání energie z alternativních zdrojů, které nemají nic společného s rozvojem výroby modulů a článků obecně. Komise s tím nesouhlasí. Je nutno podotknout, že toto rozhodnutí státní rady zřejmě není výlučně zaměřeno na podporu využívání alternativních zdrojů energie. Z jeho názvu (Rozhodnutí státní rady o urychlení zakládání a rozvoje strategických vznikajících odvětví), jakož i z jeho obsahu (mimo jiné čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 2) je jasné, že jeho cílem je podpora rozvoje vybraných odvětví (v tomto případě strategických vznikajících odvětví). To potvrzuje i skutečnost, že cíle stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují přímo k výkonu a výsledkům strategických nově vznikajících průmyslových odvětví (čl. 2 odst. 3). V rozhodnutí existuje rovněž jasná vazba mezi strategickými nově vznikajícími průmyslovými odvětvími a odvětvím fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné solární moduly a články. Zaprvé není pochyb o tom, že odvětví fotovoltaiky je segmentem průmyslu alternativních zdrojů energie, o němž se v článku 2 rozhodnutí mluví jako o odvětví, o které by stát měl pečovat a které by měl rozvíjet. Za druhé vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří do kategorie odvětví vyspělých technologií, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Podobně 12. pětiletý plán zahrnuje solární výrobní odvětví mezi strategická výrobní odvětví a rovněž 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví potvrzuje, že rozhodnutí státní rady „zahrnulo solární fotovoltaický průmysl do strategicky významné oblasti nově vznikajících průmyslových odvětví, které naše země v budoucnosti rozvine“. (90)
(401)
Podle čínské vlády Komise se odvolávala na střednědobý a dlouhodobý plán pro vědu a techniku, ale neuvedla jedinou pasáž nebo ustanovení, v němž by tento dokument určoval, že mezi technologicky vyspělé podniky náleží výrobci modulů a článků nebo fotovoltaický průmysl obecně. Podle čínské vlády cíli se výhled zaměřuje pouze na rozvoj alternativních zdrojů energie za účelem snížení závislosti na fosilních palivech. Komise s tím nesouhlasí. Podle čínské vlády se Komise odvolává na střednědobý a dlouhodobý plán vědeckotechnického rozvoje, ale neodkazuje ani na jeden případ či ustanovení, kdy by tento dokument definoval podniky působící v oblasti špičkových technologií tak, že by zahrnovaly i podniky vyrábějící moduly a články nebo odvětví fotovoltaiky obecně. Stejné druhy jednotlivých programů podpory, které jsou zmíněny v tomto plánu, použili vývozci zařazení do vzorku.
(402)
Čínská vláda uvedla, že výrok Komise, že zákon ČLR o vědeckém a technickém pokroku zahrnuje řadu opatření na podporu strategických odvětví, včetně solárního fotovoltaického průmyslu, není založen na skutečnostech a že toto ustanovení se nezmiňuje o fotovoltaickém průmyslu ani o strategických odvětvích a neexistuje žádný důvod pro tvrzení, že je dotčený výrobek zahrnut do rozsahu tohoto zákona. To není pravda. Základem pro tento výrok jsou ustanovení článků 18 a 34 uvedeného zákona. Podle článku 18 stát musí vyzývat a usměrňovat finanční instituce k tomu, aby podporovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií. Podle článku 34 finanční instituce spojené s vládní politikou musí poskytovat zvláštní pomoc podnikovým projektům podporovaným státem. Odvětví fotovoltaiky patří do kategorie odvětví špičkových a nových technologií a patří také do kategorie podniků, jejichž projekty jsou podporovány státem. Článek 17 téhož zákona navíc slibuje preferenční daňové politiky mimo jiné subjektům, které se zabývají projekty zahrnutými do celostátních plánů vědeckotechnického rozvoje. Ze 401. bodu odůvodnění výše je jasné, že do této oblasti působnosti spadají projekty společností v odvětví fotovoltaiky. Je možné vyslovit závěr, že existují nejméně tři důkazy, které jasně naznačují, že odvětví fotovoltaiky a společnosti vyrábějící a vyvážející dotčený výrobek jsou zahrnuty do oblasti působnosti tohoto zákona.
(403)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise posuzovala plány, rozhodnutí a zákony ČLR tak, jako by měly stejný právní účinek a stejnou hodnotu, a že to odporuje zásadám právního výkladu, právním normám Číny a opakovaným prohlášením čínské vlády. Podle čínské vlády není odkaz na všeobecný pětiletý plán a na konkrétní plán fotovoltaiky odkazem na právní předpis, protože nebyl předložen žádný spolehlivý důkaz pro to, že tyto plány jsou právně závazné. To není pravda, jelikož tvrzení čínské vlády, že tyto plány nejsou závazné, není podpořeno jinými důkazy ve složce. Právě naopak, ve znění plánu, jak bylo čínskou vládou předloženo v odpovědi na dotazník, se jasně uvádí: „Tento plán byl projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona“ (91). Čínská vláda ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací uvedla: „Podle právních norem Číny jsou právními předpisy v Číně ústava, zákony, správní předpisy, místní předpisy a pravidla.“ Jelikož plán má sílu zákona a čínská vláda potvrdila, že zákony jsou právními předpisy v Číně, dospěla Komise k závěru, že plán je vskutku právně závazný. Podle vysvětlení čínské vlády během inspekce na místě vyplývají odvětvové a regionální pětileté plány ze všeobecného pětiletého plánu, a Komise proto neměla důvod přistupovat k odvětvovému pětiletému plánu pro odvětví fotovoltaiky (2011-2015) jinak než ke všeobecnému pětiletému plánu.
(404)
Čínská vláda se odvolává na „pokyny týkající se úhrad/náhrad vydané Komisí“ jako na příklad podobně nezávazného dokumentu v podmínkách EU. Komise předpokládá, že čínská vláda odkazuje na oznámení Komise o vracení antidumpingových cel (Úř. věst. C 127, 29.5.2002, s. 10). Ve skutečnosti není přesné označit tyto pokyny za nezávazné, protože pro Komisi jsou závazné v tom smyslu, že nejsou v rozporu s nadřazenými pravidly. Komise určila, že plány Číny jsou právně závazné. Avšak i za hypotetického předpokladu, že tomu tak není, je zjevné, že celostátní, odvětvové a regionální plány, které ve skutečnosti vycházejí z nejvyšších vládních úrovní a stanoví vládní politiku v oblasti hospodářského a průmyslového rozvoje, by měly vysokou důkazní hodnotu vzhledem k fakticky kogentní povaze jimi stanovených cílů. Stejně tak je jasné, že by na jejich základě mohla vláda kárat subjekty, které je správně neprovádějí. Proto jsou stále velmi důležité pro zjištění týkající se vládních zásahů do hospodářství a řízení a kontrolování některých průmyslových odvětví.
3.5.2. Připomínky stran týkající se zvýhodněných politických úvěrů v rámci vládní politiky, dalšího financování, pojistných záruk
(405)
Čínská vláda tvrdila, že to, že neposkytla odpovědi na dodatek A, by nemělo vést k uplatnění dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Podle čínské vlády, pokud by Komise skutečně chtěla ověřit obvinění uvedená v podnětu, že čínské státem vlastněné banky jsou veřejnoprávními subjekty, nemusela by zatěžovat dotazníky žádostmi o interní, citlivé údaje o jednotlivých transakcích, které se týkají bank, z nichž mnohé nejsou v žádném případě ve vlastnictví vlády. Čínská vláda v této souvislosti odkazovala na informace týkající se jednotlivých úvěrů, které banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Účelem informací požadovaných v dodatku A bylo ověřit, zda čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny. S výjimkou informací o jednotlivých úvěrech čínská vláda neupřesnila, u kterých dalších požadovaných informací má za to, že nejsou významné pro uvedený účel.
(406)
Připomíná se, že otázky v dodatku A žádaly o informace týkající se vlastnictví bank, složení správní rady a valné hromady, zápisů ze zasedání správní rady/valné hromady, propojení mezi členy vrcholného vedení a státními orgány, odvětvové struktury úvěrů, úvěrové politiky a posouzení rizik v souvislosti s půjčkami poskytovanými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda tvrdila, že z hlediska nálezů týkajících se veřejnoprávních subjektů byly takové žádosti „zjevně nepřiměřené“ a že rozsah požadovaných informací byl příliš široký. Čínská vláda rovněž tvrdila, že „základní“ určení, zda je subjekt veřejnoprávním subjektem, či nikoli, muselo být provedeno předtím, než bylo o takové informace vůbec požádáno. Komise s tím nesouhlasí. S ohledem na náročné požadavky, jež stanovil odvolací orgán WTO v rozhodnutí DS 379 (92), jsou nezbytné všechny požadované informace, včetně nálezů o rozsahu vládního zapojení do finančního systému. Například důkazy o tom, že subjekty jednají nekomerčním způsobem, lze v kombinaci s náznaky vládních zásahů prokázat pověřování a řízení. V každém případě je třeba poznamenat, že jakmile nastala spolupráce ze strany vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, rozhodla se Komise omezit požadované informace na úvěry poskytnuté těmto společnostem a nevyvodila žádné závěry z toho, že čínská vláda neposkytla jiné informace týkající se jednotlivých půjček, o které bylo původně požádáno. Všechny ostatní žádosti o informace však z hlediska šetření zůstaly významnými. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že některé z informací uvedených v dodatku A nemohla poskytnout, podotýká se, že čínská vláda odmítla poskytnout dodatky A celkově, s výjimkou několika bank. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že čínská vláda v přiměřené době neposkytla zbývající požadované informace.
(407)
Čínská vláda s odvoláním na zprávu odvolacího orgánu WTO US-Hot-Rolled Steel (odst. 99) (93) tvrdí, že nebyla prakticky schopna vyhovět „nepřiměřeným“ požadavkům Komise o poskytnutí informací a že neochota Komise se touto otázkou zabývat a spojit různé požadavky s určením faktů, s nimiž souvisely, znamenala, že Komise nejedná v dobré víře. Ačkoli se případ, na nějž se odkazuje, týká spolupráce ze strany vývozců v antidumpingovém případu, Komise akceptuje, že u vládních dotazníků v případech vyrovnávacího cla je potřeba nastolit rovnováhu mezi požadovanými informacemi a praktickou schopností respondenta takovým žádostem vyhovět. Tato rovnováha však musí být nastolena v kontextu všech faktů. Určení statusu státem vlastněných bank v Číně jako veřejnoprávních subjektů již bylo provedeno v případech týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem a v tomto případě žadatel poskytl dostačující důkazy prima facie, aby prokázal, že státem vlastněné banky jsou i nadále veřejnoprávními subjekty. Čínská vláda by proto měla předpokládat, že bude požádána o velké množství faktických údajů, pokud by si přála toto tvrzení vyvrátit. Čínská vláda však bohužel i nadále předkládala tvrzení, např. že má málo informací nebo nemá žádné informace o státním vlastnictví bank (což je velmi důležitý ukazatel při určení veřejnoprávních subjektů), jež naznačovala, že nepostupovala, jak nejlépe mohla, a odmítala udělit přístup k nutným informacím. To je jedna z „omezených podmínek“, kdy lze použít čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích (v souladu se zprávou panelu WTO (94)). Komise si navíc byla vědoma toho, že její žádosti o informace jsou z nutných důvodů dosti obšírné, avšak spolupráce je obousměrný proces a čínská vláda reagovala tak, že zpočátku pouze požadovala vysvětlení ohledně toho, s určením kterých faktů tyto žádosti souvisejí (tj. něco, co není možné určit předem), místo aby navrhla, jak by tyto žádosti mohly být přiměřeným způsobem řešeny.
(408)
Pokud jde o inspekci v Bank of Shanghai, čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že se inspekce neuskutečnila, není dostatečným důvodem pro uplatnění dostupných údajů, a že v každém případě se inspekce neuskutečnila vinou Komise. V reakci na to Komise podotýká, že faktická situace v souvislosti s inspekcí na místě v Bank of Shanghai byla popsána v odstavcích 111 a 112 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány v 143. a 14. bodě odůvodnění výše). Faktická situace týkající se této inspekce se nijak nezměnila a Komise nesouhlasí s tím, jak tato fakta vykládá čínská vláda, a trvá na tom, že vyvinula veškeré úsilí, aby se tato inspekce uskutečnila, avšak nebylo to možné kvůli obstrukcím na straně čínské vlády. Čínská vláda se dovolává zprávy panelu WTO (95), kde byl učiněn závěr, že neuskutečnění inspekce na místě nevyčerpává všechny možnosti ověření dokumentu. Během tohoto šetření však čínská vláda informovala Komisi o tom, že banka je dostupná pro inspekci, pouze jeden pracovní den před zahájením inspekce v úřadu čínské vlády (po uplynutí již prodloužené lhůty pro takové potvrzení), což znemožnilo provedení inspekce na místě, protože již byly provedeny příslušné přípravy a nebylo možno je změnit. Za těchto okolností se dochází k závěru, že čínská vláda nepostupovala, jak nejlépe mohla, a Komise nevidí žádný způsob, jak by kontroly umožněné inspekcí na místě mohly být nahrazeny jinými prostředky.
(409)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemůže ignorovat informace poskytnuté HuaXia Bank ohledně její vlastnické struktury kvůli tomu, že nejsou „v každém ohledu ideální“. Komise podotýká, že důvodem nepřijetí těchto informací nebylo to, že nebyly v každém ohledu ideální. Jak již bylo vysvětleno ve 147. bodě odůvodnění výše, HuaXia Bank až do inspekce na místě neposkytla žádné informace o vládním vlastnictví, ačkoli o to Komise žádala již v úvodním dotazníku. Poté, co Komise poukázala na to, že HuaXia Bank má některé akcionáře vlastněné státem, předložila tato banka list papíru s informacemi z neznámého zdroje, a tyto informace byly navíc v rozporu s jinými informacemi ve složce. Takové informace nebylo možné přijmout.
(410)
Pokud jde o rozhodnutí HuaXia Bank poskytnout pouze některá hodnocení úvěruschopnosti, jak bylo popsáno ve 148. bodě odůvodnění výše, tvrdila čínská vláda, že Komise obdržela přiměřené vysvětlení, proč nemohla být poskytnuta jiná hodnocení. Komise s tím nesouhlasí. V oznámení o inspekci bylo totiž jasně uvedeno, že takové dokumenty budou podrobeny inspekci na místě, takže vysvětlení, že „dvěma zprávami o hodnocení rizik se zabývaly jiné pobočky této banky a odpovědní zaměstnanci v daný okamžik nebyli dostupní“, nebylo uspokojivé. Čínská vláda navíc vznáší tvrzení, které se opakuje i jinde v jejích připomínkách, že informace nemohly být předloženy z důvodu důvěrného přístupu ke klientovi. Komise podotýká, že existují ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi při jejích šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla (96) a že v každém případě většina požadavků Komise k této i jiným otázkám směřovala ke kontrole, a nikoli kopírování takových informací. V každém případě Komise podotýká, že striktní uplatňování zásady „důvěrného přístupu ke klientovi“ by znemožnilo ověření mnohých významných informací v rámci šetření týkajících se uložení vyrovnávacího cla. Za takových situací by nebylo možné vzájemně ověřovat odpovědi vývozce na mnohé otázky a provádět namátkové kontroly příjemců určitých režimů v případech, kdy neexistovala spolupráce ze strany vývozců nebo kdy bylo prováděno souhrnné šetření.
(411)
Čínská vláda tvrdila, že EXIM Bank s šetřením plně spolupracovala a určité dokumenty požadované Komisí nemohly být poskytnuty kvůli pravidlům vnitřní politiky, státního tajemství, důvěrnosti nebo jiných zákonů. Neposkytnutí těchto dokumentů tudíž nemůže vést k uplatnění dostupných údajů. V souladu se zákonem o komerčním bankovnictví nemohly být tyto dokumenty během inspekce úředníky EXIM Bank poskytnuty. V této souvislosti a navzdory předpokladu Komise nemohou být základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nadřazeny svrchovaným zákonům ČLR. Čínská vláda rovněž tvrdila, že otázky týkající se příslušnosti členů vrcholného vedení k politickým stranám jsou irelevantní a z hlediska čínské vlády rušivé. Komise s tím nesouhlasí. Pravidla WTO (na nichž je z velké části založeno základní nařízení) nesmějí být „nadřazena“ domácímu právu, avšak to nebrání tomu, aby Komise vyvodila závěry, pokud je zřejmé, že takové domácí zákony maří přiměřené žádosti o informace. Skutečností dále je, že EXIM Bank sice v reakci na dodatek A poskytla některé odpovědi, avšak odmítla téměř všechny tyto informace podpořit údaji o jejich zdrojích nebo jakýmikoli jinými důkazy. Proto se tyto informace považují pouze za ústní prohlášení, která nejsou podložena ověřenými písemnými doklady. Pokud by taková praxe měla být akceptována, mohla by EXIM Bank poskytnout skutečně jakékoli informace, a šetřící orgán by je musel přijmout, aniž by mohl posoudit jejich přesnost.
Otázky týkající se příslušnosti k politickým stranám a organizacím Komunistické strany Číny v rámci EXIM Bank (a kterékoli jiné banky v této záležitosti) mají velký význam pro účely určení rozsahu státního vlivu na členy vedení bank ve světle zvláštní úlohy Komunistické strany Číny vycházející z ústavy ČLR. Jako doplněk k opodstatnění takových otázek poskytnutému Komisí ve 151. bodě odůvodnění výše se navíc podotýká, že v souladu se stanovami Komunistické strany Číny se vyžaduje, aby všechny organizace, včetně soukromých obchodních podniků, zakládaly „základní stranické organizace“, pokud daná společnost zaměstnává alespoň tři členy strany. Tyto organizace zajišťují uskutečňování zásad a politiky strany a státu a dohlížejí na něj a podporují valnou hromadu, správní radu, dozorčí radu a vedoucí pracovníky při plnění jejich funkcí a pravomocí ze zákona (97). Také zákon o obchodních společnostech ČLR ukládá všem společnostem v Číně, aby v rámci své organizační struktury zřídily organizaci Komunistické strany Číny s cílem prosazovat politiku této strany (98).Komunistická strana Číny je tedy prokazatelně spojena s činností čínské vlády a s činností všech typů firem a institucí v Číně; je tedy legitimní klást v tomto směru otázky o stranické příslušnosti.
(412)
Pokud jde o inspekci v China Development Bank (CDB), vznesla čínská vláda stejné tvrzení, pokud jde otázky týkající se politické příslušnosti členů vedení a úlohy Komunistické strany Číny v této bance. Komise v této souvislosti poukazuje na důkazy ve 151. a 411. bodě odůvodnění výše. Čínská vláda rovněž tvrdila, že CDB nemohla poskytnout požadované zprávy o hodnocení úvěrových rizik z důvodů důvěrnosti a že poskytla šablonu pro výpočet ratingu a také konkrétní příklad hodnocení úvěrového rizika s vymazaným názvem společnosti. Podotýká se, že šablona pro výpočet ratingu a úvěrový rating týkající se neznámé společnosti z neznámého odvětví není důkazem o hodnocení úvěrových rizik některého z vývozců zařazených do vzorku, jak požadovala Komise. Pokud jde o otázky důvěrnosti, Komise odkazuje na vysvětlení uvedené ve 410. bodě odůvodnění.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že závěr Komise, že státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, není v souladu s čl. 1 odst. 1 dohody WTO o subvencích, protože Komise neposkytla pro toto rozhodnutí naprosto žádný důkaz a neposkytla podloženou a odpovídající analýzu svého závěru, že zapojení vlády do čínského finančního sektoru je natolik významné, že se banky musí řídit politikou zvýhodňování. Komise s tímto tvrzením zásadně nesouhlasí. Nezávislé informace uvedené v 162. až 168. bodě odůvodnění jasně ukazují, že banky se politikou zvýhodňování řídí, a jasně to vyplývá i z některých čínských plánů, zákonů a politických dokumentů, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění výše. Komise přezkoumala, analyzovala a uvedla řadu dokumentů pocházejících z nezávislých mezinárodních organizací včetně WTO, Světové banky, MMF a OECD, a ti všichni zřejmě dospěli k závěru, že čínský bankovní sektor je silně ovlivňován státními zásahy, zejména pokud jde o privilegované příjemce půjček a stanovování úrokových sazeb.
(414)
Čínská vláda zpochybňuje význam některých dokumentů, které byly použity jako nejspolehlivější dostupné údaje a na které Komise odkázala, když stanovila, že státem ovládané komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Předem je nutno poukázat na to, že Komise se musela uchýlit k nejspolehlivějším dostupným údajům pouze proto, že čínská vláda nespolupracovala a odmítla poskytnout požadované informace.
(415)
Čínská vláda tvrdila, že zpráva z výzkumu Deutsche Bank (dále jen „zpráva Deutsche Bank“), na kterou Komise odkázala ve 161. bodě odůvodnění, popisuje situaci v Číně v minulosti, a nemůže tvořit spolehlivý základ pro hodnocení čínského bankovního sektoru o sedm let později. Za prvé se čínská vláda mýlí, když tvrdí, že tato zpráva poskytuje základ pro hodnocení situace „o sedm let později“. Tato zpráva je z roku 2007 a období šetření, které je příslušným obdobím pro hodnocení bankovního sektoru v Číně pro účely tohoto řízení, začíná v roce 2011. Zpráva se proto týká situace čtyři roky před příslušným obdobím. Za druhé není zpráva Deutsche Bank jediným dokumentem, o který se Komise ve svých závěrech opírá, ale pouze východiskem analýzy čínského bankovního sektoru, a zejména struktury jejího vlastnictví, kterou Komise provedla. Zatřetí jsou v souladu se zjištěními uvedenými ve zprávě Deutsche Bank i jiné informace, na něž se Komise obrátila za účelem zjištění vlastnické struktury čínského bankovního sektoru (zprávy a pracovní dokumenty WTO, MMF a OECD). V této souvislosti je nutno konstatovat, že samotná čínská vláda k tomuto tématu poskytla pouze minimum opakovaně požadovaných informací a závěry Komise týkající se úrovně státního vlastnictví v bankovním sektoru a státních zásahů do bankovního systému ve skutečnosti nikdy na základě faktů nezpochybnila.
(416)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje odkaz Komise na přezkum WTO týkající se obchodní politiky za rok 2012, přičemž tvrdí, že výrok, že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru celkově nedošlo k žádným velkým změnám“ byl učiněn ve srovnání s předchozím přezkumným obdobím, tj. rokem 2010. Komise se nestaví proti tomuto tvrzení. Ve skutečnosti Komise ve svém dokumentu poskytujícím konečné informace citovala z přezkumů WTO týkajících se obchodní politiky za roky 2010 a 2012 v témž 161. bodě odůvodnění s cílem dokázat, že za toto dvouleté období se toho změnilo jen velmi málo. Ve zprávě za rok 2010 bylo uvedeno, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“, a zpráva za rok 2012 potvrdila, že v tomto ohledu se příliš nezměnilo. Čínská vláda rovněž citovala ze zprávy za rok 2012 a na základě těchto citací tvrdila, že tato zpráva odporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění výše. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Žádná z citací ze zprávy uvedená v připomínkách čínské vlády k poskytnutí konečných informací neodporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění.
(417)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zjištění Komise uvedená ve 162. bodě odůvodnění výše se neopírají o spolehlivé důkazy, protože Komise (kromě zprávy Deutsche Bank a přezkumu WTO týkajícího se obchodní politiky, o nichž se pojednává v bodech odůvodnění výše) „pouze odkazuje na zprávu Světové banky a Ekonomický přehled atd., ale na podporu svých závěrů neposkytuje žádné podložené a odpovídající vysvětlení“. Toto tvrzení nemohlo být přijato. V této souvislosti se podotýká, že ve zprávě Světové banky se mimo jiné uvádí toto: „I přes úctyhodný pokrok dosažený při reformování a upevňování finančního sektoru za poslední tři desetiletí je čínský finanční systém nadále potlačován a trpí zásadní strukturální nerovnováhou. Nynější systém, pro který je typická nadvláda bank ve státním vlastnictví, silné státní zásahy a přetrvávající kontrola nad úrokovými sazbami, byl během čínského hospodářského startu pozoruhodně úspěšný při mobilizaci úspor a směřování kapitálu do strategických odvětví“, nebo „Souběžně s tím musí přímá a nepřímá kontrola nad finančními institucemi uvolnit cestu opatřením založeným na nezávislém trhu. To by znamenalo nezávislou centrální banku, jež podniká kroky na otevřeném trhu a využívá k zajištění likvidity spíše úrokových sazeb než úvěrových stropů. Komerční banky by k usměrňování poskytování půjček uplatňovaly komerční zásady a analýzu úvěruschopnosti a neřídily by se vládními signály“ a „Vláda byla na všech úrovních úzce zapojena do komerčních operací finančních institucí, a to buď prostřednictvím držení akcií, nebo díky nepřímým vlivům, zejména proto, že je silně závislá na využívání úvěrů od komerčních bank pro dosažení cílů své politiky“. Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010 popisuje politiku Čínské lidové banky v oblasti stanovení minimálních úrokových sazeb úvěrů a maximálních vkladových sazeb jako překážku bránící bankám v řádném oceňování rizik a jako kontraproduktivní opatření z hlediska hospodářské soutěže v bankovním sektoru a uvádí, že jejím účelem je zajistit ziskovost bankovního sektoru, který je převážně ve vlastnictví státu.
(418)
Čínská vláda dále tvrdí, že zjištění Komise, že se Čínská lidová banka podílí na stanovení úrokových sazeb státem vlastněných komerčních bank a stanovení těchto sazeb ovlivňuje, není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy. Čínská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise by měla vědět, že minimální úrokové sazby úvěrů byly v červenci 2013 zrušeny. Za prvé je nutno podotknout, že Komise neanalyzovala situaci bankovního trhu v Číně v červenci 2013, jelikož to z hlediska tohoto šetření nebylo relevantní. Za druhé tvrzení, že rozhodnutí Komise není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy, není pravdivé. V příslušných oběžnících se jasně uvádí, že Čínská lidová banka stanoví limity pro poskytování půjček a limity vkladových sazeb. A za třetí existenci takových limitů potvrzuje i Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010, citovaný v bodě odůvodnění (162).
(419)
Čínská vláda tvrdila, že „Komise věděla, že tyto oběžníky, včetně oběžníků ze dne 8. června a 8. července 2012, které byly vydány po zveřejnění závěrů v případu bezdřevého natíraného papíru, významně změnily praxi Čínské lidové banky v oblasti úrokových sazeb“. To není pravda. Komise nemohla vědět, zda nebo jak přesně byla tato praxe změněna, jelikož čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout. I shrnutí z internetových stránek Čínské lidové banky poskytnuté během inspekce, o němž však čínská vláda nepravdivě tvrdí, že je Komise zcela ignorovala, potvrzuje, že takové limity stále existují.
(420)
Čínská vláda také tvrdila, že „Komise zřejmě nevycházela ve svých závěrech z aktuálních ‚dostupných údajů‘, jež odporují informacím z minulosti a kterými Komise disponovala, avšak raději ponechala na čínské vládě, aby dokázala, že stav věcí zkoumaný během případu oceli s organickým povlakem se změnil“. Vzhledem k vysvětlením uvedeným ve 415. až 419. bodě odůvodnění výše je jasné, že toto tvrzení je nepravdivé. Ve spise neexistují žádné dostupné údaje, které by odporovaly závěrům Komise, a tyto závěry vycházejí nejen z informací z minulosti, ale také ze skutečných důkazů, na základě všech informací, které byly relevantní v období šetření.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že čtyři body, jež Komise uvedla ve 166. bodě odůvodnění výše, jsou nepravdivé a postrádají náležité právní hodnocení. Čínská vláda argumentovala tím, že odkaz na článek 34 zákona o komerčním bankovnictví, tj. že banky mají „vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství“, je zcela neutrální. Není jasné, co má čínská vláda na mysli pod pojmem „neutrální“, ale podle plánů, politických dokumentů a zákonů, které jsou citovány ve 102. bodě odůvodnění výše se rozvoj odvětví fotovoltaiky a jeho finanční a další podpora patrně řadí mezi potřeby čínského národního hospodářství. V souvislosti s finanční pomocí podporovanou a vyjadřovanou v těchto dokumentech je jasné, že banky musí podporovat společnosti, které patří do odvětví fotovoltaiky. Pokud jde o závěr, že banky podléhají právním předpisům, které od nich vyžadují, aby poskytováním úvěrů pomáhaly podporovaným projektům, kde se Komise opírala o znění rozhodnutí státní rady č. 40, čínská vláda tvrdila, že „naprosto není na místě“, jelikož v tomto rozhodnutí se neuvádí ani nenaznačuje, že by solární energie byla podporovaným projektem. Toto tvrzení je také nepravdivé. Z 399. bodu odůvodnění výše jasně vyplývá, že solární energie patří do kategorie podporovaných odvětví/projektů. Podobné tvrzení čínská vláda vznesla, i pokud jde o zákon ČLR o vědeckotechnickém pokroku a závěr Komise, že tento zákon vyžaduje, aby banky upřednostňovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií a že výrobci zařazení do vzorku spadají do této kategorie špičkových technologií. Podle čínské vlády Komise neprovedla žádnou právní analýzu k otázce, zda solární odvětví výroby modulů a článků, označené za odvětví špičkové technologie, spadá do oblasti působnosti tohoto zákona. To není pravda. Komise jasně prokázala souvislost mezi kategorií odvětví špičkových technologií a solárním odvětvím vyrábějícím moduly a články. To je podrobně vysvětleno ve 402. bodě odůvodnění výše.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že výrok Komise, že zapojení státu do čínského finančního sektoru je významné a že trvá, není podloženo jednoznačnými důkazy. Čínská vláda zpochybnila důkazy citované Komisí a tvrdila, že zpráva MMF za rok 2009, která poukazuje na nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb, je irelevantní, protože úrokové sazby byly v Číně zcela liberalizovány. To není pravda. Důkazy ve složce potvrzují, že liberalizace úrokových sazeb v Číně není dokončena, a potvrdili to také úředníci Čínské lidové banky, kteří byli přítomni při inspekci na místě. V souvislosti se zprávou MMF o stavu v jednotlivých zemích za rok 2010, na kterou se Komise odvolává, čínská vláda tvrdila, že Komise zcela ignorovala závěry MMF týkající se liberalizace finančního sektoru. Není to pravda. Komise neignorovala žádné příslušné závěry MMF uvedené v této zprávě, které byly relevantní. Závěry MMF, na které čínská vláda ve svých připomínkách odkazovala, nejsou v rozporu se žádným závěrem Komise o státním zapojení do čínského finančního sektoru, a zajisté ani pokud jde o státní vlastnictví nebo politiky úrokových a vkladových sazeb. Skutečnost, že tato zpráva konstatovala, že v posledních letech bylo dosaženo pokroku při rozvíjení více tržně orientovaného finančního systému v Číně, neznamená, že bylo ve zprávě uvedeno, že v Číně skutečně existuje tržně orientovaný finanční systém. Pokud jde o přehledy OECD citované Komisí, čínská vláda tvrdila, že nelze vyvozovat závěr, že banky v Číně nefungují nezávisle, „z jedné věty za současného vyloučení významného pokroku, pokud jde o liberalizaci bankovního sektoru“. K tomuto tvrzení je nutno podotknout, že Komise nikdy nevyvozovala žádný závěr z „jedné věty“, nýbrž, jak je prokázáno ve výše uvedeném textu, na základě několika dokumentů sestavených nezávislými mezinárodními organizacemi.
(423)
Čínská vláda tvrdila, že analýza Komise týkající se určení veřejnoprávního subjektu je „naprosto chybná“ a její závěr uvedený ve 168. bodě odůvodnění výše je v rozporu s tím, jak termín „veřejnoprávní subjekt“ vykládá odvolací orgán WTO v dokumentu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny. Jeden vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stanovisko Komise ohledně určení veřejnoprávního subjektu je „právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že Komise nezjišťovala, zda státem vlastněné komerční banky mají vládní pravomoci, jsou jimi pověřeny nebo je vykonávají, a že nezjišťovala, i) zda příslušné funkce, které údajně mají státem vlastněné komerční banky plnit, jsou těmi funkcemi, které plní vláda obecně, tj. jsou především vládními funkcemi, ii) společné rysy, které mají státem vlastněné komerční banky s vládou společné kromě vlastnictví akcií, což rovněž nebylo u všech státem vlastněných komerčních bank zjišťováno, a iii) zda všechny státem vlastněné komerční banky mají příslušné vládní pravomoci, aby je mohly vykonávat, nebo byly pověřeny pravomocí plnit příslušné vládní funkce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise odkazuje na svou analýzu této otázky ve 158.-167. bodě odůvodnění. Poskytování úvěrů je uvedeno v definici subvence v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení jako funkce vlády. V tomto šetření se státem vlastněné komerční banky řídí požadavkem, formulovaným v plánech a dalších politických dokumentech, na podporu určitých odvětví, včetně odvětví fotovoltaiky. Na základě dostupných údajů byl rovněž učiněn závěr, že v Číně existuje významné vládní vlastnictví bank a že vláda vykonává účinnou kontrolu nad státem vlastněnými komerčními bankami. Jelikož čínská vláda neposkytla požadované informace týkající se vládního vlastnictví státem vlastněných komerčních bank v Číně, vyvodila Komise své závěry z dostupných údajů. Na tomto základě Komise dochází k závěru, že státem vlastněné komerční banky působí jako prodloužená ruka vlády a vykonávají veřejnoprávní funkci při provádění preferenční úvěrové politiky čínské vlády zaměřené na určitá odvětví.
(424)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila řízení nebo pověření soukromých bank v Číně, a že Komise zejména nezjistila, že by čínská vláda udělila soukromým bankám a státem vlastněným komerčním bankám explicitní a souhlasné zmocnění či příkaz nebo zodpovědnost či pravomoc k poskytování zvýhodněných úvěrů. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 170.-173. bodě odůvodnění, provádí se v Číně vládní politika spočívající v poskytování podpory v podobě zvýhodněných úvěrů podnikům v odvětví fotovoltaiky. Soukromé banky jsou povinny tuto vládní politiku provádět: Čínská vláda prostřednictvím zákona o komerčním bankovnictví nařídila všem bankám v Číně „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“. Tyto potřeby a státní průmyslová politika jsou stanoveny mimo jiné v různých plánech a politických dokumentech a poskytování zvýhodněného financování vybraným odvětvím včetně odvětví fotovoltaiky mezi ně patří. Čínská vláda rovněž tvrdila, že příslušný článek zákona o komerčních bankách byl vytržen z kontextu a explicitně nepředstavuje žádné zmocnění nebo příkaz, udělení zodpovědnosti nebo výkon pravomoci kterékoli komerční bance ze strany čínské vlády. Komise nesouhlasí s tím, že byl článek 34 vytržen z kontextu, jak bylo již vysvětleno v 390. bodě odůvodnění výše, a považuje jeho znění za jednoznačné, právně závazné nařízení všem čínským bankám. Komise také nesouhlasí s tvrzením čínské vlády, že dokumenty, jež stanoví poskytování zvýhodněných úvěrů odvětví fotovoltaiky, uvedené ve 102. bodě odůvodnění, představují „nedostatečný právní základ“. V 399. až 403. bodě odůvodnění výše je to obšírně vysvětleno.
(425)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprokázala, že jsou banky v zahraničním vlastnictví v Číně pověřeny a řízeny čínskou vládou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise prokázala pověření a řízení všech bank v soukromém vlastnictví v Číně (mimo jiné 169.-172. a 424. bod odůvodnění výše) a banky v zahraničním vlastnictví rovněž do této kategorie náleží.
(426)
Pokud jde o rozhodnutí týkající se pověření a řízení, čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise učinila závěry na základě hodnocení úvěrových rizik jednoho vývozce zařazeného do vzorku, jež bylo poskytnuto jednou bankou, a uplatnila je na všechny banky v Číně, a použila tak v této souvislosti nepříznivý závěr. Podotýká se, že čínská vláda, jakož i banky odmítly poskytnout jakákoli další hodnocení úvěrových rizik jiných vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jelikož byla Komise nucena použít v této souvislosti dostupné údaje a výše uvedené hodnocení úvěrových rizik je nejspolehlivějším dostupným údajem, Komise své závěry zčásti založila na tomto dokumentu. Je však třeba zopakovat, že tyto závěry byly učiněny na základě dostupných údajů, a nikoli na základě nepříznivých závěrů.
(427)
Čínská vláda vyjádřila námitky vůči hodnocení Komise ohledně narušení čínského finančního trhu, „neboť je právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že neexistují žádné důkazy vztahující se k období šetření, které by naznačovaly, že na státem vlastněné komerční banky připadají dvě třetiny čínského finančního trhu. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Za situace, kdy nebyly k dispozici informace týkající se vlastnictví bankovního sektoru, o něž Komise opakovaně žádala, ale čínskou vládnou nebyly poskytnuty, použila Komise dostupný údaj. Komise v těchto souvislostech odkázala na zprávu Deutsche Bank, kde se uvádí, že na komerční banky ve vlastnictví státu připadají více než dvě třetiny čínského finančního trhu. To je dále potvrzeno i důkazy získanými z dokumentů WTO, MMF, OECD a Světové banky, které potvrzují, že státní přítomnost v čínském bankovním sektoru byla v období šetření stále významná. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise týkající se úrokových sazeb, které jsou banky povinny udržovat v rámci limitů stanovených Čínskou lidovou bankou, není pravdivý, protože minimální úroková sazba úvěrů byla zcela zrušena. To není pravda. Je pravda, že čínská vláda ve svých připomínkách tvrdila, že minimální úrokové sazby úvěrů byly zrušeny v červenci 2013, avšak to je více než rok po skončení období šetření. Je také pravda, že dosud platí maximální hodnoty pro vkladové sazby. Závěr Komise, že banky nemohou o podmínkách úvěrů zcela svobodně rozhodovat (alespoň pokud jde o období šetření), je pravdivý a je podpořen důkazy ve složce. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise ve 183.-188. bodě odůvodnění na základě údajné nerelevance několika plánů, politických dokumentů a zákonů, které Komise uvádí. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí a odkazuje na 399. až 403. bod odůvodnění výše, kde je vysvětleno, proč jsou tyto dokumenty z hlediska takových závěrů relevantní.
Čínská vláda rovněž uvedla, že závěr Komise, že některé banky měly zajištěn přístup k devizovým rezervám Státní správy devizových toků (SAFE), je nesprávné, protože důkazy, na které Komise odkazuje, jmenovaly pouze EXIM Bank a China Development Bank (CDB) a obsahovaly vysvětlení, že z těchto rezerv jsou poskytovány úvěry pouze státem vlastněným podnikům. Komise s tím nesouhlasí. Tyto důkazy svědčí pouze o tom, že tento program v době, kdy byl zahájen, byl původně dostupný pouze pro banky spojené se státní politikou, jako jsou China Development Bank a EXIM Bank, ale rovněž se v nich hovoří o velkém úvěru Bank of China, což naznačuje, že původní omezení bylo zrušeno. Také tvrzení, že důkazy „jasně svědčí o tom, že úvěry jsou poskytovány pouze státem vlastněnému podniku jako Sinopec“, není přesné. Ve skutečnosti svědčily o tom, že velké podniky ve vlastnictví státu jsou upřednostňovány, ale neukazují, že by se poskytování takových úvěrů omezilo na tyto podniky. A v každém případě, vzhledem k velikosti EXIM Bank a CDB a jejich vlivu na finanční trh v Číně, i kdyby se tento program omezil pouze na ně, znamenalo by to významné narušení finančního trhu jako celku.
(428)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjišťovala specifičnost, pokud jde o preferenční úvěry, a její analýza specifičnosti je právně nesoudržná, protože nezjišťovala, zda se rozhodnutí č. 40 týká projektů, nebo odvětví. Podle čínské vlády se „rozhodnutí č. 40 vztahuje na mimořádné dlouhou řadu ekonomických odvětví, tento dokument výslovně neomezuje přístup k údajným subvencím na určité podniky a tato otázka má být rozhodnuta na základě judikatury WTO“. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci omezeného počtu průmyslových odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem odvětví fotovoltaiky, například pro účely rozhodnutí č. 40 a souvisejícího směrného indexu průmyslové restrukturalizace. Navíc, jak bylo vysvětleno ve 102. bodě odůvodnění výše, patří odvětví solární fotovoltaiky také do kategorie strategických odvětví, jak je definována 12. pětiletým plánem, a vzhledem k tomu má přístup k přednostnímu financování, což je zřejmé z citací z různých plánovacích a politických dokumentů a zákonů uvedených v témž bodě odůvodnění.
(429)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila existenci výhody spojené se zvýhodněnými úvěry, neboť zjišťování výhody pomocí vnějšího základu pro srovnání závěry Komise nepotvrdilo. Podle čínské vlády Komise neměla žádný důvod přidělit rating BB, jelikož neposkytla žádný důkaz o tom, že u ratingu BB v porovnání s kterýmkoli jiným ratingem existuje větší pravděpodobnost, že nebude zkreslený, a v jeho použití „ukazuje na nepřípustný nepříznivý závěr, čímž došlo k porušení čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není nepříznivým závěrem a není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
(430)
Stěžovatel tvrdil, že Komise měla použít méně příznivý úvěrový rating než BB pro vytvoření základu pro srovnání u některých vyvážejících výrobců, kteří byli ve velmi špatné finanční situaci. Z důvodů uvedených ve 429. bodě odůvodnění výše měla Komise za to, že rating „BB“ (neinvestiční stupeň) náležitě odráží finanční situaci vyvážejících výrobců zařazených do vzorku během období šetření.
(431)
Žadatel také žádal, aby Komise zveřejnila výpočet ziskového rozpětí úvěrů v čínské měně. Komise vysvětlila metodiku v bodě 169 dokumentu poskytujícího konečné informace (který je převzat do 198. bodu odůvodnění výše). V souladu s metodikou v řízeních ohledně bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise upravila čínské úrokové sazby přidáním rozdílu úroků u nejlépe hodnocených dluhopisů a dluhopisů s ratingem BB obchodovaných na trzích v období šetření.
(432)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise za účelem stanovení výše zisku z preferenčních úvěrů měla porovnat úrokové sazby u „upřednostňovaného“ odvětví se sazbami odvětví, která upřednostňována nejsou. S ohledem na analýzu finančního trhu provedenou Komisí (181.-185. bod odůvodnění) muselo být toto tvrzení zamítnuto. Vzhledem ke zjištěným nesrovnalostem se úrokové sazby na čínském finančním trhu zdají být nespolehlivé.
(433)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že u úvěrů v EUR a USD by Komise neměla použít vnější základ pro srovnání, protože jeden z klíčových prvků, na nichž Komise založila svou analýzu zkreslení, tj. omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky, u takových úvěrů neexistuje. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky je pouze jedním z klíčových prvků, které Komise ve své analýze čínského finančního trhu použila. Jak je vysvětleno ve 180.-185. bodě odůvodnění výše, použití vnějšího základu pro srovnání také u úvěrů v EUR a USD odůvodňovala sama o sobě i řada dalších nesrovnalostí.
(434)
Někteří vývozci a čínská vláda tvrdí, že dohody mezi vývozci a určitými bankami vlastněnými státem (v tomto oddíle dále jen „dohody“) nejsou rovnocenné úvěrovým linkám a nejedná se o finanční příspěvek, protože neobsahují povinnost nebo závazek banky poskytnout budoucí financování za určitých konkrétních podmínek. Odkazují také na závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, který konstatoval, že „pouhá možnost“, že vláda může převádět peněžní prostředky pod podmínkou splnění předem definované určité podmínky, nebude dostačující k prokázání existence finančního příspěvku. Poukázali na výrok rozhodčího panelu, že smluvní ujednání by mělo „samo o sobě být využito a schopno poskytnout příjemci výhodu, která je zvláštní a nezávislá na výhodě, jež by mohla být poskytnuta z jakéhokoli budoucího převodu peněžních prostředků“.
(435)
Pokud jde o závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, Komise podotýká, že s ohledem na rozsah úvěrových linek nebo jiných podobných dohod nejsou takovéto závěry vyčerpávající a nezavazují Komisi k určitému výkladu základního nařízení v tomto případě. Komise nerozporuje závěry rozhodčího panelu, nesouhlasí však s tím, že je čínská vláda uplatňuje v tomto šetření. Dohody obvykle stanoví, že státem vlastněná banka může poskytnout úvěr až do požadované částky, která někdy závisí na možném zlepšení výkonnosti dotyčné společnosti. Takže na jedné straně může znění dohod obsahovat textově méně explicitní nebo méně automatické povinnosti týkající se podmínek budoucích půjček, než jsou povinnosti typické pro některé druhy dohod o poskytnutí úvěrové linky. Někdy bývají doprovázeny samostatnými dohodami o půjčkách nebo úvěrech. Bylo ovšem zjištěno, že půjčky v rámci těchto dohod se obvykle poskytují za velmi podobných, nebo dokonce stejných podmínek. Na druhé straně dohody obsahují některá ustanovení, která daleko přesahují běžný rámec dohod o úvěrové lince a která se rovnají vytvoření mechanismu zaručujícího podporu ze strany dotyčné banky. Komise je toho názoru, že v tomto případě nejsou písemná ustanovení dohod nutně rozhodující, neboť „povinnosti“ nebo „závazky“ převodu peněžních prostředků mohou být vyjádřeny v písemné nebo nepsané formě a o jejich existenci by mělo být rozhodnuto na základě celého souboru skutečností zaznamenaných ve spisu.
(436)
Na základě toho přesná povaha závazků nebo povinností státem vlastněných bank podle dohod závisí na:
a)
Znění dohod: Komise konstatuje, že ustanovení v nejdůležitějších dohodách zahrnujících velké banky ve státním vlastnictví a konkrétní vyvážející výrobce jsou velmi podobná. Tyto dohody vytvářejí v souvislosti s převodem peněžních prostředků úzké spojení mezi bankou a vývozcem. Zajišťují převod potřebné peněžní částky, někdy po splnění určitých podmínek týkajících se výkonnosti a úvěrového ratingu. Dohody zajišťují společnosti „příznivé zacházení“ při žádostech o úvěr ve srovnání se společnostmi, které takové dohody nepodepsaly. Některé částky potenciálního financování jsou v porovnání s ročním obratem těchto společností obrovské. Úvěrové částky přislíbené vývozcům zařazeným do vzorku představovaly více než trojnásobek jejich ročního obratu. Dohody dále zajišťují, že banka bude silně podporovat rozvoj dotyčné společnosti. Existují zmínky o „dlouhodobém stabilním strategickém partnerství“ mezi bankou a společností, o tom, že banka bude „upřednostňovat“ klíčové stavební projekty dané společnosti, poskytovat „dlouhodobou stabilní finanční podporu“ společnosti „při pořizování aktiv a reorganizaci, zásadním formování každé obchodní jednotky, projektu technické modernizaci, projektu v rámci strategie ‚Go Global‘ a jiných obchodech“ a bude společnosti pomáhat „zformulovat střednědobé a dlouhodobé plány rozvoje na základě jejích profesionálních předností, institucionálních předností a výkonnostních předností“. Dohody rovněž zmiňují, že jsou v souladu s vnitrostátní makroekonomickou a průmyslovou politikou. Zdálo by se tedy, že vzhledem ke strategické podpoře poskytované společnosti ve spojení s „příznivým zacházením“ zajištěným dohodami je velmi pravděpodobné, že společnost bude automaticky způsobilá získávat podle těchto dohod úvěry.
b)
Povaze a cílech věřitelů: Věřiteli jsou banky ve vlastnictví státu, u nichž bylo zjištěno, že jsou veřejnoprávními subjekty, nebo další banky, u nichž bylo shledáno, že fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny, a proto působí jako prodloužená ruka čínské vlády. Bylo rovněž zjištěno, že poskytují úvěry úročené značně nižšími sazbami, než jsou tržní sazby. Například určitá dohoda se zmiňuje o „finančním zvýhodnění“ ze strany banky a její podpoře „odvětví špičkové technologie … které má s vládním svolením přednost v rozvoji“.
c)
Vládním přístupu k žadateli o úvěr: Žadatelé o úvěr patří mezi strategická vznikající odvětví, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše.
d)
Míře spolupráce ze strany vlády při šetření: Poskytovatelé úvěrových linek (banky ve státním vlastnictví a banky, které působí z pověření vlády a jsou jí řízeny) při šetření plně nespolupracovaly a závěry, které se jich týkají, byly učiněny na základě dostupných údajů.
e)
Pojetí trhu v dohodách: Zdá se, že společnosti hodnotí dohody jako důkaz toho, že mají státní podporu, a uzavření takových dohod veřejně oznamují s cílem vyslat pozitivní signál trhům a potenciálním investorům. Například dne 9. července 2010 vydala Yingli Solar tiskovou zprávu oznamující „strategickou dohodu o spolupráci“ s CDB, podle níž CDB „počítá s tím, že bude poskytovat úvěrové nástroje s celkovou maximální částkou 36 milionů RMB na podporu Yingli Group a jejích dceřiných společností“. Finanční ředitel Yingli k tomu uvedl: „Tato dohoda povýšila dvoustrannou spolupráci na novou úroveň, která, jak se domníváme, nám umožní využít příležitostí, díky nimž posílíme svoji vedoucí pozici v odvětví fotovoltaiky.“ Jinko Solar dne 26. ledna 2011 označila úvěrový nástroj od Bank of China ve výši 50 bilionů RMB za „dohodu o strategické spolupráci“, která by měla „dále posílit naši pozici vedoucího výrobce solárních výrobků“. Tisková zpráva dále uváděla, že „S dlouhodobou finanční podporou BOC věříme, že budeme v roce 2011 dosahovat vynikajících výsledků a plnit své dlouhodobé růstové cíle.“ Dne 14. dubna 2010 byla vydána zpráva, že se Trina Solar se chystá využít úvěrové dohody s CDB ve výši 4,4 bilionu USD „na rozšíření trhu“. Ze všech těchto oznámení vyplývá, že dotyční vyvážející výrobci vnímají dohody jako zajištěný, spíše než nejistý, zdroj financování.
f)
Fungování dohod: Vyvážející výrobci čerpali četné individuální úvěry, a dohody tudíž vedou ke skutečnému převodu peněžních prostředků, většinou výrazně pod tržními sazbami.
(437)
Ze všech těchto důkazů vyplývá, že dohody jsou bankami poskytovány jako součást vládní strategie na podporu odvětví fotovoltaiky a příslušnými vývozci jsou vysoce ceněny, a to bez ohledu na to, zda dochází ke skutečným převodům peněžních prostředků. To odporuje tvrzením stran, že nemají prakticky žádný význam. Ačkoli dohody mají typické rysy běžných úvěrových linek, přesahují rámec podmínek běžných úvěrových linek a ve skutečnosti jsou strategickými partnerstvími mezi veřejnoprávními subjekty a společnostmi za účelem naplňování vládní politiky. V této souvislosti fungují jako mechanismus státní podpory/záruky, který zlepšuje postavení dotčených vývozců a umožňuje jim zvýšit kapacitu a výrobu s jistotou, že získají požadované finanční prostředky. Jestliže by taková podpora/záruka neexistovala, trhy by zjevně vývozce vnímaly tak, jako by byli ve slabší pozici. Následně se stávají způsobilými k případnému převodu peněžních prostředků nebo k poskytování finančních služeb. Taková cenná „záruka“ by měla na trhu určitou hodnotu a přinejmenším by byla spojena s úhradou značného poplatku. Vzhledem k tomu dohody poskytují rovněž výhodu, která je, slovy rozhodčího panelu EC-Aircraft, „samostatná a nezávislá na výhodě, která by mohla být získána z jakéhokoli budoucího převodu finančních prostředků“, a to z mimo jiné důvodu případné platební povinnosti vlády. Jsou více než pouhým nejasným „příslibem poskytnutí“ levného „financování“ (99) a příjemci jsou díky nim na tom zjevně lépe, než kdyby taková dohoda neexistovala.
(438)
Pokud jde o výši výhody, byla zjištěna na základě poplatků účtovaných za úvěrovou linku, kterou získal jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tato úvěrová linka byla poskytnuta bankou, jejíž ústředí se nachází v jiné finanční jurisdikci než ČLR, a vykazuje všechny prvky komerčních úvěrových linek dostupných na světových finančních trzích a jiných dohod zjištěných v komerčním sektoru. Podotýká se rovněž, že tyto úvěrové linky se v podmínkách výrazně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, které získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku a kde jsou účtovány poplatky, včetně linek ze zahraničních bank. Vzhledem k výše uvedené analýze je to konzervativní srovnávací základ, neboť důkazy naznačují, že dohody ve skutečnosti mají pro společnosti mnohem větší hodnotu jako opatření samo o sobě než jako standardní úvěrová linka. Komise však byla toho názoru, že požadované poplatky slouží jako přiměřený ekvivalent poplatků, které by podle dohod byly účtovány.
(439)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že banky, jež uzavřely dohody s vývozci zařazenými do vzorku, nejsou veřejnoprávními subjekty a nebyly ani vládou pověřeny, aby tak učinily. Toto tvrzení bylo třeba odmítnout. Příslušné banky byly tytéž banky, které poskytovaly zvýhodněné financování, a Komise ve 159.-168. a 169.-180. bodě odůvodnění výše podrobně vysvětlila, proč jsou to veřejnoprávní subjekty a/nebo proč působí z pověření čínské vlády a jsou jí řízeny.
(440)
Čínská vláda uvedla, že tvrzení Komise, že za běžných tržních podmínek se za poskytování úvěrových linek vyžadují významné závazky a správní poplatky, je bezpředmětné, neboť takové poplatky se týkají pouze „závazných úvěrových linek“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění výše, úvěrová linka použitá jako základ pro srovnání se svými podmínkami významně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, jež získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, a to i od bank mimo Čínu. Ostatně jedna z bank, která uzavřela několik takových dohod s vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak se zdá, podobné poplatky účtuje svým klientům v zahraničí (100).
(441)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nepředložila důkaz na podporu svého tvrzení, že poskytování úvěrových linek (tj. dohod) vládou je součástí preferenčních úvěrů. To není pravda. Poskytování úvěrových linek je standardní součástí financování poskytovaného společnostem bankami a dohody jsou samostatná a odlišná opatření, která patří do oblasti preferenčních úvěrů. Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše, čínská vláda prostřednictvím řady plánovacích a politických dokumentů a zákonů zajišťuje zvýhodněné financování odvětví fotovoltaiky. Kromě toho byly v rámci těchto dohod čerpány četné úvěry, což jasně ukazuje, že jsou nedílnou součástí preferenčního financování odvětví fotovoltaiky.
(442)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že poskytování úvěrových linek není zvláštní subvencí. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 441. bodě odůvodnění, poskytování úvěrových linek je nedílnou součástí preferenčního poskytování úvěrů, a tudíž specifická analýza ve 191., 192., 209. a 428. bodě odůvodnění výše se rovněž týká poskytování úvěrových linek.
(443)
Podle žadatele měla Komise určit subvenční rozpětí pro využívání úvěrů pro kupující vývozu, jelikož EXIM Bank odmítla spolupracovat. Komise měla použít údaje v podnětu a zjištění ministerstva obchodu USA v podobném případě týkajícím se odvětví fotovoltaiky. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Komise přezkoumala tvrzení v podnětu, avšak nebyl nalezen žádný důkaz o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku měli z těchto opatření během období šetření prospěch. Je třeba poznamenat, že období šetření u případu v USA a u tohoto případu se liší.
3.5.3. Připomínky stran týkající se vývozních záruk a pojištění za zelené technologie
(444)
Co se týče dokumentů, o které Komise požádala během inspekce, jak je podrobně uvedeno v 220. a 221. bodě odůvodnění, čínská vláda tvrdila, že jí nebylo objasněno, kdy bylo požádáno o plán 840, že účetní závěrka společnosti Sinosure za rok 2012 nebyla v době inspekce k dispozici a že údaje o společnostech zařazených do vzorku jsou důvěrné a příslušné smlouvy každopádně nejsou v ústředí společnosti Sinosure uchovávány. Komise odkazuje na svá vysvětlení uvedená v 219., 220. a 223. bodě odůvodnění, které se zabývají všemi těmito argumenty. Pokud jde o plán 840, Komise dodává, že požádala o všechny relevantní dokumenty týkající se činnosti společnosti Sinosure a údajného subvenčního programu zvýhodňujícího vývozce zařazené do vzorku a že tento plán 840 je z hlediska jejích závěrů zajisté relevantní, stejně jako všechny ostatní dokumenty konkrétně uvedené ve 236. bodě odůvodnění, což podporují vysvětlení ve 232. bodě odůvodnění. Co se týče účetní závěrky společnosti Sinosure za rok 2012, Komise požádala o předběžnou závěrku, když účetní závěrka za rok nebyla hotova, avšak společnost Sinosure odmítla poskytnout i předběžnou účetní závěrku za rok 2012.
(445)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že neexistují žádné právní nebo věcné důkazy, které by potvrzovaly závěr, že odvětví fotovoltaiky je „strategickým odvětvím“, a že by to bylo výsledkem předpokladu. Komise odkazuje na vysvětlení uvedená ve 231. bodě odůvodnění a připomíná, že tento bod byl během inspekce čínskou vládou výslovně potvrzen. Pokud jde o obdobné tvrzení týkající se plánu 840, plánu 421 a opatření na podporu „strategických vznikajících odvětví“ a o tvrzení, že tyto plány by nebyly právně závazné, Komise odkazuje na příslušná vysvětlení v 232.-234. bodě odůvodnění. Komise dále podotýká, že čínská vláda tyto dokumenty nepředložila a s Komisí neprojednala a že ve spisu neexistují žádné důkazy, které by prokazovaly, že závěry Komise nejsou pravdivé.
(446)
Čínská vláda a jeden výrobce zařazený do vzorku tvrdí, že slevy na daních a granty na úhradu pojistného v rámci vývozního úvěrového pojištění poskytované místními orgány byly napadeny neoprávněně, protože nebylo zjištěno, že představují subvence ve smyslu dohody WTO o subvencích. Komise odkazuje na svou analýzu k závěrům šetření, a zejména na 239. a 247. bod odůvodnění. Komise dále podotýká, že slevy na daních a granty jsou neoddělitelně provázány s programem vývozního úvěrového pojištění, neboť jejich poskytování je důsledkem platby pojistného společnosti Sinosure v rámci základní politiky pojištění vývozních úvěrů. V neposlední řadě tyto slevy spadají také do oblasti působnosti oznámení [2004] č. 368, které vydaly společně ministerstvo obchodu (MOFCOM) a společnost Sinosure a které stanoví, že „vládní orgány na regionální a místní úrovni musí společně i nadále usilovat o provádění dalších opatření na podporu výrobků uvedených ve směrném indexu a podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, pokud jde o vývozní úvěrové pojištění“.
(447)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje závěr týkající se přílohy 1 písmene j) dohody WTO o subvencích, tj. že krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění společnosti Sinosure fungoval při sazbách pojistného, které nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát tohoto programu. Na podporu toho se čínská vláda odvolává na judikaturu WTO - výrok rozhodčího panelu v případu US-Upland Cotton - a předkládá vysvětlení, která jsou založena na různých souborech údajů a argumentů uvedených ve výročních zprávách společnosti Sinosure. Čínská vláda také zpochybňuje odkaz Komise na článek 11 stanov společnosti Sinosure a na článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise ve 242.-245. bodě odůvodnění znovu uvádí všechny své argumenty a připomíná, že její závěry jsou založeny na nejlepších důkazech dostupných ve složce, vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany čínské vlády, která zabránila Komisi v získání požadovaných relevantních informací. K vyvození závěrů Komise zvážila řadu prvků a důkazů ve spisu, mezi nimiž byly i stanovy společnosti Sinosure a článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise je toho názoru, že žádný z těchto prvků sám o sobě sice není určující, avšak tyto a všechny ostatní prvky jí umožňují dospět k rozhodnutí. Pokud jde o judikaturu v případu US-Upland Cotton, Komise ji ve svých závěrech zohledňuje a citáty čínské vlády z této judikatury jsou vskutku velmi případné.
(448)
V reakci na analýzu Komise ve 245. bodě odůvodnění čínská vláda předkládá tabulku s údaji převzatými z výkazů zisků a ztrát, jež byly uvedeny ve veřejně dostupných výročních zprávách společnosti Sinosure za období let 2006-2011, a dochází k závěru, že částka obdrženého pojistného byla vyšší než provozní náklady programu. Za prvé Komise konstatuje, že tabulka, kterou čínská vláda poskytla, neobsahuje v ucelené řadě příslušné částky provizí vyplacených společností Sinosure, nýbrž pouze provozní výdaje. Za druhé tyto údaje neoddiskutovatelně ukazují, že v každém jednotlivém roce od roku 2006 do roku 2011 s výjimkou roku 2010 není výše čistého pojistného nikdy vyšší než výše čistého pojistného plnění navýšená o provozní výdaje, dokonce i kdyby byly ponechány stranou výplaty provizí, které byly čínskou vládou opomenuty. To se týká i roku 2011, který částečně zasahuje do šetřeného období, a v některých letech (např. v roce 2008) je výše ztráty dosti významná. Za třetí Komise podotýká, že za rok 2010 čínská vláda uvedla nepřiměřeně nízkou výši vyplacených pojistných plnění (přičemž se uvádí, že platby pojistného byly dvacetkrát vyšší než vyplacená pojistná plnění), což se ve výroční zprávě za rok 2010 neodráží. Tato částka uvedená čínskou vládou za rok 2010 je založena na rozsáhlých zpětných úpravách týkajících se vymáhání pohledávek a na změně rezerv pro nevyřízené škody, které se objevují až ve výroční zprávě za rok 2011 s odkazem na rok 2010. Tyto úpravy se zdají být mimořádné a nezvyklé povahy a odrážejí se až ve zprávě za následující rok. Komise rovněž konstatuje, že za rok 2011 čínská vláda místo toho oznámila částky uvedené ve výroční zprávě za rok 2011. Komise má za to, že následné úpravy lze stěží uvést do souladu se skutečnou situací, zejména vzhledem k neexistenci spolupráce a k dalším vysvětlením čínské vlády nebo společnosti Sinosure v průběhu šetření.
Podle rozhodčího panelu US-Upland Cotton, na který se odvolává sama čínská vláda, má „odkaz na ‚dlouhodobost‘ v písmeni j) odkázat na období dostatečně dlouhé na to, aby bylo možno zajistit objektivní šetření, které umožní důkladné posouzení programu a které zamezí tomu, aby byl přikládán přílišný význam jakémukoli ojedinělému či atypickému jevu v určitý den, měsíc, čtvrtletí, pololetí, rok nebo jiné konkrétní časové období“. Komise považuje období 2006-2011 za dostatečně dlouhé k posouzení a společnost Sinosure zaznamenala ztrátu v každém roce tohoto období. Buď je třeba situaci v roce 2010 považovat za ojedinělou či atypickou, vezmou-li se v úvahu upravené údaje ve výroční zprávě za rok 2011, a tedy mající omezený význam, anebo musí být zohledněny jako relevantní normální neupravené údaje uvedené ve výroční zprávě za rok 2010, což ukáže, že výsledek je jen mírně nad nulovou úrovní. Vzhledem k významným ztrátám vzniklým v jiných letech to potvrzuje závěr Komise, že společnost Sinosure je v období 2006-2011 celkově v situaci dlouhodobé ztráty. Navíc i kdyby byly údaje z roku 2010 vzaty v úvahu jako reprezentativní, zůstává skutečností, že společnost Sinosure byla v pěti ze šesti let v období od roku 2006 do roku 2011 ztrátová. Ostatní tabulky a soubory údajů, které předložila čínská vláda, aby zpochybnila závěry Komise podle písmene j) dohody WTO o subvencích, se nesrovnávají s jinými informacemi zaznamenanými ve spisu a/nebo nemohou být ověřeny. Samy o sobě každopádně neprokazují, že by společnost Sinosure v období 2006-2011 přerušila byť i jen svůj krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění.
(449)
Pokud jde o srovnávací základ pro výpočet výhody, považuje čínská vláda uplatnění referenční hodnoty, která nepochází z této země, za neslučitelné s dohodou WTO o subvencích, ale nepředložila žádný argument, který by k takovému tvrzení opravňoval. Komise odkazuje na své vysvětlení v 245. bodě odůvodnění výše.
(450)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku použitý základ pro srovnání zpochybňují, přičemž tvrdí, že Komise nezdůvodnila, proč: i) je výpočet pojistného založen na údajích americké EXIM Bank; ii) použila jako dovážející zemi Itálii, a nikoli Německo, které je hlavním vývozním trhem dotčeného výrobku; iii) použila časové období 120 dnů, a nikoli 60 dnů nebo nějaké jiné kratší období; iv) nepoužila výpočet pojistného pro přímý vývoz, ale raději pojistného pro pojištění vývozního odběratelského úvěru (FIBC). Pokud jde o bod i), Komise odkazuje na 253. bod odůvodnění. Co se týče bodu ii), Komise se domnívá, že Itálie představuje správnou rovnováhu mezi zemí EU s nejnižším rizikem a zeměmi EU s podstatně vyššími riziky, jimž je tudíž účtováno podstatně vyšší pojistné a které jsou rovněž trhy dotčeného výrobku. Co se týče bodu iii), za situace, kdy na internetových stránkách EXIM Bank není k dispozici konkrétní simulace založená na 90denním období, Komise považuje dobu trvání 120 dnů za nejvhodnější z hlediska reprezentativnosti podmínek prodeje během období šetření. Pokud jde o bod iv), Komise nebyla schopna získat simulaci pro výpočet pojistného pro přímý vývoz a je toho názoru, že tento základ pro srovnání vystihuje celkový rizikový stav země nákupu.
(451)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že zakoupil vývozní úvěrové pojištění pro část svého vývozu, ale zaplatil řádné pojistné a nevyužil programu Green Express nebo jiného zvýhodněného zacházení, jak je uvedeno v podnětu. Za situace, kdy pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz, Komise odkazuje na své závěry týkající se tohoto programu v oddíle 3.4.1.4 tohoto nařízení. Pokud jde o program „Green Express“, Komise odkazuje na svá zjištění ve 240. bodě odůvodnění a konstatuje, že tento program představuje zvláštní aspekt krátkodobého programu úvěrového pojištění společnosti Sinosure a že závěry Komise se neomezují na tento aspekt, ale týkají se programu jako celku.
3.5.4. Demonstrační program „Golden Sun“
(452)
Čínská vláda dále uvedla, že tento program poskytuje granty pro „distribuované solární fotovoltaické systémy“ spíše než pro výrobce/vývozce dotčeného výrobku a že příslušná kritéria v právních předpisech nejsou zaměřena na výrobce modulů a článků. V tomto ohledu čínská vláda tvrdí, že poskytla příslušnou dokumentaci o programu a že i spolupracovala se společnostmi zařazenými do vzorku na prokázání tohoto bodu. Tři spolupracující vývozci zařazení do vzorku uvádějí, že se jedná o „uživatelskou subvenci“, jež neposkytuje výhodu dotyčnému výrobku, a proto není napadnutelná ve smyslu čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, čl. VI odst. 3 GATT 1994 a čl. 19 odst. 1 Dohody WTO o subvencích. Tito vývozci odkazují na rozhodnutí EU v případě Bionafty ze Spojených států amerických (97. bod odůvodnění nařízení Komise (ES)č. 194/2009, Úř. věst. L 67 ze dne 12.3.2009, s. 50) a na judikaturu WTO v případech U.S.A. - Olověné tyče (body 6.50, 6.53, 6.56 a 6.57 zprávy rozhodčího panelu), Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (bod 9.112 zprávy rozhodčího panelu), Brazílie - Program financování exportu letadel (bod. 7.24 zprávy rozhodčího panelu) a Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (body 157 a 159 zprávy odvolacího orgánu).
(453)
Komise odkazuje na svá zjištění, jež šetření přineslo, a zejména na 243.-246. bod odůvodnění tohoto nařízení, které podává vyčerpávající výklad výše uvedených argumentů a potvrzuje, že zjištění je v souladu s příslušnými ustanoveními a s judikaturou, na niž se čínská vláda spolupracující výrobci zařazení do vzorku odvolali. Komise znovu opakuje, že granty v rámci programu jsou přímo spojené s dotčeným výrobkem, neboť způsobilé „distribuované solární fotovoltaické systémy“ výslovně zahrnují dodávky modulů a článků jako významnou součást projektů, a spojitost mezi výhodami poskytnutými vládou a výrobkem je tudíž přímá a nerozdělitelná. Jak je rovněž uvedeno zejména v 244. a 245. bodě odůvodnění, šetření potvrdilo, že čínská vláda provedla přímé platby ve prospěch několika spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (a to pro účely instalace solárních panelů k výrobě energie pro vlastní spotřebu, včetně výrobního procesu dotčeného výrobku) mimo jiné s využitím vlastních vyrobených solárních modulů a článků. Bylo také zjištěno, že přímé platby poskytnuté vývozcům jakožto dodavatelům dotčeného výrobku třetím stranám, které projekt provozují, jsou ve skutečnosti v rozporu s ustanoveními příslušných právních předpisů a že čínská vláda nepředložila důkaz k vysvětlení situace (viz zejména 245. a 246. bod odůvodnění).
Omezené vysvětlení, které čínská vláda a spolupracující vývozce poskytli, že přímý převod finančních prostředků, kterým byly porušeny čínské právní předpisy, byl nezbytný, protože provozovatel projektu se nacházel ve finančních potížích a bylo třeba zajistit, aby byla podpora použita pouze na schválené fotovoltaické systémy, zřetelně naznačuje, že při neexistenci tohoto přímého převodu od vlády by spolupracující vývozce zařazený do vzorku nemohl za dodávky dotčeného výrobku dostat žádné peníze a že vláda by nebyla schopna zajistit, aby byla subvence použita k určenému účelu. Z tohoto hlediska, a jelikož neexistují žádné další důkazy, je třeba tyto platby považovat za přímý grant od čínské vlády výrobci dotčeného výrobku, který by jinak nedostal za dodávky dotčeného výrobku žádné finanční prostředky (za předpokladu, že se tyto dodávky vůbec uskutečnily, pro což opět nejsou k dispozici žádné důkazy). Na tomto základě se Komise domnívá, že argumenty předložené čínskou vládou a spolupracujícími vývozci jsou právně neopodstatněné.
(454)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že v situaci, v níž se výhody programu vztahovaly na dodávky dotčeného výrobku nezávislým provozovatelům projektu, byla Komise nucena provést důkladnou analýzu pro určení tohoto bodu, a odvolává se na rozhodnutí WTO v případu USA - Řezivo z jehličnatých dřevin IV (body 141 a 142 zprávy odvolacího orgánu). Komise odkazuje na vysvětlení ve 244.-246. bodě odůvodnění a v 352. bodě odůvodnění výše a uvedené tvrzení zamítá. Kromě toho Komise v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády a zúčastněných stran nemohla provést důkladnou analýzu. Nelze o ní tedy mluvit a citovaná judikatura je v této situaci irelevantní vzhledem k tomu, že finanční prostředky byly přímo placeny výrobcům dotčeného výrobku a přímo souvisely s dodávkami mimo jiné i dotčeného výrobku. Jelikož byly tyto platby nevratnými granty, jedná se o finanční příspěvek (přímý převod peněžních prostředků) a Komise je oprávněna předpokládat, že poskytuje příjemci (výrobcům) výhodu, jelikož neexistuje žádný důkaz o dalším použití dotyčných částek. Kdyby vláda platby v rámci tohoto programu odeslala provozovatelům projektu a vybavení bylo pořízeno za poctivé tržní ceny, neměli by z toho dotyční výrobci žádnou výhodu. Ovšem v situaci, kdy jsou platby odesílány vyvážejícím výrobcům, částky, za něž tyto společnosti montují solární panely, představují výhodu, neboť je zbavují nákladů, které by jim jinak v tomto procesu vznikly. V případě, že vyvážející výrobce není schopen prokázat, že byla část grantu převedena třetím stranám, má se na základě dostupných skutečností za to, že tato část grantu poskytla vývozci výhodu jako obecná subvence, která představuje výhodu pro činnosti společnosti jako celku. Tak je tomu v tomto případě.
(455)
Dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že program Golden Sun není specifický, jelikož příslušné požadavky v čínských právních předpisech jsou objektivní, všechny podniky, které je splní, mohou mít z programu prospěch a způsobilými mohou být všechny společnosti bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou výrobci dotčeného výrobku. Komise odkazuje na svá zjištění o specifičnosti ve 247. bodu odůvodnění, kde se vysvětluje, že podmínky a kritéria výběru nejsou objektivní a neuplatňují se automaticky. Příslušná požadovaná kritéria potvrzují, že se program týká pouze omezeného počtu podniků, které jsou schopny je dodržet, konkrétně těch se značným instalovaným výkonem (nejméně 300 kWh) a se značnými aktivy (nejméně 100 milionů RMB). Výběrová kritéria rovněž uvádějí, že je potřeba, aby byl příjemce podpory zahrnut do místního prováděcího plánu pro demonstrační projekt Golden Sun, a šetřením bylo zjištěno, že zařazení do těchto místních plánů závisí na rozhodnutí příslušných orgánů, která nejsou transparentní a nejsou založena na objektivních kritériích. Komise dodává, že způsobilé „distribuované solární systémy“ závisí na výrobě a dodávce vybavení k výrobě solární elektřiny, jehož většina se vyrábí že solárních modulů a článků. Proto, v rozporu s tvrzeními vývozců zařazených do vzorku, je tento režim rovněž specifický v tom smyslu, že v praxi jsou pro výhody v rámci tohoto programu způsobilí jen výrobci solárních systémů, nebo jinými slovy výrobci dotčeného výrobku, a to buď přímo jakožto vlastníci projektu, nebo nepřímo jakožto údajní dodavatelé dotčeného výrobku vlastníkům projektu.
Proto, a také vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády, která neposkytla všechny rozpočtové dokumenty vyžádané Komisí (viz 234.-239. bod odůvodnění), se došlo k závěru, že tento program je také ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože výhod z něj mohou skutečně využívat, přímo či nepřímo, především výrobci dotčeného výrobku. Subvencí také využívá omezený počet podniků (výrobci dotčeného výrobku), nebo jich tyto firmy využívají převážně nebo nepřiměřeně, neboť se zdá, že získávají všechny finanční prostředky, ačkoli nepředstavují celé spektrum příjemců, kteří by údajně mohli z těchto subvencí mít prospěch.
3.5.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.5.5.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
(456)
Čínská vláda opakuje své tvrzení, že program týkající se podniků se zahraničními investicemi uvedený v podnětu byl v roce 2013 ukončen. Komise podotýká, že období šetření končí dlouho před rokem 2013, a výhody poskytnuté v rámci tohoto programu během období šetření jsou proto napadnutelné. Potvrzují to závěry šetření, které zjistilo výhody, jež v období šetření v rámci tohoto programu získali někteří spolupracující vývozci zařazení do vzorku. Výhody poskytované v rámci tohoto programu pokračují i do budoucna, přestože byl program v roce 2013 ukončen.
(457)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku dále tvrdí, že variantní režim pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií nemůže být napaden na základě čl. 10 odst. 1 základního nařízení, jelikož nebyl v podnětu uveden. Komise odkazuje na své podrobné protiargumenty obsažené v 286. bodě odůvodnění. Komise dále připomíná, že během šetření týkajícího se varianty tohoto programu se čínská vláda rozhodla nespolupracovat. Komise podotýká, že kromě těchto prvků jsou v podnětu vyjmenovány i jiné preferenční režimy v oblasti přímých daní pro podniky, které působí v oblasti špičkových a nových technologií, než varianta programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně z příjmu“ pro podniky se zahraničními investicemi (oddíl 4.2.5.1 podnětu), a to buď snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.9 podnětu), anebo programy daňového zvýhodnění pro podniky se zahraničními investicemi, jež byly uznány jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.8 podnětu). Lze proto mít za to, že tento program má velmi úzkou spojitost s některým nebo oběma těmito uvedenými daňovými režimy v tom, že se týká snížení sazby přímých daní a je výslovně zaměřen na stejný soubor příjemců, tj. podniky působící v oblasti špičkových nebo nových technologií. A opět, spolupráce ze strany čínské vlády by mohla Komisi umožnit řádné a důkladné posouzení všech prvků, které se týkají spojitosti s programy uvedenými v podnětu, a vyplnění mezer v informacích vyskytujících se v podnětu, který vychází z přímých důkazů, jež byly žadateli obvykle dostupné. Na základě těchto argumentů Komise znovu konstatuje, že napadení tohoto programu je plně v souladu s čl. 10 odst. 1 základního nařízení, neboť toto ustanovení umožňuje šetření jakékoli „údajné subvence“ zjištěné žadatelem, a nikoli pouze určitého konkrétního programu. V tomto případě je údajná subvence, vzdání se vládních daňových příjmů se zaměřením na stejný typ příjemců, společným rysem všech dotyčných programů.
(458)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli období šetření zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že je to porušením výpočetní metody stanovené v oddíle E písm. a) bodě ii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí, Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 6. Jeden z těchto vývozců dále tvrdí, že jelikož v době inspekce nebyla ještě dostupná daňová přiznání za celý rok 2012, měla Komise založit svůj výpočet za rok 2012 na čtvrtletních přiznáních daně z příjmu pokrývajících první polovinu roku 2012, jež shromáždila na místě, a/nebo na tabulkách zisků a ztrát za rok 2012, ze kterých je patrné, že tato společnost byla ve ztrátě.
(459)
Komise odkazuje na 300. bod odůvodnění a opakovaně zdůrazňuje, že je důležité, aby byl výpočet výhod založen na konečných auditovaných daňových přiznáních za určité daňové období. Komise dodává, že v rámci konečného vypořádání daňového přiznání za rok 2011 v průběhu období šetření jsou veškeré výhody uváděné v přiznání konečné, a dále dokládá správnost svého přístupu. Komise nemůže založit svůj výpočet na čtvrtletních daňových přiznáních, protože tato přiznání odrážejí průběžný prozatímní stav v době jejich podání a ze své podstaty nemohou zohlednit konečný konsolidovaný stav za roční daňové období. Cílem těchto přiznání je zajistit vládě likvidní prostředky v případě, že jsou daně prozatímně splatné, avšak zachycují pouze dílčí stav platný v době jejich podání. Může se docela dobře stát, že pokud společnost v posledních dvou čtvrtletích roku dosáhne významného zisku, který více než vyrovná ztráty počátečních čtvrtletí, ohlásí pak v konečném daňovém přiznání zdanitelný zisk. Prozatímní daňová přiznání v roce 2012 tudíž sice částečně naznačují, jaký je stav vývozce v době jejich podání, což vysvětluje, proč je Komise shromažďovala, ale jejich relevance není absolutní, jelikož nelze vyloučit, že stav na konci finančního roku, jak ukáže konečné přiznání, bude zcela odlišný. Pokud jde o tabulky zisků a ztrát týkající se roku 2012, Komise podotýká, že finanční účetnictví ne vždy odpovídá daňovému účetnictví a může se stát, že povinnost vykazovat položky příjmů a ztrát pro účely přímých daní se může podstatně lišit od povinnosti vykazování pro účetní účely. Může také dojít k úpravám pro daňové účely, které nejsou vždy odraženy v účetních závěrkách. Souhrnně řečeno, skutečnost, že společnost je ve svých účetních závěrkách ve ztrátě, nutně neznamená, že ve stejné ztrátě bude ve svém konečném daňovém přiznání. Na základě těchto argumentů Komise potvrzuje, že výpočet subvence v režimech přímých daní musí nutně vycházet z konečných údajů, které se objevují v konečných auditovaných přiznáních k dani z příjmu, a nikoli z periodických daňových přiznání nebo z konečných či předběžných účetních závěrek.
3.5.5.2. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
(460)
Čínská vláda tvrdí, že se poprvé dozvídá o tom, že Komise napadá program výzkumu a vývoje, který nenahrazuje program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi uvedený v podnětu. Podobné argumenty čínská vláda používala i v případě předchozího režimu, jak je vysvětleno ve 457. bodě odůvodnění, a tvrdí, že napadení tohoto režimu porušuje články 11 a 13 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdí, že program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl ukončen v roce 2008 a že nový program výzkumu a vývoje, který byl zahrnut do čínského zákona o dani z příjmu právnických osob, dřívější program nenahrazuje, protože neodkazuje na podniky se zahraničními investicemi a nevyžaduje, aby byly výdaje na výzkum a vývoj vyšší než v předchozím roce.
(461)
Komise konstatuje, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky o tomto režimu neinformovala, avšak že byl tento režim napaden v rámci předchozích šetření (viz 310. bod odůvodnění). Komise však rovněž konstatuje, že o tomto programu bylo s čínskou vládou během inspekce jednáno a že příslušná prováděcí ustanovení byla shromážděna jako věcný důkaz (předložil je také jeden vývozce zařazený do vzorku). Tvrzení čínské vlády, že o možné napadnutelnosti tohoto programu byla informována poprvé, je tudíž neopodstatněné, také vzhledem k tomu, že několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, s nimiž čínská vláda svou odpověď koordinovala, informovalo o tomto programu ve svých odpovědích na dotazník. Čínská vláda si byla plně vědoma této skutečnosti, protože nedůvěrný spis několikrát zkontrolovala. Ze závěrů šetření vyplývá, že je tento program napadnutelný (310.-314. bod odůvodnění výše). Komise dodává, že tento program zjevně nahrazuje předchozí program zaměřený na podniky se zahraničními investicemi, vzhledem k úzké spojitosti mezi nimi, o které svědčí stejná forma a stejná výše daňové výhody (další daňový zápočet, který lze odečíst od daňového základu), stejný poměr a stejná výchozí situace (způsobilé náklady na činnosti v oblasti výzkumu a vývoje) pouze s drobnými obměnami. Tyto drobné obměny byly provedeny v souladu s reformou nového zákona o dani z příjmu právnických osob v roce 2008, avšak povaha a podstata programu zůstává v zásadě stejná. Komise odkazuje také na argumenty ohledně mechanismu zahájení šetření uvedené v 457. bodě odůvodnění.
(462)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku rovněž tvrdí, že tento program není specifický, protože Komise neprokázala, že získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií je omezeno jen na určité podniky. Komise odkazuje na své vysvětlení v 313. bodě odůvodnění výše a v 321. a 325. bodě odůvodnění týkajících se jiného daňového programu pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií. Komise dodává, že prováděcí předpisy k uplatňování tohoto programu (viz 321. bod odůvodnění) zde dále potvrzují závěr o specifičnosti podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií jako jediných společností v odvětvích podporovaných vládní politikou, které mohou podle příslušných vládních indexů a směrnic získat příslušné osvědčení. Toto osvědčení mohou například obdržet pouze podniky zapojené do projektu v oblasti výzkumu a vývoje, který je uveden v popisu odvětví využívajících špičkové a nové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a hlavních směrech aktuálních priorit rozvoje klíčových odvětví průmyslu špičkových technologií vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy v roce 2007, nebo do projektu v oblasti výzkumu a vývoje zahrnutého do oblasti působnosti oznámení státní rady o provádění některých politik na podporu rámcového plánu střednědobého a dlouhodobého vědeckotechnického rozvoje státu (2006-2020) č. 6 [2006] vydaného státní radou. Je proto jasné, že je tento daňový program omezen pouze na ty specifické společnosti v příslušných odvětvích a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje, které podporuje čínská vláda, včetně společností v podporovaném odvětví fotovoltaiky.
(463)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v jejich ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli šetřené období zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že to porušuje výpočetní metodu stanovenou v oddíle E písm. a) bodě iii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí v roce 1998. Komise odkazuje na všechny argumenty předložené ve 459. bodě odůvodnění, které jsou relevantní i pro odmítnutí uvedeného tvrzení ohledně tohoto programu. Komise dále podotýká, že argument o údajné daňové ztrátě v daňovém období 2012 je relevantní jen zčásti nebo není relevantní vůbec, protože odpočet daně lze provádět po pět dalších let dopředu a snižovat o něj jakýkoli zdanitelný příjem, který bude deklarován během pěti následujících let. A proto i kdyby Komise akceptovala, že tyto firmy v roce 2012 zaznamenaly daňovou ztrátu, nebo by bylo dostupné konečné auditované daňové přiznání za rok 2012 a vyplynula by z něho daňová ztráta (k čemuž v tomto případě nedošlo), přesto by zohlednila výhody získané v rámci tohoto programu, protože nelze vyloučit, že jakmile by společnost v kterémkoli z pěti následujících daňových období zaznamenala zdanitelný příjem, byly by výhody vzešlé z odpočtu daně za rok 2012 využity.
3.5.5.3. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
(464)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce tvrdí, že tento program není specifický, že analýza specifičnosti není založena na faktech a že požadavky na získání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií by měly být považovány za objektivní kritéria či podmínky pro vznik nároku na subvence a že nárok na tento program je automatický. S ohledem na závěr o specifičnosti týkající se omezení tohoto programu a započítání nákladů na výzkum a vývoj oproti dani z příjmu také na podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií Komise odkazuje na své vysvětlení ve 321. a 325. bodě odůvodnění a také na 462. bod odůvodnění, který platí i pro tento program. Komise znovu konstatuje, že z uvedených prováděcích opatření a dokumentů zejména vyplývá, že využívání tohoto programu a uznání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií není ani zdaleka dostupné pro všechny podniky a uplatňování objektivních kritérií je omezeno pouze na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, která se nejeví jako objektivní nebo neutrální. Také nárok na výhody podle tohoto programu není automatický, nýbrž závisí na získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií, které vydávají příslušné orgány na základě vlastního uvážení, a není tudíž automatický.
(465)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že Komise chybně vypočítala subvenční výhodu vyplývající z tohoto programu, neboť použila auditované daňové přiznání za rok 2011, ačkoli byla dostupná čtvrtletní daňová přiznání za první a druhé čtvrtletí roku 2012, shromážděná během inspekce, a že Komise si každopádně mohla vyžádat kopii konečného ročního přiznání k dani z příjmu za rok 2012, jakmile bude dostupné. Tento vývozce rovněž tvrdí, že když už je pro výpočet subvenční výhody použito daňové přiznání za rok 2011, pak by měl být použit obrat společnosti za rok 2011, a nikoli obrat za období šetření. Komise odkazuje na své vysvětlení ve 459. bodě odůvodnění výše. Komise dále podotýká, že v oznámení o inspekci, které bylo zasláno vývozcům zařazeným do vzorku včetně dotyčného vývozce, výslovně požádala o originály úplných daňových přiznání za účetní období pokrývající období šetření a tři předcházející roky. Tento spolupracující vývozce proto mohl a měl předložit přiznání za rok 2012, jakmile bylo k dispozici, a Komise konstatuje, že tak neučinil, ani když nedávno zaslal své připomínky k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Pokud jde o tvrzení, že měla Komise pro výpočet výhody použít obrat za rok 2011, podotýká se, že výše výhody vyplývající z daňového přiznání za rok 2011 podle názoru Komise přiměřeně odráží stav v období šetření, a to zejména proto, že v období šetření (měsíc) byla splatná daň za rok 2011 a konečné údaje za rok 2012 v době inspekce nebyly dostupné. V každém případě Komise nemůže k měření různých subvencí používat různé jmenovatele, jinak procentuální údaje nebudou srovnatelné a nebude zajištěna konzistentnost výpočtu. Komise závěrem dodává, že neověřovala údaje o obratu za rok 2011, ale že ověřovala údaje o obratu za období šetření.
3.5.6. Připomínky stran týkající se poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(466)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 dohody WTO o subvencích a svá určení ohledně specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Podle čínské vlády Komise neposkytla žádné věcné důkazy ohledně toho, kterým konkrétním odvětvím jsou udělována práva k užívání pozemků za zvýhodněné ceny, ani právní základ pro své hodnocení, že odvětví vyrábějící solární články a moduly mezi tato odvětví patří. Podobné tvrzení přednesl i jeden vyvážející výrobce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise v 364. bodě odůvodnění výše uvedla příklady oznámení o prodeji práv k užívání pozemků, kdy příslušné orgány omezily okruh potenciálních kupujících za stanovenou cenu na odvětví fotovoltaiky a stanovily cenové limity pro práva k užívání pozemkům kupovaná vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Za situace, kdy žádné další informace, o které byla čínská vláda požádána, neexistují, a vzhledem k vládní podpoře odvětví fotovoltaiky a k výběrovému a netransparentnímu charakteru přidělování užívacích práv k pozemkům měla Komise za to, že tyto informace prokazují existenci specifičnosti.
(467)
Čínská vláda a někteří vyvážející výrobci tvrdili, že srovnávací základ pro posouzení užívacích práv k pozemkům, který Komise zvolila, není přiměřený. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neučinila vše, co mohla, aby stanovila takový srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, jak to vyžaduje rozhodnutí rozhodčího panelu WTO v případu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny (101). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve složce, tzn. s ohledem na i) srovnatelnou úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a ve velké většině čínských provincií a měst, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost Číny a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury Tchaj-wanu i těchto čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) vysokou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Většina z dotčených provincií je navíc považována za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR.
Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a těchto provincií a měst shodná, HDP těchto provincií a měst v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí. Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak dotčené provincie a města vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan, takže jej velmi rychle dohánějí. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
3.5.7. Další připomínky
(468)
Žadatel tvrdil, že by Komise měla zveřejnit další režimy subvencí, jež byly během šetření zjištěny, a rovněž stanovit subvenční rozpětí pro tyto systémy, které nejsou uvedeny ve stížnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise prošetřila všechny subvence, jež splňovaly právní požadavky pro zahájení šetření.
(469)
Žadatel tvrdil, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o poskytování polykrystalického křemíku za cenu nižší než přiměřenou, na základě informací uvedených v podnětu a na základě zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC) v podobných případech v odvětví fotovoltaiky. Komise tento program přezkoumala a na základě informací získaných od vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a čínské vlády dospěla k závěru, že v období šetření z tohoto programu neplynuly žádné výhody, a to zejména z toho důvodu, že dovozní ceny polykrystalického křemíku byly nižší než ceny účtované čínskými dodavateli. Je třeba poznamenat, že období šetření v případě USA a v daném případě byla odlišná.
(470)
Žadatel také uvedl, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o dodávky elektřiny za cenu nižší než přiměřenou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku, s výjimkou LDK, měli prospěch z preferenčního poskytování elektřiny v období šetření.
(471)
Čínská vláda tvrdila, že metodika výpočtu, kterou Komise použila, vedla ke „dvojímu započítání na úrovni výpočtu antidumpingových a antisubvenčních rozpětí“. Podle čínské vlády měla Komise odečíst subvenční rozpětí vypočtené pro program pojištění vývozních úvěrů od dumpingových rozpětí na základě skutečnosti, že se jedná o vývozní subvenci. Čínská vláda rovněž tvrdila, že měla Komise odečíst od dumpingového rozpětí subvenční rozpětí vypočtené na základě zahraničního srovnávacího základu. Odůvodňovala to tím, že „část dumpingu vypočtená na základě analogické běžné vnitrostátní hodnoty je ve skutečnosti stejnou subvencí, která byla napadena v rámci souběžného antisubvenčního šetření“. Žádné z těchto tvrzení by nemělo dopad na výši výsledných opatření, neboť v daném případě je kombinované clo omezeno rozpětím újmy. Čínská vláda to rovněž potvrdila v připomínkách k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Proto bylo rozhodnuto, že není nutné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
3.6. Výše napadnutelných subvencí
(472)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Konečné rozpětí subvence
Wuxi Suntech Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co., Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
6,5 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I)
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
(473)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 6,4 %.
(474)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(475)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že výrobců existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(476)
Jelikož úplné veřejné informace o výrobě nebyly dostupné, byly ke zjištění celkové výroby v Unii v období šetření použity veškeré dostupné informace týkající se dotčeného výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, makroekonomických údajů poskytnutých službou Europressedienst, nezávislou konzultační společností (dále jen „konzultant“) a ověřených odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Jelikož moduly a články jsou do Unie dováženy v rámci celních položek, které zahrnují i jiné výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a nahlášené objemy dovozu jsou v tunách, nebylo možné použít k určení objemu a hodnoty dovozu údaje Eurostatu, a vycházelo se z údajů, které poskytl konzultant. Pokud to bylo možné, byly údaje poskytnuté konzultantem porovnány s jinými dostupnými veřejnými zdroji a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(477)
Na tomto základě byla celková výroba v Unii v období šetření odhadnuta na přibližně 4 GW u modulů a 2 GW u článků.
(478)
Jak bylo uvedeno v 21. bodě odůvodnění, bylo do vzorku vybráno devět výrobců v Unii představujících 18-21 % celkové výroby modulů v Unii a 17-24 % celkové výroby článků v Unii.
(479)
Některé strany napadly skutečnost, že údaje poskytnuté konzultantem byly použity k určení mimo jiné výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii, jakož i dalších makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily konzultantovu nezávislost tvrzením, že byl spojen s navrhovatelem. Rovněž požadovaly vysvětlení toho, na základě čeho Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odbornou způsobilost při shromažďování hospodářských údajů v odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu bylo namítnuto, že Komise měla svá zjištění založit na údajích z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných ústavů. Konečně, AFASE učinila odkaz na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů v případech, které se týkají uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a v případech spojování, a zpochybnila tak spolehlivost údajů předložených konzultantem.
(480)
Pokud jde o údajné vazby mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy, které by existenci těchto vazeb prokazovaly. Stejně tak šetření nepřineslo žádné důkazy o vztahu přesahujícím rámec čistě obchodní povahy. Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že existovaly náznaky toho, že důkazy prima facie předložené žadatelem - výrobním odvětvím Unie - v podnětu byly založeny na údajích poskytnutých stejným konzultantem. Ačkoli se uznává, že zjištění byla pro některé ukazatele skutečně podobná důkazům obsaženým v podnětu, nemusí to nutně znamenat, že vyplývala z jednoho a téhož zdroje. V této souvislosti se v podnětu citují různé použité zdroje. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(481)
Komise považovala za vhodné využít ve stávajícím šetření tohoto poradenství, neboť z jiných veřejně dostupných zdrojů nebyly k dispozici potřebné makroekonomické údaje týkající se celkového trhu Unie ani údaje o dovozu. Než Komise vybrala společnost Europressedienst, posoudila metodiku, kterou konzultant používal pro shromažďování příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje samostatně pro všechny typy výrobků a pro celé posuzované období.
(482)
Kromě toho byly v průběhu šetření údaje poskytnuté konzultantem pokud možno podrobovány vzájemné kontrole s dalšími dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na trhu působí několik výzkumných společností zaměřených na shromažďování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky a vykázané hodnoty se téměř nikdy neshodují. Je to tím, že dopracovat se k přesným číslům je obtížné pro jakýkoli výzkumný ústav, a uváděné ukazatele na trhu v odvětví fotovoltaiky se proto budou vždy zakládat na odhadech, ať už daný údaj předkládá kdokoli. Za těchto okolností spočívaly křížové kontroly prováděné Komisí ve srovnávání trendu ve vývoji údajů získaných od konzultanta s trendem u stejných údajů zveřejněných ostatními výzkumnými společnostmi, Společným výzkumným střediskem Komise („JRC“) a asociací EPIA, pokud byly k dispozici. Na základě těchto křížových kontrol nebyly zaznamenány žádné významné rozdíly a trend vzájemně kontrolovaných ukazatelů byl podobný. Prozatímní antidumpingová zjištění tudíž nebyla založena výhradně na údajích poskytnutých konzultantem, ale také na analýze a hodnocení těchto údajů, které provedla sama Komise. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v 8. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních antidumpingových opatření byla provedena inspekce v prostorách konzultanta. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta, aby ověřila spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě se uskutečnila v návaznosti na křížovou kontrolu údajů provedenou Komisí s cílem dále se ujistit o spolehlivosti a kvalitě údajů a související metodiky. Kontrola na místě byla považována za vhodný postup v rámci uplatňování zásady dobré správy, i když dotčené údaje nepředkládala zúčastněná strana, ale konzultant. Komise se na základě této inspekce dále ujistila o spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem.
(483)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika vzájemné kontroly používaná Komisí nebyla dostatečně podrobně vysvětlena, a požadovala předložení dalších zdrojů, které při ní byly použity. Tato strana dále tvrdila, že použitá metodika byla v každém případě neplatná v tom smyslu, že byl porovnáván pouze vývoj údajů z různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(484)
Pokud jde o další zdroje použité ke vzájemné kontrole údajů poskytnutých konzultantem, šlo o zprávy zveřejněné střediskem JRC a asociací EPIA na totéž téma. Pokud jde o porovnávání údajů s dalšími zdroji, je třeba poznamenat, že vykazovaly nejen obdobné trendy, ale také obdobnou velikost. Proto byl vyvozen závěr, že použitá metodika byla vhodná, a tvrzení v tomto ohledu bylo odmítnuto.
(485)
Hlavní činností konzultanta je shromažďování údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vytváření aktuální databáze společností činných na trhu s fotovoltaikou. Tyto údaje jsou publikovány ve specializovaných časopisech a využívají jich rovněž jednotlivé podniky, pro které konzultant provádí úžeji zaměřené výzkumy. Databáze vytvářené společností Europressedienst jsou pravidelně aktualizovány a znovu zveřejňovány. Kromě toho má konzultant v tomto odvětví několik let praxe. Přesněji řečeno, konzultantova metodika spočívá ve sběru, křížové kontrole a agregaci informací pocházejících z různých zdrojů, které jsou na trhu k dispozici. Za tímto účelem shromažďuje údaje prostřednictvím standardizovaných dotazníků zasílaných podnikům, které jsou uvedeny v databázi, či po telefonu, a to zejména od výrobců v Unii, nebo na specializovaných veletrzích, a to zejména od výrobců ve třetích zemích. Pokud informace nelze získat prostřednictvím zmíněných kanálů, Europressedienst kontroluje finanční zprávy podniků v odvětví fotovoltaiky nebo spolupracuje na dobrovolném základě s ostatními výzkumnými ústavy s cílem získat nebo vzájemně kontrolovat údaje. Bylo ověřeno, že konzultant tyto zdroje využíval při své každodenní činnosti. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo považováno za vhodné využít v probíhajícím šetření služeb společnosti Europressedienst, a tvrzení zúčastněných stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(486)
S ohledem na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba poznamenat následující. Za prvé jde o dokument, kterým nemůže být Komise vázána, protože nebyl přijat sborem komisařů, ale vydán příslušným útvarem jako doporučení stranám, jak předkládat hospodářské důkazy. Za druhé se osvědčené postupy se týkají předkládání hospodářských analýz a údajů používaných při vyšetřování případů týkajících se hospodářské soutěže spadajících do působnosti článků 101 a 102 SFEU a v řízeních o kontrole spojování podniků. Platná pravidla, důkazní standardy a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech hospodářské soutěže nelze srovnávat se šetřeními týkajícími se ochrany obchodu, při nichž platí zcela odlišný soubor pravidel.
(487)
Některé strany vznesly námitky proti metodě, kterou konzultant použil, a tvrdí v nich, že neodpovídá uznávaným vědeckým standardům. Jak však bylo uvedeno výše ve 481. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena, výsledné údaje byly podrobeny vzájemné kontrole a ověřeny; výsledkem provedených kontrol bylo, že jsou tyto údaje v souladu s dalšími zveřejněnými údaji, a tudíž jsou přiměřeně spolehlivé. Konkrétní připomínky některých zúčastněných stran byly vyjasněny na bilaterální úrovni a zpřístupněny zúčastněným stranám v otevřeném vyšetřovacím spisu ke kontrole.
(488)
Obchodní komora CCCME prohlásila, že metodika agregace údajů nebyla vyjasněna. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť příslušné informace byly zpřístupněny všem zúčastněným stranám ve spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole.
(489)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně výběru konzultanta Komisí a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti tyto strany tvrdily, že údaje od konzultanta lze objednat a zakoupit ad hoc tak, aby odpovídaly přesně vymezeným žádostem potenciálních klientů, a mohou proto být neobjektivní. Kromě toho CCCME popřela, že by údaje shromážděné konzultantem bylo možné považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože údaje byly do velké míry založeny na předpokladech a odhadech. Dále byl vyjádřen názor, že poskytnuté údaje nebyly ve spisu dostatečně podloženy důkazy a že neměly jednoznačný, objektivní a ověřitelný charakter.
(490)
Pokud jde o tato tvrzení, odkazuje se na 481. a 482. bod odůvodnění výše, kde byly poskytnuty doplňující informace týkající se výběru konzultanta. Kromě toho je třeba poznamenat, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v daném okamžiku a v plném souladu s finančním nařízením Komise platným pro toto řízení. Dále je třeba připomenout, že konzultantova schopnost poskytnout všechny nezbytné údaje ve stanovené lhůtě byla velmi důležitá vzhledem k tomu, že se Komise musela řídit závaznými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci současného šetření.
(491)
Pokud jde o kvalitu poskytnutých údajů a o otázku, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, konzultantova metodika shromažďování údajů byla prošetřena a bylo zjištěno, že je dostatečně kvalitní. Kromě toho, jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno podrobeny vzájemné kontrole s dalšími zdroji a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. A konečně je třeba poznamenat, že konzultant má jedinou databázi, která je pravidelně aktualizována, nezávisle na konkrétních potřebách a požadavcích zákazníků. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým zákazníkům, a proto tvrzení, že údaje nebyly objektivní, musela být zamítnuta.
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, se kterými konzultant spolupracoval při sestavování předložených makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika použitá konzultantem vede k nepřesným výsledkům. Některé zúčastněné strany požadovaly další informace týkající se metodiky použité konzultantem, jako je průměrná míra odpovědí na dotazníky/rozhovory, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím každého kanálu, jak byly tyto údaje ověřeny, aproximace/předpoklady použité k získání údajů, počet společností, u nichž byla aproximace provedena, a alespoň rozpětí počtu zaměstnanců konzultanta.
(493)
Pokud jde o tato tvrzení, je třeba podotknout, že následně po přijetí prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje použité konzultantem při agregaci údajů a odpověděla na konkrétní otázky zúčastněných stran v tomto ohledu po zveřejnění předběžných antidumpingových zjištění. Dodatečné žádosti o informace dotčených zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací se považují za zahrnuté do informací poskytnutých po uložení prozatímních cel v rozsahu, který umožňovala omezení z důvodu důvěrnosti. Kromě toho je třeba zdůraznit, že Komise na místě ověřila způsob, jakým konzultant údaje shromažďoval a zpracovával, a příslušné výchozí předpoklady pro agregaci údajů. Výsledky této inspekce byly uspokojivé a Komise se znovu ujistila o přiměřenosti výchozích předpokladů a kvalitě konzultantem předkládaných údajů. Mimoto strany nezpochybnily údaje jako takové.
(494)
Po poskytnutí konečných informací jiná smluvní strana požádala o vysvětlení, pokud jde o počet výrobců v Unii, které konzultant ve svém souboru údajů zohlednil, a o překrývání mezi těmito podniky a přibližně 215 výrobci v Unii, o nichž je známo Komisi. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že výrobci v Unii, které konzultant zahrnul, jsou do velké míry shodní s těmi, o nichž je známo, že představují výrobní odvětví Unie v tomto šetření, jak je uvedeno ve 475. bodě odůvodnění výše.
(495)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že Komise provedla analýzu újmy nejednotným způsobem, jelikož ji uskutečnila zvlášť pro moduly a články, zatímco újma a výpočty subvenčního rozpětí byly určeny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(496)
A konečně další strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů během období šetření byl chybně založen na prostém průměru za roky 2011 a 2012, neboť tato metodika údajně nebyla objektivní a nevedla k výsledkům, které by odrážely realitu v průběhu období šetření. Je třeba vyjasnit, že prostý průměr údajů byl použit pouze v případě, kdy docházelo v dotyčných obdobích k podobnému vývoji. Pokud se vývoj lišil, metodika byla v souladu s tím upravena tak, aby zohlednila skutečnou situaci na trhu. Dotčená strana se přesněji nevyjádřila k otázce, do jaké míry výsledky použité metodiky neodrážely situaci na trhu. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
4.2. Určení příslušného trhu Unie
(497)
Část výrobního odvětví Unie je vertikálně integrována a podstatná část jeho výroby, zejména výroba článků, byla určena k využití pro vlastní spotřebu.
(498)
Pro stanovení toho, zda výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a za účelem stanovení spotřeby a dalších ekonomických ukazatelů se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie (dále jen „využití pro vlastní spotřebu“).
(499)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s obdobným výrobkem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(500)
Bylo zjištěno, že následující ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Unie by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie (včetně využití pro vlastní spotřebu výrobního odvětví): spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a výše napadnutelných subvencí. Šetření totiž ukázalo, že tyto ukazatele by bylo oprávněné zkoumat s ohledem na veškerou činnost, neboť výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotyčné země. Závislý trh a volný trh jsou dále společně označovány jako „celkový trh“.
(501)
Pokud jde o ziskovost, analýza se zaměřila na volný trh, neboť bylo zjištěno, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny a neměly na tento ukazatel dopad.
(502)
Několik stran namítalo, že se újma měla posuzovat odděleně pro závislý trh a pro volný trh. Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje týkající se článků k využití pro vlastní spotřebu by měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nebyly ovlivněny subvencovaným dovozem.
(503)
Šetření ukázalo, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet subvencované výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků za ceny vyšší než dovozní, a to v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. Šetření dále ukázalo, že volný trh a trh pro vlastní spotřebu vykazovaly stejný vývoj cen, což bylo důkazem, že byly předmětným dovozem ovlivněny ve stejné míře.
(504)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že Komise neposkytla přiměřené a odůvodněné analýzy závislého trhu nebo důvod, proč se samostatnou analýzu nepodařilo provést. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Kromě toho zazněl argument, že 106. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je svým závěrem, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny, v rozporu se závěry uvedenými ve 503. bodě odůvodnění výše, že volný trh a závislý trh vykazovaly podobný vývoj cen.
(505)
Nejprve je třeba uvést, že 105. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení stanoví důvody, proč bylo považováno za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) vztažené k celkové aktivitě výrobního odvětví Unie, včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je uvedeno ve stejném bodu odůvodnění, šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu byla rovněž ovlivněna konkurencí dovozu z ČLR, což samo o sobě dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebyly vysvětleny důvody, proč nebyla provedena samostatná analýza, proto muselo být zamítnuto. Podobně, jak vyplývá z tohoto závěru, muselo být rovněž zamítnuto tvrzení, že taková samostatná analýza závislého trhu měla být provedena.
(506)
Za druhé, i když na základě výše uvedeného nebyl význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu považován za významný prvek, je třeba poznamenat, že výroba článků v Unii určená k využití pro vlastní spotřebu představovala asi polovinu celkové výroby v období šetření. Nakonec je zapotřebí objasnit, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, nemusí být nutně v rozporu se skutečností, že obě ceny měly stejnou tendenci, neboť mohou být na různých úrovních a pohyby cen mohou být prudší či pozvolnější, a tudíž sledovat odlišnou křivku. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení ohledně závislého trhu zamítnuta.
(507)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Argumenty v tomto ohledu byly z těchto důvodů zamítnuty.
4.3. Spotřeba v Unii
(508)
Spotřeba v Unii sestávala z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku a objemu celkového prodeje obdobného výrobku v Unii včetně výrobků určených k využití pro vlastní spotřebu. Úplné údaje o celkovém prodeji výrobního odvětví Unie na trhu Unie nebyly dostupné. Dovoz do Unie byl navíc evidován pod položkami zahrnujícími i další výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a údaje Eurostatu o objemech byly uvedeny v tunách. Z těchto důvodů nebylo možné k určení objemu dovozu a jeho hodnoty využít údajů Eurostatu. Při stanovení spotřeby v Unii se proto vycházelo z údajů poskytnutých konzultantem, jak bylo uvedeno výše, které byly porovnány s veřejnými zdroji, jako jsou průzkumy trhu a veřejně dostupné studie, a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(509)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1-a
Spotřeba modulů v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 1-b
Spotřeba článků v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Zdroj: Europressedienst.
(510)
V posuzovaném období mezi rokem 2009 a obdobím šetření se celková spotřeba zvýšila u modulů o 221 % a u článků o 87 %, avšak v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Celkově spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, v Unii oproti úrovni roku 2009 podstatně vzrostla.
(511)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o spotřebě výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem a použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(512)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba Unie neměla být pouhým součtem dostupné výrobní kapacity modulů v Unii, ale že by z ní spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie měla být odečtena. Tento argument byl zamítnut, neboť spotřeba modulů byla stanovena na základě nově instalovaných kapacit v Unii. To je běžný postup pro určování spotřeby modulů. Spotřeba článků byla stanovena podle výroby modulů v Unii.
(513)
Jiná strana tvrdila, že metodika popsaná konzultantem připouští obtíže při stanovování spolehlivých údajů o spotřebě. Dále bylo namítnuto, že údaje o dovozu a vývozu výrobního odvětví Unie byly založeny buď na neověřitelných odhadech, nebo na neúplných údajích a že křížová kontrola prováděná Komisí nebyla postačující k závěru, že jsou tyto údaje spolehlivé a přesné.
(514)
Jak již bylo uvedeno ve 481. a 482. bodě odůvodnění výše, kvalitu údajů a metodiku k jejich shromažďování Komise přezkoumala při inspekci na místě, na jejímž základě byl učiněn závěr, že jsou použité metodiky vhodné a výsledky přesné a přiměřeně spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
4.4. Dovoz z dotčené země
4.4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(515)
Vývoj dovozu z dotčené země do Unie je popsán v níže uvedených tabulkách. Číselné údaje jsou důvěrné, a jsou tedy uvedeny pouze ve formě indexů a rozmezí. Je tomu tak proto, že objem dovozu ze strany vyvážejícího výrobce, u nějž nebyly zjištěny žádné subvence, jak je uvedeno v 472. bodě odůvodnění výše, byl z celkového dovozu z ČLR odečten.
Tabulka 2-a
Dovoz modulů z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
251
462
408
Podíl na celkovém trhu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 2-b
Dovoz článků z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
273
491
506
Podíl na celkovém trhu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Zdroj: Europressedienst.
(516)
V posuzovaném období se objem dovozu z dotčené země do Unie značně zvýšil, u modulů přibližně o 308 % a u článků o více než 648 %. To vedlo k podstatnému růstu podílu dovozu z dotčené země do Unie na trhu. Konkrétně se podíl dovozu z dotčené země na trhu zvýšil z [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] u modulů a z [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] u článků. Celkově vzato se dovoz dotčeného výrobku z ČLR mezi rokem 2009 a obdobím šetření objemově i z hlediska podílu na trhu značně zvýšil.
(517)
Je třeba podotknout, že růst dovozu z dotčené země byl mnohem vyšší než růst spotřeby dotčeného výrobku v Unii. Vyvážející výrobci tudíž mohli těžit z rostoucí spotřeby v Unii a jejich pozice trhu v důsledku většího podílu na trhu zesílila.
(518)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o objemu dovozu u výrobku, který je předmětem šetření, se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(519)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkového objemu dovozu z ČLR, když tvrdila, že tato metodika byla založena na transakcích uskutečněných před zaplacením cla na úrovni ceny CIF, a je proto nejisté, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba upřesnit, že hodnota celkového objemu dovozu z ČLR podle konzultanta nebyla ve zjištěních použita a že v průběhu šetření byly stanoveny pouze objem dovozu a dovozní ceny. Jelikož metodika pro stanovení dovozních cen jako taková nebyla danou zúčastněnou stranou zpochybněna, odkazuje se na příslušná zjištění v 520. až 528. bodě odůvodnění níže. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(520)
Průměrná cena dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 3-a
Dovozní cena modulů z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník v rámci vzorku.
Tabulka 3-b
Dovozní cena článků z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník.
(521)
Průměrná dovozní cena modulů a článků z ČLR se za posuzované období výrazně snížila. U modulů průměrná dovozní cena poklesla o 64 %, z 2 100 EUR/kW v roce 2009 na 764 EUR/kW v období šetření. Podobně i průměrná dovozní cena článků z ČLR poklesla o 42 %, z 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Celkově vzato se cena dotčeného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření značně snížila.
(523)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že dovozní ceny měly být stanoveny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie, který tento dovozce v průběhu šetření vykázal. Ovšem údaje, které tento dovozce poskytl v průběhu šetření, představují pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nelze z nich vyvodit žádné smysluplné závěry, pokud jde o průměrnou dovozní cenu veškerého dovozu z ČLR v průběhu celého posuzovaného období několika let. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(524)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že metodika použitá pro stanovení cen nebyla vysvětlena, zejména pokud jde o to, jak byly údaje z různých zdrojů sloučeny a sladěny. Kromě toho bylo argumentováno tím, že dovozní náklady měly být založeny na ověřených informací získaných během šetření, spíše než na odhadech.
(525)
Má se za to, že metodika předložená dotčeným stranám je dostatečně úplná, aby bylo možné pochopit, jak se dospělo k číselným údajům. Pokud jde o „dovozní“ náklady, je třeba upřesnit, že pro získání ceny CIF byly upraveny okamžité ceny. Provedený odhad byl potvrzen na základě údajů shromážděných během šetření.
(526)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření bylo provedeno porovnání vážených průměrných prodejních cen jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravených na úroveň cen ze závodu a odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu, tj. náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Použity byly průměrné náklady po dovozu u dovozců modulů zařazených do vzorku, pokud byly jejich údaje k dispozici.
(527)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí [19,8 % - 37,5 %] u modulů, [12,6 % - 53,8 %] u článků a [19,8 % - 37,5 %] u dotčeného výrobku celkově.
(528)
Je třeba poznamenat, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku byla vypočtena v rámci podbízení záporná cena článků. Jelikož však nebylo vyvezené množství významné, nelze tento případ považovat za reprezentativní. Jiný vyvážející výrobce zařazený do vzorku dále napadl zdroj pro úpravu monočlánků na baterie, aniž by však tento argument doložil. Ve skutečnosti vyvážející výrobce nenapadl ani konkrétní úpravu, ani neposkytl žádné nové informace nebo důkazy, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
4.5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.5.1. Obecně
(529)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení Komise posoudila veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno ve 14. až 22. bodě odůvodnění výše, k posouzení újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl proveden výběr vzorku.
(530)
Za účelem analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele v posuzovaném období na základě údajů získaných od nezávislého konzultanta, které podrobila, kdykoli to bylo možné, křížové kontrole s dalšími dostupnými zdroji, a z ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(531)
Na základě informací týkajících se všech výrobců obdobného výrobku v Unii byly za účelem tohoto šetření posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějších subvencí nebo dumpingu.
(532)
Na základě informací týkajících se výrobců obdobného výrobku v Unii zařazených do vzorku byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(533)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza újmy měla být provedena odděleně na úrovni každého členského státu. Toto tvrzení nebylo doloženo. V rámci šetření navíc nebyly zjištěny žádné zvláštní okolnosti, které by opodstatňovaly analýzu podle členských států. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(534)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tvrdily, že vývoj zjištěný u těchto ukazatelů se odchyloval od vývoje stejných ukazatelů zjištěného u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Zejména odkazovaly na výrobu, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost v Unii.
(535)
Makroekonomické ukazatele byly stanoveny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. V případě, že se porovnávají stejné údaje ve vztahu k jednotlivým výrobcům v Unii nebo ke skupině výrobců v Unii (tj. výrobcům v Unii zařazeným do vzorku), nejsou trendy zcela totožné, neboť např. váha každé společnosti není v tomto srovnání zohledněna. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku tudíž nejsou nutně smysluplné a neopravňují k závěru, že je jeden nebo druhý soubor údajů nespolehlivý. V každém případě lze při srovnání vývoje makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví Unie a týchž konsolidovaných ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku zaznamenat u některých ukazatelů rozdíly ve vývoji, jako například u výroby, výrobní kapacity, objemu prodeje, zaměstnanosti a produktivity výrobního odvětví Unie od roku 2011 do období šetření. Podle všech těchto ukazatelů dosáhli výrobci v Unii zařazení do vzorku lepších výsledků než výrobní odvětví Unie celkově. Důvodem je, že v období šetření řada výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, zastavila svoji výrobu nebo byla v platební neschopnosti, což mělo nepříznivý dopad na makroekonomické ukazatele vypočtené na úrovni Unie. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
(536)
Závěr uvedený ve 153. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající trend všech hlavních ukazatelů újmy, byl podle jedné ze zúčastněných stran založen na údajích poskytnutých konzultantem. V tomto ohledu je třeba ozřejmit na jedné straně to, že makroekonomické ukazatele, jak jsou uvedeny v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích získaných od konzultanta, a bylo-li to možné, vzájemně zkontrolovány s dalšími dostupnými zdroji. Mikroekonomické ukazatele na straně druhé, jak jsou uvedeny v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích od výrobců v Unii zařazených do vzorku a na místě ověřeny Komisí. Je třeba rovněž poznamenat, že rozhodující faktory pro stav, kdy výrobní odvětví Unie utrpělo újmu, jako jsou úrovně ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrné prodejní ceny v Unii, jakož i výpočty cenového podbízení byly založeny na údajích shromážděných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, kde byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.2. Makroekonomické ukazatele
4.5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(537)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 4-a
Moduly - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Výrobní kapacita
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Využití kapacity
45 %
48 %
45 %
41 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 4-b
Články - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Výrobní kapacita
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Využití kapacity
72 %
73 %
78 %
63 %
Zdroj: Europressedienst.
(538)
Celková výroba modulů v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 87 %. Výroba dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba modulů v Unii rostla mnohem pomaleji oproti růstu spotřeby, která se za stejné období více než ztrojnásobila. Vzhledem k značnému růstu spotřeby výrobci v Unii během posuzovaného období zdvojnásobili svou výrobní kapacitu pro výrobu modulů. Navzdory vyšším úrovním výroby se však míra využití kapacit v tomto výrobním odvětví Unie v průběhu období šetření snížila o čtyři procentní body a dosáhla pouze 41 %.
(539)
Výroba článků v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 20 %. Dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba článků v Unii sledovala trend spotřeby v Unii, s pomalejším růstem až do roku 2011 a s výraznějším poklesem v období šetření. V souladu s vývojem spotřeby v Unii výrobní odvětví Unie nejprve zvýšilo svou kapacitu o 51 % do roku 2011, a poté, v období šetření, se tato kapacita snižovala. Celkově se kapacita v průběhu posuzovaného období zvýšila o 39 %. Míra využití kapacity rostla do roku 2011, kdy dosáhla svého vrcholu na úrovni 78 %, a poté, během období šetření, se o 15 procentních bodů snížila. Využití kapacity výrobního odvětví Unie pro výrobu článků se v posuzovaném období celkově snižovalo a v období šetření dosáhlo 63 %.
(540)
Výrobní odvětví Unie tedy v reakci na zvýšenou spotřebu rozšiřovalo svou kapacitu. Úroveň výroby výrobního odvětví Unie však rostla mnohem pomalejším tempem než spotřeba, což v průběhu posuzovaného období vedlo k poklesu míry využití kapacity pro výrobu dotčeného výrobku.
(541)
AFASE tvrdila, že objem výroby modulů a článků uvedený v 537. bodě odůvodnění výše a výrobní kapacita odvětví Unie pro moduly a články uvedená v témže bodě odůvodnění byly nadhodnocené, a předložila údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF) prokazující nižší objem. Tyto údaje jsou převzaty v 537. bodě odůvodnění výše.
(542)
Objem výroby uvedený v 537. bodě odůvodnění vychází z informací zahrnujících kotované i nekotované společnosti. Rozvoj výroby v Unii, jak je uveden v 537. bodě odůvodnění výše, je navíc v souladu s rozvojem spotřeby v Unii uvedeným v 509. bodě odůvodnění. Údaje o objemu výroby předložené aliancí AFASE se liší od trendu spotřeby v Unii, jak je uveden v 509. bodě odůvodnění, a od statistik spotřeby v Unii vydaných asociací EPIA.
(543)
Pokud jde o výrobní kapacitu, šetření ukázalo, že zjištění uvedená v 537. bodě odůvodnění zahrnovala výrobní kapacity společností, které se ocitly v platební neschopnosti nebo během období šetření zastavily výrobu, aniž však prodaly své výrobní závody a stroje, a byly tudíž schopny výrobu velmi rychle obnovit. Podobně, jak bylo uvedeno výše v 542. bodě odůvodnění, číselné údaje v 537. bodě odůvodnění zahrnovaly údaje od nekotovaných společností.
(544)
A konečně údaje poskytnuté nezávislou konzultační společností byly vzájemně zkontrolovány a ověřeny a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. Na základě výše uvedeného se má za to, že údaje vycházející z jiných dostupných zdrojů, které předložila AFASE, nejsou nutně v rozporu se zjištěními uvedenými v prozatímním antidumpingovém nařízení.
(545)
V každém případě by přijetí údajů, které předložila AFASE, nemělo vliv na celkový závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, neboť vývoj těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(546)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být stanoveny pouze na základě údajů výrobců v Unii zařazených do vzorku. Jelikož však jde o makroekonomické ukazatele, měly by být zjištěny na úrovni všech výrobců v Unii s cílem získat smysluplný a úplný obraz o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(547)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala Komisi, aby vyjasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana požádala Komisi, aby dále vysvětlila slaďování různých dostupných údajů souvisejících s celkovou výrobní kapacitou Unie. Další strana tvrdila, že údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě měly být získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, neboť by se tak dospělo ke spolehlivějším výsledkům. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje byly vzhledem k jejich důvěrné povaze nepřesné a že každé výzkumné středisko nebo konzultant musí založit své analýzy na řadě odhadů a předpokladů.
(548)
Je třeba objasnit, že roční výroba v Unii byla vypočtena na základě údajů nahlášených výrobci v Unii konzultantovi. Pokud nebylo možné získat údaje o roční produkci určitého výrobce v Unii za konkrétní rok, byl tento údaj odhadnut uplatněním míry využití kapacity z předchozího roku na novou výrobní kapacitu v dotčeném roce. Orgány rovněž srovnávaly hodnotu, k níž dospěl konzultant, s údaji vykázanými v odpovědích výrobního odvětví Unie na standardizované dotazníky před zahájením řízení. Obě hodnoty jsou podobné.
(549)
Pokud jde o žádost, aby Komise poskytla podrobnější vysvětlení ohledně sladění různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, je třeba poznamenat, že tato informace již byla uvedena v otevřeném spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici ke kontrole. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(550)
A konečně, výroba v Unii a výrobní kapacita jsou makroekonomickými ukazateli, a musí proto být stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni výrobců z Unie zařazených do vzorku.
(551)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o výrobě (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. To bylo údajně potvrzeno skutečností, že ačkoli konzultant využil údaje od mnohem většího počtu výrobců v Unii, zatímco Komise zohlednila při přezkumu stávající situace v zahajovací fázi údaje pouze od jednoho z nich, celkový objem výroby zjištěný konzultantem byl nižší než celkový objem výroby zjištěný Komisí pro účely přezkoumání stávající situace. Tato strana dále tvrdila, že v důsledku toho informaci týkající se tohoto ukazatele újmy nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(552)
Za prvé je třeba upřesnit, že počet výrobců, které vzali v úvahu konzultant na jedné straně a Komise na straně druhé, byl téměř stejný, a že argument, že výsledky nebyly soudržné, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o výrobě poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(553)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 5-a
Moduly - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Podíl na trhu
19 %
15 %
13 %
13 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 5-b
Články - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na celkovém trhu
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Podíl na trhu
68 %
57 %
52 %
38 %
Zdroj: Europressedienst.
(554)
V průběhu posuzovaného období vzrostl objem prodeje modulů o 127 %. S ohledem na zvýšení spotřeby o 221 % to však vedlo k poklesu podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 19 % v roce 2009 na 13 % v období šetření. Pokud jde o články, prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil o zanedbatelných 5 %, zatímco spotřeba vzrostla o 87 %, což mělo za následek pokles podílu na trhu ze 68 % v roce 2009 na 38 % v období šetření. V reakci na rostoucí spotřebu prodej modulů a článků výrobního odvětví Unie rostl mnohem méně než dovoz z dotčené země. Výrobní odvětví Unie tak nemohlo těžit z rostoucí spotřeby. V důsledku toho se v posuzovaném období podíl na trhu modulů a článků snížil.
(555)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu modulů dosahoval v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období nelze považovat za újmu.
(556)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období je třeba posuzovat na pozadí zvýšení spotřeby modulů v Unii o více než 200 % za stejné období. Jak je uvedeno výše, dokonce ani v situaci, kdy spotřeba stoupala, nemohlo výrobní odvětví Unie odpovídajícím způsobem zvýšit svůj objem prodeje a utrpělo ztráty, pokud jde o podíl na trhu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(557)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o prodeji (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Stejně tak tyto údaje nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 původního nařízení. Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění výše, údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o prodeji poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(558)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6-a
Moduly - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 6-b
Články - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Zdroj: Europressedienst.
(559)
Zaměstnanost ve výrobě modulů vzrostla mezi rokem 2009 a obdobím šetření o 39 %, zatímco ve výrobě článků se o 9 % snížila. Avšak je třeba podotknout, že do roku 2011 zaměstnanost rostla, a poté, v období šetření, ve výrobě modulů klesala. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, klesala. Celková produktivita výroby modulů a článků vykazovala pozitivní vývoj a zvýšila se u modulů o 34 % a u článků o 33 %. Jde zčásti o důsledek snahy výrobního odvětví Unie reagovat na tlak subvencovaného dovozu z ČLR.
(560)
V souladu s poklesem výroby modulů v Unii mezi rokem 2011 a obdobím šetření se ve stejném období snížila také zaměstnanost ve výrobě modulů. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, se snížila, zatímco výroba článků v Unii stále rostla až do roku 2011 a poté začala klesat.
(561)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika pro stanovení celkové zaměstnanosti v Unii v průběhu posuzovaného období byla nesprávná. Tato strana tvrdila, že v případech, kdy míra zaměstnanosti určitého výrobce v Unii nebyla k dispozici, uvažovala se místo toho průměrná míra zaměstnanosti výrobců v Unii, pro které tato informace k dispozici byla. Toto tvrzení muselo být odmítnuto, neboť metoda ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná; pokud údaje o zaměstnanosti u určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici, byla tato hodnota odhadnuta podle údajů od téhož podniku od předchozí rok(y). Jak bylo uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, byla tato metodika ověřena a shledána přiměřenou. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.5.2.4. Výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějšího subvencování nebo dumpingu
(562)
Všechna dumpingová rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. Pokud jde o dopad výše napadnutelných subvencí na výrobní odvětví Unie, nelze ho vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčené země považovat za zanedbatelný.
(563)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
4.5.3. Mikroekonomické ukazatele
4.5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(564)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7-a
Moduly - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Výrobní náklady
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 7-b
Články - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Výrobní náklady
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(565)
Prodejní ceny v posuzovaném období zaznamenaly prudký pokles, tj. u modulů o 53 % a u článků o 69 %. V průběhu posuzovaného období se prodejní ceny trvale snižovaly, ale tento pokles cen byl zvlášť výrazný v období šetření, kdy se propadly na neudržitelnou úroveň. Za posuzované období poklesly výrobní náklady u modulů o 48 % a u článků o 55 %. Výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch ani ze svého trvalého úsilí o zvýšení své nákladové účinnosti, ani z dopadu poklesu nákladů na hlavní surovinu, polykrystalický křemík. Bylo tomu tak především v důsledku rostoucího tlaku subvencovaného dovozu na ceny, což mělo negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejichž pokles přesáhl výši výtěžku nákladové účinnosti. Je to patrné v negativním vývoji ziskovosti výrobního odvětví Unie popsaném ve 579. bodě odůvodnění níže. Celkově došlo k značnému poklesu průměrné ceny a výrobních nákladů obdobného výrobku se zničujícím účinkem na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(566)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl ničivý dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrdila, že se průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem snížily, a že snížení ceny je tudíž přirozené. Jak je však popsáno ve 565. bodě odůvodnění výše, při šetření se zjistilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie se snížily ještě více než jeho průměrné výrobní náklady, a snížení nákladů se proto neodrazilo v ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se tak, že snížení prodejních cen ve výrobním odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v uvedeném ohledu byla odmítnuta.
(567)
Jiná strana zpochybnila závěr ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že rozhodnout by měly tržní síly. Táž strana taktéž odporovala závěru ve stejném bodu odůvodnění, že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. V tomto ohledu dospěly orgány k těmto závěrům: „neudržitelná úroveň“ odkazuje na skutečnost, že prodej výrobního odvětví Unie byl ztrátový, a proto nebyl dlouhodobě udržitelný. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je tedy pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tím, že „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“, se odkazuje na skutečnost, že náklady neklesaly tak rychle jako ceny. Obě tato prohlášení jsou podložena důkazy ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.2. Náklady práce
(568)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 8-a
Průměrné náklady na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 8-b
Články - průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(569)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance v případě modulů průběžně rostly, a to celkem o 13 %. Pokud jde o články, zůstávaly průměrné náklady práce v posuzovaném období stabilní, mezi roky 2009 a 2010 mírně poklesly o 1 %, ale poté až do období šetření zůstaly stabilní. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit současným růstem produktivity (moduly a články) a vývojem inflace.
(570)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že během posuzovaného období nedošlo k žádné inflaci, a že tedy celkový nárůst nákladů práce nemohl být tímto faktorem způsoben.
(571)
Na rozdíl od toho, co tvrdí dotčená strana, šetření odhalilo, že v průběhu posuzovaného období došlo k inflaci a že zvýšení nákladů práce, jež se týkalo pouze modulů, lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(572)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie byla způsobena zvýšením nákladů práce a souběžným snížením produktivity. Nicméně za prvé je třeba uvést, že náklady práce zůstaly v případě článků stabilní, zatímco produktivita vzrostla, a to u článků i u modulů. Nárůst posledně jmenovaného faktoru lze tudíž vysvětlit zvýšením produktivity. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.3. Zásoby
(573)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 9-a
Moduly - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 9-b
Články - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(574)
Zásoby v posuzovaném období zaznamenaly prudký nárůst, u modulů o 129 % a u článků o 302 %. Pokud jde o moduly, zásoby průběžně rostly, dosáhly velmi vysoké úrovně v roce 2011 (nárůst o 160 %), v období šetření se snížily, ale v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období stále zůstávaly na velmi vysoké úrovni. V případě článků byl vývoj ještě výraznější, s růstem zásob mezi lety 2009 a 2011 o více než 350 %. I zde došlo v období šetření k poklesu zásob, ale ty v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období zůstávaly na velmi vysoké úrovni.
(575)
Šetření ukázalo, že vzhledem k nepříznivé současné situaci měli výrobci v Unii tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek. Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období proto není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma.
(576)
Jedna dotčená strana tvrdila, že prezentace hodnot zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je zavádějící, protože zásoby byly vyjádřeny v kW, a nikoli v MW, na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie.
(577)
Otázka, zda jsou zásoby vyjádřené v kW, nebo v MW, jako taková není považována za relevantní pro určení toho, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Tento argument byl proto odmítnut.
(578)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze pro deset výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Je třeba objasnit, že zásoby byly považovány za mikroekonomické ukazatele, a proto by měly být stanoveny na základě informací získaných od společností individuálně, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii považovaného za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(579)
Ziskovost a peněžní tok se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 10-a
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Peněžní tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 10-b
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Peněžní tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(580)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje.
(581)
Ziskovost u obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období prudce snížila a přešla ve ztrátu. U modulů ziskovost poklesla o 11 procentních bodů a u článků o 49 procentních bodů.
(582)
Ziskovost u obdobného výrobku se mezi roky 2009 a 2010 zvýšila, ale v roce 2011, kdy výrobní odvětví Unie zaznamenalo ztráty, značně klesla a v období šetření se snížila ještě více. Zvlášť vysoké byly ztráty ve výrobě článků.
(583)
Podobně sledoval negativní trend mezi rokem 2009 a obdobím šetření i vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost. U modulů poklesl o 10 procentních bodů s lehkým růstem v roce 2011, přičemž k největšímu poklesu peněžního toku došlo mezi rokem 2011 a obdobím šetření. U článků bylo snížení peněžního toku výraznější než u modulů a během období šetření dosáhl tento faktor značně negativní úrovně. Peněžní tok u obdobného výrobku tedy v průběhu posuzovaného období poklesl.
(584)
Dále uvedené údaje představují vývoj investic a návratnosti investic výrobců v Unii zařazených do vzorku za posuzované období v poměru k celkovému trhu.
Tabulka 11-a
Moduly - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Návratnost investic
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 11-b
Články - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Návratnost investic
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(585)
Z výše uvedené tabulky je patrné, že výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a obdobím šetření zvýšilo své investice do výroby modulů o 171 %. Souviselo to hlavně se značnými přírůstky kapacity. Ve stejném období však výrobní odvětví Unie snížilo své investice do výroby článků o 78 %; uskutečněné investice směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní techniky a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Jelikož si výrobní odvětví Unie v posuzovaném období další investice do článků nemohlo dovolit, byla v období šetření úroveň investic dosti nízká. Vzhledem k tomu, že investice byly financovány především peněžním tokem a vnitropodnikovými úvěry, mělo snížení peněžního toku okamžitý dopad na výši investovaných prostředků.
(586)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic. U obdobného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření sledovala podobný negativní trend jako ostatní ukazatele finanční výkonnosti, a to pro všechny tři typy výrobku. U článků došlo v letech 2009 a 2010 k růstu, avšak v roce 2011 se návratnost investic značně zhoršila a dosáhla záporné úrovně. U modulů byla na záporné úrovni po celé období šetření kromě roku 2010, kdy dosáhla 19 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snižovala a v období šetření dosahovala u článků -17 %, tj. snížení o 1 %, avšak stále zůstávala na značně záporné úrovni -19 %. Celkově se návratnost investic u obdobného výrobku během posuzovaného období vyvíjela negativně.
(587)
Schopnost získat kapitál byla analyzována v souvislosti s celkovým trhem a byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie přinášet hotovost pro výrobu obdobného výrobku a následné zhoršování finanční situace výrobního odvětví Unie.
(588)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o investicích, jak jsou uvedeny výše, byly příliš nízké v poměru k výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 538. bodě odůvodnění. Na podporu tohoto tvrzení strana uvedla, že si je vědoma investice jednoho výrobce v Unii do zvýšení kapacity, jež byla mnohem nákladnější. Dotčená strana dospěla k závěru, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie proto musela být nadhodnocena. Je třeba uvést, že toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy, zejména pokud jde o investici dotyčného výrobce v Unii. Naopak údaje o investicích v prozatímním antidumpingovém nařízení byly stanoveny na základě aktuálních a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba poznamenat, že tato námitka byla rovněž založena na srovnání mezi celkovými investicemi výrobců v Unii zařazených do vzorku a celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze pokládat za vhodný srovnávací základ, jelikož do srovnání nebyly zahrnuty celkové investice celého výrobního odvětví Unie. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.5. Závěr ohledně újmy
(589)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie u všech hlavních ukazatelů újmy ukázala jednoznačně klesající trend. Kvůli celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období u modulů a článků vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v období šetření zmenšil v důsledku vyššího růstu spotřeby během posuzovaného období. Průměrná prodejní cena po celé posuzované období prudce klesala, což mělo negativní dopad na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(590)
V posuzovaném období došlo ke zvýšení celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen obrovským snížením průměrné prodejní ceny.
(591)
Během posuzovaného období rostl dovoz zúčastněných stran z ČLR co do objemu i podílu na trhu. Zároveň trvale klesaly dovozní ceny, které byly výrazně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie na trhu Unie.
(592)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, a zejména výrobci v Unii zařazení do vzorku, si vedou dobře. Vyskytlo se tvrzení, že vývoj určitých ukazatelů újmy, a sice objemu výroby, výrobní kapacity, prodeje a zaměstnanosti, ale i ziskovosti některých výrobců zařazených do vzorku, byl vzrůstající a nepředstavoval by podstatnou újmu. Tato tvrzení nebyla potvrzena výsledky šetření, které ukázaly jasné sestupné vývojové tendence mnohých ukazatelů újmy významných pro vyvození závěru, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma.
(593)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny jsou nižší než výrobní náklady, a mají tak negativní účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, která během období šetření dosáhla záporné úrovně. Byl učiněn závěr, že pokud bude subvencovaný dovoz na trh Unie pokračovat, přeruší pravděpodobně výrobní odvětví Unie v důsledku ztrát zaznamenaných v průběhu šetření trvale rozsáhlejší výrobu obdobného výrobku v Unii. Jak se zdá, potvrdil tento závěr i vývoj během období šetření a po něm, tj. některé společnosti vyhlásily platební neschopnost a/nebo dočasně či trvale zastavily výrobu.
(594)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
(595)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly vedle subvencovaného dovozu zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána subvencovanému dovozu.
(596)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně.
(597)
Velikost trhu v členských státech do určité míry určují vnitrostátní režimy podpory. Šetřením však také bylo zjištěno, že poptávka nezávisí výlučně na režimech podpory. Jak se zdá dosáhly solární panely - v závislosti na zeměpisné poloze (míra slunečního záření) a ceně elektrické energie v daném místě - cenové parity nebo k ní mají blízko (tj. stav, kdy se náklady na získávání solární energie rovnají nákladům na získávání energie z konvenčních zdrojů), což znamená, že k určitým investicím dochází nezávisle na režimech podpory. Proto nemohlo být prokázáno, že podmínky na trhu závisí výlučně na režimech podpory, a toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto.
(598)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že analýza příčinných souvislostí neoddělila, neodlišila a nekvantifikovala škodlivé účinky subvencovaných dovozů od účinků jiných známých faktorů, které působí výrobnímu odvětví Unie újmu současně. Kromě toho byl vyřčen názor, že Komise opomněla tyto další známé faktory hromadně analyzovat.
(599)
V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že Komise podle ustálené praxe prověřila za prvé, zda existuje příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a za druhé, zda některý z dalších známých faktorů nenarušil příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a subvencovaným dovozem. V této analýze byl vliv dalších známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzen, rozlišen a oddělen od škodlivých účinků subvencovaného dovozu, tak aby se zajistilo, že újma způsobená těmito faktory nebude přičítána subvencovanému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z nich neměl významný dopad na výrobní odvětví, jenž by mohl vyvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být přičtena subvencovanému dovozu. Z tohoto důvodu byl tento argument zamítnut.
(600)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo výše uvedené argumenty. V tomto ohledu bylo tvrzeno, že by Komise měla stanovit explicitně, prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení, že újma způsobená jinými faktory než subvencovanými dovozy není přičítána tomuto dovozu.
(601)
Během šetření byl po posouzení všech skutečností učiněn závěr, že subvencovaný dovoz sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V tomto ohledu nebylo vyčíslení účinků dalších známých faktorů možné, a bylo proto provedeno kvalitativní posouzení, uvedené ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna subvencovaným dovozem. Je pravdou, že účinky ostatních činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je nutné poznamenat, že čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení neukládá žádné povinnosti, pokud jde o formu analýz přičitatelnosti a nepřičitatelnosti, jež je třeba provést. Na druhé straně je podle čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení tyto analýzy nutno provést tak, aby bylo možno oddělit a odlišit škodlivé účinky subvencovaných dovozů od škodlivých účinků způsobených jinými faktory. Šetření neodhalilo žádný důkaz o tom, že by některý ze všech ostatních známých faktorů, které mohly přispět k utrpěné újmě, společně s jinými nebo zvlášť, narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. Vzhledem k výše uvedené analýze se potvrdilo, že ostatní známé faktory nebyly takové povahy, aby mohly zvrátit závěr, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie musí být přičítána subvencovanému dovozu. Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
(602)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vnitrostátní režimy podpory, míra slunečního záření a ceny elektřiny (včetně regulačních poplatků) se liší podle členských států a že každý trh je kromě toho rozdělen na různé segmenty (zařízení pro obytné objekty s výkonem menším než 40 kW, obchodní a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a užitkový segment trhu - zařízení s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). S ohledem na to se proto domnívají, že by se analýza příčinných souvislostí měla provést odděleně pro každý členský stát na straně jedné, a pro segment vysokovýkonnostních zařízení a segment zařízení pro obytné objekty na straně druhé.
(603)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly svá tvrzení, že by se analýza příčinných souvislostí měla provádět samostatně pro každý členský stát, aniž by však v tomto ohledu poskytly další argumenty nebo nové důkazy.
(604)
Šetření ukázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze se tedy domnívat, že pro výrobek, jenž je předmětem šetření, existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v každém členském státě nebo regionu soustředili své činnosti na tento konkrétní trh nebo že by byly subvencované dovozy soustředěny na jeden členský stát nebo region. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran netvrdila, že by se subvencování a újma měly analyzovat pro jednotlivé členské státy samostatně, což by ovšem bylo předpokladem pro vedení samostatné analýzy příčinných souvislostí pro každý členský stát. Šetření neodhalilo žádný důkaz, že by to byl vhodný přístup, zejména vzhledem k podobným cenám v celé Unii u výrobku posuzovaného na úrovni Unie. Kromě toho je třeba poznamenat, že míra slunečního záření se může v různých regionech téhož členského státu lišit, např. v jižní Francii je tato míra vyšší než ve Francii severní, nebo mohou v různých regionech jednoho členského státu existovat různé režimy podpor (např. v Belgii), a proto se dopad těchto faktorů na poptávku může měnit z jednoho regionu téhož členského státu na druhý. Nicméně rozdíly v regulačních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdílné podmínky, jako je míra slunečního záření, neopodstatňují samostatné analýzy příčinných souvislostí, a tudíž ani samostatné analýzy újmy a subvencování. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(605)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že i když jsou ostatní faktory jsou významné, vnitrostátní režimy podpory zůstávají hlavním faktorem určujícím poptávku. Tatáž strana rovněž popřela, že by alespoň na některých místech bylo dosaženo cenové parity, a namítala, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny se snížily. Dále tato strana tvrdila, že v každém případě přinejmenším v některých členských států právní, ekonomické a technické podmínky neumožňují připojení k distribuční soustavě, a že je tudíž v případě těchto členských států nepodstatné, zda bylo dosaženo cenové parity či nikoli. Tato strana však neposkytla pro výše uvedená tvrzení žádné podpůrné důkazy. V každém případě výše uvedené argumenty potvrzují, že se situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o vnitrostátní režimy podpor a cenovou paritu, může do určité míry lišit. Kromě toho žádná z předložených informací nebyla takové povahy, aby prokázala, že je zapotřebí oddělené analýzy pro každý členský stát. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(606)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala své tvrzení a předložila některé údaje, které měly prokazovat různé tržní podmínky pro jednotlivé členské státy a pro jednotlivé segmenty. Předložené informace však nebylo možné považovat za průkazné, jelikož spočívaly v powerpointové prezentaci bez jakýchkoli důkazů, a proto se neprokázalo, že samostatná analýza pro každý členský stát by byla opodstatněná. Tvrzení této strany bylo tedy zamítnuto.
(607)
Na základě toho byl učiněn závěr, že samostatná analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát a/nebo region a pro každý segment by neodpovídala skutečnému stavu trhu.
(608)
Čínská vláda tvrdila, že Komise analyzovala příčinné souvislosti nejednotným způsobem, neboť újma byla analyzována odděleně pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí tyto dva typy výrobků neoddělovala. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly prezentovány odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.2. Účinek subvencovaného dovozu
(609)
Šetření ukázalo, že subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl a výrazně se zvýšil jeho objem, a to jak u modulů (přibližně o 300 %), tak u článků (přibližně o 400 %), i jeho podíl na trhu z [60 % - 65 %] v roce 2009 na [78 % - 83 %] v období šetření u modulů a z [5 % - 10 %] v roce 2009 na [22 % - 27 %] v období šetření u článků. Je proto potvrzeno, že objem dovozu dotčeného výrobku a jeho podíl na trhu během posuzovaného období dramaticky vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno ve 527. bodě odůvodnění výše - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(610)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu během posuzovaného období klesly u modulů o 64 % a u článků o 42 % a vedly k nárůstu cenového podbízení. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Ziskovost výrobního odvětví Unie se tak během daného období dramaticky snížila a v období šetření vykazovala ztráty.
(611)
Z výše uvedeného vyplývá, že existence čínského dovozu a růst podílu subvencovaného dovozu z Číny na trhu za ceny, které byly trvale nižší než ceny výrobního odvětví Unie, byly pro podstatnou újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie určující, což se promítlo zejména do jeho špatné finanční situace a zhoršení většiny ukazatelů újmy.
(612)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila tvrzení, že existovala dostatečná souvislost mezi subvencovaným dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Zazněl názor, že tomu na jedné straně nasvědčuje skutečnost, že se od roku 2009 do roku 2010 ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků výrazně zvýšilo (ze ztráty až na 12 % zisk), zatímco čínský dovoz vykazoval o 36 % nižší ceny, než byly ceny výrobního odvětví Unie, a ve stejném období zdvojnásobil svůj podíl na trhu. Na straně druhé mezi roky 2010 a 2011 čínský dovoz získal pouze 6 procentních bodů podílu na trhu, přestože se spotřeba v tomto období zvýšila mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie skončilo se ztrátou 36 %. Dále tato strana tvrdila, že pokud jde o období šetření, dovoz článků z jiných třetích zemí byl na stejné cenové úrovni jako čínský dovoz, ale získal větší podíl na trhu, který odpovídá ztrátě podílu na trhu vykázané výrobním odvětvím Unie.
(613)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu modulů a článků se během posuzovaného období trvale zvyšoval (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Jak bylo uvedeno výše ve 609. bodě odůvodnění, subvencovaný dovoz z ČLR se skutečně výrazně zvyšoval, zatímco dovozní ceny se snižovaly. Zároveň ztratilo výrobní odvětví Unie během posuzovaného období podíl na trhu, a jak je popsáno v 589. až 593. bodě odůvodnění výše, všechny hlavní ukazatele újmy se vyvíjely negativně. Tím se potvrzuje, že mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost.
(614)
Výše uvedená časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobku samostatně. Kromě toho analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede ke smysluplným výsledkům, neboť existenci subvencí a podstatné újmy ani příčinné souvislosti mezi nimi není třeba určovat pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje během celého posuzovaného období.
(615)
Je rovněž třeba uvést, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů uvedených v čl. 8 odst. 4 základního nařízení, které je třeba zkoumat při posuzování dopadu subvencovaného dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Samotná skutečnost, že výrobní odvětví Unie v průběhu konkrétního období vykazovalo zisk, nemusí nutně znamenat, že neutrpělo žádnou podstatnou újmu. Kromě toho ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí přesně odpovídat zvýšení tržního podílu subvencovaného dovozu, aby bylo možné určit příčinnou souvislost mezi újmou a subvencovaným dovozem. A konečně další faktory (např. dovoz ze třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na nepříznivý stav výrobního odvětví Unie, byly přezkoumány a rozebrány samostatně v 619. až 732. bodě odůvodnění níže.
(616)
Časová souvislost mezi rostoucím subvencovaných dovozem ve významném množství za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Unie a stále se zhoršující situací výrobního odvětví Unie je jednoznačným ukazatelem příčinné souvislosti v daném případě, jak je uvedeno ve 609. až 611. bodě odůvodnění. Tvrzení v tom smyslu, že neexistuje souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(617)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana nadále odmítala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla rozebrána konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž pro celé posuzované období.
(618)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nelze vyvodit žádný platný závěr týkající se příčinných souvislostí výběrem jednoho konkrétního roku posuzovaného období, a nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislosti s vývojem subvencovaného dovozu. Taková analýza může podat pouze neúplný obraz, a žádné smysluplné závěry z ní vyvodit nelze. Míra ziskovosti, která ovlivnila také další finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, tak byla vysoká z důvodu obzvláště silného nárůstu spotřeby v Unii, kterou podpořily velmi velkorysé režimy podpory, díky čemuž dosáhlo výrobní odvětví Unie nejvýraznějšího zlepšení prodeje v rámci jednoho roku, které však bylo pouze dočasné povahy, a v žádném případě nebylo v tomto typu výrobního odvětví udržitelné. Tento argument proto musel být zamítnut.
5.3. Účinek jiných faktorů
5.3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(619)
Objem dovozu z jiných třetích zemí v posuzovaném období vzrostl u modulů o 19 %, ovšem podíl na trhu během posuzovaného období klesl z 18,4 % na 6,8 %. Druhým největším vývozcem po ČLR je Tchaj-wan.
(620)
Objem dovozu článků z jiných třetích zemí se v posuzovaném období zvýšil o 186 %, což se promítlo ve zvýšení podílu na trhu z přibližně 24 % v roce 2009 na přibližně 36 % v období šetření. V případě článků je druhým největším vývozcem po ČLR Tchaj-wan, na který připadají mnohem větší dovezená množství a podíl na trhu oproti ostatním třetím zemím, ale stále zaostává za ČLR.
(621)
Dovozní ceny modulů a článků z třetích zemí byly v průměru vyšší než průměrná jednotková cena u dovozu z Číny. Dostupné informace o dovozu z Tchaj-wanu ukazují, že průměrná dovozní cena modulů byla vyšší než průměrná dovozní cena modulů z Číny, avšak průměrná dovozní cena článků byla ve stejném rozmezí jako průměrná dovozní cena článků z Číny. Jelikož však nebyly dostupné podrobné informace o cenách podle typu výrobku, lze porovnání cen na základě průměrných hodnot použít pouze orientačně, a nelze na tomto základě vyvozovat žádné spolehlivé závěry. Objem dovozu článků z Tchaj-wanu po celé posuzované období trvale rostl, což vedlo ke zvýšení podílu na trhu přibližně o 14 procentních bodů. Proto, i když se uznává, že dovoz článků z Tchaj-wanu mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, nelze učinit závěr, že tento dovoz narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, neboť objem dovozu článků z ČLR mírně převyšoval dovoz z Tchaj-wanu. Pokud jde o ceny, ačkoliv jsou průměrné orientační ceny ve stejném rozsahu, nelze na tomto základě učinit žádné závěry, neboť nejsou k dispozici žádné informace týkající se konkrétních typů dovážených článků. Avšak i přes zvýšení podílu na trhu byly u výrobku, který je předmětem šetření, celkově objemy nižší než v případě ČLR a úroveň jejich cen v období šetření byla, s výjimkou článků, obecně vyšší. Na základě těchto skutečností, zejména s ohledem na objem dovozu z jiných třetích zemí a jejich podíly na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, které jsou v průměru podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie, lze vyvodit závěr, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(622)
Několik zúčastněných stran předložilo po poskytnutí konečných informací připomínky týkající se závěrů o dovozu z jiných třetích zemí. Tyto strany však nepřinesly nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění.
(623)
Tyto zúčastněné strany zdůraznily zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní hodnota objemu dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje jen velmi malý podíl (méně než 5 %) celkové spotřeby Unie (21 559 MW) i ve srovnání s dovozem z ČLR (15 005 MW). Z toho důvodu dovoz z Tchaj-wanu, pokud vůbec, jen okrajově přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, a nenarušil příčinnou souvislost.
Tabulka 12
Dovoz z jiných třetích zemí a jeho podíl na trhu
MODULY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Objem dovozu z USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Podíl dovozu z USA na trhu
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí Asie (MW)
720
1,140
1,029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Podíl dovozu z ostatních zemí Asie na trhu
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Zdroj: Europressedienst.
ČLÁNKY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Objem dovozu z USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Podíl dovozu z USA na trhu
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Objem dovozu z Japonska (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Podíl dovozu z Japonska na trhu
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Zdroj: Europressedienst.
5.3.2. Nesubvencovaný dovoz z ČLR
(624)
Nesubvencovaný dovoz z ČLR byl pečlivě analyzován a bylo zjištěno, že nemá žádný významný dopad na situaci ve výrobním odvětví Unie, jenž by mohl narušit příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.3.3. Vývoj spotřeby v Unii
(625)
Jak je uvedeno v 509. bodě odůvodnění výše, spotřeba v Unii během posuzovaného období vzrostla u modulů o 221 % a u článků o 87 %. Svého vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2011 a v období šetření klesala, avšak stále byla mnohem vyšší než na počátku posuzovaného období, v roce 2009. Výrobní odvětví Unie z tohoto růstu spotřeby nemohlo profitovat, neboť jeho podíl na trhu ve stejném období klesl u modulů z 19 % na 13 % a u článků z 68 % na 38 %. Současně prudce rostl podíl ČLR na trhu, a to až do roku 2011, a zůstával stabilní na značně vysoké úrovni i poté, v období šetření, kdy spotřeba klesala. Vzhledem ke skutečnosti, že i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie, nelze učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie.
(626)
Na základě dostupných informací je obtížné stanovit, do jaké míry poptávka závisí na režimech podpory v členských státech. Ovšem, jak bylo uvedeno ve 632. bodě odůvodnění výše, existují různé režimy podpory a interakce mezi nimi a poptávkou je velmi složitá, a jejich přesný dopad lze proto obtížně kvantifikovat. Dostupná fakta však také ukazují, že i při neexistenci režimů podpory bude poptávka po solární energii existovat i nadále a časem dále poroste, i když v menší míře než v podmínkách režimů podpory. V této souvislosti několik stran tvrdilo, že cenové parity již bylo v některých regionech Unie dosaženo nebo téměř dosaženo.
(627)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z ČLR nepokryl celé zvýšení spotřeby a že zatímco v případě modulů ztratilo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 podíl na trhu, jeho ziskovost v tomto období se stále zvyšovala. Kromě toho bylo argumentováno tím, že v roce 2009, kdy dovoz článků z ČLR dosahoval pouze 8 % podílu na trhu, výrobní odvětví Unie stále vykazovalo 8 % ztrátu.
(628)
Jak již bylo uvedeno ve 609. až 616. bodě odůvodnění výše, navzdory poklesu spotřeby Unie v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období buď udržoval svůj jeho podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto vyvodit závěr, že snížení spotřeby bylo takové povahy, aby narušilo příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(629)
Jiná zúčastněná strana zpochybnila názor, že bude poptávka v Unii nadále existovat, i když nebudou zavedeny vnitrostátní režimy podpory. Tato strana tvrdila, že existuje souvislost mezi poptávkou a režimy podpory a že v případě neexistence takových režimů v odvětví fotovoltaiky by projekty již nebyly ziskové, a proto zmizí také poptávka po solárních panelech. Strana však neposkytla žádné důkazy, které by mohly zpochybnit zjištění uvedená výše v 626. bodě odůvodnění. Pro nedostatek nových informací v tomto ohledu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(630)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neodpovídala poptávce v Unii, je irelevantní, protože objem prodeje výrobního odvětví Unie klesl u modulů v souladu s poklesem spotřeby, a znovu zdůraznila, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Vzhledem k tomu, že od roku 2011 do období šetření se spotřeba v Unii snížila a objem prodeje modulů se snížil obdobně, je na tyto skutečnosti třeba nahlížet v souvislosti s vývojem čínských subvencovaných cen, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, což tak přinutilo výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je zmíněno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, dovoz z ČLR si buď zachovával podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků), když spotřeba klesala. Čínské dovozové ceny současně výrazně klesaly a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.4. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(631)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí se snižováním zaručených výkupních cen solární energie, jež členské státy zavedly. Toto snižování údajně vedlo k poklesu počtu solárních zařízení a snížilo poptávku po výrobku, který je předmětem šetření, na trhu Unie, a tím způsobilo podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie.
(632)
Členské státy zavedly zaručené výkupní ceny, povinné plnění kvót s obchodovatelnými zelenými osvědčeními, investiční dotace a daňové pobídky, aby podpořily výrobu energie z obnovitelných zdrojů. V určitých členských státech je rovněž poskytována podpora ze strukturálních fondů EU. Nejčastěji používaným nástrojem na podporu solární energie byly zaručené výkupní ceny. Analýza Komise se zaměřila na tento druh režimu podpory.
(633)
Zaručené výkupní ceny jsou nástrojem finanční podpory zaměřeným na dosažení závazných vnitrostátních cílů pro využívání energie z obnovitelných zdrojů, jak předepisuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (102). Úroveň podpory a způsob fungování zaručených výkupních cen jsou v jednotlivých členských státech různé. Díky zaručeným výkupním cenám jsou provozovatelé elektrických sítí povinni nakupovat solární energii za ceny, jež zajišťují, že se výrobcům solární energie (obvykle vlastníkům solárních zařízení) vrátí náklady a že dosáhnou přiměřeného zisku. Zaručené výkupní ceny, stejně jako jiné režimy podpory, ve většině případů také podléhají kontrole státní podpory podle článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, což zajišťuje, že náhrady poskytované výrobcům elektrické energie nebudou neúměrně vysoké.
(634)
I přes rozdíly mezi členskými státy je třeba, pokud jde o vývoj zaručených výkupních cen v Unii, poukázat na tři jevy: i) snižování úrovně zaručených výkupních cen, ii) pozastavení režimu zaručených výkupních cen jako celku (Španělsko), iii) zavedení horních hranic kapacity pro zařízení způsobilá pro podporu a také celkových horních hranic pro novou kapacitu instalovanou v daném roce, na kterou je poskytována podpora na úrovni členských států. Pokud jde o horní hranice, zdá se, že byly zaváděny hlavně v roce 2012, a s největší pravděpodobnosti proto nemají žádný vliv na spotřebu v období šetření. Analýza se proto zaměřila na nedávné pozastavení zaručených výkupních cen ve Španělsku a na snižování úrovně zaručených výkupních cen ve většině členských států. Bylo analyzováno, zda měly dopad na poptávku na trhu Unie a zda to mohlo způsobit podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti se mělo za to, že dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku v oblasti modulů byl reprezentativní také pro situaci v oblasti článků. Vzhledem k tomu, že jsou články nezbytně nutné pro výrobu modulů a v jiných výrobních procesech se nepoužívají, pokles poptávky po modulech ovšem automaticky vyvolá pokles poptávky po článcích.
(635)
Šetření potvrdilo souvislost mezi vývojem zaručené výkupní ceny a spotřebou, avšak ukázalo, že pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření nepřispěl k narušení příčinné souvislosti mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, jak je podrobně popsáno v 625. bodě odůvodnění výše. Šetření totiž ukázalo, že ačkoliv se situace výrobního odvětví Unie zhoršovala, vyvážející výrobci si dokázali udržet vysoký podíl na trhu u modulů (80 %), a ještě mírně zvýšili svůj podíl na trhu u článků (z 20 % v roce 2011 na 22 % v období šetření). Navíc je třeba poznamenat, že průměrná cena modulů účtovaná výrobním odvětvím Unie během posuzovaného období klesla o 53 %, zejména v důsledku značného růstu subvencovaného dovozu a jeho výrazného tlaku na ceny na trhu Unie. Ztrátu ziskovosti, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, proto nelze přičítat hlavně snižování zaručených výkupních cen.
(636)
Uznává se tedy, že zaručené výkupní ceny vyvolaly poptávku po solární energii a že nedávné pozastavení zaručených výkupních cen (jako ve Španělsku) a jejich snižování v jiných členských státech v období šetření spotřebu šetřeného výrobku snížilo, a mohlo tak přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Avšak pokles spotřeby během období šetření nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(637)
Některé strany tvrdily, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížilo tak v Unii poptávku po dotčeném výrobku.
(638)
Šetření potvrdilo souvislost mezi úrovní zaručených výkupních cen a úrovní investic do odvětví výroby solárních zařízení, avšak ukázalo také, že v oblastech s vysokou mírou slunečního záření, kde je výroba solární energie účinnější, a v oblastech s vysokými cenami elektřiny jsou investice do solární energie na těchto cenách méně závislé. Šetření totiž ukázalo, že dochází (např. ve Španělsku) k stále novým investicím, a to nehledě na pozastavení režimu zaručených výkupních cen. Šetření dále ukázalo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie si zachovaly svou přitažlivost i při nižší úrovni zaručených výkupních cen. Na základě výše uvedeného bylo toto tvrzení odmítnuto.
(639)
Několik stran prohlásilo, že vývoj zaručených výkupních cen silně tlačil ceny dolů a s tím i ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že byl přezkoumán pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, a měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti některé zúčastněné strany uvedly, že většina členských států provedla významné snížení již v roce 2010, což znamenalo tlak na snížení cen modulů.
(640)
Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že členské státy provedly snížení zaručených výkupních cen v různých momentech a s různou rychlostí a že sestavit celkový přehled pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na moment, kdy byla úroveň zaručených výkupních cen nejnižší, nelze výrazné snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho ziskovosti v průběhu posuzovaného období vysvětlit pouze či především snížením zaručených výkupních cen. Za prvé, na základě informací shromážděných pro Německo a Itálii, které společně představovaly přibližně 75 % spotřeby Unie v roce 2011, byl pokles průměrné prodejní ceny výraznější než pokles zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé ze shromážděných důkazů vyplývá, že v některých zemích, jako je Itálie, a to i v kontextu velmi velkorysých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie výrazně snížit své ceny. A konečně je třeba uvést, že během období šetření muselo výrobní odvětví Unie prodávat za ceny nižší, než byly jeho výrobní náklady, což bylo zejména důsledkem skutečnosti, že čínští vyvážející výrobci pokrývali 80 % spotřeby Unie, a byli tudíž schopni ovlivňovat mechanismy pro tvorbu cen.
(641)
Při šetření bylo dále zjištěno, že do roku 2011 byly investice do solární energie velmi atraktivní, a to díky vyšší úrovni zaručených výkupních cen společně s poklesem cen modulů v Unii, a investoři tak dosahovali vysoké návratnosti. To mělo za následek velký počet investic a z toho vyplývající poptávku po solárních panelech. V důsledku zvýšené poptávky výrazně stoupla celková částka vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států upravila stávající režimy zaručených výkupních cen směrem dolů, aby se zabránilo mimo jiné zvýšení nákladů na elektrickou energii. Z toho vyplývá, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být důsledkem snížení cen, a ne naopak. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(642)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že existuje rozpor mezi 640. bodem odůvodnění výše, že posouzení poptávky v Unii jako celku je obtížné, a 608. bodem odůvodnění výše, kde se uvádí, že analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát by nevedla ke smysluplným výsledkům. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že v posouzení provedeném tak, jak je popsáno v 640. bodě odůvodnění výše, se odkazuje se na obtíže při vytváření celkového přehledu týkajícího se vývoje zaručených výkupních cen v celé Unii, a nikoli poptávky v Unii, jak tvrdí zúčastněná strana. Z toho vyplývá, že neexistuje žádný rozpor mezi oběma body odůvodnění, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(643)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v kontextu vysoké úrovně zaručených výkupních cen může cena modulů významně klesat v důsledku technologického rozvoje, úspor z rozsahu, snížení nákladů a rostoucí globální výrobní kapacity. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že shromážděné důkazy naznačují, že italští výrobci byli nuceni snížit své ceny pod výrobní náklady, i když byla úroveň zaručených výkupních cen vysoká. Zatímco výše uvedené faktory mohou skutečně mít vliv na průměrné náklady, nemohou vysvětlit, proč byli výrobci v Unii nuceni snížit své ceny pod své výrobní náklady. Proto byl učiněn závěr, že to byly především subvencované dovozy z ČLR, které stlačily ceny na neudržitelnou úroveň, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(644)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že závěr uvedený v 641. bodě odůvodnění výše, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být výsledkem poklesu cen, a ne naopak, nebyl ničím podložen.
(645)
Je třeba poznamenat, že závěry uvedené v 641. bodě odůvodnění výše byly vyvozeny na základě informací, které byly k dispozici během šetření, a popsané scénáře byly skutečně považovány za přiměřené vzhledem k okolnostem na tomto specifickém trhu. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(646)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana nesouhlasila se závěrem, že tlak na pokles cen u výrobců v Unii byl vyvíjen hlavně subvencovanými dovozy, a tvrdila, že tomu bylo naopak - snížení zaručených výkupních cen donutilo výrobce v Unii snížit své ceny. Stejná strana zopakovala, že při snížení zaručených výkupních cen klesly ceny fotovoltaických systémů v souladu se snížením zaručených výkupních cen, tak aby nestouply náklady pro společnosti připravující tyto projekty, což nakonec způsobilo tlak na ceny výrobců v Unii.
(647)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy přesvědčivé důkazy na podporu těchto tvrzení, Komise se nadále držela své analýzy a závěrů, jak jsou uvedeny v 640. a 641. bodě odůvodnění.
(648)
Stejná strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a předložila informace, které ukazují počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informace poskytnuté touto stranou představovala publikace vlády Spojeného království vycházející z týdenních registrací v Centrálním registru zaručených výkupních cen Spojeného království. Je třeba poznamenat, že se tyto informace týkaly většinou období nespadajícího do období šetření a pouze jednoho členského státu, zatímco současné šetření se zaměřilo na situaci trhu Unie jako celku. V každém případě není pochyb o tom, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, neboť ziskovost investic v místech s nižší mírou slunečního záření na úrovni zaručených výkupních cen závisí. Aby však prokázaly, že úroveň, na které byly zaručené výkupní ceny stanoveny během období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany dokázat, že zvýšení ceny výrobců v Unii na úroveň nezpůsobující újmu by znamenalo, že výrobci v Unii by bývali nebyli schopni prodat dotčené výrobky, neboť investice do fotovoltaických systémů by v těchto cenových úrovních bývaly nebyly životaschopné. Žádné takové důkazy nebyly předloženy. Tento argument byl proto zamítnut.
(649)
Několik stran uvedlo, že v souvislosti s nízkou úrovní zaručených výkupních cen byly investice do projektů v oblasti fotovoltaiky hospodářsky rentabilní pouze ve spojení s dodávkami solárních panelů dovážených z ČLR za nižší ceny. Byl proto vysloven argument, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Jiná strana tvrdila, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus tvorby cen u modulů.
(650)
Je třeba poznamenat, že náklady na modul, při nichž bude projekt stále hospodářsky životaschopný, se mezi členskými státy a mezi regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny konvenční elektřiny atd. Kromě toho šetření ukázalo, že jsou stávající zařízení čím dál méně závislá na zaručených výkupních cenách, neboť cenové parity fotovoltaické sítě bylo pravděpodobně u některých typů zařízení dosaženo v několika regionech v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko. Na základě výše uvedených argumentů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(651)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise neprošetřila, zda se výrobní odvětví Unie nedopustilo chyby, když nepředvídalo, že dojde k náhlému zrušení nebo omezení státních režimů podpory. Na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné argumenty. Je však třeba poznamenat, že na základě shromážděných důkazů nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by výrobní odvětví Unie reagovalo na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení programů podpory) nepřiměřeně. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(652)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly rentabilní pouze díky dostupným čínským cenám. Shromážděné důkazy ve skutečnosti ukazují u výrobního odvětví Unie v období šetření pouze mírný pokles prodeje, což odporuje tomu, co by se dalo očekávat, pokud by fotovoltaické projekty byly proveditelné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie se až do roku 2011 zvyšoval a poté během období šetření lehce klesl, což odpovídá vývoji spotřeby. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(653)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles zaručených výkupních cen donutil výrobce v Unii ke snižování cen, aby udrželi zájem investorů o investice do fotovoltaické energie a udrželi vzestupný trend poptávky a růstu.
(654)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie bylo nuceno snižovat své ceny hlavně kvůli tlaku ze strany subvencovaného dovozu, a nikoli kvůli snižování zaručených výkupních cen. Nasvědčuje tomu skutečnost, že k nejvýraznějšímu poklesu cen výrobního odvětví Unie došlo v letech 2010 a 2011, tj. ještě před větším snižováním zaručených výkupních cen. Ve skutečnosti to byl růst subvencovaného dovozu z ČLR za ceny výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, který donutil výrobní odvětví Unie stále více snižovat své ceny. Na základě těchto skutečností bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
(655)
Jiná zúčastněná strana prohlásila, že závěry o tom, že změny zaručených výkupních cen nenarušily uvedenou příčinnou souvislost, uvedené ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, nemají žádné věcné nebo právní opodstatnění a jsou v rozporu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen a jelikož se domnívala, že významný pokles cen u výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze subvencovaného čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů a článků byl globálním jevem a neměl původ v tlaku čínského dovozu.
(656)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen, odkazuje se na 628. a 629., jakož i na 640. a 641. bod odůvodnění výše, kde Komise došla k závěru, že ani pokles poptávky, ani dopad zaručených výkupních cen na unijní ceny nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a subvencovaným dovozem z ČLR, a to bez ohledu na to, zda a do jaké míry byly případně způsobeny snížením zaručených výkupních cen. Proto bylo tvrzení, že zjištění Komise nemají žádný věcný základ, zamítnuto. Pokud jde o tvrzení, že pokles cen modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 619. až 621. bod odůvodnění výše, kde byly posouzeny objem a ceny dovozu z jiných zemí než ČLR do Unie. V globálním měřítku sice skutečně sledovaly ceny modulů a článků klesající trend, avšak subvencované ceny dovozu z ČLR prohloubily tento sestupný trend až na ztrátovou úroveň. Na základě výše uvedeného bylo uvedené tvrzení odmítnuto.
(657)
Souhrnně řečeno, zaručené výkupní ceny byly důležitým činitelem ovlivňujícím vývoj na fotovoltaickém trhu Unie a vývoj spotřeby šetřeného výrobku byl existencí zaručených výkupních cen ovlivněn. Šetření však ukázalo, že i přes značné snižování zaručených výkupních cen nedošlo k výraznému poklesu spotřeby. Kromě toho šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke snížení unijních cen nebylo snížení zaručených výkupních cen. Byl proto vyvozen závěr, že vývoj zaručených výkupních cen nebyl takové povahy, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.5. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(658)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo snížení finanční podpory poskytované tomuto výrobnímu odvětví Unie. Na podporu tohoto tvrzení byly předloženy informace založené na subvencích, jež byly jednomu z výrobců v Unii poskytnuty před posuzovaným obdobím (mezi lety 2003 a 2006).
(659)
Předložené důkazy neprokázaly žádnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a údajnou subvencí, kterou obdržel jeden z výrobců v Unii v období předcházejícím posuzovanému období. Ostatně tato informace se jeví jako irelevantní, neboť pochází z doby před posuzovaným obdobím. Proto nemohla být prokázána žádná souvislost mezi jakoukoli údajnou subvencí poskytnutou výrobnímu odvětví Unie a újmou, již toto odvětví utrpělo. Na základě toho bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
5.3.6. Nadbytečná kapacita
(660)
Bylo uváděno, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byla nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově. Bylo také uváděno, že nadbytečná kapacita na světovém trhu vedla k oživení výrobního odvětví Unie, ke kterému v současnosti dochází, a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení. Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s přílišným zvyšováním kapacity výrobního odvětví Unie, kterou toto odvětví samo způsobilo. Některé strany naopak tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že výrobní odvětví Unie neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity.
(661)
Výrobní odvětví Unie skutečně zvyšovalo svou výrobní kapacitu, avšak celkový objem jeho výroby během posuzovaného období nepokrýval rostoucí úroveň spotřeby na trhu Unie. Růst výrobní kapacity výrobního odvětví Unie proto byl odůvodněný a sledoval vývoj trhu, tj. zvýšenou spotřebu. Nelze jej tudíž považovat za příčinu způsobené újmy.
(662)
Podobně se na základě těchto skutečností během šetření nepotvrdilo ani tvrzení, že výrobní odvětví Unie neinvestovalo do rozšíření kapacity. Právě naopak, jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie v celém průběhu posuzovaného období postupně zvyšovalo kapacitu a v celém průběhu posuzovaného období mělo k dispozici nadbytečnou kapacitu, což nasvědčuje tomu, že bylo schopné uspokojit i další poptávku. Tento argument proto musel být zamítnut.
(663)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že v obtížné situaci vyvolané nadbytečnou kapacitou světového trhu a následnou změnou trhu se ocitly všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně subjektů působících v odvětvích navazujících na výrobní odvětví Unie a v odvětvích na počátku výrobního řetězce. V této souvislosti se uvádělo, že výrobek, který je předmětem šetření, se stal komoditou, u níž jednotliví výrobci již nejsou schopni stanovit ceny, ale u níž se ceny řídí celosvětovou poptávkou a nabídkou. Bylo uváděno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila právě tato situace, a nikoli subvencovaný dovoz.
(664)
Šetření potvrdilo existenci nadbytečné kapacity na světovém trhu, která měla původ hlavně v ČLR. Pokud jde o změnu na trhu, která údajně vedla k tomu, že se výrobek, který je předmětem šetření, stal komoditou, toto by neospravedlňovalo nekalé chování v oblasti cen a nekalé obchodní praktiky. V souvislosti s tím je třeba podotknout, že výrobní odvětví Unie vyrábí a prodává šetřený výrobek již více než 20 let, zatímco odvětví vyrábějící dotčený výrobek v ČLR se rozvinulo teprve nedávno (přibližně v polovině posledního desetiletí), přitahováno hlavně zaručenými výkupními cenami a dalšími politickými pobídkami Unie a následným růstem poptávky. Na základě těchto skutečností byly výše uvedené argumenty zamítnuty.
(665)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na jedné straně nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k „závodu o nejnižší ceny“ a k tlaku na ceny výrobního odvětví Unie, který v průměru převyšoval snížení výrobních nákladů. Na druhé straně se zvýšení kapacity výrobního odvětví Unie řídilo vývojem na trhu a bylo považováno za přiměřené. Navíc se výrobní kapacita článků zvýšila méně než u modulů. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(666)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že se výrobní odvětví Unie zaměřilo pouze na specifické investice a neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity a snížení nákladů. Ani toto tvrzení nemohlo být potvrzeno zjištěními během šetření, jež prokázala, že výrobní odvětví Unie svou výrobní kapacitu a výkonnost v průběhu posuzovaného období zvýšilo. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(667)
Kromě toho jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvýšilo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení však bylo založeno na srovnání mezi vývojem investic u výrobců v Unii zařazených do vzorku a vývojem využití kapacity celého výrobního odvětví Unie, což není vhodný základ pro srovnání. Šetření dále ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by překročila vývoj spotřeby v Unii, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(668)
Kromě toho ze shromážděných důkazů vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů mohlo výrobní odvětví Unie snížit své výrobní náklady a dosáhnout větší konkurenceschopnosti. Tento argument proto musel být zamítnut.
(669)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zpochybnily tvrzení, že navýšení kapacity výrobního odvětví Unie bylo přiměřené a odpovídalo vývoji trhu, a zejména vývoji spotřeby Unie. Avšak pokud jde o moduly, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Obdobně, pokud jde o články, výrobní kapacita vzrostla o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 87 %. To ukazuje, že zvýšení kapacity bylo podstatně nižší než zvýšení spotřeby, a nelze je tudíž považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že v Unii nikdy nebyla nadměrná kapacita. Kromě toho rozbor otázky, zda bylo navýšení výrobní kapacity přiměřené, by neměl vycházet z roční analýzy, ale měl by zohlednit vývoj během celého posuzovaného období. Navýšení kapacity je totiž zpravidla plně funkční až po určité době po uskutečnění investic a izolovaná analýza za jeden rok může vést ke zkreslenému obrazu. Tento argument byl proto zamítnut.
5.3.7. Dopad cen surovin
(670)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s vývojem cen polykrystalického křemíku, hlavní suroviny pro výrobu destiček. Bylo uváděno, že výrobní odvětví Unie uzavřelo dlouhodobé dodavatelské smlouvy s pevnými cenami, a proto nemohlo mít prospěch z poklesu cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období.
(671)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má uzavřeny dlouhodobé smlouvy na dodávky polykrystalického křemíku, avšak na základě vývoje cen polykrystalického křemíku byly podmínky těchto smluv sjednány znovu a smluvní ceny se přiblížily cenám na okamžitém trhu, nebo byly ještě nižší.
(672)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, nebo přinejmenším jeho část, nemohlo těžit z poklesu cen polykrystalického křemíku v období šetření v důsledku dlouhodobých smluv o surovinách. Tyto strany uvedly, že nová projednání nebo ukončení dlouhodobých smluv o polykrystalickém křemíku nebo destičkách měla za následek sankce. Na podporu tohoto argumentu strany poskytly články z tisku o tom, že někteří výrobci v Unii čelí sporu nebo že ukončili smlouvy. Některé strany poskytly údaje, které měly potvrdit, že dlouhodobé smlouvy nemohly být znovu projednány.
(673)
Polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček. Šetření odhalilo, že ceny polykrystalického křemíku se zvýšily v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu přibližně 500 USD/kg, avšak znovu poklesly v roce 2009, kdy dosáhly asi 50-55 USD/kg na konci roku 2009, a konečně v roce 2010 a na začátku roku 2011 zaznamenaly pouze mírně rostoucí trend. Ceny významně poklesly v období šetření a dosáhly 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, PV Status Report 2012 (Zpráva o stavu fotovoltaiky za rok 2012)). Je třeba uvést, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být jen okrajový, neboť veškerý vliv na výrobní náklady článků a modulů byl rozptýlen prostřednictvím hodnotového řetězce. Kromě toho se výše uvedené články v tisku týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci výrobního odvětví Unie během období šetření, a proto je nelze brát v úvahu. Lze potvrdit, že výrobní odvětví Unie bylo opravdu schopno znovu vyjednat nejen ceny podle dlouhodobých smluv, ale rovněž jakékoli smluvní pokuty týkající se těchto dlouhodobých smluv.
(674)
Jedna zúčastněná strana dále tvrdila, že stačí, že byli pouze někteří výrobci v Unii pod vlivem dlouhodobých smluv, a že situace celého výrobního odvětví Unie je irelevantní. Tvrdila, že vyšší náklady nemusí nutně ovlivnit všechny hospodářské subjekty stejným způsobem. Tento argument pomíjí zjištění, že celkově neplatily pro výrobní odvětví Unie v mnoha případech vyšší průměrné ceny polykrystalického křemíku, než byly tržní ceny nebo okamžité ceny, a že proto otázka, zda mají vyšší náklady vliv na všechny, nebo jen na několik subjektů, nebyla považována za relevantní. Tento argument byl proto zamítnut.
(675)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a kvantifikovala účinky jednotlivých faktorů, které měly vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie; zejména by měl být posuzován samostatně dopad významného poklesu ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že to byl pokles cen polykrystalického křemíku, spíše než cenový tlak ze strany čínského dovozu, který způsobil pokles prodejních cen. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jeho průměrné prodejní ceny klesly mnohem více, než jaký byl pokles průměrných výrobních nákladů, na nějž mohl mít dopad pokles cen surovin. Tento argument byl proto zamítnut.
(676)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že dopad snížení cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl omezen nebo zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce, jak bylo vyvozeno v průběhu šetření. Jak však již bylo uvedeno ve 255. bodě odůvodnění výše, polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, a tudíž se mělo za to, že veškerý dopad na výrobní náklady článků nebo modulů byl zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření navíc ukázalo, že snížení cen polykrystalického křemíku během posuzovaného období se odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů v podnicích výrobního odvětví Unie zařazených do vzorku; tyto náklady poklesly v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana zpochybnila dopad údajných sankcí, jež muselo výrobní odvětví Unie platit v důsledku nového sjednání dodavatelských smluv. V tomto ohledu nelze vyloučit, že byli někteří výrobci nuceni platit sankce za zrušení smluv na dodávku destiček během posuzovaného období. Komise však nenašla žádné důkazy o tom, že by tyto sankce mohly mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie jako celku nebo že by byly reprezentativní. Ani dotčené zúčastněné strany takové důkazy nepředložily. Nelze tedy sice zcela vyloučit, že sankce mohly mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je však v každém případě zanedbatelný, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla celému výrobnímu odvětví Unie způsobena. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(677)
Další zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně způsoben snížením ceny polykrystalického křemíku. Nicméně v tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že ceny dovozu z ČLR byly subvencovány a byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto přesahuje snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit poklesem cen surovin. Pokud by pokles cen byl pouze důsledkem poklesu cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod své výrobní náklady. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(678)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii v období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v průběhu období šetření. Tato strana však nevysvětlila, jak a do jaké míry tato událost, ke které došlo po období šetření, skutečně mohla mít vliv na situaci tohoto výrobce během období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy dokládající takové účinky. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(679)
Dále tatáž zúčastněná strana zpochybnila výše uvedená zjištění, neboť údajně nebyl předložen žádný důkaz. Nicméně zjištění v průběhu šetření vycházela ze skutečností a skutečných důkazů, jejichž nedůvěrná verze byla k dispozici všem zúčastněným stranám.
(680)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že i když někteří konkrétní výrobci v Unii mohli být ovlivněni dlouhodobými smlouvami, výrobní odvětví Unie celkově těmito dlouhodobými smlouvami neutrpělo a bylo schopno plně využít poklesu cen surovin. Dlouhodobé smlouvy proto nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.8. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovozy výrobního odvětví Unie
(681)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byl vysoký stupeň automatizace výrobního procesu. Bylo uváděno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou malí výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. V této souvislosti bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie je v každém případě celkově malé, a proto nemohlo využívat úspor z rozsahu.
(682)
Šetření ukázalo, že i u malých výrobců na trhu Unie je výrobní proces vysoce automatizovaný, což se pozitivně promítá do jejich výrobních nákladů. Většina výrobců v Unii je specializována v jedné části výrobního procesu (články nebo moduly) a díky této specializaci se zvýšila jejich konkurenceschopnost u konkrétního, jimi vyráběného typu výrobku. Tvrzení, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil dopad vysokého stupně automatizace, bylo proto zamítnuto.
(683)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že tlak cen vedl ke konsolidaci výrobního odvětví Unie a čínského výrobního odvětví a že právě tato konsolidace je příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že tato konsolidace byla spíše důsledkem subvencovaného dovozu a nekalých obchodních praktik. Navíc tato strana nedoložila žádnými důkazy, do jaké míry mohl být tento proces konsolidace příčinou způsobené újmy.
(684)
Dále bylo uvedeno, že příčinou způsobené újmy je nedostatečná vertikální integrace výrobního odvětví Unie. Vertikálně integrovaní výrobci by za normálních tržních podmínek měli mít svůj dodavatelský řetězec celkově lépe zabezpečený. Šetření však ukázalo, že výhoda vyplývající z vertikální integrace té části výrobního odvětví Unie, která je vertikálně integrována, nemohla být plně využita, neboť tlak subvencovaného dovozu na ceny byl mimořádně silný. Kromě toho výrobní odvětví Unie, a to i vertikálně integrovaní výrobci v Unii, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření dále neprokázalo jakoukoli souvislost mezi vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny tuto vzájemnou souvislost změnil.
(685)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie v dostatečné míře technicky neinovuje a neinvestuje do nových technologií. Šetření však nedospělo k žádným věcným důkazům, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že většina investic uskutečněných výrobním odvětvím Unie směřovala do nových strojů a do výzkumu a vývoje a že celosvětově neexistují mezi těmito výrobky žádné významné rozdíly v technologii.
(686)
Jedna zúčastněná strana kromě toho tvrdila, že příčinou podstatné způsobené újmy je slabá realizace projektů (neúspěšné projekty). V této souvislosti je třeba podotknout, že uvedené tvrzení nebylo ničím podložené. Každý neúspěšný projekt navíc bylo možné považovat spíše za důsledek subvencovaného dovozu. Uvedený argument proto musel být zamítnut.
(687)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno včas racionalizovat své náklady tak, aby dokázalo reagovat na vývoj na světovém trhu. Jiné strany tvrdily, že v Unii jsou vyšší náklady práce a režijní náklady než v ČLR.
(688)
Šetřením se prokázalo, že náklady na výrobu ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období neustále klesaly. Produktivita se u modulů a článků zvýšila. Jak bylo uvedeno výše, v důsledku prudkého růstu subvencovaného dovozu z ČLR a následného silného tlaku na ceny na trhu Unie nemohlo výrobní odvětví Unie z tohoto snižování nákladů mít prospěch.
(689)
Je třeba poukázat na to, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny (polykrystalický křemík) a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Pokud jde o náklady práce a režijní náklady, včetně odpisů, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelých 10 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Pokud jde o náklady na elektřinu, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelé 1 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Kromě toho tvrzení, že Číňané používali nejnovější zařízení, nebylo opodstatněné.
(690)
Dále bylo uváděno, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Újmy plynoucí z těchto transakcí by neměly být přičítány dovozu subvencovaných výrobků. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(691)
Aby mohlo výrobní odvětví Unie čelit trendu klesajících cen dovozu z ČLR, muselo vyvíjet značné úsilí zaměřené na racionalizaci svých výrobních nákladů. Navzdory úsilí výrobního odvětví Unie se tato racionalizace nákladů nemohla promítnout do prodejní ceny kvůli značnému cenovému podbízení ze strany subvencovaného dovozu.
(692)
Jistá zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo uvedeno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. Jiná zúčastněná strana prohlásila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že jsou tedy ke snížení výrobních nákladů ještě důležitější úspory z rozsahu.
(693)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie, a to ani velcí a vertikálně integrovaní výrobci, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření každopádně neprokázalo jakoukoli souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny ze strany subvencovaného dovozu tuto vzájemnou souvislost změnil. Šetření prokázalo, že již nebylo možno mít prospěch z úspor z rozsahu na trhu, kde byla míra využití kapacity nízká, což platilo také pro čínské výrobce. Z tohoto důvodu byly tyto argumenty zamítnuty.
(694)
Dále jedna zúčastněná strana tvrdila, že investoři a banky by nefinancovali projekty, pokud je výrobce modulu příliš malý, neboť větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou lépe „financovatelní“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat projekty související s fotovoltaikou s použitím modulů vyráběných v Unii. Šetření však prokázalo, že jakékoli preference investorů a bank pro financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, je výsledkem narušení, které způsobily subvencované dovozy na trhu Unie. Jak bylo uvedeno výše, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud míra využití zůstává nízká. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(695)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie mělo nepříznivou strukturu nákladů ve srovnání se svými čínskými konkurenty, protože čínští výrobci mají nižší náklady práce, na elektřinu a na odpisy a měli navíc nejnovější zařízení. Dotčená strana však nebyla schopna poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit závěry tohoto šetření v tomto ohledu. Zejména na tvrzení, že čínští výrobci využívali nových zařízení, reagovalo zjištění ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, kde bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, a to zejména proto, že stroje a zařízení byly dovezeny z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(696)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že čínští výrobci měli komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a o úspory z rozsahu, což mělo za následek nižší náklady na stroje. Tato strana nepředložila v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy. Tvrzení této strany bylo proto nutno odmítnout.
(697)
Dále jedna zúčastněná strana uvedla, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Požadovala, aby újma plynoucí z těchto transakcí nebyla přičítána subvencovanému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(698)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je třeba vzít při analýze v úvahu skutečnost, že vzrostl počet zaměstnanců. V souvislosti s tímto tvrzením, je třeba poznamenat, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 ve výrobě modulů a poté v období šetření klesla. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté v roce 2011 klesla a v období šetření dále klesala. Dále je třeba uvést, že u modulů sledovala zaměstnanost vývoj výroby v Unii. U článků vzhledem k tomu, že podíl čínského dovozu na trhu rostl během celého období na úkor výrobního odvětví Unie, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se očekávalo. Proto snížení zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření odpovídá situaci, kdy se některé společnosti buď dostaly do platební neschopnosti, nebo zastavily svoji výrobu článků.
(699)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, vyplývala z malého rozsahu a nedostatku úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno v 682. bodě odůvodnění výše a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, ani na celosvětovém trhu nelze rozsahu, a z něj vyplývajících úspor z rozsahu využít tam, kde je míra využití obecně nízká a kde je celosvětově k dispozici enormní nadměrná kapacita. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(700)
Dále tatáž strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie využít jakékoli nákladové výhody. Tato strana uvedla, že tomu tak bylo především v důsledku vertikální integrace většiny výrobců v Unii. Neposkytla však žádné další informace o tom, do jaké míry mohla mít vertikální integrace výrobců negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto
(701)
Na základě těchto skutečností musely být všechny výše uvedené argumenty zamítnuty.
5.3.9. Konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(702)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie jsou vzájemně zaměnitelné a mají stejné konečné použití. Bylo rovněž uvedeno, že tenký film soutěžil s výrobkem, který je předmětem šetření, a to zejména v případě pozemních systémů a obchodních nebo průmyslových střešních systémů, které představují zásadní část celkového fotovoltaického trhu v Unii.
(703)
Šetření ukázalo, že výrobky z tenkého fotovoltaického filmu se vyrábějí z jiných surovin a nejsou v nich používány krystalické křemíkové destičky. Mají celkově nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Vzhledem k tomu nemohou být používány na omezených plochách, jako jsou střechy, tj. nejsou plně vzájemně zaměnitelné s dotčeným výrobkem. Z šetření rovněž vyplynulo, že i když jsou výrobky z tenkého fotovoltaického filmu levnější, než je výrobek, který je předmětem šetření, měly na trhu se solární energií v Unii v průběhu posuzovaného období pouze omezený podíl. A proto, ačkoliv mezi výrobky z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za omezenou.
(704)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že konkurence výrobků z tenkého filmu pravděpodobně způsobila podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl výrobků z tenkého filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření podstatný a snížil se až na začátku roku 2012.
(705)
Šetření skutečně prokázalo, že průměrné ceny výrobků z tenkého filmu byly nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(706)
Jak je však uvedeno v 703. bodě odůvodnění výše, výrobky z tenkého filmu mají výrazně nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než moduly z polykrystalického křemíku, takže soutěž mezi těmito výrobky, pokud vůbec probíhala, nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, neboť moduly z krystalického křemíku jsou převažující technologií na trhu solární energie v Unii. Ve zprávě JRC o stavu odvětví fotovoltaiky v roce 2012 se uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku ztratil tenký film v posledních letech podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(707)
Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
5.3.10. Finanční krize a její důsledky
(708)
Bylo uvedeno, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je finanční krize a hospodářská recese, jež nepříznivě ovlivnily jeho přístup k financím.
(709)
Schopnost výrobního odvětví Unie získat kapitál se během posuzovaného období značně snížila. Jelikož odvětví solární energie je kapitálově náročné, má schopnost získat kapitál klíčový význam. Hospodářská recese měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že i přes růst trhu Unie mezi lety 2009 a 2011 se v důsledku subvencovaného dovozu z ČLR za výrazně nižší ceny, než byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie, situace výrobního odvětví Unie zhoršovala. Byl proto učiněn závěr, že možný vliv finanční krize se prohloubil vlivem růstu subvencovaného dovozu z ČLR a že omezení přístupu k financím bylo z větší části způsobeno nepříznivým vývojem na trhu, nepříznivou situací a nepříznivými vyhlídkami výrobního odvětví Unie v důsledku subvencovaného dovozu.
(710)
Navíc bylo přezkoumáno, zda újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie hledat vhodné financování v době, kdy vykazovalo zisk. Šetření ukázalo, že např. v roce 2010 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, úroveň investic vzrostla u modulů o 315 % oproti roku 2009, zatímco u článků ve stejné době o 10 %. Jelikož je odvětví fotovoltaiky kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie stále hledá vhodné financování za účelem zlepšení své nákladové efektivnosti a soutěže s nekalým subvencovaným dovozem. Proto byl učiněn závěr, že nedostatečný přístup k financování byl výsledkem narušené situace, a nikoli její příčinou.
(711)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že poškozující účinky finanční krize je třeba oddělit a odlišit a nepřičítat dovozu subvencovaných výrobků. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace o tom, že alespoň jeden výrobce v Unii finanční krizi vnímal jako hlavní příčinu újmy. Současné šetření svá zjištění založilo na údajích konkrétních podniků, které významně přesahují jejich veřejně dostupná prohlášení. Proto veřejně dostupné prohlášení, na něž bylo poukázáno, nemůže zpochybnit zjištění, že finanční krize sice měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla však narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(712)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že by měly být zohledněny rozdíly v přístupu k financování mezi výrobním odvětvím Unie a čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana uvedla, že jedním z hlavních faktorů, který způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, byly tyto rozdíly, a nikoli subvencovaný dovoz. Nicméně se zjistilo, že preferenční přístup k financování řady čínských vyvážejících výrobců narušuje trh a může též být jedním z hlavních důvodů, které umožňují čínským vyvážejícím výrobcům vyvážet dotčený výrobek za subvencované ceny. Uvedený faktor proto nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(713)
Na základě těchto skutečností bylo konstatováno, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
5.3.11. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(714)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že prodej výrobního odvětví Unie na vývoz během posuzovaného období značně poklesl, v případě modulů zejména mezi lety 2009 a 2011 a v případě článků zejména mezi rokem 2009 a prvním čtvrtletím roku 2012, a že tento fakt byl příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(715)
Jak však ukazuje následující tabulka, objem vývozu modulů, i přes mírný pokles v období šetření, zůstával značný a průměrná úroveň cen v období šetření byla vyšší než průměrné náklady na výrobu modulů po celé posuzované období. Tento fakt tedy nemohl být příčinou, která způsobila újmu výrobnímu odvětví Unie. V případě článků objem vývozu představoval jen přibližně 12 % celkového objemu jejich výroby. Na situaci výrobního odvětví Unie to tedy, i přes nízké ceny během období šetření, mohlo mít jen omezený dopad. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
Tabulka 13-a
Moduly
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu modulů v MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 13-b
Články
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu článků v MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Zdroj: Europressedienst.
(716)
Na základě těchto skutečností bylo shledáno, že dopad vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyl takový, aby přispěl k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
5.3.12. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(717)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii a že vyhlídka na zvýšení výroby levného plynu z břidlic vedla ke snížení veřejných a soukromých investic do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
(718)
Šetřením se zjistilo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období se podstatně zvýšila, jak bylo již uvedeno ve 509. bodě odůvodnění výše. Šetření mimoto nepřineslo žádné věcné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
5.3.13. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(719)
Stejná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly nízké investice do výroby solární energie v důsledku nízkých tržních cen povolenek na emise CO2 v rámci systému Evropské unie pro obchodování s emisemi.
(720)
Nebyly však předloženy žádné důkazy a šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období výrazně rostla. Na základě těchto skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.14. Rozhodnutí v oblasti řízení
(721)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tato tvrzení vycházela z účetní závěrky, z některých informací, jež byly obsaženy v dopise jednoho z akcionářů této společnosti adresovaném ostatním akcionářům, a z článku v tisku
(722)
Žádná z informací v uvedené složce nenasvědčovala tomu, že by jakékoli z rozhodnutí v oblasti řízení dotčené společnosti bylo neobvyklé nebo neopatrné nebo že by mělo dopad na celé výrobní odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.15. Jiné vládní politiky
(723)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné vládní politiky, jako jsou politiky v oblasti obnovitelných zdrojů energie, politiky zaměřené na podporu inovací a na snižování byrokracie, politiky usnadňování obchodu a regulace přístupu do distribuční soustavy, neboť tyto politiky poskytují výhody vyvážejícím výrobcům. Avšak i kdyby bylo pravdou, že některé z těchto politik mohou usnadňovat dovoz z jiných třetích zemí a celkový růst odvětví solární energie, poskytovaly by tyto politiky výhody také výrobnímu odvětví Unie. Ostatně tyto politiky by neměly být chápány tak, že by se takový dovoz do Unie měl realizovat za subvencované ceny působící újmu. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.16. Jiné argumenty
(724)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla důsledkem průkopnického znevýhodnění a chybějící politické podpory od Evropské komise v předchozích letech. Tato strana dále tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou důležitými faktory na jednotlivých trzích také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektrické energie, možnosti financování a zapojitelnost do sítě. Nicméně výše uvedená strana nebyla schopna doložit svá tvrzení, jež proto byla zamítnuta.
(725)
Po poskytnutí konečných informací tato zúčastněná strana zopakovala, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo průkopnické znevýhodnění. Toto tvrzení však nebylo ani rozebráno, ani odůvodněno; proto muselo být zamítnuto.
5.4. Kumulativní posouzení těch dalších faktorů, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(726)
Šetření ukázalo, že k újmě mohly přispět tyto další faktory: dovozy dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců Unie týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(727)
Jak bylo ukázáno výše v oddílech 5.3.1 a 5.3.7, možný příspěvek dovozů z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je v každém případě zanedbatelný, neboť veškerý jejich dopad byl dále zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce.
(728)
Pokud jde o hospodářskou a finanční krizi, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při získávání potřebného kapitálu pro investice byly subvencované dovozy, které znemožnily výrobnímu odvětví Unie prodávat své výrobky za ziskové ceny, když trh Unie vykazoval vysokou míru růstu (2009-2011).
(729)
Pokud jde o zaručené výkupní ceny, třetí strany nebyly schopny prokázat, že úroveň zaručených výkupních cen v období šetření by byla tak nízká, že by to výrobcům v Unii znemožnilo prodávat dotčený výrobek za ceny nepůsobící újmu. Orgány jsou toho názoru, že snížení úrovně zaručených výkupních cen mohou vysvětlit sníženou poptávku, neboť investice do určitých lokalit již nebyly rentabilní. Nemohou však narušit příčinnou souvislost, a to dokonce ani společně s jinými faktory, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě, protože byly stále na úrovni, na níž by bez subvencovaných dovozů výrobci v Unii mohli prodávat své výrobky za ceny nepůsobící újmu.
(730)
Proto, i přes kumulativní posouzení účinku čtyř dalších faktorů, které mohly přispět k újmě, není narušena příčinná souvislost mezi subvencováním a újmou.
5.5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(731)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Byly analyzovány i jiné možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, nesubvencovaný dovoz z ČLR, spotřeba, zaručené výkupní ceny, jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie, nadbytečná kapacita, dopad cen surovin, újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo, konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu, finanční krize a její důsledky, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii, rozhodnutí v oblasti řízení, systémy obchodování s emisemi v Evropské unii a jiné vládní politiky, a bylo zjištěno, že žádná z nich nebyla taková, aby narušila prokázanou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(732)
Všechny účinky faktorů způsobujících újmu jiných než subvencovaných dovozů byly jednotlivě i společně analyzovány. Byl proto vyvozen závěr, že společné posouzení všech faktorů, které mohly mít společně vliv na škodlivou situaci výrobního odvětví Unie (tj. dovozy ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nemohlo vysvětlit újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nižší ceny a finanční ztráty v důsledku pronikání levných dovozů značného množství dotčených výrobků z ČLR. Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě rozlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, byl vyvozen závěr, že v období šetření existovala příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou, jež byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
6. ZÁJEM UNIE
6.1. Úvodní poznámky
(733)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním o subvencích způsobujících újmu neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tím účelem vycházela analýza zájmu Unie v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, společností působících na trzích, které odvětví výroby fotovoltaických zařízení předcházejí a které na ně navazují, dovozců, uživatelů a spotřebitelů dotčeného výrobku.
(734)
Po zahájení souběžného antidumpingového šetření se přihlásilo přibližně 150 subjektů a jejich situace byla v rámci současného šetření řádně zohledněna. Zvláštní dotazníky byly rozeslány dovozcům, kteří nejsou ve spojení, hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce (včetně jednoho výrobce surovin a dodavatelů výrobního zařízení na výrobu šetřeného výrobku), hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie (včetně společností připravujících projekty a montážních firem) a BEUC - organizaci spotřebitelů. Informace předložila tři sdružení představující různé hospodářské subjekty (výrobní odvětví Unie, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie) v odvětví výroby fotovoltaických zařízení.
(735)
Zazněl argument, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(736)
Komise se spojila s různými hospodářskými subjekty následujícím způsobem.
(737)
Pokud jde o hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a navazující hospodářské subjekty: jak bylo uvedeno výše v 734. bodě odůvodnění, Komise zaslala konkrétní dotazníky přibližně 150 subjektům, včetně těch dovozců, kteří nejsou ve spojení, již se přihlásili po zahájení šetření, a měli proto možnost poskytnout Komisi příslušné údaje. Komise obdržela dvacet jedna odpovědí na dotazník. Při šetření byly kromě odpovědí na dotazníky dále zohledněny také ověřitelné a řádně odůvodněné připomínky a podání zúčastněných stran došlá v příslušných lhůtách, bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník či nikoli. Zejména aliance AFASE poskytla Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů v odvětví fotovoltaiky - které byly rovněž analyzovány.
(738)
Pokud jde o dovozce, jak bylo uvedeno ve 25. bodě odůvodnění, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, jež žadatel uvedl, a vybrala prozatímní vzorek v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokryla co největší reprezentativní objem dovozu, který lze ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřit. Pouze jedna z těchto prozatímně vybraných společností však byla po ověření skutečně potvrzena jako dovozce, který není ve spojení. V pozdější fázi šetření byli přizváni k další spolupráci na šetření další dovozci, kteří nejsou ve spojení a kteří původně zaslali formulář pro výběr vzorku v zahajovací fázi, avšak nebyli do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník, na nějž odpovědělo pět z nich, a z toho tři odpovědi byly považovány za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se proto skládá ze čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, což představuje rozmezí od 2 % do 5 % dovozu dotčeného výrobku. S ohledem na takto nízký procentní podíl je třeba mít na paměti, že většina dovozu dotčeného výrobku do Unie se neuskuteční prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(739)
Souhrnně lze konstatovat, že analýza zájmu Unie vycházela z těchto informací:
-
odpovědí na dotazník zaslaných osmi výrobci v Unii zařazenými do vzorku a čtyřmi dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazenými do vzorku, jakož i odpovědí na zvláštní dotazník zaslaných osmi subjekty na počátku výrobního řetězce a třinácti navazujícími subjekty (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šest poskytovatelů služeb, kteří jsou činní též v odvětví fotovoltaiky) ze 150 hospodářských subjektů, jež se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky;
-
údajů ověřených během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společností připravujících projekty/montážních firem) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení a 29. bod odůvodnění výše);
-
údajů týkajících se zájmu Unie předložených jinými zúčastněnými stranami včetně sdružení, jakož i veřejně dostupných údajů o vývoji na fotovoltaickém trhu v Evropě, zejména: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA).
6.2. Zájem výrobního odvětví Unie
(740)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 21 000 osob.
(741)
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že se řada ukazatelů újmy během posuzovaného období vyvíjela záporně. Významně byly dotčeny zejména ukazatele újmy týkající se finanční situace spolupracujících výrobců v Unii, jako je ziskovost, peněžní tok a návratnost investic. Výrobci modulů a článků v Unii byli v roce 2011 a v období šetření fakticky ztrátoví. V důsledku toho byli někteří výrobci v Unii již nuceni uzavřít svá výrobní zařízení, a ostatní se potýkali s platební neschopností. Pokud by nebyla přijata opatření, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(742)
Očekává se, že přijetí vyrovnávacích opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, a zlepší tak jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že přijetí vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci. Výrobnímu odvětví Unie by rovněž měl být umožněn lepší přístup ke kapitálu a další investice do výzkumu, vývoje a inovací na fotovoltaickém trhu. A konečně, šetření také poukázalo na možné obnovení podnikatelské činnosti výrobců v Unii, kteří byli v důsledku tlaku ze strany čínského dovozu nuceni zastavit výrobu. Celkově by podle tohoto scénáře bylo zajištěno nejen stávajících 21 000 pracovních míst ve výrobním odvětví Unie (v období šetření), ale existovala by i reálná vyhlídka na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(743)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého a střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, i další výrobci mohli být vystaveni platební neschopnosti, což by z krátkodobého a střednědobého hlediska vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(744)
Některé zúčastněné strany zpochybnily názor, že bude mít výrobní odvětví Unie z jakýchkoliv vyrovnávacích opatření prospěch, a tvrdili, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie disponuje malými výrobními zařízeními, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak u spotřebitelů ztratí na atraktivitě, v) v případě podstatného poklesu dovozu z ČLR velmi pravděpodobně využijí jeho nízkého objemu výrobci z jiných třetích zemí.
(745)
Pokud jde o tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, je třeba podotknout, že strany neposkytly žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi přijetím opatření a snížením poptávky po fotovoltaických výrobcích, na niž mělo v průběhu let vliv několik faktorů.
(746)
Jako odpověď na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malá výrobní zařízení, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak zařízení pro užitkový segment trhu (1 MW a 10 MW). Šetření navíc neodhalilo, že by výrobky dodané různými výrobci nemohly být použity ve stejném projektu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(747)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy by neakceptovali financování projektů, které používají moduly vyrobené v EU, nebylo podložené. V každém případě se očekává, že přijetí opatření obnoví spravedlivé tržní podmínky, které by měly poskytnout jistotu investorům, včetně investorů z bankovního sektoru, pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet životaschopné projekty. Z těchto důvodů byl tento argument zamítnut.
(748)
Pokud jde o tvrzení, že uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak ztratí u spotřebitelů na atraktivitě, není sice vyloučeno, že k určitému zvýšení cen po uložení cel dojde, je však nutno rovněž uvážit, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že cenový trend u modulů a článků směřuje dolů. Proto, i když se náklady mohou v důsledku opatření zvýšit, mohl by celkový trend snižování cen mít za následek nižší náklady na moduly. Příslušní výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že si budou obstarávat články v Unii, a již ne v ČLR. A konečně se očekává, že přijetí opatření zvýší využití kapacity u výrobců článků v Unii, což zvýší úspory z rozsahu, a následně povede ke snížení nákladů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(749)
Argument, že v případě podstatného poklesu čínského dovozu po přijetí opatření využijí této příležitosti spíše než výrobní odvětví Unie s největší pravděpodobností jiné třetí země, nebyl v průběhu šetření potvrzen. Při šetření nebyly zjištěny žádné jednoznačné náznaky toho, že by jiné třetí země masivně směrovaly svůj vývoz na trh Unie, a to zejména s ohledem na pravděpodobné rozšíření trhů jiných třetích zemí, zejména v Asii, jak předpokládají veřejně dostupné zdroje. Konečně, neexistují důkazy o tom, že i kdyby se dovoz z ostatních třetích zemí zvýšil v důsledku poklesu čínského dovozu, výrobní odvětví Unie by nebylo schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(750)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že není realistické očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie pro výrobu modulů a článků, protože neexistuje rozumný investor, jenž by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně trpí nepříznivou nákladovou strukturou, a nemohou tudíž vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že by výrobní odvětví Unie trpělo nepříznivou nákladovou strukturou, jak je vysvětleno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Proto by neexistence subvencovaného dovozu a větší využití výrobních kapacit přinesly úspory z rozsahu a umožnily vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Na základě výše uvedeného byl tento argument odmítnut.
(751)
Jedna dotčená strana tvrdila, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a očekávaná návratnost investic poskytnutých investory je vázána na tento vývoj. Tvrdila zejména, že pokud se zvýší ceny v Unii v důsledku uložení cel a zaručené výkupní ceny nebudou odpovídat tomuto zvýšení, sníží se poptávka a výrobní odvětví Unie nebude mít z cel prospěch.
(752)
V reakci na výše uvedené tvrzení je třeba podotknout, navzdory souvislosti mezi úrovní zaručených výkupních cen a poptávkou po instalaci fotovoltaických systémů, že z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že poptávka bude v budoucnosti stále méně závislá na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory, neboť u určitých typů zařízení již pravděpodobně bylo dosaženo cenové parity. Kromě toho by očekávaná návratnost investic měla být založena na spravedlivých tržních cenách. A konečně, není sice vyloučeno, že po přijetí opatření může dojít k určitému zvýšení cen, je však třeba poznamenat, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že celkový cenový trend směřuje dolů. Tento argument byl proto odmítnut.
(753)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že vzhledem k tomu, že se poptávka po solárních panelech řídí režimy podpor, zejména zaručenými výkupními cenami, a úrovní cen elektřiny pro konečného spotřebitele (která určuje cenovou paritu sítě), cenová pružnost poptávky může být velmi vysoká. Je sice pravda, že významný nárůst cen může vést k významnému snížení poptávky z důvodu zvláštní povahy trhu, kterou tyto zúčastněné strany zdůraznily, avšak uvedené tvrzení je nutno odmítnout, protože je velmi nepravděpodobné, že opatření způsobí podstatné zvýšení cen, a to z následujících důvodů. Za prvé, všechny dostupné zdroje potvrzují, že významné klesání cen dotčeného výrobku během období šetření a od konce období šetření do současnosti bude pokračovat. Za druhé, hospodářský účinek závazku, který Komise přijala, spočívá v tom, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, tedy výrazně levněji, než je cena, která byla zjištěna v průběhu období šetření, a v objemu, který zhruba odpovídá jejich současnému podílu na trhu. Při této cenové úrovni je velice nepravděpodobné, že poptávka významně poklesne, neboť tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak v rámci současné úrovně podpory poskytované v režimech podpory, tak podle současných úrovní cenové parity. Kromě toho se očekává, že ceny elektřiny pro konečné spotřebitele porostou, zatímco cena dotčeného výrobku bude klesat. Prostřednictvím vzorce indexace uvedený závazek zajišťuje, že bude další pokles cen dotčeného výrobku zohledněn v minimální dovozní ceně. Tyto argumenty je proto nutno odmítnut.
(754)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že zájem výrobního odvětví Unie není významný, jelikož přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie v hodnotovém řetězci odvětví fotovoltaiky. O skutečnosti, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají odlišnou přidanou hodnotu, není pochyb. Při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli skutečně nuceni ukončit činnost, a pokud by opatření nebyla přijata, jeví se další zhoršení situace jako nevyhnutelné. Jelikož spolu všechny segmenty v odvětví fotovoltaiky úzce souvisejí, ukončení výroby v Unii by poškodilo celé toto odvětví, které by se tak stalo zcela závislým na externích dodávkách. Proto, a také z důvodů zabezpečení dodávek, byl tento argument odmítnut.
(755)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je ve srovnání s přidanou hodnotou vytvořenou výrobním odvětvím Unie u dotčeného výrobku relevantní, pokud jde o otázku, zda mají být uložena vyrovnávací cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie orgány Společenství vážily pozitivní a negativní důsledky, které mohou cla mít pro různé hospodářské subjekty. Opatření budou mít na jedné straně omezený dopad na předcházející a navazující výrobní odvětví, a na straně druhé poskytnou výrobnímu odvětví Unie možnost zotavit se ze subvencování působícího újmu.
(756)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, která by přijetí opatření zajistilo. Tvrdila, že výrobní odvětví Unie zaměstnává asi 6 000 osob, a nikoli 25 000, jak je uvedeno v 229. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(757)
Na podporu tohoto tvrzení však nebyly poskytnuty žádné důkazy, a proto bylo odmítnuto. Je jasné, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku dosáhla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie během období šetření zhruba 21 000 zaměstnanců. Dotčené strany nepředložily žádný důkaz o tom, že by se počet zaměstnanců v odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(758)
Závěrem lze říci, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo subvencovaným dovozem z ČLR, který znemožnil návratnost investic prostřednictvím ziskového prodeje, podstatnou újmu. Očekává se, že přijetí opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za rovných podmínek. Pravděpodobný pokles dovozu z ČLR by měl umožnit výrobnímu odvětví Unie, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tím v krátkodobém horizontu lépe využilo dostupné výrobní kapacity. To zase může přinést úspory z rozsahu. Ačkoliv je možné, že se ceny obdobného výrobku v důsledku přijatých opatření na krátké časové období zvýší, celkový sestupný cenový vývoj bude pravděpodobně zachován také díky, na jedné straně, dalšímu snížení nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na druhé straně díky konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců z třetích zemí, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(759)
Byl proto učiněn závěr, že přijetí vyrovnávacích opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
6.3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(760)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění výše, situace dovozců zařazených do vzorku byla podrobena analýze.
(761)
Během období šetření se činnost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení, v souvislosti s dotčeným výrobkem pohybovala celkově od 60 % do 100 % jejich celkového podnikání. Kromě toho čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, dováželi z ČLR od 16 % do 100 % svého celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden dovážel výhradně z dotčené země. Ziskovost těchto čtyř spolupracujících dovozců v souvislosti s dotčeným výrobkem v období šetření činila v průměru 2,3 %.
(762)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku negativně ovlivní podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Za druhé, i když lze očekávat, že se přijetí opatření může negativně odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze z ČLR, vzhledem k možnému růstu dovozu z jiných třetích zemí by dovozci, kteří čerpají ze zdrojů v ČLR, měli být schopni své dodavatelské zdroje změnit.
(763)
Jedna zúčastněná strana namítala, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podceněn, jelikož nejsou žádné bezprostředně dostupné alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou opatření přijata, a že vzhledem ke skutečnosti, že hlavní produkce pochází z ČLR, je změna zdroje dodávek obtížná a měla by za následek další významné náklady.
(764)
V této souvislosti je třeba připomenout, že přijetí opatření by nemělo mít za následek ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možné snížení dovozů z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří dotčený výrobek získávají výhradně z ČLR, což je případ pouze pro jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Pokud jde o dopad opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, není vyloučeno, že by mohl být negativní, ale byl učiněn závěr, že bude z velké části záviset na tom, jak budou schopni změnit zdroje dodávek, nebo přinejmenším částečně přenést případné zvýšení cen na své zákazníky. Pro provozovatele dovážející výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo dovážející i jiné výrobky než dotčený výrobek bude negativní dopad ještě omezenější. Komise se proto domnívá, že i když je negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku pravděpodobný, bude v průměru omezený.
(765)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je zapotřebí značné pracovní doby a finančních investic před přijetím výrobků od nového dodavatele. V tomto ohledu bylo v odpovědi na konečné informace učiněno prohlášení, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o požadavcích na dlouhé testování, jež musí dovozce uskutečnit předtím, než se rozhodne pro dodávky od konkrétního vývozce.
(766)
Uznává se, že založení nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může znamenat dodatečné náklady a časové investice (např. při testování výrobku). To však nepřevažuje potřebu obnovit spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Zároveň se změna dodavatelů považuje za obvyklé riziko, se kterým se v profesní činnosti dovozce počítá a které vyplývá z toho, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž se na něm odehrávají neustálé změny (např. úpadky, konsolidace), jež s sebou přinášejí nutnost přejít k novým dodavatelům. Kromě toho lze předpokládat, že nové typy modulů, které neustále přicházejí na trh (např. s novými hodnotami účinnosti), rovněž vyžadují testování. V tomto ohledu se testování nového výrobku (a to i od stejného dodavatele) jeví spíše normální, nikoli neobvyklá činnost. Tento argument se proto zamítá.
(767)
V reakci na poskytnutí konečných informací zopakovaly dvě strany tvrzení, že zájmy dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly řádně zváženy. Jedna strana tvrdila, že z důvodu neposkytnutí nedůvěrného znění odpovědí dodatečně spolupracujících dovozců na dotazníky neměly strany možnost řádného posouzení. Zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o možnost, že vzroste dovoz do Unie z jiné třetí země, což umožní dovozcům změnit své dodávky, na základě tvrzení, že jiné třetí trhy závratně rostou. V tom smyslu strana tvrdila, že takový předpoklad je v rozporu se závěrem uvedeným v 749. bodě odůvodnění výše, tj. že dovozy z jiných třetích zemí nebudou masivní. Další strana vznesla dotaz, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož výrobci v Unii byli v posouzení Komise upřednostněni před jinými hospodářskými subjekty.
(768)
Za prvé se potvrzuje, že nedůvěrná znění odpovědí na dotazník obdržených po vyhlášení prozatímního antidumpingového nařízení od dalších spolupracujících dovozců byla založena do spisu přístupného zúčastněným stranám k nahlédnutí. Za druhé není žádný rozpor mezi předpoklady, že dovoz z jiných třetích zemí může v reakci na nižší dovoz z ČLR vzrůst a že by toto zvýšení nemělo být masivní s ohledem na rostoucí poptávku po instalacích fotovoltaických systémů na celém světě. Současně, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie znovu získá určitý podíl na trhu, který dříve ovládaly výrobky z ČLR, nelze vyloučit určité ztráty obchodních příležitostí pro dovozce, kteří nejsou ve spojení. Je však zjištěno, že se očekává další dlouhodobý růst celkového objemu fotovoltaického trhu, jelikož na více a více místech se dosahuje cenové parity. Nakonec je třeba objasnit, že podobně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu, zatímco situace výrobního odvětví Unie byla posuzována s cílem zjistit, zda mu byla způsobena podstatná újma v důsledku subvencovaného dovozu, v rámci analýzy zájmu Unie byl posouzen zájem výrobního odvětví Unie na rovnoprávném základě s ostatními hospodářskými subjekty včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Je rovněž zapotřebí upřesnit, že šetření, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, či nikoli, je upraveno zejména čl. 8 odst. 4 základního nařízení, který stanoví minimální normy takového šetření. Zájem Unie se analyzuje pouze tehdy, když bylo v souladu s normami stanovenými v článku 31 základního nařízení skutečně určeno subvencování působící újmu. V důsledku toho se mělo za to, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobky výhradně z ČLR, nepřevažuje pozitivní přínos opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobé a dlouhodobé přínosy pro fotovoltaický trh Unie, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(769)
Proto byl vyvozen závěr, že přijetí opatření na navržené úrovni může mít určitý negativní dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
6.4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(770)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce působí hlavně v oblasti výroby surovin a výroby a montáže výrobních zařízení pro výrobu výrobku, který je předmětem šetření. Od hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce bylo obdrženo osm odpovědí na dotazníky. Uskutečnily se dvě inspekce na místě, a to u jednoho výrobce surovin a jednoho výrobce výrobních zařízení.
(771)
Podíl činnosti těchto osmi spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jež souvisela s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti byl během období šetření celkově různý a pouze u jedné z těchto spolupracujících společností představoval 100 % její podnikatelské činnosti, zatímco u ostatních se pohyboval mezi 6 % a 80 %. V průměru činnost související s dotčeným výrobkem během období šetření představovala přibližně 41 % celkové činnosti spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce. Pokud jde o pracovní místa, zaměstnávalo těchto osm spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v období šetření přibližně 4 200 osob. Ziskovost byla různá podle segmentu a podle jednotlivých společností, od vysoké míry až po mírně zápornou míru ziskovosti. Šetření ukázalo, že tyto hospodářské subjekty se zápornou ziskovostí byly negativně dotčeny zhoršenou situací výrobního odvětví Unie, neboť někteří z odběratelů, které ztratily, byli výrobci výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a poklesem spotřeby. Po vyloučení destiček z definice výrobku by výrobci tohoto výrobku v Unii měly mít prospěch z uložení cla, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svoji výrobu článků a modulů.
(772)
Prodeje hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v Unii se uskutečňovaly v rámci Unie, do ČLR a jiných třetích zemí. Teritoriální rozdělení objemu prodeje v období šetření v průměru odpovídalo přibližně 20 % prodeje v rámci Unie, téměř 50 % směřovalo do Číny a přibližně 30 % do jiných třetích zemí.
(773)
Některé strany z odvětví na počátku výrobního řetězce tvrdily, že uložení vyrovnávacích opatření by negativně ovlivnilo jejich podnikatelské činnosti, neboť ČLR je jejich hlavním vývozním trhem. Bylo uváděno, že cla by výrazně omezila dovoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie, a v důsledku toho by ČLR omezila dovoz polykrystalického křemíku a výrobního zařízení z Unie. V důsledku toho by hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie údajně musely omezit rozsah svých podnikatelských činností a snížit zaměstnanost.
(774)
Je třeba podotknout, že cílem cla není vyloučit čínský dovoz dotčeného výrobku, ale obnovit spravedlivé podmínky na trhu. Čínský dovoz by tak měl i nadále v určité míře zásobovat trh Unie, ale za přiměřené ceny. Ostatně šetření ukázalo, že hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie působí celosvětově na různých vnitrostátních trzích, a proto nejsou závislí výlučně na svém vývozu do ČLR. Lze tedy důvodně předpokládat, že na globálním fotovoltaickém trhu budou hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie pravděpodobně schopny případný pokles vývozu do ČLR nahradit vývozem na ostatní trhy, které v souladu s očekáváními veřejně dostupných studií o trzích mají růst. V každém případě se na čínském fotovoltaickém trhu již nyní projevuje značný nadbytek výrobní kapacity, a proto je sporné, zda by výrobci strojních zařízení v Unii z krátkodobého a střednědobého hlediska byli schopni prodávat v ČLR mnohem více výrobního zařízení.
(775)
Zúčastněné strany argumentovaly tím, že většina vstupů do hodnotového řetězce v odvětví fotovoltaiky pochází z Unie a že tato výhodná situace může skončit, pokud budou uložena cla. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana upozornila na to, že z opatření v tomto případě mohou vyplývat další opatření, která ČLR může přijmout vůči výrobkům Unie.
(776)
V tomto ohledu se očekává, že bude čínský dovoz nadále zásobovat trh Unie i po uložení cel. Kromě toho různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky (např. výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA) předpovídají, že možné snížení poptávky v Unii by mělo být pouze krátkodobé (v letech 2013 a 2014) a že se spotřeba v Unii v následujících letech opět zvýší. Kromě toho řešení nekalých obchodních praktik s největší pravděpodobností umožní posilování udržitelného růstu na fotovoltaickém trhu v Unii ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, z čehož budou mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. A konečně, pokud jde o argument o možných odvetných opatřeních ČLR v reakci na opatření v tomto případě, je třeba připomenout, že ČLR stejně jako ostatní členské státy WTO může zahájit šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a jakékoli takové šetření musí být v souladu s přísnými pravidly WTO. Komise monitoruje jakékoli takové šetření s cílem zajistit, aby byla dodržována pravidla WTO. Tento argument byl proto odmítnut.
(777)
Některé strany zpochybnily tvrzení, že snížení vývozu hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v odvětví fotovoltaiky v Unii směrem do ČLR může být vyrovnáno vývozem na jiné trhy, a uvedly, že clo způsobí pokles celosvětové poptávky po výrobku.
(778)
V této souvislosti je především třeba poznamenat, že se neočekává, že by se čínský dovoz v důsledku uložení cel zcela zastavil. Kromě toho z informací shromážděných během vyšetřování nevyplývá existence jakéhokoli vztahu mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Mimo to veřejně dostupné zdroje, například výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA, předpokládají, že fotovoltaický trh v celosvětovém měřítku v příštích letech poroste. Pokud jde o čínský fotovoltaický trh, existují náznaky, že domácí spotřeba v ČLR se značně zvýší (jak předpokládá např. EPIA). S ohledem na výše uvedené se neočekává, že by vývoz hospodářských subjektů Unie na počátku výrobního řetězce směrem do ČLR v důsledku přijatých opatření výrazně poklesl.
(779)
Je třeba rovněž poznamenat, že snížení poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. Ten však nelze spojovat, alespoň z jeho větší části, s cly. Navíc, pokud jde o výrobce strojního zařízení pro odvětví fotovoltaiky v Unii, vzhledem ke značné volné kapacitě v ČLR je nepravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští výrobci zvýší objem výroby. A konečně, údaje shromážděné během šetření naznačují, že by výrobce strojního zařízení mohl ovlivnit též čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že do roku 2015 bude 80 % výrobního zařízení pro články pocházet z ČLR. Pokud bude této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to také dále omezit možnost výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
(780)
V odpovědi na konečné informace čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví uvádí pouze některé obecné zásady, které nejsou závazné, neboť se nepočítá s žádnými pravomocemi k jejich prosazování, a že by tento plán proto neměl být považován za náznak toho, že budou možnosti výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu omezené. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínská vláda zahrnula odvětví fotovoltaiky mezi strategická odvětví 12. pětiletého plánu a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu čínská vláda vyjádřila podporu „hlavním podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se, že bude „podporovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „vypracuje celkovou přípravu podpůrných politik pro průmysl, finance, zdanění…“. Kromě toho, jelikož uvedený plán obsahuje základní směrnice, kterých má čínský průmysl dosáhnout během období pěti let, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je zřejmé, že plán omezuje možnost výběru čínských výrobců článků a konkurenční tlak výrobců v Unii, kteří vyrábějí výrobní zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(781)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil vyhlídky na jiné trhy jako náhradu za sníženou výrobu na čínském trhu, a to s ohledem na významnou instalovanou výrobní kapacitu v Číně, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde. Toto tvrzení se odmítá, neboť neexistují žádné informace o údajném snížení výroby na čínském trhu.
(782)
Jedna ze zúčastněných stran zpochybnila počet zaměstnanců v navazujícím odvětví, citovaný ve 236. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Je třeba objasnit, že počet 4 200 zaměstnanců se vztahuje pouze na spolupracující hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci zařízení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli na celé odvětví.
(783)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad vyrovnávacích opatření na výrobce strojního zařízení by nebyl významný, avšak dopad na dodavatele surovin, s ohledem na možné snížení jejich prodeje do Číny, z krátkodobého hlediska negativní být může.
6.5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(784)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie jsou činné především v navrhování projektů, marketingu, komunikaci a montáži fotovoltaických zařízení. Na dotazníky pro navazující subjekty Komise obdržela třináct odpovědí od navazujících subjektů, z toho 7 od provozovatelů, jejichž činnost se přímo týká obdobného výrobku (tj. společnosti připravující projekty a montážní firmy), a šest od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistiky, dopravy, vztahů s veřejností atd.), tj. od provozovatelů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Tyto odpovědi na dotazník zahrnovaly odpovědi od jednoho dovozce, který není ve spojení a který byl nakonec považován za navazující subjekt, neboť jeho hlavní činností je montáž (viz 25. bod odůvodnění).
(785)
Ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení bylo zjištěno, že podíl činnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážních společností a společností připravujících projekty), která souvisí s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti je celkově různý. V průměru v šetřeném období představoval tento podíl 41 %. Ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření činila v průměru 11 %. Pokud jde o pracovní místa, v období šetření zaměstnávalo těchto sedm spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přibližně 550 osob.
(786)
Několik stran zpochybnilo reprezentativnost údajů týkajících se hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie o obratu, ziskovosti a zaměstnanosti, které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky od sedmi navazujících subjektů. Aliance AFASE předložila „průzkum“ provedený mezi svými členy (montážními firmami), který prokázal, že podnikatelská činnosti v odvětví fotovoltaiky je pro většinu montážních firem hlavním zdrojem příjmů. AFASE dále uváděla, že navazující hospodářské subjekty, zejména montážní společnosti, na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, se pohybují pouze v jednociferném ziskovém rozpětí, které neumožňuje absorpci jakýchkoli cel.
(787)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním antidumpingovém nařízení, Komise použila všechny údaje poskytnuté těmito navazujícími subjekty, které vyplnily zvláštní dotazník, jakož i podání předložená aliancí AFASE, jak je vysvětleno v 737. bodě odůvodnění výše.
(788)
Pokud jde o tvrzení, že podnikání v odvětví fotovoltaiky je pro montážní společnosti hlavním zdrojem příjmů, další analýza odpovědí na dotazníky, které zaslalo sedm navazujících subjektů (montážní společnosti a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnosti, které se přímo týkají obdobného výrobku, který je předmětem tohoto šetření, představují v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto subjektů a ziskovost dosahuje v průměru 11 %. Zohlední-li se však i jejich další aktivity (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření), jejich celkový význam se u tří ze sedmi subjektů výrazně zvyšuje. V důsledku toho se příslušný poměr během období šetření pohybuje v rozmezí od přibližně 45 % až do 100 %. Kromě toho u sedmi subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) dosahuje ziskovost činností v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnosti v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojeny s výrobkem, který je předmětem šetření, představují u těchto sedmi subjektů v období šetření zhruba 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a montáží byly tyto subjekty rovněž aktivní v oblasti montáží zařízení pro využití větrné energie a výroby elektrických zařízení.
(789)
Má se za to, že veškerý dopad opatření na navazující hospodářské subjekty musí být především posouzen s ohledem na jejich činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, jejíž ziskovost v období šetření dosahovala v průměru 11 %. I kdyby však byl posouzen na základě celkové činnosti v odvětví fotovoltaiky, jež nesouvisí přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření, závěry se výrazně nezmění, neboť celkově různé zohledněné faktory, konkrétně ziskovost a možnost absorbovat část cla, příliš nekolísají (ziskovost klesne z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejíchž prostorách Komise uskutečnila inspekční návštěvu, zpochybnila reprezentativnost závěrů o ziskovosti montážních firem a navrhovatelů projektů, které jsou v tomto ohledu údajně založeny pouze na jediné transakci. Tento argument se zamítá, neboť Komise vypočítala ziskovost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie na základě všech údajů předložených těmito subjekty v jejich odpovědích na dotazník.
(790)
Pokud jde o průzkum provedený aliancí AFASE mezi jejími členy, je především třeba poznamenat, že všechny subjekty měly příležitost se přihlásit na počátku šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený navazujícím subjektům, který obsahoval žádost o nezbytné informace pro posouzení dopadu cel na tyto subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což znemožnilo ověření např. relevance a spolehlivosti poskytnutých údajů. Za třetí, vzhledem k tomu, že řada otázek vznesených v tomto průzkumu se týkala schopnosti montážních firem absorbovat případná cla, postrádal průzkum jakýkoliv odkaz na zisk dosažený těmito společnostmi v období šetření, a tedy chyběl důležitý prvek pro hodnocení dopadu opatření. V důsledku toho nelze z uvedeného průzkumu vyvodit žádné smysluplné závěry.
(791)
Byl vznesen argument, že opatření nejsou v zájmu Unie, neboť zvýší cenu modulů, což odradí konečné uživatele/spotřebitele od toho, aby si tato zařízení pořizovali. Následně by hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie měly mnohem méně zakázek a musely by činnost svých podniků omezit. Toto hodnocení vycházelo ze studie zveřejněné výzkumným ústavem Prognos o možné ztrátě pracovních míst, jež byla předložena v průběhu šetření. Uvedená studie předpovídá, že v případě uložení cel bude ohrožena velká většina pracovních míst na fotovoltaickém trhu EU. Studie staví na odhadu asociace EPIA, podle něhož celkový počet přímých pracovních míst existujících v roce 2011 na všech úrovních fotovoltaického trhu Unie, včetně výrobců v Unii, dovozců, hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, činí 265 000 pracovních míst. Studie ústavu Prognos, která jako výchozí bod používá odhad celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky z roku 2011, dochází k závěru, že v závislosti na výši cla bude během tří let ztraceno až 242 000 pracovních míst z celkového počtu 265 000 pracovních míst. K většině ztrát pracovních míst údajně dojde na navazujícím trhu, který podle údajů ústavu Prognos v roce 2011 zaměstnával přibližně 220 000 osob.
(792)
Šetření výše uvedený scénář nepotvrdilo a poukázalo na to, že na fotovoltaickém trhu Unie existoval v roce 2011, během období šetření a v roce 2012 mnohem menší počet přímých pracovních míst.
(793)
Šetření v první řadě vyvolalo pochybnosti o správnosti celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky odhadovaného asociací EPIA. Zejména při inspekci na místě provedené v EPIA se ukázalo, že podklady, jež vedly k závěru o 265 000 pracovních místech, byly nepřesné a takový závěr neumožňovaly. Informace získané při inspekci na místě ve skutečnosti ukazují, že počet přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaný pro rok 2011 by vykazoval statistickou odchylku až 20 %. Uvedený odhad navíc zahrnuje zaměstnanost v jiných evropských zemích mimo Evropskou unii a zaměstnanost související s výrobkem z tenkého filmu, na který se toto šetření nevztahuje.
(794)
Je třeba vyjasnit, že statistická odchylka 20 % u celkového počtu přímých pracovních míst v odvětví fotovoltaiky podle odhadu Evropské asociace fotovoltaického průmyslu, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(795)
Nehledě na tyto pochybnosti, i kdyby byl pro účely analýzy dopadu navržených opatření použit původní odhad, je nutno poznamenat toto. Odhad se týká pracovních míst v odvětví evropské fotovoltaiky v roce 2011, kteréžto období odpovídalo velmi vysokému počtu fotovoltaických zařízení instalovaných v uvedeném roce v Unii (přibližně 20 GW). Lze tedy předpokládat, že vzhledem ke snížení počtu instalovaných zařízení, který v období šetření dosáhl přibližně 17,5 GW a v roce 2012 dosáhl 15 GW, klesl odpovídajícím způsobem i počet pracovních míst, zejména v navazujících odvětvích, který je přímo úměrný úrovni instalací. Veřejně dostupný odborný tisk v této souvislosti poukázal na to, že v Německu, které je největším vnitrostátním trhem, zaměstnanost v odvětví fotovoltaiky mezi lety 2011 a 2012 klesla ze 128 000 na 100 000 osob, včetně pracovních míst u výrobců. Šetření dále vyvolalo vážné pochyby ohledně toho, zda tento počet zahrnoval pouze pracovní místa s plným úvazkem vyčleněná výlučně pro odvětví fotovoltaiky. V této souvislosti šetření odhalilo, že zejména na navazujícím trhu (montáž) představuje činnost v oblasti fotovoltaiky zpravidla pouze část mnohem širší podnikatelské aktivity, přičemž hlavní činností bývá montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství atd.
(796)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je pravděpodobné, že uložení opatření může vést ke zvýšení cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a z krátkodobého hlediska tak může vést ke snížení počtu instalací fotovoltaických zařízení. Nicméně pracovní místa v této části trhu mohou být negativně ovlivněna jen v omezeném rozsahu, a to vzhledem k následujícím skutečnostem. Za prvé činnost související s fotovoltaikou přinejmenším v některých montážních firmách představuje pouze část jejich podnikatelských činností a je také sezonní. Montážní firmy by proto za situace snížené poptávky po fotovoltaických zařízeních měly být schopny vykonávat jiné činnosti. Jelikož cíle v oblasti obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti stanovené na úrovni Unie jsou pro členské státy právně závazné, je třeba očekávat, že snížená poptávka po solárních zařízeních bude mít za následek zvýšení poptávky po jiných formách elektrické energie z obnovitelných zdrojů a v oblasti energetické účinnosti. Mnozí zaměstnanci v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie pravděpodobně disponují potřebnými dovednostmi, aby zvýšení poptávky v těchto blízkých odvětvích dokázali využít. Za druhé vzhledem ke stávajícím ziskům na navazujícím trhu (viz 785. bod odůvodnění výše) by subjekty zabývající se montáží měly být schopny část růstu cen absorbovat, a omezit tak dopad na konečné ceny a na poptávku po fotovoltaických zařízeních.
(797)
Nezávisle na uložení cel veřejně dostupné prognózy poptávky po fotovoltaických zařízeních uvádějí, že v roce 2013 pravděpodobně dojde ke snížení poptávky, s výkonem instalovaným v roce 2013 mezi 9,8 GW a 16,5 GW, což by pravděpodobně mělo v každém případě negativní dopad na počet pracovních míst na navazujícím trhu.
(798)
A konečně je třeba podotknout, že k možnému růstu cen fotovoltaických zařízení by pravděpodobně došlo v každém případě, neboť výroba v ČLR pro dodávky na trh Unie je, jak se zdá, do značné míry ztrátová, což je neudržitelná situace.
(799)
Pokud jde o ztráty pracovních míst, informace shromážděné během šetření potvrdily, že navazující odvětví zaznamenalo ztráty pracovních míst v důsledku poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW mezi roky 2011 a 2012. Tyto ztráty pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, protože se jednalo o vývoj trhu. Kromě toho se předpokládá další snížení poptávky v letech 2013 a 2014, jež povede s největší pravděpodobností k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Obdobně byl takový vývoj poptávky odhadován hlavními výzkumnými středisky před zahájením šetření, a proto tento úbytek pracovních míst nelze přičíst přijetí opatření.
(800)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii konzultanta PriceWaterhouseCoopers („PWC“) o možném účinku opatření na pracovní místa související s fotovoltaickým trhem. Studie společnosti PWC odkazuje na studii společnosti Prognos, která předpokládala vysoký úbytek pracovních míst na fotovoltaickém trhu vyplývající z přijetí opatření, kterou předložila AFASE před přijetím prozatímních antidumpingových cel a kterou se zabývá 791. bod odůvodnění výše. Studie společnosti PWC kritizovala studii společnosti Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový úbytek pracovních míst odhadovaný společností Prognos by ve skutečnosti překročil celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, PWC došlo k opačným závěrům než Prognos, neboť předpokládá velmi pozitivní dopad na zaměstnanost v Unii a převahu výhod nad možnými nepříznivými účinky cel (např. na poptávku).
(801)
AFASE tvrdila, že Komise nesdělila zdroj statistické odchylky 20 % u pracovních míst přímo spojených s odvětvím fotovoltaiky, které vypočítala na rok 2011 EPIA.
(802)
Tato statistická odchylka 20 %, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(803)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že se analýza Komise nevyjadřuje k tomu, že clo pouze přispěje k úbytku pracovních míst v důsledku menšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Bylo namítáno, že tento úbytek pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, je úzce spojen se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na instalacích solárních zařízení. Kromě toho AFASE vytkla Komisi, že řádně nezohlednila průzkum, který AFASE provedla mezi svými členy, a podobný průzkum, který provedla UK Solar Trade Association (obchodní sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království) a který údajně tuto závislost dokládal.
(804)
Pokud jde o údajné mlčení Komise k dopadu cel na počet pracovních míst, odkazuje se na 799. a 800. bod odůvodnění výše, které se věnují tvrzením o dopadu opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a kde se uznává, že zaměstnanost v navazujícím odvětví může být v důsledku opatření skutečně krátkodobě ovlivněna.
(805)
S ohledem na průzkum provedený aliancí AFASE a obchodním sdružením v odvětví solární energie ve Spojeném království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla sdělena totožnost zúčastněných společností. Průzkumy však zůstaly nedostatečné, neboť například některé odpovědi byly neúplné. Analýza průzkumů odhalila následující skutečnosti. Ohledně průzkumu aliance AFASE je především třeba poznamenat, že většina z 50 zúčastněných montážních firem uvedla, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. 15 z 50 montážních firem prohlásilo, že jsou do určité míry činné rovněž v jiných oblastech, které nesouvisí s odvětvím fotovoltaiky, jako je vytápění, elektrické instalace a větrná energie. V případě průzkumu ve Spojeném království se 21 z celkem 31 zúčastněných společností v této zemi zabývalo také jinými činnostmi mimo odvětví fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních společností je správný závěr uvedený ve 247. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení o schopnosti provádět jiné činnosti, například instalaci elektrických a topných zařízení, instalatérskou činnost a instalaci dalších zařízení pro zelenou energii. Uznává se však, že se tato schopnost může vyskytovat v menší míře, než se předpokládá v prozatímním antidumpingovém nařízení. Jeho zmírňující dopad na ztrátu pracovních míst tedy může být méně významný, než se původně předpokládalo. Dále je třeba poznamenat, že některé subjekty, které se zúčastnily průzkumu AFASE a obchodního sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království, používají výrobky vyrobené v Unii a některé předpokládají v návaznosti na opatření nákup výrobků nepocházejících z ČLR s cílem vyhnout se zvýšení cen.
Z toho důvodu se očekává, že jejich závislost na čínském dovozu a dopad těchto opatření budou omezeny, neboť tyto společnosti mohou pořizovat výrobky vyrobené v Unii. Za třetí, odhad dopadu opatření na podniky všech hospodářských subjektů, které se průzkumu zúčastnily, neumožnil vyvodit jasné závěry, neboť jejich posouzení se velmi liší. Některé společnosti dokonce nebyly schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, v průzkumu provedeném ve Spojeném království se rovněž rozpětí odpovědí na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, kterým hrozí v případě uložení cel zrušení, pohybovalo od „nemnoho“ po „všechny projekty“. Některé subjekty nebyly schopny provést odhad. Konečně, v obou průzkumech chyběly otázky na ziskovost zúčastněných hospodářských subjektů, což je důležité pro posouzení možné absorpce zvýšení ceny vyplývajícího z cla, pokud k němu vůbec dojde.
(806)
Několik stran namítalo, že montážní firmy nemohou snadno měnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení pro zelenou energii z důvodu velmi rozdílných potřebných technologií a know-how. Z toho důvodu, pokud by byla cla uložena, byly by nuceny ukončit obchodní činnost. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana toto tvrzení zopakovala, přičemž tvrdila, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na fotovoltaiku, jako je specifická odborná příprava, což mělo dokázat, že kladou hlavní důraz na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny snadno přejít na jiné činnosti.
(807)
Tento argument nebyl dostatečně podložen, neboť nebylo prokázáno, jaké konkrétní znalosti musí montážní firma mít a jak složité a nákladné je získat. V každém případě orgány uznávají, že montážní firmy vyvinuly specifické know-how pro instalaci fotovoltaických modulů. Toto know-how však bylo vyvinuto poměrně nedávno a staví na základních odborných znalostech montážních firem, jako je instalace elektrických a topných zařízení, instalatérství atd. Bylo rovněž vyvinuto v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv subvencovaných výrobků z ČLR. Nezávisle na specifických dovednostech zaměstnanců montážních společností je tento argument třeba posoudit souběžně s analýzou provedenou v 792. až 800. bodě odůvodnění výše o stavu zaměstnanosti v navazujícím odvětví, který by mohl být krátkodobě negativně ovlivněn, ale který díky udržitelnému obchodu povede ve střednědobém a dlouhodobém horizontu k nárůstu zaměstnanosti v montážních společnostech. Tento argument byl tedy odmítnut.
(808)
Některé strany zpochybnily schopnost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat byť částečně případné zvýšení ceny. Tento argument nebyl dostatečně podložen, a nebylo tudíž možné posoudit, do jaké míry bylo toto tvrzení přesné. Ziskovost spolupracujících navazujících hospodářských subjektů přímo spojených s dotčeným výrobkem se odhaduje přibližně na 11 %, což ponechává dotyčným hospodářským subjektům možnost absorbovat alespoň částečně určité zvýšení cen, pokud k němu vůbec dojde. V této souvislosti je třeba připomenout, že celkový trend cen směřuje dolů.
(809)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že v důsledku opatření hrozí vážné riziko poklesu poptávky po solárních výrobcích v Unii, což podle těchto stran hovoří proti opatřením. Jedna ze stran tvrdila, že solární energie v současné době disponuje velkou cenovou pružností poptávky a že i omezený nárůst ceny solárních výrobků by měl za následek podstatné snížení poptávky. Tato strana odhadla, že vyrovnávací clo v rozmezí 30 % může omezit poptávku o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku omezilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii provedenou analytikem trhu, která rovněž předpokládá snížení poptávky až 2 GW v roce 2013 v důsledku cla ve výši 50 %, což je mnohem nižší pokles.
(810)
Strany sice během šetření předložily kromě výše uvedených různé další scénáře poklesu poptávky, ty však neobsahovaly srovnatelné výsledky. Ačkoliv nelze vyloučit, že by cla mohla vést k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, kvantifikace takového účinku je obtížná s ohledem na různé faktory, které ovlivňují atraktivitu fotovoltaických zařízení v Unii. Kromě toho i kdyby k takovému snížení krátkodobě došlo, střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu by podle očekávání převážily nad krátkodobým negativním dopadem. A konečně, AFASE sama uznala, že posoudit přímou vazbu mezi poptávkou a cly by bylo možné až poté, co by byla cla zavedena. Tento argument byl proto odmítnut.
(811)
Jak je uvedeno v 784. bodě odůvodnění výše, Komise obdržela celkem šest odpovědí na dotazník od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, doprava, vztahy s veřejností atd.), tedy od subjektů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Bylo shledáno, že tyto odpovědi vypovídají o relativním významu činnosti související s odvětvím fotovoltaiky v porovnání s celkovou aktivitou dotčených spolupracujících hospodářských subjektů. I přes některé nedostatky v odpovědích bylo možné díky údajům v dotaznících usoudit, že činnosti těchto subjektů související s odvětvím fotovoltaiky jsou ve srovnání s jejich celkovou činností okrajové. Činnost související s odvětvím fotovoltaiky představovala ve skutečnosti v průměru pouze přibližně 5 % jejich celkového obratu a přibližně 8 % celkové zaměstnanosti. Pokud jde o ziskovost, ta činila v průměru přibližně 7 %. Je však třeba poznamenat, že údaje o ziskovosti nebyly úplné, neboť ne všechny hospodářské subjekty poskytly k tomuto bodu informace. Byl tedy učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude významný.
(812)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie by z krátkodobého hlediska byl omezeně negativní, s ohledem na vyšší počet smluvně zajištěných montáží než v opačném scénáři, který předpovídala významná výzkumná střediska, ovšem jenž se ve skutečnosti nenaplnil, a v míře, v jaké tato cla nemohou být hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie absorbována. I přes možné snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních by montážní firmy měly být schopny provádět jiné činnosti související buď s jinými obnovitelnými zdroji energie, nebo s primární podnikatelskou činností, jak je uvedeno výše. Byl učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude podle dostupných údajů významný.
6.6. Zájem konečných uživatelů (spotřebitelů)
(813)
Žádná strana přímo zastupující konečné uživatele, jako sdružení spotřebitelů, nepodala připomínky. V daném případě se odkazuje na dva druhy konečných uživatelů: spotřebitele (domácnosti) a další konečné uživatele (např. instituce, další investory). Šetřením se zjistilo, že pouze přibližně jedna čtvrtina stávajících fotovoltaických zařízení v Unii (takzvaná střešní, menší zařízení) byla objednána spotřebiteli. Ostatní zařízení (pozemní, průmyslová a komerční zařízení, která jsou mnohem větší) byla objednána jinými konečnými spotřebiteli.
(814)
Některé strany tvrdily, že v případě přijetí opatření by spotřebitele postihlo zvýšení cen fotovoltaických modulů. Lze očekávat, že v důsledku cel by ceny fotovoltaických modulů na trhu Unie poněkud vzrostly, avšak je pravděpodobné, že spotřebitelů a jiných konečných uživatelů by se to dotklo jen v omezené míře, protože šetření ukázalo, že cena modulu představuje nanejvýš 50 % z celkových nákladů na pořízení fotovoltaického zařízení. Vzhledem k ziskovým rozpětím společností připravujících projekty a montážních firem lze důvodně předpokládat, že případný růst cen modulů pro uživatele může být přinejmenším zčásti absorbován, a tedy zmírněn. Na základě dostupných údajů se vyvozuje závěr, že dodavatelský řetězec přinejmenším zčásti absorbuje opatření s navrhovanou výší cla, a opatření tudíž nemusí mít nutně za následek vyšší maloobchodní ceny pro spotřebitele.
(815)
Dále je třeba podotknout, že pokud by cla nebyla uložena, pravděpodobný zánik výrobního odvětví Unie by mohl vést k tomu, že spotřebitelé budou mít do budoucna k dispozici pouze jeden zdroj dodávek modulů. V rámci tohoto scénáře by čínští vyvážející výrobci byli schopni dále posilovat svou, již tak velmi silnou, pozici na trhu a to by také v krátkodobém výhledu mohlo vést ke zvýšeným cenám ke škodě spotřebitelů/konečných uživatelů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že výroba v ČLR je ztrátová, by ke zvýšení cen, jak je uvedeno výše, pravděpodobně došlo v každém případě.
(816)
Některé strany tvrdily, že cla by zvýšily cenu výrobku, který je předmětem šetření. Následně by došlo k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, neboť ta by byla příliš nákladná pro spotřebitele a nedostatečně atraktivní pro ostatní investory.
(817)
Jak již bylo uvedeno v 752. bodě odůvodnění, i když dočasnému zvýšení cen může v důsledku přijetí opatření dojít, celkový trend cen je klesající, jak potvrzuje několik veřejných zdrojů. Tento argument byl tudíž odmítnut. I když je obtížné vyčíslit možné zvýšení cen v důsledku opatření a následné možné snížení poptávky, je třeba připomenout některé skutečnosti. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje až 50 % celkových nákladů na fotovoltaické zařízení, a clo tudíž může být přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, hospodářská soutěž výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již na trhu Unie působí, bude pravděpodobně držet ceny nízko. Současně by výrobní odvětví Unie mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků díky úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních zařízení a snížení výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízení souvisí nejen s úrovní cen výrobku, který je předmětem šetření, ale také s úrovní zaručených výkupních cen. Při současné nízké úrovni poptávky ve srovnání s výsledky dosaženými v roce 2011 a v období šetření se očekává, že zaručené výkupní ceny by neměly klesnout tak rychle jako v posuzovaném období, což umožní nepřetržité investice do fotovoltaických projektů. Tento argument byl proto zamítnut.
(818)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana zpochybnila výše uvedený závěr. Tvrdila, že klesající cenový trend nemůže být zachován i po přijetí opatření. Strana připomněla, že opatření představují velmi významný nárůst nákladů, který nemůže být plně vyrovnán snížením nákladů nebo dovozem ze třetích zemí. Kromě toho bylo opakovaně zdůrazněno, že výrobní odvětví Unie nebude schopno realizovat nové investice do výrobních a strojních zařízení a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, jestliže jejich zisk činí 11 %. Konečně neexistuje důkaz o tom, že by zvýšení ceny mohly kompenzovat zaručené výkupní ceny.
(819)
Je třeba připomenout, že v rozporu s tímto tvrzením se neočekává, že bude zvýšení cen v důsledku opatření moci být plně vyrovnáno, ale spíše že je v důsledku těchto opatření možné pouze přechodné zvýšení cen (viz 247. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení). Takovéto zvýšení ceny může být výsledkem rozdílu v úrovni cen mezi čínskými subvencovanými cenami a jinými než čínskými výrobky. Nicméně informace shromážděné během vyšetřování umožňují tvrdit, že případné zvýšení cen může být částečně absorbováno řadou faktorů s ohledem na zisk v navazujícím odvětví v průměrné výši 11 %. A konečně, pokud jde o tvrzení, že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že zaručené výkupní ceny mohou kompenzovat zvýšení cen, lze předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou časem upraveny v souladu s vývojem cen projektů.
(820)
Jedna strana tvrdila, že od března 2013 ceny modulů vzrostly v Unii o 20 % a že je od roku 2013 závažný nedostatek zásob. Tento argument nebyl odůvodněn, naopak veřejné zdroje informací potvrzují relativní stabilitu cen ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace správné, pouze by to odpovídalo tomu, že v návaznosti na celní evidenci dovozu bylo zohledněno riziko možného vyrovnávacího cla. Tento argument byl proto odmítnut.
(821)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nebudou investorům přinášet výnos, pokud pokles zaručených výkupních cen nebude odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, neboť ty představují významnou část nákladů na daný projekt. Za tímto účelem bylo tvrzeno, že cla by zpochybnily životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů, neboť zvyšují cenu.
(822)
Jak je uvedeno v 752. bodě odůvodnění výše, celkový trend cen výrobku, který je předmětem šetření, se zdá být klesající. Kromě toho význam zaručených výkupních cen s ohledem na trh klesá, jelikož v některých regionech bylo pravděpodobně dosaženo cenové parity. Argument, že cena fotovoltaických modulů by mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty včetně otázky jejich životaschopnosti, byl z těchto důvodů zamítnut.
(823)
Jedna zúčastněná strana předložila interní model, aby prokázala, že pokud bude clo zavedeno, životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů je v ohrožení.
(824)
Tento model neumožnil náležité vyčíslení rozsahu, v jakém by mohla poklesnout atraktivita investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic) v případě zvýšení ceny výrobku, který je předmětem šetření. Nicméně předpoklad, že bude případné clo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, použitý v uvedeném modelu, je nepravděpodobný s ohledem na stávající zisková rozpětí hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Navíc investiční rozhodnutí se nezakládá jen na ceně modulů, ale závisí také na mnoha dalších faktorech, včetně mimo jiné existence obecně příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v daném státě, úrovně podpory nebo ceny elektřiny (u cenové parity). Tento argument proto musel být zamítnut.
(825)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že celkově by přijetí opatření mělo na spotřebitele a konečné uživatele omezený dopad. A to bez ohledu na vliv vnitrostátních režimů podpory k povzbuzení poptávky po fotovoltaických zařízeních. Budou-li vnitrostátní režimy podpory přizpůsobeny vyšším cenám solárních panelů (prostřednictvím vyšších zaručených výkupních cen), může být dopad na spotřebitele nulový.
6.7. Jiné argumenty
(826)
Některé strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno zásobovat trh Unie v požadovaném množství, a budou-li uložena vyrovnávací cla, existuje vážné riziko nedostatku v Unii, což může vést k dalšímu růstu cen dotčeného výrobku.
(827)
Šetření shledalo, že toto tvrzení není opodstatněné. Výrobní odvětví Unie má od roku 2009 nedostatečně využívané výrobní kapacity. V období šetření činila míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů 41 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 5,7 GW; míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů činila 63 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 1,2 GW. Díky této rezervní kapacitě by proto výrobní odvětví Unie z krátkodobého hlediska bylo schopno soutěžit o další část trhu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu a zajistit další snižování cen. Ostatně ve světě existují i další zdroje dodávek, které působí na trhu Unie a které v případě poklesu dovozu čínských výrobků budou schopny soutěžit o trh Unie. Šetření odhalilo, že stávající rezervní kapacita jiné než čínské výroby mimo Unii činila v období šetření u modulů 5,6 GW a u článků 6 GW. Lze proto dospět k závěru, že vzhledem k prognózám poptávky po fotovoltaických zařízeních v EU v roce 2013 (mezi 9,8 GW a 16,5 GW) a v roce 2014 (mezi 9 GW a 17,1 GW) zveřejněným významnými výzkumnými středisky, jako je EPIA, je celková rezervní kapacita Unii a třetích výrobců mimo Unii dostačující, aby v krátkodobém výhledu nahradila případný výpadek čínských dovozů.
(828)
I za přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity v Unii (viz 545. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí byla dostatečná k tomu, aby v krátkodobém horizontu nahradila případný pokles čínského dovozu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu, což umožní další snižování cen. Tento argument byl proto odmítnut.
(829)
Některé strany rovněž tvrdily, že uložení cel na dotčený výrobek poškodí rozvoj fotovoltaického trhu v Evropě, a že tudíž nebude dosaženo cílů strategie Evropa 2020 týkajících se obnovitelných zdrojů energie a snížení emisí skleníkových plynů v EU.
(830)
Především je třeba uvést, že splnění cílů stanovených pro rok 2020 nezávisí výlučně na solární energii. Stejně důležité jsou i další ekologické zdroje energie, jako např.: energie získávaná pomocí větru, biomasy, vodní energie atd. Jelikož cíle pro rok 2020 nestanoví žádný konkrétní podíl solární energie, nepředpokládá se, že poněkud nižší počet fotovoltaických zařízení zvýší celkové náklady spojené s realizací strategie Evropa 2020. Kromě toho je cena solárních panelů pouze jedním z mnoha činitelů, které jsou podstatné pro rozvoj odvětví výroby fotovoltaických zařízení v Unii. Stejně důležité jsou: příznivé právní a finanční podmínky na úrovni Unie a na úrovni členských států, lepší přístup k financování projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a investice do výzkumu a vývoje. Pokud jde o financování investic do solárních energií, dojde díky uložení cla ke zlepšení situace výrobního odvětví Unie i odvětví fotovoltaiky jako celku. Ve svém důsledku to pravděpodobně podpoří přístup výrobního odvětví Unie a investorů v odvětví fotovoltaiky ke kapitálu. A konečně je třeba znovu připomenout, že cílem tohoto cla není vyloučit čínský dovoz, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž. Pokud by se cena dotčeného výrobku zvýšila, údaje o zisku dosahovaném na navazujícím trhu umožňují předpokládat, že tento růst cen by byl zčásti absorbován hospodářskými subjekty působícími na navazujícím trhu. Cena modulů pro konečné uživatele/spotřebitele by se proto neměla výrazně zvýšit, a poptávka po solárních zařízeních by mohla zůstat v předpovězeném rozmezí.
(831)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že uložení opatření by celkově nemělo výrazný nepříznivý dopad na jiné politiky EU.
6.8. Závěr ohledně zájmu Unie
(832)
Celkové pozitivní důsledky pro výrobní odvětví Unie převažují nad pravděpodobným negativním dopadem na jiné subjekty na fotovoltaickém trhu, včetně konečných uživatelů (spotřebitelů).
(833)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti přijetí opatření týkajících se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
7. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(834)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(835)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(836)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovým ziskem zisk realizovaný na začátku posuzovaného období, tj. před nárůstem subvencovaného dovozu. Proto byl cílový zisk stanoven na 8 % na základě váženého průměrného zisku, kterého dosáhlo výrobní odvětví EU v roce 2009 a 2010 pro moduly a články, když bylo ziskové.
(837)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie tvrdilo, že jako úroveň zisku, které výrobní odvětví Unie mohlo v rozumné míře dosáhnout, pokud by nedocházelo k subvencovanému dovozu, by měla být použita ziskovost za rok 2010, spíše než průměrné ziskové rozpětí z let 2009 a 2010. V této souvislosti uvedlo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a okolnosti těchto dvou let byly jasně rozdílné s ohledem zejména na vývoj spotřeby v roce 2010, který podpořil účinky subvencování v tomto roce. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že při stanovení úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda průměrné ziskové rozpětí, kterého výrobní odvětví Unie dosáhlo, bylo „dostatečné“. Úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, kterého může být přiměřeně dosaženo při neexistenci subvencovaného dovozu. Vyšetřující orgány mají obvykle za to, že této úrovně bylo dosahováno na začátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě bylo výrobní odvětví Unie ztrátové, pokud jde o prodej článků na začátku posuzovaného období v roce 2009, byla tato metodika nevhodná a bylo považováno za spolehlivější založit stanovení úrovně pro odstranění újmy na průměru ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V tomto ohledu se také mělo za to, že není důležité, že se okolnosti v těchto dvou letech lišily.
(838)
Další strana zopakovala, že pro moduly a články by měly být stanoveny různé cílové zisky, neboť ziskovost těchto typů výrobků vykázala v průběhu posuzovaného období různé trendy. Zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě.
(839)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(840)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(841)
Jedna strana tvrdila, že prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku byl zaměřen na trh špičkových zařízení, jako je sektor obytných/malých komerčních zařízení, pro který platily vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba poznamenat, že by toto tvrzení nemělo být rozhodující pro výpočet rozpětí újmy, protože šetření ukázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
7.2. Konečná opatření
(842)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by se měla přijmout konečná vyrovnávací opatření ohledně dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí nebo rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(843)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(844)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(845)
Na základě výše uvedeného jsou sazby cel, která budou uložena, stanoveny takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Výše uvedená konečná vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel.
(847)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(848)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (103) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(849)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(850)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky subvencování působícího újmu. Pokud by nastala nějaká počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii. Nicméně předpokládaný scénář zvýšené výroby v Unii nemusí být v souladu s rozvojem tohoto volatilního trhu. Spotřeba Unie vzrostla u modulů mezi rokem 2009 a 2011 o 264 % a v průběhu šesti měsíců od roku 2011 do období šetření klesla pouze o 43 procentních bodů. Volatilita je ještě výraznější při pohledu na období 2006-2011, kdy spotřeba Unie u modulů vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje navýšení o přibližně 2 000 % na pouhých 5 let. Tato volatilita bude pravděpodobně pokračovat a prognózy zveřejněné sdruženími podnikatelů vykazují 100 % a větší rozdíly mezi různými scénáři, a to dokonce i ve střednědobém horizontu let 2014-2015.
(851)
Z těchto důvodů se má za to, že je vhodné za těchto výjimečných okolností omezit dobu trvání opatření na pouhé dva roky.
(852)
Toto období by mělo být dostatečné k tomu, aby výrobci v Unii zvýšili a/nebo znovu zahájili svoji výrobu, a zároveň aby nebyla závažně ohrožena situace jiných hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že období dvou let bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření opravdu došlo ke zvýšení výroby v Unii, a tím byly vyváženy negativní účinky na jiné hospodářské subjekty v Unii.
(853)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden výrobce v Unii vznesl argument, že omezená doba trvání 2 let je příliš krátká na zotavení ze vzniklé újmy. Kromě toho bylo argumentováno tím, že doba trvání 2 let neumožní výrobcům v Unii vyhotovit obchodní plány na tento a příští rozpočtový rok. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že opatření budou trvat do prosince 2015, což by mělo výrobcům v Unii k vyhotovení obchodních plánů do roku 2015 stačit.
(854)
Výrobce v Unii navíc nezpochybnil důvody, pro něž je doba trvání omezena na dva roky, zejména volatilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že bude třeba opatření změnit v důsledku změny situace na trhu. Vzhledem k tomu, že pravděpodobnost změny okolností na trhu do dvou let je na tomto nestabilním trhu skutečně vysoká, považuje se za vhodné omezit opatření na dva roky od samého počátku.
(855)
Po poskytnutí konečných informací tvrdil žadatel, že dva roky nestačí k tomu, aby byly uskutečněny investice do výroby uvedené v 852. bodě odůvodnění. Nicméně vzhledem k rozsáhlé nevyužité kapacitě výrobního odvětví Unie je možno zvýšit výrobu lepším využíváním stávající výrobní kapacity, které by mělo být možné, aniž by byly zapotřebí dodatečné investice.
(856)
Žadatel dále namítal, že uložení konečných vyrovnávacích cel na období dvou let je nedostačující k tomu, aby se výrobní odvětví Unie zotavilo z účinků minulého subvencování působícího újmu. Uložení vyrovnávacích cel však nemůže brát v potaz pouze zájmy výrobního odvětví Unie samotného, a je třeba vyvážit možný prospěch pro výrobce v Unii s náklady pro další hospodářské subjekty v Unii. Z toho důvodu dané rozhodnutí omezit opatření na dva roky nadále platí.
(857)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typu používaného v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech, pocházejících nebo dovážených z ČLR (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(858)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
7.3. Celní evidence a zpětná účinnost
(859)
Jak je uvedeno výše v 7. bodě odůvodnění, Komise přijala dne 1. března 2013 nařízení č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky od 6. března 2013.
(860)
Od 6. června 2013 byla celní evidence dovozu za účelem ochrany proti dumpingovému dovozu ukončena přijetím prozatímního antidumpingového nařízení. Pokud jde o současné antisubvenční šetření a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antisubvenčního šetření v souladu s čl. 24 odst. 5 základního nařízení měla být zrušena.
(861)
Pokud jde o možné zpětné uplatnění vyrovnávacích opatření, je třeba se řídit kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku může být konečné vyrovnávací clo uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření.
(862)
V tomto případě nebyla uplatněna žádná prozatímní vyrovnávací opatření. V důsledku toho bylo rozhodnuto, že konečné vyrovnávací clo se neuplatní se zpětnou účinností.
8. FORMA OPATŘENÍ
(863)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření (104) skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně jejich společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (dále jen „CCCME“) nabídla společný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (105). Závazek rovněž podpořily čínské orgány. Komise nabídku zvážila a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (106) nabídku závazku přijala.
(864)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení o změně původní nabídky svého závazku. Požadovali, aby byl změněn tak, aby zohlednil vynětí destiček z okruhu výrobků, jak je uvedeno ve 46. a 99. bodě odůvodnění. Kromě toho řada dalších vývozců ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního antidumpingového nařízení požádala o zahrnutí do závazku.
(865)
Stejná skupina vyvážejících výrobců spolu s CCCME ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení (107) požádala o to, aby Komise přijala podmínky závazku s cílem zamezit také škodlivým dopadům dovozu subvencovaných výrobků. Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU Komise tuto nabídku s ohledem na konečná cla přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo zasílaných z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
B999 (108)
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódů KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antisubvenčního cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděního rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propuštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii;
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze 2 tohoto nařízení;
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy 3 tohoto nařízení; a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 597/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Společnosti, od nichž Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou některých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antisubvenčních cel. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze 4 tohoto nařízení.
Článek 4
Celní evidence dovozu vyplývající z nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1239/2013
(2013. gada 2. decembris),
ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 15. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, ko tā iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
1.1. Procedūras sākšana
(1)
Eiropas Komisija (“Komisija”) 2012. gada 8. novembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2) (“paziņojums par procedūras sākšanu”), informēja par antisubsidēšanas procedūras sākšanu attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikā (ĶTR jeb attiecīgā valsts) ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu Savienībā.
(2)
Antisubsidēšanas procedūra tika sākta pēc tam, kad ES uzņēmums ProSun (“sūdzības iesniedzējs”) 2012. gada 26. septembrī iesniedza sūdzību to ražotāju vārdā, kas ražo vairāk nekā 25 % no kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu kopējā ražošanas apjoma Savienībā. Sūdzībā bija prima facie pierādījumi par minētā ražojuma subsidēšanu un no tās izrietošu būtisku kaitējumu, un tie tika uzskatīti par pietiekami pamatotiem, lai sāktu procedūru.
(3)
Pirms procedūras sākšanas un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 597/2009, 10. panta 7. punktu Komisija paziņoja ĶTR valdībai (“ĶV”), ka ir saņēmusi ar dokumentiem pamatotu sūdzību, kurā apgalvots, ka ĶTR ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu subsidētais imports rada būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. ĶV tika aicināta apspriesties, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz sūdzības saturu un panāktu abpusēju vienošanos par risinājumu. ĶV pieņēma apspriešanās piedāvājumu, un pēc tam notika apspriešanās. Apspriešanās laikā netika panākta abpusēja vienošanās par risinājumu. Tomēr ĶV piezīmes par to, ka sūdzībā minētās shēmas nav kompensējamas, tika pienācīgi ņemtas vērā. Pēc apspriešanās ĶV iesniedza attiecīgus dokumentus.
1.2. Paralēlā antidempinga procedūra
(4)
Komisija 2012. gada 6. septembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3), informēja par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz ĶTR ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu Savienībā.
(5)
Komisija 2013. gada 6. jūnijā, pieņemot Komisijas Regulu (ES) Nr. 513/2013 (4), noteica pagaidu antidempinga maksājumu ĶTR izcelsmes vai no ĶTR nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importam (“antidempinga pagaidu regula”).
(6)
Kaitējuma analīze, kas veikta pašreizējā antisubsidēšanas un paralēlajā antidempinga izmeklēšanā, bija pamatota ar to pašu Savienības ražošanas nozares, reprezentatīvo Savienības ražotāju un izmeklēšanas perioda definīciju un tajā, ja vien nav norādīts citādi, tika pieņemti identiski secinājumi. Tas tika atzīts par pareizu, lai varētu iekļaut kaitējuma analīzi un abās izmeklēšanās nodrošināt saskaņotus konstatējumus. Tāpēc piezīmes par kaitējuma aspektiem, kas izteiktas kādā no minētajām procedūrām, tika ņemtas vērā abās procedūrās.
1.3. Reģistrēšana
(7)
Pēc sūdzības iesniedzēja lūguma, kas pamatots ar nepieciešamajiem pierādījumiem, Komisija 2013. gada 1. martā pieņēma Komisijas Regulu (ES) Nr. 182/2013 (5), ar ko nosaka, ka no 2013. gada 6. marta jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports.
(8)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka lēmums par importa reģistrāciju ir nepamatots, jo nav izpildīti nosacījumi, kas paredzēti pamatregulas 24. panta 5. punktā. Tomēr šie apgalvojumi nebija argumentēti un nebija pamatoti ar faktiem. Laikā, kad tika pieņemts lēmums reģistrēt importu, Komisijai bija pietiekami daudz prima facie pierādījumu - jo īpaši par absolūto importa rādītāju un tirgus daļas krasu palielināšanos -, kas pamatoja nepieciešamību reģistrēt importu. Tāpēc minētie apgalvojumi tika noraidīti.
1.4. Procedūrā iesaistītās personas
(9)
Par procedūras sākšanu sūdzību iesniedzējus, citus zināmos Savienības ražotājus, zināmos ražotājus eksportētājus ĶTR, ĶTR iestādes un zināmos importētājus. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt uzklausīšanu.
(10)
Ņemot vērā acīmredzami lielo ražotāju eksportētāju skaitu, Savienības ražotāji un nesaistītie importētāji, visi zināmie ražotāji eksportētāji un ar tiem nesaistītie importētāji tika aicināti pieteikties Komisijā, un iesniegt, kā paredzēts paziņojumā par procedūras sākšanu, pamatinformāciju par savu darbību saistībā ar attiecīgo ražojumu izmeklēšanas periodā, kā noteikts 38. apsvērumā. Šī informācija tika pieprasīta saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai Komisija varētu nolemt, vai ir jāveic atlase, un vajadzības gadījumā izveidotu izlasi. Notika apspriešanās arī ar ĶTR iestādēm.
a) Ražotāju eksportētāju atlase
(11)
Sākumā prasīto informāciju iesniedza 121 Ķīnas ražotājs eksportētājs/ražotāju eksportētāju grupa, kas piekrita iekļaušanai izlasē. Uzņēmumi, kuri sadarbojās, eksportēja vairāk nekā 80 % no kopējā Ķīnas eksporta apjoma. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no ražotājiem eksportētājiem, un saskaņā ar pamatregulas 27. pantu Komisija sākotnēji piedāvāja izlasē iekļaut septiņus ražotājus eksportētājus/ražotāju eksportētāju grupas.
(12)
Septiņu uzņēmumu grupu izlasē bija trīs eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko moduļu eksporta apjomu, divi eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko elementu eksporta apjomu un divi eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko plāksnīšu eksporta apjomu. Šo septiņu ražotāju eksportētāju grupu izlase bija pamats, lai noteiktu šo grupu subsidēšanas līmeni, kā arī visu to ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, subsidēšanas līmeni, kuri nebija iekļauti izlasē saskaņā ar pamatregulas 15. panta 2. punktu un 15. panta 3. punktu. Kā skaidrots 46. apsvērumā, izmeklēšanas noslēguma posmā Komisija izslēdza plāksnītes no ražojuma klāsta. Vairāki uzņēmumi tika atlasīti iekļaušanai izlasē, jo tiem bija vislielākais plāksnīšu eksporta apjoms. Tomēr, ņemot vērā to, ka Komisija jau bija veikusi izmeklēšanu attiecībā uz šiem uzņēmumiem un pārbaudījusi to iesniegtos datus, kā arī to, ka visiem šiem uzņēmumiem bija būtiski moduļu un/vai elementu eksporta apjomi, netika atzīts par nepieciešamu mainīt izlasi.
(13)
Bija plānots, ka izlasē tiks iekļauti astoņi ražotāji eksportētāji uzņēmumi/grupas. Tas ir tāpēc, ka, lai gan sākotnēji tika ziņots, ka saistīti ir arī uzņēmumi Jinko Solar Co. Ltd. un Renesola Jiangsu Ltd., vēlāk noskaidrojās, ka tie nav saistīti.
b) Savienības ražotāju atlase
(14)
Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka tā ir izveidojusi Savienības ražotāju pagaidu izlasi. Visi zināmie Savienības ražotāji un zināmās ražotāju apvienības tika informētas par Savienības ražotāju pagaidu izlases izveidi. Šajā pagaidu izlasē bija deviņi Savienības ražotāji, kas pārstāvēja aptuveni 215 Savienības ražotājus, par kuriem pirms izmeklēšanas sākšanas bija zināms, ka tie ražo līdzīgo ražojumu, un tos atlasīja, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo ražošanas apjomu, ņemot vērā pārdošanas apjomus un atrašanās vietu, ko noteiktajā termiņā pamatoti varēja izmeklēt. Tika nodrošināts, lai šī izlase aptvertu gan vertikāli integrētus, gan neintegrētus Savienības ražotājus. Ieinteresētās personas tika arī aicinātas darīt zināmu savu viedokli par pagaidu izlasi.
(15)
Vairākas ieinteresētās personas izteica šādus iebildumus par Savienības ražotāju pagaidu izlasi.
i)
Dažas personas apgalvoja, ka ierobežotā informācija, kas sniegta saistībā ar pagaidu izlasi, ir nepietiekama, tāpēc tās nevar izteikt jēgpilnas piezīmes par ierosināto izlasi. Jo īpaši tās iebilda pret to, ka saglabāta Savienības ražotāju identitātes konfidencialitāte, un pieprasīja, lai tiktu izpausta izlasē iekļauto Savienības ražotāju atrašanās vieta, kā arī - kāda ir atlasīto Savienības ražotāju ražošanas daļa kopējā FE moduļu un elementu ražošanas apjomā, kāds ir ražošanas un pārdošanas apjomu īpatsvars, ko individuāli pārstāv atlasītie uzņēmumi, un kāds tas ir izlasei kopumā.
ii)
Metode, kas izmantota izlases izveidei, tika apstrīdēta, pamatojoties uz to, ka tā “sajauc trīs dažādus soļus”, proti, atbalstu izmeklēšanas sākšanai, Savienības ražošanas nozares definēšanu un atlasi. Tāpēc tika apgalvots, ka nav skaidrs, vai Savienības ražošanas nozare jau bija definēta laikā, kad tika veidota izlase, un vai šo izlasi tādēļ var uzskatīt par reprezentatīvu. Ja Savienības ražošanas nozare nav definēta izlases izveides posmā, ieinteresētās personas nevar pārbaudīt, vai pagaidu izlase ir reprezentatīva un tāpēc - vai, ņemot vērā izmeklēšanas periodu, kas definēts 38. apsvērumā, bijis iespējams pareizi novērtēt situāciju Savienības ražošanas nozarē, pamatojoties uz šo izlasi. Turklāt tika apgalvots, ka nav pareizi veidot pagaidu izlasi, pamatojoties uz Savienības ražotāju atbildēm, kuras tika sniegtas, kad tika vērtēts atbalsts izmeklēšanas sākšanai.
iii)
Tika arī apgalvots, ka pagaidu izlase ir veidota, ņemot vērā tikai tos uzņēmumus, kas izteikuši atbalstu pašreizējai izmeklēšanai.
iv)
Viena persona apgalvoja, ka, tā kā pagaidu izlasē ir iekļauti vertikāli integrēti uzņēmumi, elementu ražošanas apjoms var būt divtik vai trīstik liels un tas liek apšaubīt izlases vispārējo reprezentativitāti. Vertikāli integrētiem ražotājiem tika lūgts uzskaitīt tikai moduļu ražošanas apjomu, nevis elementu apjomu.
v)
Tā pati persona arī apgalvoja, ka dati, uz kuru pamata veidota izlase, ir vismaz daļēji neuzticami un tas varētu ietekmēt visas pagaidu izlases reprezentativitāti kopumā.
vi)
Viena persona iesniedza sarakstu, norādot, ka tajā ir iekļauti vēl aptuveni 150 citi līdzīgā ražojuma ražotāji Savienībā, un apgalvojot, ka tos būtu jāņem vērā, veidojot Savienības ražotāju izlasi.
(16)
Par personu iebildumiem tika sniegtas šādas atbildes. Pretpasākumu riska dēļ Savienības ražotāji pieprasīja, lai to nosaukumi būtu konfidenciāli. Patiesībā patiešām pastāvēja draudi, ka tiks kaitēts Savienības ražotāju uzņēmējdarbībai gan Savienībā, gan ārpus tās. Komisija uzskatīja, ka minētās prasības ir pietiekami pamatotas, lai tās izpildītu. Ja tiktu izpausta individuālu izlasē iekļautu Savienības ražotāju atrašanās vieta vai ražošanas un pārdošanas apjoma īpatsvars, tad varētu viegli noskaidrot attiecīgā ražotāja identitāti, un šajā sakarā izteiktās prasības bija jānoraida.
(17)
Komisija nav “sajaukusi” atbalsta noteikšanu izmeklēšanas sākšanai, Savienības ražošanas nozares noteikšanu un pagaidu izlases veidošanu, jo šie posmi joprojām bija neatkarīgi cits no cita un lēmumi par tiem tika pieņemti atsevišķi. Netika pierādīts, ciktāl to ražošanas un pārdošanas datu izmantošana, kurus iesniedza Savienības ražotāji saistībā ar izmeklēšanas sākšanai piešķirtā atbalsta izvērtēšanu, ir ietekmējuši izlases reprezentativitāti. Sākot izmeklēšanu, Savienības ražošanas nozare patiešām bija definēta provizoriski. Lai provizoriski noteiktu Savienības ražošanas kopējo apjomu izmeklēšanas periodā, kas definēts 38. apsvērumā, tika izmantota visa pieejamā informācija par Savienības ražotājiem, tostarp sūdzībā ietvertā informācija, dati, kas savākti no Savienības ražotājiem un citām personām pirms izmeklēšanas sākšanas.
(18)
Veidojot izlasi, tika ņemti vērā visi Savienības ražotāji, kas atbildēja uz jautājumiem par atbalstu izmeklēšanas sākšanai, neatkarīgi no tā, vai tie atbalstīja izmeklēšanu, iebilda pret to vai vispār neizteica viedokli par to. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(19)
Veidojot pagaidu izlasi, tika izskatīts jautājums par divkāršo vai trīskāršo uzskaiti. Noskaidrojās, ka, izslēdzot vertikāli integrēto Savienības ražotāju elementu ražošanas un pārdošanas apjomus, netiktu ņemta vērā brīvajā tirgū pārdoto elementu ražošanas daļa. Tāpēc tika uzskatīts, ka elementu pārdošanas apjomu izslēgšana no kopējā ražošanas apjoma nenodrošinātu reprezentatīvāku izlasi. Turklāt izlases reprezentativitāte tika noteikta, pamatojoties ne tikai uz ražošanas apjomu, bet arī uz ģeogrāfisko izkliedi un vertikāli integrēto un neintegrēto ražotāju līdzsvarotu pārstāvību. Ražošanas apjoma relatīvā reprezentativitāte tika aprēķināta katra līdzīgā ražojuma veida līmenī. Līdz ar to tika uzskatīts, ka pagaidu izlases veidošanas metode ir pamatota, un tāpēc izlase tiek uzskatīta par reprezentatīvu attiecībā uz izmeklējamā Savienības attiecīgā ražojuma ražošanas nozari kopumā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. Attiecībā uz datu ticamību jānorāda, ka izlase tika veidota, pamatojoties uz informāciju, kas bija pieejama izlases veidošanas laikā, kā paredzēts pamatregulas 27. pantā. Attiecībā uz to datu ticamību, kas izmantoti, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu, jānorāda, ka izmeklēšanā netika konstatēti pierādījumi, ka pirms izmeklēšanas sākšanas savāktie dati ir būtiski nepilnīgi. Tāpēc var pamatoti pieņemt, ka pamats, kas izmantots provizoriskās izlases veidošanai, ir pietiekami ticams. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(20)
Attiecībā aptuveni uz 150 papildu Savienības ražotāju sarakstu jānorāda, ka šī informācija tika iesniegta ilgi pēc termiņa, kas noteikts ieinteresētajām personām piezīmju iesniegšanai par pagaidu izlasi un Savienības ražotājiem, lai tie pieteiktos un prasītu iekļaušanu izlasē. Turklāt aptuveni 30 no sarakstā iekļautajiem Savienības ražotājiem faktiski bija zināmi Komisijai izlases veidošanas laikā. Turklāt, veidojot izlasi, tika ņemti vērā visi Savienības ražotāji, kas pieteicās pēc paziņojuma par procedūras sākšanu publicēšanas. Līdz ar to izlases reprezentativitāte nav ietekmēta. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(21)
Pēc piezīmju saņemšanas izlases sastāvs tika pārskatīts, jo bija norādes, ka viens no atlasītajiem uzņēmumiem nebūtu bijis spējīgs pilnīgi sadarboties. Lai saglabātu izlases reprezentativitātes līmeni, tika atlasīts vēl viens Savienības ražotājs. Tādējādi pārskatītajā izlasē bija iekļauti desmit uzņēmumi, kas atlasīti, pamatojoties uz vislielāko reprezentatīvo apjomu par katru ražošanas līmeni, ņemot vērā pārdošanas apjomu Savienības tirgū un ģeogrāfisko atrašanās vietu, ko var pienācīgi izmeklēt pieejamā termiņā. Turklāt pēc plāksnīšu izslēgšanas no attiecīgā ražojuma definīcijas un tādējādi - no šīs izmeklēšanas jomas (skat. 42.-46. un 349. apsvērumu), izlasē palika astoņi uzņēmumi. Tādējādi mainītājā Savienības ražotāju izlasē, izsakot procentos no kopējā Savienības ražošanas apjoma, bija iekļauti no 18 % līdz 21 % moduļu ražotāju un no 17 % līdz 24 % elementu ražotāju, un tajā bija pārstāvēti vertikāli integrēti un neintegrēti ražotāji. Ņemot vērā, ka precīzas procentuālās daļas norādīšana ļautu aprēķināt minētā papildu Savienības ražotāja ražošanas apjomu un tādējādi arī noskaidrot tā identitāti, šādas precīzas procentuālās daļas nevarēja izpaust.
(22)
Savienības ražotāji, kas saistībā ar šo antisubsidēšanas procedūru iesniedza Komisijai izlases veidošanai nepieciešamo informāciju, darīja to vienlaikus ar Savienības ražotājiem, kas iesniedza prasīto informāciju paralēli notiekošā antidempinga izmeklēšanā. Turklāt visi Savienības ražotāji, kas antidempinga izmeklēšanā iekļauti galīgajā izlasē, prasīto informāciju bija iesnieguši pašreizējai antisubsidēšanas izmeklēšanai, un tas ļāva Komisijai izveidot izlasi. Tāpēc tika uzskatīts par pareizu, ka Savienības ražotāju galīgās izlases abās procedūrās bija identiskas.
(23)
ĶV atkārtoti apgalvoja, ka sūdzības iesniedzēju un atlasīto Savienības ražotāju nosaukumu konfidencialitāte nav pamatota. Kā jau norādīts pagaidu regulas 9. apsvērumā, pretpasākumu riska dēļ Savienības ražotāji pieprasīja, lai to nosaukumi būtu konfidenciāli. Komisija uzskatīja, ka minētās prasības ir pietiekami pamatotas, lai tās izpildītu. Informāciju, kas Komisijai iesniegta, lai pamatotu pretpasākumu risku, nevar izpaust trešajām personām, jo šāda izpaušana būtu pretrunā konfidencialitātes lūgumam. Turklāt gadījumā, kurā, kā paziņoja ĶV, Savienības ražotājs atkārtoti izvērtēja savu nostāju un atklāja savu identitāti, iesniedzot prasību Tiesā pret pagaidu regulu, vairs nav pamata izpaust informāciju, pamatojoties uz iemesliem, uz kuriem balstoties tika nodrošināta anonimitāte, jo identitāte jau ir atklāta.
(24)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palāta (CCCME) atkārtoti pauda iebildumus par Savienības ražotāju pagaidu izlases veidošanas metodi. Tā jo īpaši apgalvoja, ka iestādes nav ņēmušas vērā 120 ražotājus. Komisija jau ir aplūkojusi šo jautājumu pagaidu regulas 9. apsvērumā. Turklāt iestādes pārbaudīja minētajā sarakstā norādīto uzņēmumu darbību. Izrādījās, ka sarakstā iekļauti galvenokārt iekārtu uzstādītāji, izplatītāji, saistītie importētāji un ražotāji eksportētāji Ķīnā, Taivānā un Indijā. Tādēļ ar to nevar pierādīt, ka iestādes nav ņēmušas vērā ievērojamu skaitu Savienības ražotāju. Turklāt CCCME nav apstrīdējusi kopējo ražošanas apjomu Savienībā, sniedzot alternatīvus datus, un nav iesniegusi pierādījumus par to, ka izlases reprezentativitāte ir ietekmēta, jo neviens no iespējamajiem Savienības papildu ražotājiem netiktu iekļauts izlasē, ja saraksts būtu zināms Komisijai.
c) Nesaistīto importētāju atlase
(25)
No aptuveni 250 sūdzības iesniedzēja norādītajiem nesaistītajiem importētājiem, ar kuriem Komisija sazinājās, 20 personas atbildēja uz jautājumiem atlases veidlapā, kas bija pievienota paziņojumam par procedūras sākšanu, - 12 attiecībā uz moduļiem un viena attiecībā uz elementiem. Turklāt septiņas citas personas pieteicās, taču paziņoja, ka attiecīgo ražojumu neimportē un nepārdod tālāk. Izlase tika izveidota saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai aptvertu lielāko reprezentatīvo importa apjomu, ko noteiktajā termiņā varētu pamatoti izmeklēt. Pamatojoties uz to, izveidota nesaistītu importētāju izlase, kur bija divi moduļu importētāji un viens elementu importētājs, kuri pārstāvēja aptuveni 2 %-5 % no kopējā importa apjoma no attiecīgās valsts. Tomēr, kad tika saņemtas atbildes uz anketas jautājumiem, kļuva skaidrs, ka vienam no šiem trim importētājiem pamatdarbība faktiski ir saules enerģijas iekārtu uzstādīšana, nevis attiecīgā ražojuma tirdzniecība. Attiecībā uz otra importētāja darbību tiek norādīts, ka tas bija moduļu importētājs, nevis elementu importētājs. Tomēr šajā atbildē uz anketas jautājumiem sniegtās informācijas kvalitāte nebija pietiekama, lai to varētu iekļaut nesaistīto importētāju analīzē. Izmeklēšanā tika atklāts arī tas, ka lielākā daļa attiecīgā ražojuma importa apjoma tika ievesta Savienības tirgū ar tādu uzņēmumu starpniecību, kas saistīti ar ražotājiem eksportētājiem ĶTR, vai arī ar iekārtu uzstādītāju vai projektu izstrādātāju starpniecību.
(26)
Pēc pagaidu antidempinga pasākumu noteikšanas paralēlajā antidempinga izmeklēšanā Komisija vērsās pie citiem importētājiem, kas jau bija sadarbojušies ar izmeklēšanu sākšanas posmā, sniedzot pamatinformāciju par savu darbību saistībā ar izmeklējamo ražojumu izmeklēšanas periodā, kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu. Mērķis bija noteikt, vai var palielināt nesaistīto importētāju izlases lielumu. Seši uzņēmumi, kas atbilda nesaistītu importētāju kritērijiem un tirgoja attiecīgo ražojumu (t. i., pirka un pārdeva to tālāk), pieteicās un izteica vēlmi sadarboties turpmākajā izmeklēšanas gaitā. No šiem sešiem pieci iesniedza atbildi termiņā. No piecām saņemtajām atbildēm tikai trīs bija pietiekami pilnīgas, un tās varēja jēgpilni novērtēt. Pamatojoties uz to, nesaistīto importētāju izlase tika palielināta, un tajā bija četri moduļu importētāji, kas pārstāvēja aptuveni 2 %-5 % kopējā importa apjoma no attiecīgās valsts. Ņemot vērā nesaistīto importētāju struktūru, proti, tie lielākoties bija mazie un vidējie uzņēmumi, nebija iespējams izveidot izlasi, kas pārstāvētu lielu daļu, jo institūcijām bija pieejami ierobežoti resursi.
d) Atbildes uz anketas jautājumiem un pārbaudes
(27)
Komisija izsūtīja anketas ĶTR pārstāvjiem (tostarp specifiskas anketas Ķīnas Attīstības bankai, Ķīnas Eksporta un importa bankai, Ķīnas Bankai, Šanhajas Bankai, Sinosure, citām attiecīgām finanšu iestādēm un valstij piederošiem polisilīcija, stikla un alumīnija ražotājiem, kuri izmeklēšanas periodā šīs izejvielas piegādāja attiecīgai nozarei), astoņiem izlasē iekļautiem ražotājiem eksportētājiem ĶTR, citiem ražotājiem eksportētājiem ĶTR, kas to pieprasīja, kā arī izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, izlasē iekļautajiem nesaistītajiem importētājiem, augšupējiem un lejupējiem ekonomikas dalībniekiem un to apvienībām, kas pieteicās paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā. Komisija sazinājās arī ar apvienību, kas pārstāv patērētājus.
(28)
Atbildes tika saņemtas no ĶV, visiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem un viņu saistītajiem uzņēmumiem ĶTR, pieciem ražotājiem eksportētājiem, kas pieprasīja individuālu pārbaudi, visiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, visiem izlasē iekļautajiem nesaistītajiem Savienības importētājiem, 21 augšupējam un lejupējam ekonomikas dalībniekam un trim viņu apvienībām.
(29)
Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai konstatētu subsidēšanu, tās radīto kaitējumu un Savienības intereses. Pārbaudes apmeklējumi tika veikti tālāk minēto valsts iestāžu un finanšu iestāžu, izlasē iekļauto uzņēmumu, viena nesaistītā importētāja, divu augšupējo un četru lejupējo ekonomikas dalībnieku, apvienību un neatkarīga konsultanta telpās:
a)
Ķīnas Tautas Republikas valdība:
-
Ķīnas Tirdzniecības ministrija, Pekina, Ķīna;
-
Huaxia Bank, Pekina, Ķīna;
-
Ķīnas Attīstības banka, Pekina, Ķīna;
-
Ķīnas Eksporta un importa banka, Pekina, Ķīna;
-
Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas korporācija (SINOSURE), Pekina, Ķīna.
b)
Ražotāji Savienībā:
-
astoņi izlasē iekļautie Savienības ražotāji.
c)
Ražotāju eksportētāju grupas (un saistītie uzņēmumi) ĶTR:
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Ķīna;
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Ķīna;
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Ķīna;
-
JingAo Group, Ķīna;
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd., PRC Power Co. Ltd., Ķīna;
-
Yingli Green Energy Holding Company, Ķīna;
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd. un Renesola Jiangsu Ltd., Ķīna;
-
Jinko Solar Co. Ltd., Ķīna.
d)
Nesaistītais importētājs Savienībā:
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Vācija.
e)
Augšupējie ekonomikas dalībnieki:
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Vācija;
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Vācija.
f)
Lejupējie ekonomikas dalībnieki:
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Vācija;
-
ValSolar SL, Badajoz, Spānija;
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugāle;
-
Sunedison, Spain Construction, Madride, Spānija.
g)
Apvienības:
-
Eiropas Fotoelektrisko ražojumu nozares apvienība (“EPIA”), Brisele, Beļģija.
h)
Neatkarīgais konsultants:
-
Europressedienst, Bonna, Vācija.
(30)
Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
(31)
Apvienība saules enerģijai par pieņemamu cenu (AFASE), kas pārstāv importētājus un augšupējos un lejupējos ekonomikas dalībniekus, apšaubīja juridisko pamatu apmeklējumam, kas tika veikts Europressedienst telpās, apgalvojot, ka šajā izmeklēšanā neatkarīgais konsultants nav ieinteresētā persona pamatregulas 26. panta izpratnē. Tomēr secinājumi, ja iespējams, būtu jāpamato ar ticamiem un pārbaudāmiem datiem. Europressedienst saskaņā ar līgumu sniedza informāciju par makroekonomiskiem rādītājiem. Komisija, ievērojot labas pārvaldības principu, Europressedienst telpās veica pārbaudi uz vietas, lai pārbaudītu to datu ticamību un pareizību, ar kuriem Komisija pamatoja savus konstatējumus.
(32)
ĶV apgalvoja, ka ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību saistībā ar piekļuvi izmeklēšanas dokumentiem, kur ieinteresētās personas varēja pārbaudīt informāciju, jo i) nekonfidenciālajos dokumentos netika sniegta informācija, un tam nebija norādīts “pamatots iemesls” un netika sniegti pietiekami detalizēti kopsavilkumi, kā arī netika, izņēmuma kārtā, norādīts iemesls tam, ka nav sniegti nekonfidenciāli kopsavilkumi, ii) netika sniegta Savienības ražotāja sniegto visu anketas atbilžu nekonfidenciālā versija un iii) laiks, kas bija nepieciešams, lai ieinteresētajām pusēm darītu pieejamas Savienības ražotāju sniegto anketas atbilžu nekonfidenciālās versijas, bija pārmērīgi ilgs.
(33)
i) Attiecībā uz apgalvojumu, ka publiski pieejamajos dokumentos nebija norādīta informācija, ieinteresētā persona neprecizēja, uz kādu informāciju tas attiecas. ii) Apgalvojums, ka netika darīta pieejama visu anketas atbilžu nekonfidenciālā versija, nav patiess. iii) Attiecībā uz kavēšanos darīt pieejamas atlasīto Savienības ražotāju anketu nekonfidenciālās atbildes, attiecīgajai personai tika paskaidrots, ka anketas tika pievienotas nekonfidenciālajiem dokumentiem tikai pēc tam, kad tika pārbaudīts, vai tās ir pilnīgas un vai kopsavilkumi ir pamatoti. Lai nodrošinātu Savienības ražotāju tiesības uz anonimitāti, bija arī jāpārliecinās, ka anketu nekonfidenciālajās versijās patiešām netiek atklāta attiecīgā Savienības ražotāja identitāte. Tādēļ dažos gadījumos personai, kas iesniegusi nekonfidenciālās versijas, bija tās attiecīgi jāizlabo, pirms tās varēja darīt pieejamas citām ieinteresētajām personām.
(34)
Jebkurā gadījumā tiek uzskatīts, ka tas nekādā veidā neietekmēja ieinteresēto personu tiesības uz aizstāvību. Komisija visām ieinteresētajām personām ir devusi iespēju atbildēt uz izmeklēšanas dokumentos iekļauto informāciju tādā termiņā, lai viņu piezīmes, ja tās ir pamatotas, varētu ņemt vērā pirms izmeklēšanā tika izdarīti secinājumi. Ieinteresētajai personai bija iespēja iesniegt piezīmes par atlasīto Savienības ražotāju anketām arī pēc informācijas pagaidu un pēc galīgās izpaušanas. Tādēļ pat neraugoties uz to, ka informācijas izpaušana un ieinteresēto personu piekļuve izmeklēšanas dokumentiem balstās uz dažādām tiesību normām, būtu jānorāda, ka ieinteresētajām personām bija plašas iespējas sniegt piezīmes par visu informāciju, ko darīja pieejamu kāda no izmeklēšanā iesaistītajām personām. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(35)
Visas ieinteresētās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata paredzēts ieteikt kompensācijas maksājumu noteikšanu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (“informācijas galīgā izpaušana”). Visām personām bija noteikts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par informācijas galīgo izpaušanu.
(36)
Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
1.5. Piekrišana saistībām ņemot vērā galīgos maksājumus
(37)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas Komisija saņēma grozītu saistību priekšlikumu, ko uzņemas ražotāji eksportētāji kopā ar Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātu un kas attiecas arī uz paralēlu antidempinga izmeklēšanu. Ar Komisijas Īstenošanas ēmumu 2013/707/ES (2013. gada 4. decembris), ar ko apstiprina tādu saistību pieņemšanu, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu galīgo pasākumu piemērošanas periodā (6) Komisija apstiprināja, ka piekrīt minētajām saistībām.
1.6. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods
(38)
Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laika posmu no 2011. gada 1. jūlija līdz 2012. gada 30. jūnijam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). To tendenču pārbaudes, kas ir būtiskas kaitējuma noteikšanai, aptvēra laika posmu no 2009. gada 1. janvāra līdz IP beigām (“attiecīgais periods”).
2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
2.1. Attiecīgais ražojums
(39)
Attiecīgais ražojums procedūras sākšanas posmā tika definēts šādi: ĶTR izcelsmes vai no ĶTR nosūtīti kristāliskā silīcija FE moduļi vai paneļi un tāda veida elementi un plāksnītes, ko izmanto kristāliskos silīcija FE moduļos vai paneļos. Elementu un plāksnīšu biezums nepārsniedz 400 mikrometrus. Uz šo ražojumu pašlaik attiecas KN kodi: ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90.
(40)
No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi:
-
ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, kuras ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus;
-
plānkārtiņas fotoelektriskie ražojumi;
-
kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i).
2.2. Līdzīgais ražojums
(41)
Izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgajam ražojumam un ražojumam, ko Savienības ražošanas nozare ražo un pārdod Savienībā, ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un pamata galīgais izmantojums. Tāpēc minētie ražojumi ir uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 2. panta c) punkta izpratnē.
2.3. Apgalvojumi par ražojuma klāstu
2.3.1. Plāksnīšu izslēgšana
(42)
Ieinteresētās personas apgalvoja, ka plāksnītes būtu jāizslēdz no ražojuma klāsta, jo to fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības neatbilst attiecīgajām elementu un moduļu īpašībām. Papildus argumentiem, kas tika izvirzīti pirms antidempinga pagaidu regulas publicēšanas, šajā ziņā tika izvirzīti vēl divi argumenti.
(43)
Pirmkārt, ieinteresētās personas apgalvoja, ka plāksnītes var izmantot ne vien elementu ražošanai, bet arī citiem nolūkiem, proti, integrālo shēmu un citu mikroierīču ražošanai. Šajā ziņā tiek norādīts, ka ne visas plāksnītes ir iekļautas ražojuma klāstā, uz ko attiecas izmeklēšana, proti, izmeklēšana attiecas uz “plāksnītēm, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos” un šo plāksnīšu “biezums nepārsniedz 400 mikrometrus”. Lai gan plāksnītes noteikti izmanto arī citur, izmeklēšana nekad nav veikta attiecībā uz plāksnītēm, ko izmanto citu ražojumu, piemēram, integrālo shēmu, ražošanai. Turklāt neviens ražotājs, importētājs vai lietotājs, kas iesaistīts šo citu veidu plāksnīšu tirgū, neapgalvoja, ka šādas plāksnītes būtu jāreģistrē vai tām būtu jāpiemēro pagaidu antidempinga maksājumi. Tāpēc tika secināts, ka minēto citu veidu plāksnītes nav šīs izmeklēšanas ražojuma klāstā. Vienlaikus tas liecina, ka plāksnītēm ne vienmēr ir tāds pats galīgais izmantojums kā elementiem un moduļiem.
(44)
Otrkārt, tika apgalvots, ka neapstrādātām plāksnītēm nav nevienas no būtiskajām elektriskajām īpašībām, kuras saules enerģijas elementus un moduļus nošķir no citiem ražojumiem. Proti, plāksnītes nespēj ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas, kas ir kristālisko fotoelektrisko elementu un moduļu pamatfunkcija.
(45)
Izmeklēšanā tika atklāts, ka tiešām tikai pēc tam, kad plāksnīte tiek pārveidota par elementu, iespējams ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Pārveidošanu nodrošina elementi, kas absorbē gaismu un ar kristāliska silīcija starpniecību pārvērš to elektroenerģijā. Elementiem ir p-n pāreja, ar ko uzkrāt un novadīt elementā ģenerēto elektroenerģiju. Montējot moduļus, elementi tiek salodēti ar plakaniem vadiem vai metāla lentēm, izveidojot elementu virknes. Virknes tiek laminētas starp plāksnēm. Lielākoties augšpusē izmanto stiklu, bet apakšā polimēra pamatnes plāksnes. Parasti izveido rāmjus, lai montāžu varētu veikt uz vietas (piemēram, uz jumtiem). Modulim var būt vai nebūt invertors.
(46)
Atšķirīgo fizikālo un tehnisko pamatīpašību dēļ (cita starpā izmeklēšanā tika noteikts, ka tā ir spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas) tika nolemts plāksnītes izslēgt no attiecīgā ražojuma definīcijas un tādējādi - no šīs izmeklēšanas jomas.
2.3.2. Fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums
(47)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka izmeklēšanu nevar attiecināt uz diviem ražojumiem ar atšķirīgām fizikālajām, ķīmiskajām un tehniskajām īpašībām un ka tāpēc attiecībā uz moduļiem, elementiem un plāksnītēm būtu jāveic atsevišķas izmeklēšanas. Tās arī apgalvoja, ka nav skaidrs, vai izmeklēšana attiecas uz vienu vienotu ražojumu vai diviem atsevišķiem ražojumiem, tāpēc tām neesot iespējams pilnībā aizstāvēt savas intereses.
(48)
Elementu un moduļu ražošana ir viens vienots ražošanas process, bet atšķiras ražošanas posmi. Elementi ietekmē gatavā ražojuma (t. i., moduļu) īpašības. Izmeklēšanā tika pierādīts, ka elementu ražošana ir tieši paredzēta vienīgi moduļu izgatavošanai; moduļiem un elementiem ir vienādas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības (kas ir atkarīgas no izmantotā izejmateriāla) un vienāds pamata galīgais izmantojums, proti, tos pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Moduļu jauda ir tieši saistīta ar elementu jaudu.
(49)
Paziņojumā par procedūras sākšanu ir skaidri teikts, ka izmeklējamais ražojums ir moduļi un elementi. Tāpēc ieinteresētās personas, pamatojoties uz definēto attiecīgo ražojumu, varēja pilnībā aizstāvēt savas intereses. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.
2.3.3. Atšķirīga nomenklatūra
(50)
Tika arī apgalvots, ka moduļus un elementus nevar uzskatīt par vienotu ražojumu, jo tiem ir vairāki atšķirīgi astoņu ciparu KN kodi, sešu ciparu apakšpozīcija un četru ciparu HS pozīcija. Šajā ziņā tiek norādīts, ka gan elementus, gan moduļus var deklarēt ar muitas pozīciju 8541 40 90, bet muitas pozīcijas 8501 apakšpozīcijas paredzētas elektroenerģijas ģeneratoriem vispār, nevis konkrēti tikai saules enerģijas ražojumiem. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.
2.3.4. Elementu pievienotā vērtība
(51)
Vairākas personas apgalvoja, ka elementu pārveidošanas procesā radītā pievienotā vērtība veido lielāko daļu no moduļa vērtības un tāpēc elementi jāuzskata par atsevišķu ražojumu.
(52)
Izmeklēšanā tika atklāts, ka elementu ražošana ir ražošanas procesa tehnoloģiski vissarežģītākā daļa. Tomēr tajā tika arī atklāts, ka minētie divi apstrādes posmi ir savstarpēji saistīti un ka pievienotā vērtība nav koncentrēta konkrētā ražošanas procesa posmā, bet ir sadalīta visā ražošanas procesā. Pamatojoties uz to, šis apgalvojums tika noraidīts.
2.3.5. Atsevišķi tirgi
(53)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka moduļiem un elementiem ir atsevišķi tirgi un tāpēc minētie ražojumi būt jāuzskata par atšķirīgiem ražojumiem - to pierādot arī fakts, ka daudzi ražotāji nav vertikāli integrēti.
(54)
Moduļus un elementus nevar uzskatīt par atsevišķiem ražojumiem, kuru cenu svārstības ir atkarīgas tikai no tirgus faktoriem. Faktiski to cenas ir cieši savstarpēji saistītas, un tās ietekmē polisilīcija cena. Līdzīgi, kā paskaidrots 49. apsvērumā, attiecīgais ražojums tiek ražots vienotā ražošanas procesā, kam ir dažādi posmi. Tas, ka daži ražotāji nav vertikāli integrēti, ir tikai darījumu lēmumu un apjomradītu ietaupījumu dēļ un nemaina šo secinājumu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.
2.3.6. Galīgais izmantojums un savstarpējā aizstājamība
(55)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka moduļi un elementi jāuzskata par atšķirīgiem ražojumiem, ņemot vērā to, ka tiem ir atšķirīgs galīgais izmantojums un ka tie nav savstarpēji aizstājami.
(56)
Kā norādīts iepriekš, izmeklēšanā tika atklāts, ka elementu un moduļu ražošanas process ir vienots ražošanas process un ka tāpēc jautājums par vienota ražošanas procesa dažādu posmu savstarpējo aizstājamību nav aktuāls. Turklāt moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, proti, saules gaismas pārveidošana elektroenerģijā, tāpēc tos nevar izmantot citiem mērķiem.
2.3.7. Izplatīšanas kanāli
(57)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka moduļiem un elementiem nav vieni un tie paši izplatīšanas kanāli, tādēļ tie nebūtu uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu. Izmeklēšana tika atklāts, ka moduļus un elementus var izplatīt pa dažādiem vai līdzīgiem izplatīšanas kanāliem. Tomēr galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.-49. apsvērumu, tika secināts, ka atšķirīgi izplatīšanas kanāli nav uzskatāmi par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.
2.3.8. Patērētāju uztvere
(58)
Tika apgalvots, ka moduļi un elementi būtiski atšķiras patērētāju priekšstatu līmenī un tādēļ tie nav uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu.
(59)
Līdzīgi kā norādīts iepriekš, galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.-49. apsvērumu, tiek secināts, ka atšķirīga patērētāju uztvere nav uzskatāma par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.
2.3.9. Atsevišķa izmeklēšana attiecībā uz elementiem un moduļiem
(60)
Ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka elementi un moduļi nav vienots ražojums, un tādēļ tie jāizvērtē atsevišķi. Tomēr, pretēji plāksnītēm, elementiem un moduļiem ir viena un tā pati pamatīpašība, t. i., spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
(61)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens eksportētājs apgalvoja, ka elementi paši par sevi nevar ražot elektroenerģiju. Tika apgalvots, ka tiem ir jābūt integrētiem moduļos, lai ražotu elektroenerģiju. Tomēr katrs elements pats par sevi var no saules gaismas ģenerēt elektroenerģiju, kuras jauda parasti ir aptuveni 4W. Lai gan šī jauda var nebūt pietiekama vairākumam lietojumu, kam nepieciešams samontēt daudzus elementus moduļos, tas nenozīmē, ka elements pats par sevi nevar ģenerēt elektroenerģiju.
(62)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens eksportētājs arī apgalvoja, ka elementi ir ne tikai cits moduļu veids, bet gan pilnīgi atšķirīgs ražojums. Elements patiešām ir moduļa galvenā sastāvdaļa. Elements kā galvenā sastāvdaļa noteikti nav “pilnīgi atšķirīgs ražojums”, jo moduļiem un elementiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības, proti, tie ģenerē elektroenerģiju no saules gaismas, kā norādīts 60. apsvērumā iepriekš.
(63)
Tā pati persona turklāt apgalvoja, ka atšķirība starp elementiem un moduļiem tika ņemta vērā, veicot Savienības ražotāju un Ķīnas eksportētāju izlasi. Tādēļ moduļiem un elementiem būtu jānosaka atšķirīgas maksājumu likmes. Šajā ziņā tiek apstiprināts, ka atšķirība starp moduļiem un elementiem patiešām tika ņemta vērā, atlasot Savienības ražotājus un Ķīnas eksportētājus, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 10. un 14. apsvērumā. Tomēr tas tika darīts vienīgi tādēļ, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva, un tas nenozīmē, ka elementi un moduļi nebūtu jāuzskata par vienotu attiecīgo ražojumu vai ka elementiem un moduļiem būtu jānosaka atsevišķas maksājumu likmes. Patiešām, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva attiecībā uz visiem ražojumu veidiem, veicot atlasi, bija svarīgi nošķirt elementus un moduļus. Turklāt, ņemot vērā, ka bija zināma nenoteiktība par to, vai elementi un moduļi būtu jāuzskata par vienu ražojumu vai arī par diviem atsevišķiem ražojumiem, bija nepieciešams nodrošināt reprezentativitāti attiecībā uz abiem iespējamajiem variantiem.
(64)
Ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka tas, ka saistības ietver dažādas minimālās importa cenas un apjomus attiecībā uz elementiem un moduļiem, iespējams, apstiprina, ka moduļi un elementi ir atsevišķi ražojumi, par kuriem nepieciešams veikt atsevišķu izmeklēšanu. Tomēr atšķirīgās minimālās importa cenas ir liecina tikai par to, ka elementi un moduļi ir dažādas ražojumu veidu grupas, ko pārdod par atšķirīgām cenām. Tādēļ ir nepieciešams noteikt atšķirīgas cenas, lai minimālās importa cenas būtu jēgpilnas.
(65)
Arī fakts, ka elementi un moduļi ir atsevišķas produktu veidu grupas, pats par sevi nav nozīmīgs attiecīgā ražojuma definēšanai. Attiecīgā ražojuma definēšanai ir būtiski, ka ražojumiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības un galīgais izmantojums, kā tas ir moduļu un elementu gadījumā, kā norādīts attiecīgi 46. un 71. apsvērumā.
(66)
ĶV apgalvoja, ka novērtējumā par to, vai elementi un moduļi ir vienots attiecīgais ražojums, netika ņemti vērā vairāki kritēriji, ko Apelācijas institūcija noteica lietā EC - Asbestos (7). Minētie kritēriji ir izmantoti “līdzīgā ražojuma”, bet ne attiecīgā ražojuma definēšanā. Citiem vārdiem, minētie kritēriji ir jāizmanto, lai definētu līdzīgo ražojumu, piemēram, līdzīgo ražojumu, ko ražo Savienības ražošanas nozare un ko vēlāk salīdzina ar attiecīgo ražojumu, ko eksportē Ķīnas ražotāji eksportētāji. Tādēļ minētie kritēriji nav piemēroti attiecīgā ražojuma definēšanai. Jebkurā gadījumā iestādes norāda, ka, piemērojot lietā EC - Asbestos izmantotos kritērijus attiecīgā ražojuma definēšanai šajā lietā, nebūtu panākts citāds rezultāts. Pirmais un otrais kritērijs (īpašības, raksturs un kvalitāte, respektīvi, galīgais izmantojums) atbilst iepriekšējos apsvērumos minētajiem kritērijiem par fizikālajām, ķīmiskajām un tehniskajām īpašībām un galīgajam izmantojumam. Trešais kritērijs (patērētāju gaume un paradumi) šajā lietā nav patiesi lietderīgs, jo elementi ir moduļu galvenā sastāvdaļa; attiecībā uz ceturto kritēriju -tarifu klasifikācija - tiek norādīts, ka gan elementus, gan moduļus var deklarēt muitas pozīcijā 8541 40 90, bet muitas pozīcijas 8501 apakšpozīcijas paredzētas elektroenerģijas ģeneratoriem vispār, nevis konkrēti tikai saules enerģijas ražojumiem.
(67)
Citas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Tiesas iepriekšējās lietās (8) izstrādāto kritēriju objektīva piemērošana liek secināt, ka moduļi un elementi ir atšķirīgi ražojumi. Šajā ziņā tiek norādīts, ka Tiesa tikai norādīja vairākus kritērijus, ko var ņemt vērā, tomēr nav pienākums izmantot visus kritērijus visās lietās, jo ne visi no tiem var būt atbilstoši. Minētie kritēriji ir novērtēti antidempinga pagaidu regulas 27.-39. apsvērumā, un tika konstatēts, ka vairāki kritēriji šajā lietā nav atbilstoši. LietāBrosmann novērtējums par to, vai pie “attiecīgā ražojuma” pieskaitāmi dažādu apavu veidi, arī tika veikts, pamatojoties tikai uz trim kritērijiem, kuri tika atzīti par atbilstošiem. Tā kā ieinteresētās personas nesniedza pamatojumu par to, kādēļ kritēriju objektīva piemērošana liek secināt, ka moduļi un elementi ir atsevišķi ražojumi, šo argumentu nevar pieņemt.
(68)
Turklāt jāatgādina, ka elementiem un moduļiem ir viens un tas pats galvenais galīgais izmantojums, proti, tos pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Moduļu jauda ir tieši saistīta ar elementu jaudu, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 28. apsvērumā.
(69)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka, ņemot vērā, ka no ražojuma klāsta ir izslēgtas plāksnītes, un būtiskās apstrādes dēļ, kas jāveic, lai no elementiem izgatavotu moduļus, apgalvojums, ka elementiem un moduļiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, arī ir atspēkots. Tiek arī apgalvots, ka novērtējums par to, vai moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz pieņēmumu, ka plāksnītēm, moduļiem un elementiem ir viens un tas pats ražošanas process.
(70)
Pirmkārt, secinājums, ka novērtējums par to, vai moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz ražošanas procesu, ir kļūdains. Lai gan abi apgalvojumi patiešām ir ietverti antidempinga pagaidu regulas vienā apsvērumā, proti, 36. apsvērumā, tas nenozīmē, ka šis viens secinājums balstās uz otru pieņēmumu. Vārds “turklāt”, kas atdala divus apgalvojumus, skaidri norāda, ka otrais apgalvojums nav balstīts uz pirmo. Turklāt abi apgalvojumi attiecas uz atsevišķiem jautājumiem saistībā ar virsrakstu “Galīgais izmantojums un savstarpējā aizstājamība”. Pirmais apgalvojums par ražošanas procesu attiecas uz savstarpējo aizstājamību, bet otrais apgalvojums - uz galīgo izmantojumu. Tādēļ pamatā esošais pieņēmums, ka novērtējums par to, ka moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz pieņēmumu, ka plāksnītēm, moduļiem un elementiem ir viens un tas pats ražošanas process, neatbilst patiesībai.
(71)
Attiecībā uz elementu un moduļu faktisko galīgo izmantojumu ieinteresētās personas neapstrīd, ka moduļus un elementus pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Tādēļ secinājums, ka moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, tiek apstiprināts.
2.3.10. Plānkārtiņu ražojumi
(72)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma definīcijā būtu jāiekļauj plānkārtiņu FE ražojumi, norādot, ka tiem ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības un viens un viens un tas pats pamata galīgais izmantojums.
(73)
Plānkārtiņu FE ražojumi ir skaidri izslēgti no ražojuma definīcijas (skat. 40. apsvērumu). Plānkārtiņu FE ražojumiem patiešām ir atšķirīgas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības salīdzinājumā ar attiecīgo ražojumu. Tos ražo atšķirīgā ražošanas procesā un ne no kristāliskā silīcija, kas ir galvenā izejviela moduļu un elementu ražošanā. Tiem ir mazāka pārveidošanas efektivitāte, mazāka jauda vatos, tāpēc tie nav piemēroti tādiem pašiem lietojumiem kā attiecīgais ražojums. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.
2.3.11. Pusfabrikāti
(74)
Tika arī apgalvots, ka elementi būtu jāuzskata par pusfabrikātiem, savukārt moduļi ir gatavie ražojumi, un tāpēc tie nebūtu uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu.
(75)
Kā norādīts iepriekš, galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.-49. apsvērumu, tiek secināts, ka atšķirība starp pusfabrikātiem un gataviem ražojumiem nav uzskatāma par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.
2.3.12. Ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces
(76)
Viena ieinteresētā persona pieprasīja, lai no ražojuma definīcijas tiktu izslēgti saules enerģijas paneļi, kas paredzēti tikai 12 V akumulatoru lādēšanai, pamatojoties uz to, ka to galīgais izmantojums atšķiras no pieslēgšanai tīklam paredzēto moduļu galīgā izmantojuma, jo šādiem saules enerģijas paneļiem ir daudz mazāka jauda vatos un tāpēc tie nav piemēroti pieslēgšanai tīklam.
(77)
Kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu, izmeklējamais ražojums neietver ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus. Moduļiem, kas sastāv vairāk nekā no sešiem elementiem un kas paredzēti tikai akumulatoru uzlādēšanai, ir tādas pašas pamatīpašības un jauda kā pieslēgšanai tīklam paredzētiem moduļiem. Tiem izmanto tukšgaitas spriegumu, kas ir mazāks nekā tas, kuru izmanto pieslēgšanai tīklam paredzētiem moduļiem. Neraugoties uz šo atšķirību, izmeklēšanā tika atklāts, ka šā veida moduļus var pieslēgt tīklam. Zemāku spriegumu var vienkārši kompensēt, palielinot elementu izmērus un/vai skaitu. Tāpēc moduļi, kas paredzēti akumulatoru uzlādēšanai un kas sastāv vairāk nekā no sešiem elementiem, ir iekļauti attiecīgā ražojuma definīcijā.
(78)
Ieinteresētās personas arī apgalvoja, ka definīcija “ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv no mazāk nekā sešiem elementiem”, ir pārāk šaura un būtu jāattiecina uz ražojumiem ar līdzīgu funkciju, uz ko neattiecas šī definīcija, piemēram, uz līdzīga izmēra ražojumiem, kur izmanto lielāku skaitu mazāku elementu.
(79)
Turklāt ieinteresētās personas apgalvoja, ka definīcija “silīcija FE ražojumi, kas pastāvīgi integrēti elektroprecēs”, ir pārāk šaura, jo izslēgtas tiek tikai gatavās elektropreces, bet saules enerģijas komponenti, ko paredzēts integrēt elektroprecēs, ne vienmēr ir izslēgti.
(80)
Patiesi, analizējot argumentus, ko minēja vairākas ieinteresētās personas, tika atklāts, ka šādu ražojumu izslēgšanai pareizāk ir izmantot kritēriju, kas pamatots ar tehniskajiem standartiem, nevis elementu skaitu. Proti, tika konstatēts, ka ražojumi, kas būtu jāizslēdz no pasākumu jomas, pareizāk definēti starptautiskajā standartā “IEC 61730-1 C piemērošanas klase”.
(81)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas tika saņemtas piezīmes par izslēgšanu, pamatojoties uz iepriekš minēto starptautisko standartu. Tika apgalvots, ka tā vietā, lai izmantotu minēto standartu, izslēgšanai būtu pareizāk izmantot sprieguma un jaudas kritēriju, proti, jāizslēdz “moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 50 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar tādam pašām sprieguma un jaudas īpašībām”. Šo iebildumu varēja pieņemt, un izslēgšana ir galīgi noteikta atbilstoši minētajai definīcijai.
2.3.13. Jumtā integrēti saules enerģijas moduļi
(82)
Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no izmeklējamā ražojuma klāsta, jo tajos saules enerģijas moduļa funkcijas ir apvienotas ar jumta dakstiņu vai šīfera funkcijām. Kā tādi tie nav savstarpēji tieši aizstājami ar standarta saules enerģijas moduli.
(83)
Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka gan standarta moduļiem, gan jumtā integrētiem saules enerģijas moduļiem ir jāatbilst vieniem un tiem pašiem elektroenerģijas standartiem. Lai gan jumtā integrētos saules enerģijas moduļus nevar vienkārši aizstāt ar standarta moduļiem, tos var aizstāt ar standarta moduļiem, ko papildina jumta dakstiņi vai šīferis. Tāpēc šiem ražojumiem ir viena un tā pati tehniskā pamatīpašība, proti, spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Papildu funkcijas (ko citos gadījumos nodrošina jumta segums) nav uzskatāmas par būtiskām, un to dēļ jumtā integrētie saules enerģijas moduļi nav jāizslēdz no ražojuma klāsta.
(84)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona apgalvoja, ka fakts, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi un standarta saules enerģijas moduļi nav abpusēji savstarpēji aizstājami, liecina par to, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no pasākumu jomas, un atsaucās uz lietu par apaviem (9) vispārīgi un speciālo tehnoloģiju vieglatlētikas apaviem (special technology athletics footwear - “STAF”) konkrētāk. Tomēr STAF izslēgšanai bija daudzi iemesli, un Vispārējā tiesa lietā Brosmann (10) to, ka nav divpusējas savstarpējas aizstājamības, pašu par sevi neuzskatīja par pietiekamu pamatu, un tas apstiprina, ka ļoti atšķirīgus ražojumus, piemēram, pilsētas apavus un pārgājienu apavus, vienā antidempinga izmeklēšanā patiešām var uzskatīt par attiecīgo ražojumu, neraugoties uz to atšķirībām.
(85)
Turklāt ieinteresētā persona apgalvoja, ka tas, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi ES netiek ražoti un ka ieinteresētajai personai pieder intelektuālā īpašuma tiesības, pierāda, kā apgalvo ieinteresētā puse, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi ir inovatīvi un atšķiras no jebkuriem citiem ražojumiem. Tomēr, atkārtoti atsaucoties uz ieinteresētās personas minēto apavu lietu, Vispārējā tiesa Brosmann lietā noteica, ka attiecībā uz šā veida apavu Kopienas ražošanas neesamību un patenta esamību, ir jākonstatē, ka tiem nav izšķirošas nozīmes (11). Tādējādi minētajā lietā pēc patentētas tehnoloģijas ražoti apavi tika uzskatīti par attiecīgo ražojumu.
(86)
Ieinteresētā persona arī apgalvoja, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no attiecīgā ražojuma definīcijas, jo tos pārdod par ievērojami augstākām cenām nekā standarta moduļus. Arī apavu lietā STAF, ko pārdod par cenu, kura augstāka par konkrētu cenu, tika izslēgti no attiecīgā ražojuma definīcijas. Šajā sakarā ir jānorāda, ka jumtā integrētos saules enerģijas moduļos saules enerģijas moduļa funkcijas ir apvienotas ar jumta dakstiņu vai šīfera funkcijām, kā norādīts 83. apsvērumā. Tādēļ nav jēgpilni salīdzināt cenas, jo papildu funkcijas dēļ cena, protams, ir augstāka.
(87)
Atbildot uz šo argumentu, ieinteresētā persona apgalvoja, ka, pamatojoties uz šo argumentāciju, vispār nebūtu iespējams atsaukties uz cenu atšķirībām kā papildu rādītāju, kas garantē izslēgšanu no ražojuma klāsta. Tomēr šāda interpretācija ir pārāk plaša. Iepriekšējā apsvērumā ir norādīts tikai tas, ka šajā konkrētajā gadījumā, kurā jumtā integrētos moduļos apvienotas attiecīgā ražojuma funkcijas un vēl kāda produkta (šajā gadījumā - jumta dakstiņu vai šīfera) funkcijas, cena, protams, nav jēgpilna. Tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka citos gadījumos cenu atšķirība nevar būt lietderīgs rādītājs, lai noteiktu, vai ražojums būtu jāizslēdz no attiecīgā ražojuma definīcijas.
(88)
Visbeidzot, ieinteresētā persona apgalvoja, ka tās jumtā integrētu saules enerģijas moduļu piegādātājam būtu jāļauj pievienoties minimālās cenas saistībām. Tomēr šķiet, ka Ķīnas eksportētājs nesadarbojās izmeklēšanā, un kā uzņēmumam, kas nesadarbojās, tam nav tiesību piedalīties saistībās. Tādēļ šīs prasības nevar pieņemt.
2.3.14. Monokristāliskie un multikristāliskie elementi
(89)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienībā netiek ražoti monokristāliski elementi un ka tās monokristālisko elementu eksports nekonkurē ar ES ražošanas nozari. Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka patiesībā monokristāliski elementi Savienībā tiek ražoti. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts. Katrā ziņā Vispārējā tiesa Brosmann lietā lēma, ka tas, vai Kopienā tiek ražots konkrēts ražojuma veids, nav izšķiroši.
2.3.15. Klauzula “nosūtīts no”
(90)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka izmeklēšanas attiecināšana uz ražojumiem, kas “nosūtīti no” ĶTR, nav pamatota, jo, procedūru sākot, tā attiecās tikai uz ĶTR izcelsmes ražojumiem.
(91)
Tomēr no ĶTR nosūtītās preces tika iekļautas jau sākšanas posmā. Paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punktā ir norādīts, ka “uzņēmumus, kuri nosūta attiecīgo ražojumu no Ķīnas Tautas Republikas, bet uzskata, ka šis eksports daļēji vai pilnībā nav Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes, aicina iesaistīties izmeklēšanā un iesniegt attiecīgo informāciju”. Tāpēc ir skaidrs, ka visiem uzņēmumiem, kas nosūta preces no ĶTR, bija nodrošināta iespēja iesaistīties šajā izmeklēšanā. Turklāt izmeklējamais ražojums bieži ietver komponentus un detaļas, kuru izcelsme ir dažādās valstīs, tāpēc paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punktā tika arī paziņots, ka šīs problēmas risināšanai “vajadzības gadījumā tiks pieņemti īpaši noteikumi”.
(92)
Tāpēc tika uzskatīts, ka visi iesaistītie ekonomikas dalībnieki ir pienācīgi informēti par iespēju, ka attiecīgā gadījumā ir iespējams pieņemt īpašus noteikumus par precēm, kas nosūtītas no ĶTR, un tika aicināti sadarboties izmeklēšanā. Tādējādi izmeklēšanas joma netika paplašināta, iekļaujot tajā ražojumus, kas “nosūtīti no ĶTR”, jo tas bija paredzēts jau sākumā.
(93)
Pēc informācijas izpaušanas ieinteresētās personas apgalvoja, ka neatkarīgi no noteikumiem paziņojumā par procedūras sākšanu, kas minēti 91. apsvērumā, izmeklēšana attiecās tikai uz precēm, kuru izcelsme ir ĶTR, un tajā netika novērtēta no ĶTR nosūtīto preču ietekme.
(94)
Šajā sakarā ir jānorāda, ka nolūkā nodrošināt, ka izmeklēšanas laikā tiek novērtētas visas no ĶTR nosūtītās preces, nevis tikai ĶTR izcelsmes preces, tika veikti šādi pasākumi.
-
Visi uzņēmumi, kas nosūta attiecīgo ražojumu no ĶTR, tika aicināti iesaistīties izmeklēšanā neatkarīgi no preču izcelsmes.
-
Paziņojuma par procedūras sākšanu A pielikumā eksportētāji tika aicināti sniegt informāciju par visiem uzņēmuma ražotajiem ražojumiem. Šī informācija attiecās ne tikai uz ĶTR izcelsmes precēm.
-
Pamatojoties uz šo informāciju, kas attiecās uz visu eksportu uz ES neatkarīgi no preču izcelsmes, tika veikta reprezentatīva izlase.
-
Atlasītie ražotāji saņēma anketu “ražotājiem, kas veic eksportu uz Eiropas Savienību”, un ĶTR tika norādīta kā “attiecīgā valsts”, nevis izcelsmes valsts. Tādēļ bija skaidrs, ka izmeklēšana tika veikta par visām precēm neatkarīgi no to izcelsmes.
(95)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka izmeklēšana attiecās uz visām ĶTR izcelsmes precēm un precēm, kas nosūtītas no ĶTR, un ka izmeklēšanas konstatējumi, tostarp par subsidēšanu un kaitējumu, attiecas uz visām ĶTR izcelsmes precēm un precēm, kas nosūtītas no ĶTR.
(96)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas ieinteresētās personas apgalvoja, ka sūdzībā ietverti tikai prima facie pierādījumi par ĶTR izcelsmes saules enerģijas paneļu importu, nevis preču importu, kas nosūtītas no ĶTR. Šajā sakarā ir jāprecizē, ka sūdzība patiešām attiecās uz precēm “no ĶTR”, ko var redzēt uz pieteikuma iesniedzēja iesniegtās vāka lapas, uz kuras ir zīmogs. Pirms minētās lapas lietas dokumentos ir vēl viena lapa, kurā patiešām lietots formulējums “Ķīnas Tautas Republikas izcelsme”. Taču tā nebija daļa no sūdzības iesniedzēja iesniegtajiem dokumentiem, bet gan to Komisijas dienesti pievienoja kā vāka lapu, izmantojot izmeklēšanas nosaukumu, nevis atkārtojot sūdzības virsrakstu. Tādēļ ir uzskatāms, ka sūdzība attiecās uz visām precēm no ĶTR neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir ĶTR vai nē.
(97)
Ķīnas ražotāji eksportētāji apgalvoja arī, ka nevar pamatoti uzskatīt, ka ražotāji eksportētāji trešās valstīs zināja, ka uz viņu ražojumiem arī var attiekties izmeklēšana. Šajā sakarā jānorāda, ka pasākumi neattiecas uz precēm, kas atrodas tranzītā GATT V panta izpratnē. Tādēļ uz ražotājiem eksportētājiem, kas nedarbojas ĶTR, pasākumi neattiecas. Turklāt ražotāji eksportētāji trešajās valstīs nepieteicās saistībā ar jautājumu, ka uz viņu eksportētajiem ražojumiem attiecas pasākumi.
(98)
Tie paši ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka ražotāji eksportētāji trešajās valstīs netika aicināti pieteikties, un tiem netika dota iespēja pierādīt, ka viņu ražojumi netiek subsidēti. Iestādes uzskata, ka uz minētajiem ražotājiem eksportētājiem, kas neveic darbības ĶTR, pasākumi neattiecas, jo viņu preces, ja tās nosūta no ĶTR, atradīsies tranzītā. Visi pārējie ražotāji eksportētāji paziņojumā par procedūras sākšanu tika informēti, ka viņu darbība ir izmeklēšanas priekšmets.
2.3.16. Secinājums
(99)
Ņemot vērā iepriekšminēto, tiek galīgi definēts ražojuma klāsts: Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija FE moduļi vai paneļi un tāda veida elementi, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos, ja vien tie neatrodas tranzītā GATT V panta izpratnē. Elementu biezums nepārsniedz 400 mikrometrus. Uz ražojumu pašlaik attiecas KN kodi: ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90.
(100)
No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi:
-
ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, kuras ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus;
-
plānkārtiņas fotoelektriskie ražojumi;
-
kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i);
-
moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 50 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar tādam pašām sprieguma un jaudas īpašībām.
3. SUBSIDĒŠANA
(101)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶTR spēcīgi subsidē fotoelektrisko nozari (“FE nozare”), un atsaucās uz vairākiem politikas un plānošanas dokumentiem, kā arī tiesību aktiem, kas ir pamatā valsts atbalstam šai nozarei. Komisija izskatīja un analizēja sūdzībā minēto dokumentus, kā arī citus dokumentus, ko izmeklēšanas gaitā iesniedza ĶV un izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, un secināja, ka daudzi no tiem patiesi liecina, ka FE nozare ĶTR izmanto preferenciālu režīmu daudzās jomās.
(102)
ĶV ir iekļāvusi FE nozari “stratēģisko” nozaru sarakstā 12. piecgades plānā (12). ĶV arī pieņēma īpašu plānu saules fotoelektriskajai nozarei (saistībā ar galveno 12. piecgades plānu), t. i., 12. piecgades plānu saules fotoelektriskajai nozarei. Šajā plānā ĶV paudusi atbalstu “svarīgākajiem uzņēmumiem” (13) un “galvenajiem uzņēmumiem” (14), apņemoties “veicināt dažādu fotoelektriskās nozares atbalsta politikas virzienu īstenošanu” (15) un “formulēt vispārēju atbalsta politikas virzienu sagatavošanu rūpniecības, finanšu un nodokļu jomā …” (16).
Valsts padomes lēmumā Nr. 40 teikts, ka ĶV aktīvi atbalstīs jaunas enerģētikas nozares attīstību un paātrinās saules enerģētikas attīstību (17), tajā uzdots visām finanšu iestādēm sniegt kreditēšanas atbalstu veicināmajiem projektiem (šai kategorijai pieder arī FE projekti) un apsola īstenot “citus prioritārus politikas virzienus, kas atbalsta veicināmos projektus” (18). Cits Valsts padomes lēmums, kas pieņemts 2010. gada 10. oktobrī, paredz “fiskālās un finanšu politikas atbalsta intensitātes” palielināšanu, mudina finanšu iestādes “paplašināt kreditēšanas atbalstu” un apsola jaunajās stratēģiskajās nozarēs “izmantot fiskālās prioritārās politikas, piemēram, riska kompensēšanu” (19), un šai kategorijai pieder arī saules FE nozares. Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.-2020. gadam) solīts “piešķirt prioritāti politikas finansēšanai”, “mudināt finanšu iestādes piešķirt prioritāru kredīta atbalstu lielākajiem valsts zinātnes un tehnoloģiju industrializācijas projektiem”, “mudināt finanšu iestādes uzlabot un nostiprināt finanšu pakalpojumus augsto tehnoloģiju uzņēmumiem” un “īstenot prioritāras nodokļu politikas, lai sekmētu augsto tehnoloģiju uzņēmumu attīstību” (20).
Arī ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu paredz vairākus atbalsta pasākumus stratēģiskajām nozarēm, tostarp saules FE nozarei. Cita starpā, tas paredz, ka valsts mudina finanšu iestādes un nodrošina tām pamatnostādnes attiecībā uz atbalstu augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai, piešķirot aizdevumus (21), uzdod politiski orientētām finanšu iestādēm prioritārā kārtā attīstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozares, piedāvājot finanšu pakalpojumus (22), paredz “atlaides procentu maksājumiem par aizdevumiem un galvojumus”, ko saņem noteikti uzņēmumi, un “īpašu palīdzību”, ko politiski orientētas finanšu iestādes sniedz valsts atbalstītiem projektiem (23). Šo pasākumu praktiskā īstenošana ir raksturota turpmāk.
3.1. Ievadpiezīmes
(103)
ĶV un izlasē iekļautie Ķīnas ražotāji eksportētāji iesniedza atbildes uz anketas jautājumiem un piekrita apmeklējumiem klātienē (24) šo atbilžu pārbaudīšanai.
(104)
Attiecībā uz ĶV Komisija pēc atbilžu uz anketas jautājumiem analīzes, nosūtīja vēstuli par nepilnībām un pirmspārbaudes vēstuli, un tām sekoja turpmākā korespondence par pārbaudes apmeklējuma darba kārtību. Komisija Ķīnas valdībai deva pietiekami daudz laika, lai sagatavotu un iesniegtu apliecinājumus, kad tas tika pieprasīts un bija pamatoti. Patiesi, Ķīnas valdībai tika piešķirts būtisks termiņa pagarinājums, t. i., 30 papildu dienas, lai atbildētu uz anketas jautājumiem, no kā izrietēja iespējamais 69 dienu termiņš šo atbilžu sniegšanai, un vēl Komisija Ķīnas valdībai deva 25 dienas, lai atbildētu uz vēstuli par nepilnībām. Tādējādi kopumā ĶV rīcībā bija vairāk nekā trīs mēneši, lai iesniegtu Komisijas pieprasīto informāciju.
(105)
Veicot pārbaudi uz vietas Ķīnas Tirdzniecības ministrijā Pekinā un četrās finanšu iestādēs (Ķīnas Attīstības bankā, Ķīnas Eksporta un importa bankā, Huaxia Bank un SINOSURE), Komisija centās pārbaudīt iesniegto informāciju, pamatojoties uz apliecinošiem dokumentiem, kas tika izmantoti, gatavojot ĶV atbildi saskaņā ar pamatregulas 11. un 26. panta noteikumiem. Tā darot, Komisija provizoriski secināja, ka informācijas un apliecinošo dokumentu trūkums no ĶV neļauj pienācīgi pārbaudīt atbildi uz anketas jautājumiem. Turklāt daļa informācijas netika iesniegta nemaz, lai gan tika īpaši pieprasīta, un uz dažiem jautājumiem vienkārši netika sniegtas atbildes. Tādēļ saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu ĶV tika informēta par nesadarbošanās sekām.
(106)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzliek nepamatotu slogu ĶV un anketā un tai sekojošā vēstulē par nepilnībām ir pieprasījusi nebūtisku un nevajadzīgu informāciju.
(107)
Attiecībā uz pieprasīto informāciju tika atzīmēts, ka Komisija pieprasīja tikai to informāciju par sūdzībā minētajiem apgalvojumiem, kas šķita nepieciešama, lai varētu izdarīt pamatotus secinājumus un saglabāt konsekvenci pieprasījumos, lūdzot sniegt vienus un tos pašus datus un informāciju visā izmeklēšanas procesā, kā arī lūdzot ĶV paskaidrot iesniegto informāciju un tās ietekmi uz izmeklētajām shēmām. Proti, Komisija pieprasīja tikai to informāciju, kas bija nepieciešama, lai varētu novērtēt attiecīgajam ražojumam pieejamās subsidēšanas esamību un līmeni saskaņā ar sūdzībā minētajām subsīdiju shēmām.
3.2. Nesadarbošanās
(108)
Kā minēts 105. apsvērumā, pēc pārbaudes apmeklējumiem uz vietas, kas notika 2013. gada 23. maijā, Komisija informēja ĶV, ka tā izskata faktus, kas pieejami saskaņā ar pamatregulas 28. pantu. Komisija nosūtīja šo vēstuli, jo provizoriski secināja, ka informācijas un pamatojošu pierādījumu trūkums no ĶV neļauj pienācīgi pārbaudīt atbildes uz antisubsidēšanas anketu, vēstuli par nepilnībām un citus dokumentus, ko ĶV iesniegusi šīs procedūras gaitā. Turklāt uzreiz tika konstatēts, ka informācijas daļēji trūka arī atbildēs uz anketas jautājumiem un turpmākajos ĶV iesniegtajos dokumentos, lai gan Komisija to bija īpaši pieprasījusi. Uz dažiem jautājumiem nebija sniegta atbilde. Pieejamo faktu iespējamā piemērošana attiecās uz valdības plāniem, projektiem, dažādiem tiesību aktiem un citiem dokumentiem; preferenciālas politikas aizdevumiem, citu finansējumu, galvojumiem un apdrošināšanu; PBOC apkārtrakstiem; pārbaudēm bankās; eksporta kredīta apdrošināšanu un Sinosure pārbaudēm; demonstrējumu programmu “Zelta saule” (Golden Sun); tiešiem atbrīvojumiem no nodokļiem un to samazināšanas programmām; netiešo nodokļu un importa tarifu programmām; nodrošinātu izejmateriālu par cenu, kas zemāka par pašizmaksu: polisilīciju, alumīnija štancējumus un stiklu; un zemes lietošanas tiesību piešķiršanu.
(109)
ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē iebilda pret Komisijas sākotnējo nodomu piemērot pamatregulas 28. panta noteikumus, apgalvojot, ka šajā gadījumā nav izpildīti nosacījumi, kas nepieciešami, lai neņemtu vērā iesniegto informāciju vai pat “novērstu informācijas nepilnības”.
(110)
ĶV apgalvoja, ka “šaubas” attiecībā uz informācijas precizitāti, kas radušās vienīgi tādēļ, ka iesniegto informāciju nav iespējams pārbaudīt tā, lai Komisija būtu “pilnīgi” apmierināta, nedrīkstētu izraisīt šīs informācijas ignorēšanu. Komisija nepiekrita šādam apgalvojumam, jo tas neatbilda patiesībai. Komisija nebūt “neignorē” informāciju tikai tāpēc vien, ka to nav iespējams pārbaudīt, veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas. Tomēr, ja šī informācija un ĶV sniegtie paskaidrojumi tiek atzīti par pretrunīgiem un/vai nepilnīgiem, salīdzinot ar citu informāciju, kas Komisijai pieejama, un vienlaikus nav iespējams to pārbaudīt, veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas, Komisija nevar izmantot šādu informāciju. Atkarībā no ĶV nesadarbošanās pakāpes pienācīga vērība tiek veltīta visiem informatīvajiem dokumentiem. Tiek arī norādīts, ka Komisijai nebija pretenziju pret formātu, kādā informācija tika sniegta, kā apgalvoja ĶV, bet gan pret tās neprecizitāti un/vai nepilnīgumu.
(111)
ĶV arī apgalvoja, ka daļa no Komisijas pieprasītās informācijas radītu tādu slogu, ka ĶV praktiski nespētu šo informāciju nodrošināt. Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija pieprasīja tikai to informāciju, kas nepieciešama, lai pārbaudītu sūdzības iesniedzēja apgalvojumus (ko pamatoja prima facie pierādījumi), un deva ĶV pietiekami daudz laika un iespēju šo informāciju iesniegt. Turklāt Komisija ir pilnīgi pārliecināta, ka lielais skaits sūdzības iesniedzēja detalizēto apgalvojumu šajā lietā lika pieprasīt no ĶV ievērojamu informācijas daudzumu. Tomēr, kā izskaidrots iepriekš (104.-107. apsvērumā), prasītā informācija nebija pārmērīga un tās sniegšanai bija atvēlēts pietiekami daudz laika.
(112)
Vēl ĶV norādīja, ka pastāv atšķirība starp iesniegtās informācijas neņemšanu vērā un saņemtās informācijas papildināšanu ar tobrīd reģistrētiem faktiem. Lai gan Komisija labi apzinās šo atšķirību un darbojas saskaņā ar pamatregulas 28. panta attiecīgajiem noteikumiem, tiek norādīts, ka gadījumos, kad iesniegtā informācija ir pretrunā citai par šo jautājumu Komisijai pieejamai informāciju, minēto informāciju nevar papildināt. Šādos gadījumos (piemēram, kad ir iesniegta informācija par banku īpašumtiesībām) Komisijai ir pienākums izlemt, kura informācija ir ticamāka. To darot, Komisija nodrošina, lai pieejamo faktu izmantošana nebūtu represīva un būtu pamatota ar tobrīd pieejamiem faktiem.
(113)
ĶV apgalvoja, ka Komisijai nebija pamata uzskatīt, ka ĶV šajā lietā nesadarbojas, un tā vai nu ignorēja, vai arī pārprata savu pienākumu izvērtēt ĶV “praktiskās spējas” sniegt atbildes uz pieprasījumu. ĶV uzskatīja, ka izmeklēšana kopumā ir bijusi tik nevajadzīgi apgrūtinoša, ka vispārējā sadarbība ir kļuvusi neiespējama, turklāt Komisija kā izmeklēšanas iestāde ir pastāvīgi atteikusies sadarboties ar ĶV, lai šo slogu mazinātu. Šāds apgalvojums ir klaji nepareiza faktu interpretācija. Komisija, lai pildītu savus juridiskos pienākumus pēc pienācīgi dokumentētas sūdzības saņemšanas un vienlaikus ievērotu atbilstošo PTO judikatūru, pieprasīja ĶV tikai to informāciju, kas nepieciešama sūdzībā sniegto apgalvojumu pārbaudei un novērtēšanai, ko pamato pietiekami pierādījumi. Anketas pavadvēstulē, kā arī pašā anketā Komisija piedāvāja ĶV palīdzību. Arī vēstulē par nepilnībām ĶV tika aicināta sazināties ar Komisiju, ja tai rodas kādi jautājumi par pieprasīto informāciju. Komisija arī piešķīra neparasti ilgus termiņa pagarinājumus informācijas iesniegšanai (skat. 104. apsvērumu). Turklāt šajā izmeklēšanā Komisija pieprasīja ĶV informāciju par konkrētiem darījumiem tikai attiecībā uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem, nevis visiem Ķīnas saules enerģijas paneļu ražotājiem, tādējādi maksimāli sašaurinot prasītās informācijas iespējamo apjomu. Komisija norāda, ka ĶV sapludina argumentus par savu praktisko nespēju iesniegt datus ar citām problēmām.
Piemēram, apspriežot apgalvojumu par Komisijas pārmērīgajiem informācijas pieprasījumiem attiecībā uz bankām un finanšu iestādēm, argumentācija tiek pamatota galvenokārt ar apgalvojumiem par sūdzības nepietiekamību, norādot, ka krītotā papīra lietā tā ir pamatota ar “nelikumīgu noteikšanu/testēšanu”. Tāpēc šķiet, ka ĶV sūdzība attiecas uz pierādījumu kvalitāti procedūras sākšanai, nevis uz praktisko spēju iesniegt informāciju. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē tiešām atkārtoja iepriekšējos iesniegumos minēto apgalvojumu par to, ka daudzu programmu sākšanā nav ievērots pierādījumu slieksnis, kas paredzēts PTO SCM nolīguma 11. panta 2. punktā, un ka, sākot šīs programmas, Komisija pārkāpj PTO SCM nolīguma 11. panta 3. punktu. Komisija jau atbildēja uz minētajiem apgalvojumiem, nosūtot ĶV vēstuli un memorandu, un, tā kā 2013. gada 3. jūnija vēstulē nebija izteikti jauni apgalvojumi, šajā regulā nebija vajadzības vēlreiz aplūkot minētos apgalvojumus.
(114)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav devusi ĶV pietiekami daudz laika, lai atbildētu uz anketas jautājumiem. Tas neatbilst patiesībai. Kā iepriekš paskaidrots 104. apsvērumā, Komisija piešķīra ĶV ievērojamus termiņa pagarinājumus, nodrošinot ĶV maksimālo iespējamo laiku, lai neradītu būtiski negatīvu ietekmi uz procedūras pabeigšanu termiņā. Anketas aizpildīšanai un atbildei uz vēstuli par nepilnībām piešķirtais termiņš bija ievērojami ilgāks par termiņu, kas paredzēts pamatregulas 11. panta 2. punktā.
(115)
ĶV apgalvoja, ka Komisija ignorējusi tās pieprasījumu pēc palīdzības, kas vajadzīga, lai noteiktu atbilžu uz anketas jautājumiem relatīvo nepieciešamību un novērstu pieejamo faktu nepareizu interpretāciju. Iesniegtajos dokumentos tā atsaucās uz savu pieprasījumu Komisijai izskaidrot konkrētas pieprasītās informācijas mērķi un kādu faktu noteikšanai tā tiks izmantota, lai “nodrošinātu labākās praktiski iespējamās sadarbības spējas, vienlaikus sniedzot visbūtiskāko informāciju”. Komisija pirms faktiskās informācijas saņemšanas tiešām nevar zināt, pie kādiem secinājumiem tā novedīs. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija strukturējusi anketu tā, ka “funkcionāli nav iespējams” to aizpildīt, un ka Komisija veikusi “izpētes meklēšanu”. Komisija kategoriski noraida šādus apgalvojumus. Kā skaidrots iepriekš, anketā prasīta tikai tā informācija, kas nepieciešama, lai veiktu noteikšanu.
(116)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija prasījusi iesniegt dokumentus, kurus saskaņā ar likumu ĶV nedrīkst sagatavot vai uzdot sagatavot, un šajā ziņā atsaucās uz attiecīgiem ES un PTO tiesību aktiem, kur skaidri noteikts, ka ignorēt vajadzētu tikai nepatiesu vai maldinošu informāciju, un norādīja, ka tai nav “praktisku iespēju” sniegt konkrētu informāciju, ko Ķīnas iekšējie tiesību akti stingri aizliedz izpaust kā valsts noslēpumu vai citu iemeslu dēļ. Tā arī apgalvoja, ka attiecīgie PTO ADA un ASCM noteikumi, kas paredz veidus, kā izmeklēšanas iestādēm iespējams iesniegt konfidenciālu informāciju un nodrošināt tās “konfidenciālu apstrādi”, ne vienmēr attiecas uz gadījumiem, kad šī informācija ir jāiesniedz trešās valsts iestādei, šajā gadījumā - ĶV. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pārkāptu ASCM noteikumus, ja atteiktos atzīt juridisko atšķirību starp valdības praktisko spēju sniegt informāciju, ko likums aizliedz publicēt, no vienas puses, un cita veida konfidenciālo informāciju, kam tā var pieprasīt konfidenciālu apstrādi parastajā izmeklēšanas gaitā.
(117)
Neatkarīgi no nesniegšanas iemesla Komisija nav ignorējusi informāciju, ko ĶV nav iesniegusi, jo nav iespējams ignorēt to, kas nav iesniegts. No otras puses, situācijā, kad ĶV neiesniedz vai neļauj pārbaudīt noteiktu informāciju, bet līdzīga rakstura informācija ir Komisijai pieejama no citiem avotiem (galvenokārt publiski pieejamā informācija vai informācija no ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, vai ko iesniegušas dažas bankas klātienes izmeklēšanas laikā), Komisija iekļauj šo informāciju procedūras materiālos un izmanto noteikšanā. Komisija nepiekrīt apgalvojumam, ka PTO ADA un ASCM noteikumi, kas paredz veidus, kā izmeklēšanas iestādēm var iesniegt konfidenciālu informāciju un nodrošināt tās “konfidenciālu apstrādi”, neattiektos uz ĶV. Šajā jautājumā ĶV apgalvoja, ka valdībām būtu jāpiemēro cits sadarbības standarts nekā eksportētājiem un ka valdības statuss garantē tai “pieklājības minimumu”, uz ko eksportētājiem nav tiesību. Komisija tam nepiekrīt attiecībā uz kompensācijas maksājumu izmeklēšanas veikšanu. ĶV ir viena no procedūrā ieinteresētajām personām saskaņā ar pamatregulu, un vienlaikus ĶTR kā “ieinteresētai dalībvalstij” ir saistoši PTO noteikumi un judikatūra.
Pamatregulas 28. panta 1. punktā noteikts: “Gadījumos, kad jebkura ieinteresētā puse atsaka piekļuvi vai kā citādi nesagādā vajadzīgo informāciju termiņā, kas noteikts šajā regulā, vai ievērojami kavē izmeklēšanu, pagaidu vai galīgo apstiprinājumu vai noraidījumu drīkst sagatavot, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem.” PTO SCM nolīguma 12.7. pantā ir skaidri norādītas valdību (“ieinteresēto dalībvalstu”) nesadarbošanās sekas: “Gadījumos, kad kāda ieinteresētā dalībvalsts vai ieinteresētā puse atsaka piekļuvi informācijai vai citādi nesniedz nepieciešamo informāciju saprātīgā termiņā vai nopietni traucē izmeklēšanu, apstiprinošus vai noraidošus pagaidu vai galīgos lēmumus var pieņemt, balstoties uz rīcībā esošajiem faktiem.” Tādējādi, ja izmeklētāja valsts, šajā gadījumā ES, izmanto savas PTO tiesības kompensācijas maksājuma izmeklēšanā un pieprasa informāciju, kas nepieciešama izmeklēšanai, valdībām un eksportētājiem ir vienādi sadarbības pienākumi. Izmeklēšanas gaitā ĶV bieži atsaucās uz konfidencialitātes noteikumiem kā iemeslu prasītās informācijas nesniegšanai, piemēram, attiecībā uz PBOC apkārtrakstiem pārbaudes nolūkiem. Tiek norādīts, ka, pat ja ĶV, kā tā apgalvoja, “likums aizliedz izpaust šādu informāciju”, tai joprojām ir saistoši PTO pienākumi iesniegt izmeklēšanai nepieciešamo informāciju. Šajā sakarā pašvaldību tiesību akti vai PTO dalībvalsts iekšējie noteikumi nevar atbrīvot valsti no PTO uzliktā pienākuma sadarboties ar izmeklēšanu; šādos konflikta gadījumos ĶV ir pienākums ierosināt veidus, kā nodrošināt piekļuvi informācijai nolūkā veikt atbilstošu pārbaudi. Neatkarīgi no iepriekš teiktā ĶV faktiski nav skaidrojusi šo apgalvojumu un nav sniegusi par to nekādus pierādījumus (piemēram, norādījusi tiesību aktu, kas “aizliedz” izpaust šādu informāciju).
(118)
Turklāt ĶV apgalvoja, ka 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstule nav bijusi pietiekami detalizēta un tajā nav bijuši iekļauti konkrēti jautājumi, kas tiks izskatīti pārbaudes apmeklējumā uz vietas. Šajā ziņā tiek norādīts, ka, lai gan Komisijai nav pienākuma nosūtīt sarakstu ar visiem jautājumiem, kas tiks uzdoti pārbaudes apmeklējumā uz vietas (un Komisija neuzskata šādu prasību par atbilstošu), 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstulē bija iekļauts ļoti konkrēts un detalizēts saraksts ar jautājumiem un dokumentiem, kas tiktu izskatīti saskaņā ar pamatregulas 26. panta 3. punktu un PTO prasībām. Tomēr vēstulē bija skaidri norādīts, ka šis saraksts nav galīgs un vajadzības gadījumā var izskatīt arī citus jautājumus un pierādījumus. Šajā jautājumā būtu arī jāpiebilst, ka ĶV pirms pārbaudes neiebilda pret šīs vēstules saturu, lai gan, no otras puses, tā atteicās apspriest dažus punktus, kas vēstulē nebija nepārprotami minēti, piemēram, informāciju par lielākajām ĶTR bankām, Ķīnas Komunistiskās partijas (“ĶKP”) iesaisti dažu banku pārvaldībā vai dažu banku piekļuvi Valsts ārvalstu rezervju pārvaldes ārvalstu valūtas rezervēm, apgalvojot, ka tā nav gatava atbildēt uz jautājumiem par šo tematu.
(119)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pārbaudes apmeklējumā uz vietas nav bijusi elastīga un faktiski “noteikusi noilguma termiņu attiecībā uz visiem ĶV izmaiņu pieprasījumiem”. Tāpat tā apgalvoja, ka Komisija nav pieņēmusi nekādus “funkcionālus” risinājumus, ko ĶV piedāvājusi attiecībā uz pārbaudi Valsts statistikas birojā, un atteikusies pagarināt pārbaudi līdz pirmdienai, 2013. gada 22. aprīlim, lai veiktu pārbaudi Valsts statistikas birojā. Turklāt Komisijas ierēdņi faktiski katru darba dienu sākuši pārbaudes ar nokavēšanos, jo, kā apgalvoja ĶV, nav ieradušies laikus.
(120)
Attiecībā uz šiem apgalvojumiem Komisija uzsver, ka tās ierēdņu elastības pakāpe apmeklējumā uz vietas ir bijusi pilnīga un neapstrīdama. Izņēmuma kārtā Komisijas ierēdņi daudzos gadījumos piedāvājuši pārbaudīt ĶV sameklētos dokumentus un pierādījumus arī krietni pēc attiecīgo tematu slēgšanas un ārpus parastā darba laika. Tā noticis vairākas reizes, pat ja tas nozīmēja, ka ļoti vēlā vakarā ir jādodas uz citiem pārbaudes objektiem un/vai jāatgriežas objektos, kur Komisijas ierēdņi jau bija bijuši un izrādījuši gatavību pārbaudīt dokumentus. Tomēr diemžēl konkrētajos gadījumos ĶV nepieņēma šos piedāvājumus, un tas pamatoti apliecina, ka Komisijas pieprasīto dokumentu neiesniegšanas parastajā darba laikā iemesls nebija laika ierobežojumi vai Komisijas nevēlēšanās tos pārbaudīt. Attiecībā uz pārbaudes apmeklējuma sākuma kavēšanu Komisija atzīmē, ka ierēdņi katru dienu ieradās laikus, taču diemžēl noteiktu kavēšanos radīja ikdienas reģistrācijas procedūras, lai piekļūtu dažādajiem pārbaudes objektiem, kuras pieprasīja ĶV, vai vienkārši ĶV pārstāvju neierašanās, lai pavadītu ierēdņus, kad tie ieradās pārbaudes objektos, un tādēļ ierēdņi bija spiesti gaidīt ilgu laiku pirms sākuma. Komisija arī atzīmē, ka pārbaudes apmeklējumi katru dienu ieilga ilgi pēc parastā darba laika un tieši ĶV atcēla pārbaudes apmeklējuma pēcpusdienas sesiju pirmajā dienā, jo Tehnoloģiju ministrijas pārstāvji nolēma nepiedalīties apmeklējumā (skat. 122. apsvērumu). Faktiski, ja ĶV būtu pieņēmusi visus atkārtotos Komisijas ierēdņu piedāvājumus pārbaudīt dokumentus ārpus darba laika, apmeklējumi būtu bijuši ilgāki, un tā nenotika tikai tāpēc, ka ĶV pilnībā nesadarbojās.
(121)
ĶV arī apstrīdēja Komisijas praksi pēc attiecīgās pārbaudes sesijas noslēguma nepieņemt jaunus dokumentus un pierādījumus, kam nepieciešama pārbaude. Šajā jautājumā jāpaskaidro, ka Komisijas nodoms nav un nekad nav bijis ignorēt tieši šādi iesniegto informāciju. Komisija ņem vērā visu iesniegto informāciju, analizē tās kvalitāti (piemēram, izrakstus no revidētiem finanšu pārskatiem apstrādā citādi nekā vienkāršu Excel tabulu vai Word dokumentu ar skaitļiem, ko neapliecina oficiāli avoti) un novērtē tās svarīgumu, ņemot vērā faktu, ka šo informāciju nav iespējams pārbaudīt klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā.
(122)
Attiecībā uz sešiem dokumentiem (25), kurus ĶV iesniedza izmeklēšanas gaitā un kuru saturu ĶV atteicās apspriest klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā, ĶV apgalvoja, ka Komisijai nav pamata saskaņā ar pamatregulas 28. pantu izmantot pieejamos faktus. Tā arī apgalvoja, ka Komisija nav palīdzējusi ĶV izprast prasību iesniegt šos dokumentus un pierādīt, ka visi attiecīgie dokumenti ir būtiski, neraugoties uz to, ka ĶV “īpaši aicināja Komisiju pirms pārbaudes sākšanas palīdzēt ĶV izprast prasību iesniegt šos dokumentus un pierādīt, ka visi attiecīgie dokumenti ir būtiski”. Šajā ziņā, pirmkārt, tiek norādīts, ka visi šie dokumenti tieši attiecas uz attiecīgo nozari (26), tādēļ to iekļaušana pārbaudes jomā bija ļoti būtiska.
Otrkārt, ĶV formulējums 2013. gada 11. aprīļa vēstulē Komisijai atšķīrās no redakcijas, kas iekļauta 2013. gada 3. jūnija vēstulē. Faktiski ĶV 2013. gada 11. aprīļa vēstulē apgalvoja, ka minēto dokumentu pārbaude “ir apturēta, ja vien Komisija nevar pārliecinoši pierādīt, kādā mērā šie dokumenti ir uzskatāmi par būtiskiem pašreizējai izmeklēšanai, jo īpaši attiecībā uz apgalvojumiem par subsīdijām”. Tā kā visi šie dokumenti ir tieši saistīti ar attiecīgo nozari un jo īpaši subsīdiju shēmām, piemēram, preferenciālu kreditēšanu vai preferenciālām nodokļu shēmām, kā izriet no teksta, Komisija neizprot, kas vēl papildus būtu jāpievieno, lai pamatotu to būtiskumu. Komisija ir pārsteigta, ka ĶV neinformēja par problēmām ar šo dokumentu būtiskumu laikā, kad tie tika iesniegti, bet tikai pēc tam, kad Komisija pieprasīja paskaidrojumus.
(123)
Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē norādīja, ka nevar pārbaudīt lielāko daļu iesniegtās informācijas, salīdzinot to ar oriģinālajiem dokumentiem un datu avotu, kas izmantots, gatavojot ĶV atbildes attiecībā uz informāciju par ĶTR finanšu tirgu un finanšu iestādēm. ĶV iebilda, ka, ņemot vērā “ļoti vispārīgos un nekonkrētos citātus”, Komisija nav devusi ĶV iespēju iesniegt jēgpilnas piezīmes un tādējādi neļauj ĶV pietiekami izmantot tiesības uz aizstāvību. Šis apgalvojums neatbilst patiesībai. Anketā Komisija uzdeva ļoti konkrētus jautājumus un saskaņā ar daudzu izmeklēšanas iestāžu parasto praksi mēģināja pārbaudīt ĶV atbildes klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā.
(124)
Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV konkrēti apgalvoja, ka “aizdevumi attiecīgai nozarei veido ļoti nelielu daļu no kopējā piešķirto aizdevumu apjoma. Piemēram, dažas bankas ir minējušas savā pielikuma anketā, ka aizdevumi, kas piešķirti attiecīgai nozarei, veido mazāk nekā 1 % kopējā aizdevumu apjoma.” Pārbaudes apmeklējuma laikā ĶV nespēja pamatot šo apgalvojumu ar pierādījumiem un vienkārši aicināja Komisiju vērsties pie bankām.
(125)
Komisija arī pieprasīja statistiku par aizdevumiem attiecīgai nozarei. ĶV apgalvoja, ka tai nav šādu reģistru. Kad Komisija interesējās, vai ĶV ir mēģinājusi apkopot šādu statistiku un pieprasīt informāciju no bankām, CBRC (Banku regulators ĶTR), kas oficiāli piedalījās pārbaudē, atbildēja, ka neko par to nezina, jo par statistiku CBRC atbild cits departaments. ĶV neiesniedza nekādu statistiku, kas bija prasīta anketā un atkārtoti, arī nepilnību novēršanas procesā ne. Komisija pirmspārbaudes vēstulē vēlreiz norādīja, ka šis temats ir jāapskata.
(126)
Attiecībā uz bankām Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā jautāja arī par riska un kredītspējas novērtēšanu, vispārējo darbības situāciju, pārvaldības situāciju, kredīta līmeni, finanšu izlietojumu, atmaksāšanas spēju, galvojuma nosacījumiem un banku un kredītņēmēju sadarbību uzņēmējdarbībā, jo ĶV izteica pretenzijas par šiem jautājumiem atbildē uz anketas jautājumiem. Atkal, neraugoties uz faktu, ka šie temati bija norādīti pirmspārbaudes vēstulē, ĶV nespēja iesniegt nekādus pierādījumus, kas apstiprinātu tās apgalvojumus, un aicināja Komisiju vērsties pie bankām.
(127)
Atbildē uz vēstuli par nepilnībām ĶV sniedza noteiktu informāciju par valdības īpašuma īpatsvaru dažās bankās. Tiek norādīts, ka ĶV atbildē uz anketas jautājumiem sākotnēji minēja, ka tās rīcībā nav šādas informācijas, un tā iesniedza minēto informāciju tikai pēc Komisijas piezīmes, ka Komercbanku likuma 24. pants pašlaik prasa, lai bankas paziņotu šādu informāciju CBRC. Kad Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā jautāja, kāds ir šīs informācijas avots, klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka nezina, jo par šādu datu vākšanu CBRC atbild cits departaments. Saskaņā ar Pagaidu noteikumu par Uzraudzības padomēm lielākajās valstij piederošajās finanšu iestādēs 2. pantu (ko iesniedza EXIM Banka atbildē uz vēstuli par nepilnībām) “valstij piederošo finanšu iestāžu, kurām Valsts padome ieceļ uzraudzības padomes, sarakstu iesaka administratīvā struktūra, kas atbild par uzraudzības padomēm valstij piederošajās finanšu iestādēs”. Tā kā šī tiesību norma attiecas uz administratīvo struktūru, kas atbild par uzraudzības padomēm valstij piederošajās finanšu iestādēs, šķiet, ka ĶV ir informēta par to, kuras finanšu iestādes tai pieder. Tomēr Komisija nevarēja pārbaudīt šo informāciju, ne arī noteikt šīs informācijas avotu, jo ĶV nesadarbojās. Atklātībā pieejamā informācija liecina, ka ir arī citas valstij piederošas bankas (kas sniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem), papildus tām, par kurām ziņoja ĶV atbildē uz vēstuli par nepilnībām (27).
(128)
ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka Komisija ne anketā, ne arī vēstulē par nepilnībām “nav pieprasījusi pamatojošus pierādījumus vai datu avotus” un “tagad pēkšņi apgalvo, ka trūkst pamatojošu pierādījumu vai datu avotu”. Lai ieraksti būtu pareizi, Komisija, kā jebkura cita izmeklēšanas iestāde, pārbauda visu personu procedūrā iesniegtos datus, un ĶV tika informēta par to, jo Komisija jau anketā un tās pavadvēstulē norādīja, ka atbildes var tikt pārbaudītas. Turklāt pirmspārbaudes vēstulē Komisija minēja arī šo konkrēto tematu kā vienu no jautājumiem, kas tiks pārbaudīti (28). Tādējādi fakts, ka Komisija pieprasa apliecinošus pierādījumus ĶV apgalvojumiem, noteikti nebija pārsteigums ĶV, bet gan standarta procedūra, ko Komisija ievēro katrā un visos gadījumos.
(129)
Kad pārbaudes laikā Komisija lūdza ĶV iesniegt desmit lielāko ĶTR banku sarakstu un norādīt to pārstāvēto tirgus daļu, CBRC atbildēja, ka var sniegt šādu informāciju, taču nesniegs atbildi uz jautājumu, pirms nebūs saņēmis pieprasījumu rakstveidā. Komisija paskaidroja, ka jautājums, kas tiek uzdots mutiski pārbaudes apmeklējuma laikā, ir tikpat derīgs kā jebkurš rakstiski iesniegts jautājums, un norādīja uz faktu, ka attiecībā uz citiem mutiskajiem jautājumiem ĶV neprasīja pirms atbildes sniegšanas tos iesniegt rakstiski. Neraugoties uz šo paskaidrojumu, ĶV joprojām neiesniedza šo informāciju.
(130)
Anketā Komisija pieprasīja dokumentus, kas bija pamatā CBRC izveidei un noteica tās pilnvaras. ĶV iesniedza Valsts tautas kongresa pieņemtu dokumentu, kas vienkārši informēja par CBRC izveidi. Kad Komisija jautāja, vai ir kādi citi dokumenti, kas nosaka CBRC pilnvaras un darbības mērķi, klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka ir arī daudzi citi likumi par CBRC, bet, ja Komisija vēlējās šos dokumentus saņemt, tie bija jāpieprasa pirms pārbaudes. Jāpiebilst, ka anketā Komisija lūdza ĶV “iesniegt dokumentus, kas bija pamatā šīs iestādes izveidei un nosaka tās pilnvaras”, un tādējādi tā bija pieprasījusi šos dokumentus pirms pārbaudes.
(131)
Kad Komisija pieprasīja statistiku un pārskatus no bankām, kas sniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem IP laikā, tā norādīja uz ĶTR Likuma par banku nozares regulāciju un uzraudzību (29) 33. pantu, kas liek CBRC vākt šādu statistiku. Klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka viņam vispirms ir jāprasa atļauja juridiskajam departamentam, taču viņš nesniegs nekādu informāciju par šo jautājumu līdz pārbaudes beigām. Atkal ir jāpiebilst, ka Komisija šo informāciju bija pieprasījusi anketā un vēstulē par nepilnībām, un pirmspārbaudes vēstulē tā bija norādījusi, ka statistika būs pārbaudes temats.
(132)
ĶV arī apgalvoja, ka sūdzībā apgalvotais par Ķīnas bankām, kas ir valsts iestādes, ir pamatotas tikai ar vienkāršiem apgalvojumiem par valsts akciju īpašumiem, kuri savukārt ir pamatoti ar “nelikumīgu” noteikšanu/testēšanu krītotā papīra procedūrā. Šāds apgalvojums ir sūdzībā minēto faktu nepareiza interpretācija. Sūdzības iesniedzējs sūdzībā atsaucas ne tikai uz valsts īpašuma tiesībām, bet arī uz banku aizdevumiem, kas sniegti, pamatojoties uz politiskiem norādījumiem, uz valsts aģentūrām, kas dod rīkojumus finanšu iestādēm palielināt kredītus un aizdevumus uzņēmumiem, lai veicinātu jaunas tehnoloģijas un ražojumus (tostarp FE nozarē). Krītotā papīra procedūrā gūtie konstatējumi, ka Ķīnas bankas darbojas kā valsts iestādes, bija balstīti arī uz citiem datiem, nevis tikai īpašuma tiesībām (piemēram, valdības iejaukšanos un rīkojumiem bankām, lai novirzītu prioritāro kreditēšanu papīra rūpniecībai ar valsts plānu starpniecību), un šie secinājumi pilnībā atbilst ES un PTO tiesību aktiem. Turklāt konstatējumu, ka valstij piederošās bankas darbojas kā valsts iestādes, apstiprina arī procedūra, kura attiecās uz ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.
(133)
ĶV arī turpināja apgalvot, ka praktiski nespēj iesniegt informāciju par 3 800 bankām un finanšu iestādēm, kas darbojas ĶTR, un ka katrā ziņā CBRC nereģistrē informāciju par valsts īpašuma īpatsvaru bankās. Komisija neizprot, kādēļ ĶV atkārtoti atsaucas uz visām ĶTR bankām saistībā ar ĶV īpašuma tiesībām tajās, ja pieprasītā informācija nepārprotami attiecas tikai uz tām bankām, “kurās ĶV tieši vai netieši pieder akcijas” (30). Kā iepriekš skaidrots 127. apsvērumā, šķiet, ka ĶV apgalvojums, ka CBRC (vai jebkura cita valsts iestāde) nereģistrē informāciju par savām īpašuma tiesībām uz akcijām bankās, ir pretrunā vairākām Ķīnas tiesību normām.
(134)
ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē atkārtoja apgalvojumu, ka tai nav tiesību pieprasīt “neatkarīgām bankām” sniegt konfidenciālu informāciju, un minēja vēstuli, kas it kā nosūtīta bankām par šo jautājumu. Tiesa, pārbaudes laikā ĶV uzrādīja vēstules oriģinālu, kas adresēta bankām, taču, kad Komisija lūdza ĶV iesniegt pierādījumus, kurām bankām un finanšu iestādēm šī vēstule nosūtīta, ĶV nespēja šādus pierādījumus sniegt. ĶV arī apgalvoja, ka dažas no vēstules par nepilnībām 7. pielikumā minētajām iestādēm nav bankas. Šajā jautājumā Komisija atzīmē, ka par šīm iestādēm Komisijai paziņoja izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji kā par iestādēm, kas tiem izsniegušas aizdevumus.
(135)
ĶV apgalvoja, ka Komisija savā anketā un vēstulē par nepilnībām nekad nav rosinājusi jautājumu par PBOC apkārtrakstiem YinFa [2003] un [2004]. Tiek norādīts, ka pirmspārbaudes vēstulē Komisija to jautājumu starpā, uz kuriem attieksies pārbaude, ietvēra “PBOC noteikumus/apkārtrakstus/iekšējos dokumentus par procentu likmju regulēšanu ĶTR”. Abi apkārtraksti neapšaubāmi ietilpst šajā kategorijā. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām ĶV pat atsaucās uz rakstu PBOC tīmekļa vietnē, kas bija saistīts ar vienu no šiem apkārtrakstiem. Tomēr ĶV nesniedza PBOC apkārtrakstus un tikai sniedza informāciju no PBOC tīmekļa vietnes, kas bija nepilnīga attiecībā uz aizdevumu un depozītu procentu likmju pārvaldību Ķīnā, salīdzinot ar apkārtrakstiem YinFa [2003] un [2004], kas abi ir pieejami tīmeklī. Jāpiebilst arī, ka ĶV neatteicās sniegt šos dokumentus, pamatojot ar to, ka nav gatava šādam jautājumam, bet drīzāk ar apgalvojumiem par šo apkārtrakstu konfidencialitāti. Šajā ziņā tiek norādīts, ka ĶV apgalvojums par PBOC apkārtrakstu konfidencialitāti neatbilst tās praksei šajā procedūrā. Lai pamatotu apgalvojumu, ka valsts komercbanku (VKB) sniegtie aizdevumi ir atcelti, ĶV piezīmēs par informācijas galīgo izpaušanu sniedza citu PBOC apkārtrakstu pilnā apmērā, un konfidencialitāte, par ko bija runa citā sakarā, toreiz nebija šķērslis. Attiecībā uz izrakstiem no PBOC tīmekļa vietnes jāteic, ka Komisija ņēma tos vērā un neignorēja to saturu. Tomēr, lai gūtu pilnu informāciju par šo tematu, nepieciešama arī informācija, kas iekļauta abos apkārtrakstos un papildina ĶV iesniegto informāciju.
3.3. Individuāla pārbaude
(136)
Seši ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, iesniedza pieprasījumus veikt individuālas pārbaudes saskaņā ar pamatregulas 27. panta 3. punktu - tie bija uzņēmumi CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., un Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Nebija iespējams nodrošināt šiem uzņēmumiem individuālu pārbaudi, jo iespējamo subsīdiju shēmu lielā skaita un izmeklēšanas laikietilpības dēļ tas radītu nevajadzīgu apgrūtinājumu un varētu aizkavēt izmeklēšanas pabeigšanu termiņā.
3.4. Īpašās shēmas
(137)
Pamatojoties uz sūdzībā minēto informāciju, Komisija meklēja informāciju par turpmāk minētajām shēmām, kas, iespējams, paredzēja valsts iestādes subsīdiju piešķiršanu:
i)
Preferenciālas politikas aizdevumi, cits finansējums galvojumi un apdrošināšana
-
Preferenciālie politiskie aizdevumi;
-
Kredītlīniju nodrošināšana;
-
Eksporta kredītu subsīdiju programmas;
-
Eksporta galvojumi un apdrošināšana zaļajām tehnoloģijām;
-
Ieguvumi, kas piešķirti, nodrošinot piekļuvi ārzonu holdingsabiedrībām, un aizdevumu atmaksāšana, ko veic valsts;
ii)
Subsīdiju programmas
-
Eksporta ražojumu pētniecības attīstības fonds;
-
Subsīdijas “Slaveno zīmolu” un Ķīnas pasaules klases zīmolu programmas izstrādei;
-
Fondi Guandong provinces rūpniecības nozaru ārējai ekspansijai;
-
Demonstrējumu programma “Zelta saule”;
iii)
Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas
-
Programma “two free/three half” ārvalstu investīciju uzņēmumiem (FIE);
-
Ienākuma nodokļa atlaides uz eksportu orientētiem FIE;
-
Ienākuma nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem pēc atrašanās vietas;
-
Nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem, kas iegādājas Ķīnā ražotas iekārtas;
-
Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei;
-
Nodokļu atmaksas par FIE uzņēmumiem peļņas reinvestēšanu uz eksportu orientētos uzņēmumos;
-
Preferenciālas nodokļu programmas FIE uzņēmumiem, kas atzīti par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem;
-
Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos;
-
Preferenciālā ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem Ziemeļaustrumu reģionā;
-
Guandong provinces nodokļu programmas;
iv)
Netiešo nodokļu un importa tarifu programmas
-
PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekartu izmantošanu;
-
PVN atlaides FIE uzņēmumiem par Ķīnā ražotu iekārtu iepirkšanu;
-
PVN un tarifu atbrīvojumi par pamatlīdzekļu iegādi saskaņā ar ārējās tirdzniecības attīstības fondu programmu;
v)
Valdības nodrošinātās preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu cenu
-
Valdības nodrošinātais polisilīcijs par neatbilstoši zemu cenu;
-
Valdības nodrošinātie alumīnija štancējumi par neatbilstoši zemu cenu;
-
Valdības nodrošinātais stikls par neatbilstoši zemu cenu;
-
Valdības nodrošinātā enerģija;
-
Valdības nodrošinātā zeme un zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu.
3.4.1. Preferenciāli politiskie aizdevumi, cits finansējums, galvojumi un apdrošināšana
a) Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana
- Finanšu tirgus un iestādes Ķīnā
(138)
Komisija pieprasīja ĶV informāciju par to banku sniegto aizdevumu īpatsvaru, kurās ĶV ir lielākais vai vienīgais akcionārs, to banku, kurās ĶV pieder daļas, bet tā nav lielākais akcionārs, to banku, kurās ĶV nav akcionārs, un to banku, kas pieder ārvalstniekiem, attiecībā uz nozari kopumā un to nozari, uz kuru attiecas šī procedūra. ĶV atbildēja, ka tā nereģistrē informāciju par aizdevumu summām un īpatsvaru, ko izsniedz valstij piederošas bankas, un ĶV nereģistrē informāciju par aizdevumiem FE nozarei. ĶV nepiedāvāja alternetīvu šīs informācijas avotu.
(139)
Komisija sākotnējai antisubsidēšanas anketai pievienoja pielikumā specifisku anketu (A pielikumā), kas paredzēta bankām/finanšu iestādēm, un lūdza ĶV nosūtīt to bankām/finanšu iestādēm, kas sniedz aizdevumus attiecīgai nozarei. A pielikuma mērķis bija pārbaudīt sūdzībā minētos apgalvojumus, ka Ķīnas valstij piederošās bankas ir valsts iestādes. Cita starpā Komisija meklēja informāciju par šo Ķīnas banku valsts kontroles struktūru un valdības politikas vai interešu ievērošanu attiecībā uz fotoelektrisko nozari (t. i., par direktoru padomēm un akcionāru padomēm, akcionāru un direktoru sapulču protokoliem, akcionāru un direktoru valstspiederību, kreditēšanas politikām un riska novērtējumiem attiecībā uz aizdevumiem, kas izsniegti ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās). Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV iesniedza atbildes uz A pielikuma jautājumiem tikai par piecām bankām (Ķīnas Attīstības Banku (CDB), EXIM banku, Šanhajas Banku, Ķīnas Banku (31) un Huaxia Bank). Vēstulē par nepilnībām Komisija atkārtoja sākotnējo informācijas pieprasījumu. Lai atvieglotu ĶV sadarbību, tā iesniedza sarakstu ar bankām/finanšu iestādēm, kas izsniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, un vēlreiz lūdza ĶV nosūtīt A pielikumu šīm iestādēm. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām netika iesniegta neviena papildu atbilde uz A pielikuma jautājumiem.
(140)
Komisija meklēja arī informāciju par valsts īpašuma tiesībām uz šīm bankām un finanšu iestādēm. Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV apgalvoja, ka nereģistrē informāciju par īpašumā esošajām akcijām, un tā nesniedza norādes, kā iegūt šādu informāciju. Kad Komisija vēstulē par nepilnībām norādīja, ka šī informācija ir obligāti jāiekļauj banku statūtos un ĶV kā akcionāram tie ir pieejami, ĶV iesniedza akcionāru informāciju par 16 bankām. Tomēr, izņemot piecas bankas, kurām ĶV kā avotus minēja gada ziņojumus, tā neiesniedza nekādus šo informāciju apliecinošus pierādījumus un arī neizpauda, kas ir šīs informācijas datu avots. Attiecībā uz citām bankām, kas izsniedz aizdevumus attiecīgai nozarei, ĶV nesniedza informāciju par to īpašuma tiesību daļu. Līdz ar to Komisija nespēja pārbaudīt paziņoto datu precizitāti un pareizību attiecībā uz valsts īpašuma tiesību daļām bankās un citās finanšu iestādēs.
(141)
ĶV apgalvoja, ka BB reitings, ko piemēro izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem (aizdevumu standartam) ir “ļoti nelabvēlīgs” un Komisija, “ņemot vērā lietas faktiskos apstākļus, nav izskaidrojusi, kādēļ tā ir secinājusi, šis ir precīzs vai vispamatotākais secinājums”. ĶV arī apgalvoja, ka šī metodika rada “nepieļaujami nelabvēlīgus secinājumus”. Kaut arī šis apgalvojums tika izteikts saistībā ar vienu no iepriekšējām lietām (t. i., krītotā papīra lietā) un pirms informācijas izpaušanas par reitingu, ko piemēro šīs procedūras izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, jāpiebilst, ka Komisija nepiemēro “pieejamos nelabvēlīgos faktus” šajā lietā vai jebkurās citās lietās, uz kurām ĶV atsaucās dokumentos, ko iesniedza. Komisija izdarīja atbilstošus secinājumus, pamatojoties tikai uz reģistrācijas ierakstā minētajiem faktiem, kas liecināja par pienācīga kredītriska novērtējuma trūkumu (skat. 175.-178. apsvērumu). Būtu jānorāda, ka IP laikā Ķīnas FE nozare cieta smagus zaudējumus, un bija skaidrs, ka tās finansiālais stāvoklis ir ļoti smags. Vairāki kredītriska novērtējumi, ko iesniedza izlasē iekļautie uzņēmumi, liecināja, ka BB novērtējums attiecībā uz IP kopumā nebija nepamatots. Faktiski daži kredītriska novērtējumi nepārprotami liecināja, ka vairākas grupas īstenībā bija vairāk vai mazāk maksātnespējīgas.
- Pārbaudes bankās
(142)
Komisija pirmspārbaudes vēstulē paredzēja veikt pārbaudes bankās, kas iesniedza atbildes uz anketas A pielikumu un bija izsniegušas lielu daļu aizdevumu izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, t. i., Ķīnas Attīstības bankā, Ķīnas Eksporta un importa bankā, Šanhajas Bankā un Huaxia Bank, un tā iekļāva šajā vēstulē detalizētu sarakstu ar tematiem, kas būtu jāizskata pārbaudes laikā. Sākotnējā anketā, kas bija paredzēta ĶV, Komisija jau paskaidroja, ka atbildēs uz anketas jautājumiem sniegtā informācija var tikt pārbaudīta uz vietas. Komisija pirmspārbaudes vēstulē arī norādīja, ka ir pieprasījusi ĶV “iesniegt visus apliecinošos dokumentus, kas izmantoti, gatavojot Jūsu atbildi pēc būtības, tostarp oriģinālos avota dokumentus un īstenošanas dokumentus”. Divi citi lielākie preferenciālā finansējuma nodrošinātāji izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem vai nu neiesniedza pieprasīto informāciju (Ķīnas Lauksaimniecības banka), vai arī informācija tika iesniegta bankas vārdā bez iespējām šo informāciju pārbaudīt (Ķīnas Banka).
- Šanhajas Banka
(143)
2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstulē Komisija informēja ĶV par nodomu veikt pārbaudi Šanhajas Bankā (“BoS”) un, lai atvieglotu ĶV šo pārbaudes apmeklējumu, piedāvāja vajadzības gadījumā pagarināt pārbaudes apmeklējumu līdz 2013. gada 22. aprīlim (32). Sākotnējā 5. aprīļa atbildē uz pirmspārbaudes vēstuli ĶV neapstiprināja, ka pārbaude BoS varētu notikt, bet uzdeva jautājumu, vai Komisija vēlētos pārbaudīt Šanhajas Banku citā vietā atlikušajā pārbaudes daļā (t. i., Šanhajā, nevis Pekinā). Lai atvieglotu pārbaudes apmeklējumu, Komisija izņēmuma kārtā tam piekrita, tomēr tā aicināja ĶV apstiprināt pārbaudi Šanhajā vēlākais līdz 9. aprīlim (t. i., trīs darbadienas pirms pārbaudes sākuma Pekinā), lai pārbaudes grupa varētu nokārtot praktiskos jautājumus saistībā ar šādām izmaiņām pārbaudes plānā. Tikai 11. aprīlī (vienu darbadienu pirms pārbaudes sākuma) ĶV apstiprināja, ka BoS būs gatava pārbaudei 2013. gada 23. vai 24. aprīlī. Tajā pašā dienā Komisija informēja ĶV, ka šāda novēlota apstiprinājuma dēļ tā nevar noorganizēt izmaiņas grafikā. Turklāt datumi, ko piedāvāja ĶV (23. vai 24. aprīlis) neietilpa laikposmā, kas bija saskaņots starp ĶV un Komisiju kā laikposms, kurā jāveic pārbaude, un pat pagarinājuma periodā, ko piedāvāja Komisija. Tādēļ Komisija nevarēja pārbaudīt atbildes uz A pielikuma jautājumiem, ko iesniedza BoS, un informāciju par aizdevumiem, ko šī banka izsniegusi izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tādēļ Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē informēja ĶV, ka apsver Regulas (EK) Nr. 597/2009 28. panta piemērošanu attiecībā uz nepārbaudīto informāciju, ko iesniegusi BoS.
(144)
ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka BoS pārbaude nav notikusi Komisijas neelastīguma dēļ un Komisija nav piedāvājusi nekādus citus pārbaudes datumus, bet vienkārši “noraidījusi iespēju apsvērt Šanhajas Bankas pārbaudi”. Šādi apgalvojumi ir vienkārši nepatiesi. Komisija pirmspārbaudes vēstulē nepārprotami informēja, ka ir sākotnēji piedāvājusi pārbaudīt šīs bankas 2013. gada 17. un 18. aprīlī, paredzot iespējamu papildu dienu 22. aprīlī, un deva iespēju ĶV piedāvāt atbilstošu laiku banku apmeklēšanai visā pārbaudes periodā (t. i., pilnu darba nedēļu un vienu papildu dienu). Vēl ĶV piedāvāja BoS pārbaudes datumus ārpus šā laika ietvara un izdarīja to tikai vienu darbadienu pirms pārbaudes apmeklējuma sākuma. Pēc Komisijas domām, piedāvātā elastība ir bijusi vairāk nekā pietiekama, un BoS pārbaudei kopā tika piedāvātas sešas alternatīvas dienas, pretēji ĶV apgalvojumam.
- Huaxia Bank
(145)
Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē paskaidroja ĶV, ka nevar pārbaudīt dažas nodaļas Huaxia Bank (“Huaxia”) atbildē uz A pielikuma jautājumiem, proti, attiecībā uz īpašuma tiesību struktūru, izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītspējas novērtējumu un riska prēmijām, ko iekasē no vairākām nozarēm un jo īpaši no attiecīgās nozares.
(146)
ĶV 2013. gada 3. jūnija atbildē apgalvoja, ka Huaxia ir izskaidrojusi īpašuma tiesību struktūru un iesniegusi Komisijai papildu informāciju un paskaidrojumus par tās akcionāriem, bet uz klientu kredītspējas novērtējumu attiecas bankas slepenības noteikumi un līgumsaistības starp bankām un to klientiem.
(147)
Attiecībā uz īpašuma tiesību struktūru jāatzīmē, ka atbildē uz A pielikuma jautājumiem Huaxia apgalvoja - tā ir dibināta “bez jebkādām valdības akcijām” un neizpauž nekādu informāciju par valdības īpašuma tiesībām, pat ja to īpaši pieprasa Komisija A pielikumā. Komisija norādīja, ka tas ir pretrunā ar citu ĶV sniegto informāciju, un Huaxia atzina, ka daži no tās akcionāriem pieder valstij, kā arī iesniedza dokumentu ar informāciju ķīniešu valodā par dažiem no tiem. Huaxia sniegtā informācija joprojām neizskaidroja, kāda ir valsts īpašumtiesību daļa šajā bankā.
(148)
Attiecībā uz kredītspējas novērtēšanu Komisija norāda, ka banka varēja iesniegt šādu dokumentu par vienu no uzņēmumiem (aizsargājot uzņēmuma identitāti ar dažām izmaiņām dokumentā), bet par citiem pieprasītajiem dokumentiem banka apgalvoja, ka uz tiem attiecas slepenības noteikumi un līgumsaistības starp bankām un to klientiem. Šādas pretrunas skaidrojumā ir grūti izprast.
- Ķīnas Eksporta un importa banka
(149)
Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē informēja ĶV, ka Ķīnas Eksporta un importa bankas (“EXIM”) atbildes uz A pielikuma jautājumiem un vēstulēm par nepilnībām ir nepilnīgas un EXIM nav iesniegusi vairākus dokumentus, kas tika īpaši pieprasīti, t. i., Statūtus, Paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas dibināšanu, ko izdevusi Valsts padome, un Ķīnas Eksporta un importa bankas kārtību eksporta pārdevēju kredītu pārvaldībai attiecībā uz augsto tehnoloģiju ražojumiem. Attiecībā uz Statūtiem ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka EXIM nevar iesniegt Statūtus savas iekšējās politikas dēļ (kas ir uzskatāms par iekšējās pārvaldes dokumentu), taču atsaucās uz tiešsaistes redakciju, kuru, kā tika apgalvots, pārbaudes laikā tika piedāvāts apskatīt klēpjdatorā, ko nodrošināja EXIM. Komisija neizprot šādu paskaidrojumu, kam nav nekādas jēgas. Ja dokuments pārbaudes laikā bija pieejams tiešsaistē, Komisija neredz iemeslu, kādēļ tas nevarēja tikt iesniegts, kā atkārtoti tika prasīts jau anketā, vēstulē par nepilnībām un vēlreiz pārbaudes laikā. Faktiski apgalvojums, ka EXIM pārbaudes laikā nodrošināja šo dokumentu klēpjdatorā, ir nepatiess. EXIM norādīja, ka Komisija varētu apskatīt šo dokumentu tiešsaistē, bet Komisijas ierēdnis paskaidroja, ka pārbaudes telpās nav pieejams interneta savienojums. Turklāt EXIM pat neiesniedza saiti uz internetā pieejamo statūtu redakciju.
(150)
Attiecībā uz abiem pārējiem dokumentiem EXIM paskaidroja, ka tos nav iespējams iesniegt konfidenciālā rakstura un iekšējo noteikumu dēļ. Tieši EXIM atbildē uz vēstuli par nepilnībām apgalvoja, ka “EXIM banka tika izveidota un darbojas saskaņā ar Paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas dibināšanu, ko izdevusi Valsts padome, un Ķīnas Eksporta un importa bankas statūtiem”. Tādējādi tas tika uzskatīts par būtisku dokumentu, lai pārbaudītu sūdzībā minētos apgalvojumus, ka EXIM ir valsts iestāde, taču Komisijai tika liegta piekļuve šim dokumentam. Saistībā ar to jāpiebilst, ka cita politiskā banka, t. i., CDB, iesniedza līdzīgu dokumentu par savu dibināšanu, un šīs izmeklēšanas ietvaros tika iesniegti arī vairāki citi Valsts padomes paziņojumi. Arī EXIM nepamatoja apgalvojumus par konfidencialitāti ne ar kādiem pierādījumiem. Turklāt, kā paskaidrots 117. apsvērumā, valdības nedrīkst vienkārši atsaukties uz iekšējiem noteikumiem, lai nepildītu pienākumus, kas paredzēti SCM nolīgumā un pamatregulā. Tas pats attiecas uz Ķīnas Eksporta un importa bankas kārtību eksporta pārdevēju kredītu pārvaldībai attiecībā uz augsto tehnoloģiju ražojumiem, kuru EXIM arī atzina par konfidenciālu bez jebkādiem pamatojošiem pierādījumiem un pat atteicās apspriest šā dokumenta mērķi.
(151)
EXIM arī neiesniedza informāciju par direktoru padomes un uzraudzības padomes sastāvu, kas tika atkārtoti pieprasīta, paskaidrojot, ka “direktoru padomes sastāvs ir mainīgs” un Komisijas jautājumi par valdes locekļu piederību ĶKP “ir agresīvi un nepiemēroti jautājumi antisubsidēšanas izmeklēšanas kontekstā”. Fakts, ka direktoru padomes sastāvs ir mainīgs, neattiecas uz šīs izmeklēšanas mērķi. Svarīgi ir tas, kā valsts ir pārstāvēta EXIM padomēs; tomēr ĶV un EXIM atteicās sniegt šādu informāciju. Komisija arī uzskata, ka EXIM (un visu šajā lietā iesaistīto banku) augstākās vadības piederība ĶKP ir būtiska, lai varētu noteikt valsts ietekmes pakāpi uz banku vadību. Saskaņā ar ĶKP konstitūciju “partijai ir jāatbalsta un jāuzlabo ekonomikas pamatsistēma, kurā valsts īpašumam ir galvenā nozīme un dažādas ekonomikas nozares attīstās paralēli…” (33), tādējādi ĶKP ietekmes izvērtēšana EXIM tika uzskatīta par nepieciešamu šīs izmeklēšanas vajadzībām un jo īpaši lai novērtētu valsts ietekmi bankās.
(152)
Attiecībā uz statistiku par dažādu ražojumu kategoriju eksportu, kas tika pieprasīta jau anketā un ko EXIM ir juridisks pienākums paziņot CBRC, ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka šīs informācijas sagatavošanai ir vajadzīgs papildu laiks. Saistībā ar tiek norādīts, ka, tā kā Komisija pieprasīja šo informāciju jau sākotnējā anketā, ĶV rīcībā bija vairāk nekā trīsarpus mēneši šīs informācijas sagatavošanai, taču ĶV to neizdarīja. EXIM apgalvoja, ka “šāda veida informācija ir atrodama gada pārskatos”, taču tas neatbilst patiesībai. Informācija gada pārskatos, uz ko norādīja ĶV, attiecās uz citiem laikposmiem, nevis uz tiem, par kuriem Komisija pieprasīja informāciju anketā un pārbaudes apmeklējuma laikā.
(153)
ĶV pareizi apgalvoja, ka atbildē uz anketas jautājumiem tā ir minējusi cita starpā eksporta kredītu summas attiecībā uz mehānisko un elektrisko ražojumu un jauno augsto tehnoloģiju ražojumu eksporta apjomiem. Tiek norādīts, ka Komisija nekad nav apstrīdējusi šo skaitlisko datu iesniegšanu. Komisija nebija apmierināta ar faktu, ka brīdī, kad tā mēģināja pārbaudīt šos datus pārbaudes apmeklējuma laikā, EXIM nevarēja iesniegt pierādījumus, ne arī paskaidrot, no kurienes šie dati ņemti. Tāpat Komisijai netika ļauts pārbaudīt datus par FE nozarei izsniegto eksporta kredītu īpatsvaru, kurus ĶV iesniedza atbildē uz anketas jautājumiem. Dīvaini bija arī tas, ka EXIM neuzskatīja šos datus par konfidenciāliem, taču, kad Komisija jautāja par datu avotu, lai tos pārbaudītu, EXIM atteica piekļuvi avotam, par iemeslu norādot konfidencialitāti. EXIM atsaucās uz tiem pašiem iemesliem attiecībā uz eksporta kredītu summām, kas izsniegtas izlasē iekļautajiem ražotājiem un ražotājiem, kas sadarbojās. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām tā minēja datus, bet neļāva Komisijai tos pārbaudīt, pamatojoties uz konfidencialitāti. Līdz ar to Komisija nevarēja pārbaudīt lielāko daļu EXIM iesniegto statistikas datu.
(154)
EXIM arī atteicās paskaidrot un attiecīgi pierādīt izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītreitingus, kā arī analīzi, kas bija šo reitingu pamatā.
- Ķīnas Attīstības banka (CDB)
(155)
ĶV savā 2013. gada 3. jūnija vēstulē rakstīja, ka nav apmierināta ar to, ka Komisija uzdod “personiskus jautājumus par valdes locekļu un augstākās vadības politiskās partijas piederību”. Tas neatbilst patiesībai. Jautājumi par valdes locekļu un augstākās vadības saistību ar ĶKP bija tikai tehniska rakstura, un, kā iepriekš paskaidrots 151. apsvērumā, to uzdošanas iemesls bija palīdzēt noskaidrot ĶKP funkcijas Ķīnas ekonomikā.
(156)
Pārbaudes apmeklējuma laikā Komisija mēģināja pārbaudīt izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītspējas novērtējumus. CDB sniedza noteiktu vispārīgo informāciju, taču atteicās izpaust jebkādu informāciju par izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītspējas novērtēšanu vai pat FE nozares riska novērtēšanu un novērtējuma ziņojumu.
(157)
Atbildē uz vēstuli par nepilnībām CDB sniedza datus par attiecīgās nozares riska prēmijām. Pārbaudes laikā CDB precizēja savu atbildi šajā jautājumā, taču neiesniedza nekādus apliecinošus pierādījumus šiem datiem vai paskaidrojumu par šo datu pamatotību, neraugoties uz Komisijas atkārtotajiem pieprasījumiem pārbaudes apmeklējuma laikā.
b) Ķīnas valstij piederošās bankas ir valsts iestādes
(158)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶTR SOCB ir valsts iestādes pamatregulas 2. panta b) apakšpunkta izpratnē.
(159)
PTO Apelācijas institūcijas (“AI”) ASV sagatavotajā ziņojumā “Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China” (34) (“AI ziņojums”) definēja valsts iestādi kā struktūru, “kurai ir nodotas, kura izmanto vai kurai ir piešķirtas valdības pilnvaras”. Pēc AI uzskatiem, pierādījums, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār kādu struktūru un tās darbību ir uzskatāms par pierādījumu, ka attiecīgai struktūrai ir valdības pilnvaras un tā izmanto šīs pilnvaras valdības funkciju veikšanai. Ja tiek pierādīts, ka formālās norādes par valdības kontroli ir daudzveidīgas, un ir arī pierādījumi, ka šī kontrole tiek izmantota pēc būtības, tādā gadījumā šie pierādījumi ļauj secināt, ka attiecīgā struktūra izmanto valdības pilnvaras (35). AI arī atzina, ka valsts iestādēm ir raksturīga “valdības funkciju veikšana” (36), kas “attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā parasti būtu uzskatāma par valdības darba daļu” (37).
(160)
Turpmākā analīze lielāko uzmanību veltī tam, vai attiecīgā SOCB Ķīnā pilda funkcijas, kas parastu būtu uzskatāmas par valdības darba daļu, un ja tā, vai tai ir valdības pilnvaras tā rīkoties. Izmeklēšana noskaidroja, ka Ķīnas finanšu tirgum ir raksturīga valdības iejaukšanās, jo lielākā daļa galveno banku pieder valstij. Ķīnas iestādes sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par banku akcionāriem un īpašniekiem ĶTR. Tomēr, kā papildus paskaidrots turpmāk, Komisija apkopoja pieejamo informāciju, lai tās secinājumi būtu pamatoti. Veicot analīzi par to, vai bankas ir struktūras, kam pieder, ir piešķirtas vai kas izmanto valdības pilnvaras (valsts iestādes), Komisija meklēja informāciju ne tikai par valdības īpašuma daļām bankās, bet arī par citām pazīmēm, piemēram, par valdības pārstāvību direktoru padomēs, valdības kontroli pār to darbību, valdības politikas vai interešu ievērošanu un par to, vai šīs struktūras ir izveidotas ar likumu.
(161)
Pieejamā informācija ļāva secināt, ka valstij piederošām bankām ĶTR pieder lielākā tirgus daļa un tās ir galvenie dalībnieki Ķīnas finanšu tirgū. Saskaņā ar 2006. gada Deutsche Bank pētījumu par ĶTR banku nozari (38) valstij piederošo banku īpatsvars var pārsniegt vairāk nekā 2/3 Ķīnas tirgus. Par šo pašu jautājumu PTO Ķīnas tirdzniecības politikas apskatā ir teikts: “Valsts īpašuma augstā pakāpe ir vēl viena būtiska finanšu nozares īpatnība Ķīnā” (39) un “Ķīnas banku nozares tirgus struktūra ir maz mainījusies, tajā dominē valstij piederošas bankas” (40). Jāpiebilst, ka piecas lielākās valstij piederošās komercbankas (Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka, Sakaru banka un Rūpniecības un tirdzniecības banka) pārstāv vairāk nekā pusi Ķīnas banku nozares (41). Valsts īpašuma tiesības uz piecām lielākajām valstij piederošajām bankām apstiprināja arī ĶV atbildē uz vēstuli par nepilnībām.
(162)
Komisija pieprasīja arī informāciju par šo Ķīnas banku valsts kontroles struktūru un valdības politikas vai interešu ievērošanu attiecībā uz fotoelektrisko nozari (t. i., par direktoru padomēm un akcionāru padomēm, akcionāru un direktoru sapulču protokoliem, akcionāru un direktoru valstspiederību, kreditēšanas politikām un riska novērtējumiem attiecībā uz aizdevumiem, kas izsniegti ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās). Tomēr, kā iepriekš teikts 139. apsvērumā, ĶV sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par šo tematu un neļāva pārbaudīt lielu daļu iesniegtās informācijas. Tādējādi Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti. Pamatojoties uz pieejamajiem datiem, tā secināja, ka šīs bankas kontrolē valdība, izmantojot īpašuma tiesības, administratīvo kontroli pār to “komerciālo” darbību, tostarp ierobežojumus, kas noteikti depozītu un aizdevumu procentu maksājumiem (skat. 164.-167. apsvērumu), un dažos gadījumos - pat likumā noteiktos dokumentus (42).
Attiecīgie dati, kas izmantoti iepriekš minēto secinājumu izdarīšanai, ir gūti no ĶV iesniegtās informācijas, Ķīnas banku gada ziņojumiem, kurus vai nu iesniedza ĶV, vai kuri ir publiski pieejami, informācijas, kas gūta no 2006. gada Deutsche Bank pētījuma par Ķīnas banku nozari (43), PTO Ķīnas politikas apskata (2012) (44), Pasaules Bankas ziņojuma par Ķīnu 2030. gadā (45) vai 2010. gada ESAO Ķīnas ekonomikas apskata (46), informācijas, ko snieguši ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, un informācijas, kas iekļauta sūdzībā. Attiecībā uz ārvalstu bankām neatkarīgi avoti lēš, ka tās veido Ķīnas banku nozares maznozīmīgu daļu, un tādēļ tām ir neliela nozīme aizdevumu politikā; atbilstošā informācija liecina, ka tām pieder pat mazāk nekā 2 % Ķīnas tirgus (47). Arī attiecīgā publiski pieejamā informācija liecina, ka Ķīnas bankas, jo īpaši lielās komercbankas, joprojām paļaujas uz valstij piederošajiem akcionāriem un valdību, lai papildinātu kapitālu, kad tām pietrūkst atbilstoša kapitāla kredītu ekspansijas dēļ (48).
(163)
Attiecībā uz bankām, kas sniegušas aizdevumus ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, lielākā to daļa ir valstij piederošas bankas. Patiesi, pamatojoties uz pieejamo informāciju (49), tika konstatēts, ka valstij piederošās bankas un citas valstij piederošās struktūras ir izsniegušas lielāko daļu aizdevumu ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās. Starp tām bija ĶTR lielākās komercbankas un politiskās bankas, piemēram, Ķīnas Attīstības banka, EXIM banka, Ķīnas Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka un Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības banka. Attiecībā uz pārējām iesaistītajām valstij piederošajām bankām Komisija vēlreiz pieprasīja to pašu iepriekš minēto informāciju par valdības kontroli un valdības politikas vai interešu ievērošanu attiecībā uz fotoelektrisko nozari. Šāda detalizēta informācija netika sniegta. Tādējādi tika secināts, ka valdība kontrolē šīs bankas. Par šādu būtisku kontroli cita starpā liecina valdības politika par atbalstu attiecīgajai nozarei, kas liek bankām darboties īpaši atbalstošā veidā (skat. 102. apsvērumu). Šo iemeslu dēļ valstij piederošās komercbankas un politiskās bankas ĶTR ir uzskatāmas par valsts iestādēm.
(164)
Papildu pazīme, kas liecina par ĶV iesaisti Ķīnas finanšu tirgū, ir PBOC funkcijas, kas nosaka īpašus ierobežojumus veidam, kā tiek noteiktas un svārstās procentu likmes. Patiesi, izmeklēšana konstatēja, ka PBOC ir pieņemti īpaši noteikumi, kas regulē veidu, kā ĶTR svārstās procentu likmes. Saskaņā ar pieejamo informāciju šie noteikumi ir izklāstīti PBOC Apkārtrakstā par kārtību, kā regulē procentu likmes depozītiem un aizdevumiem, Yinfa (2004. gads), Nr. 251 (Apkārtraksts Nr. 251). Finanšu iestādes tiek aicinātas nodrošināt aizdevumu likmes noteiktā PBOC aizdevumu procentu likmju standarta intervālā. Komercbanku aizdevumiem un politisko banku aizdevumiem, kas tiek komerciāli pārvaldīti, nav noteikts augšējais robežintervāls, bet tikai apakšējais robežintervāls. Pilsētu kredīta kooperatīviem un lauku kredīta kooperatīviem ir noteikts gan augšējais, gan apakšējais robežintervāls. Preferenciāliem aizdevumiem un aizdevumiem, kam Valsts padome izdevusi īpašus noteikumus, procentu likmes nedrīkst paaugstināties. Komisija lūdza ĶV paskaidrojumus par Apkārtrakstā Nr. 251 iekļauto definīciju un redakciju, kā arī par iepriekšējo tiesību aktu (PBOC apkārtrakstu par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju svārstību intervāla palielināšanu, YinFa [2003. gads] Nr. 250). Tomēr, kā iepriekš minēts 135. apsvērumā, ĶV atteicās iesniegt šos apkārtrakstus, tādēļ Komisija nevarēja pārbaudīt to saturu un meklēt paskaidrojumus. Tā kā ĶV neiesniedza atbilstošu informāciju par šo jautājumu, kas liktu domāt, ka situācija ir mainījusies kopš 2013. gada marta, kad Komisija pabeidza antisubsidēšanas izmeklēšanu, kura attiecās uz ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu (50), tika secināts, ka PBOC ir iesaistīta procentu likmju noteikšanā valstij piederošās komercbankās un ietekmē tās. ĶV nesniedza pierādījumus par to, ka situācija, kas tika konstatēta izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu, būtu mainījusies. Tādēļ, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem un citiem iepriekš minētajiem pierādījumiem, tika secināts, ka situācija attiecībā uz procentu likmju noteikšanas metodiku nemainījās visā IP.
(165)
Aizdevumu procentu likmju ierobežojumi, kā arī augšējās robežvērtības, kas noteiktas depozītu likmēm, rada situāciju, kurā bankām ir garantēta piekļuve lētam kapitālam (saskaņā ar depozītu likmju regulējumu) un tās var aizdot atsevišķām nozarēm par zemām likmēm.
(166)
Uz bankām attiecas arī juridiskas normas, kas prasa, lai tās cita starpā īsteno aizdošanas darbības saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām (51), sniedz kreditēšanas atbalstu veicināmiem projektiem (52) vai dod priekšroku augsto vai jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai (53). Bankām ir pienākums ievērot šos noteikumus. Izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji pieder veicināmo projektu kategorijām, kā arī augsto un jauno tehnoloģiju nozaru kategorijai.
(167)
Dažādi neatkarīgie informācijas avoti liecina, ka valsts iesaiste Ķīnas finanšu nozarē ir būtiska un pastāvīga. Piemēram, konstatējums, kas izklāstīts i) SVF 2006. gada darba dokumentā, liecina, ka banku liberalizācija ĶTR ir nepilnīga un netiek pienācīgi ņemts vērā kredītrisks (54); ii) SVF 2009. gada ziņojumā, kas uzver, ka procentu likmes Ķīnā nav liberalizētas (55); iii) SVF 2010. gada ziņojumā par valsti, kas norāda, ka kapitāla izmaksas Ķīnā ir salīdzinoši zemas, kredītu piešķiršanu dažkārt nenosaka pēc cenas, bet lielie korporatīvie ietaupījumi ir daļēji saistīti ar dažādu ietekmējošo faktoru zemajām izmaksām (tostarp kapitāla un zemes izmaksām) (56); iv) ESAO 2010. gada Ķīnas ekonomikas apskatā (57) un ESAO Ekonomikas departamenta Darba dokumentu Nr. 747 par reformām Ķīnas finanšu nozarē (58), kas norāda, ka finanšu iestādes joprojām pieder galvenokārt valstij un tas rada jautājumus par pakāpi, kādā banku kreditēšanas lēmumi tiek balstīti tikai uz komerciāliem apsvērumiem, bet banku tradicionālā funkcija, šķiet, ir darboties kā valsts aģentūrām, kas nodrošina saikni ar valdību.
(168)
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem pierādījumiem, tiek secināts, ka valstij piederošās komercbankas un politiskās bankas pilda valsts funkcijas ĶV vārdā, proti, obligātā kārtā veicina konkrētas ekonomikas nozares saskaņā ar valsts plāniem un politikas dokumentiem. Lielais valsts īpašuma īpatsvars valstij piederošajās bankās un cita informācija par saikni starp valstij piederošajām bankām un valdību (tostarp ĶV nesadarbošanās šajā jautājumā) apstiprina, ka valdība, pildot valsts varas funkcijas, ietekmē banku darbību. ĶV īsteno būtisku ietekmi uz valstij piederošajām komercbankām un politiskajām bankām, nepārtraukti iesaistoties finanšu nozarē un pieprasot valstij piederošām bankām īstenot valdības politiku. Tādējādi valstij piederošās komercbankas un politiskās bankas ir uzskatāmas par valsts iestādēm, jo tām pieder, ir piešķirtas un tās izmanto valdības pilnvaras.
c) Privātām bankām ĶTR ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus.
(169)
Komisija arī analizēja, vai privātīpašumā esošām bankām ĶTR tiek uzticēti uzdevumi vai doti ĶV norādījumi izsniegt preferenciālus (subsidētus) aizdevumus ražotājiem fotoelektriskajā nozarē pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.
- ĶV politikas esamība
(170)
No iepriekšējās sadaļas par valsts iesaisti fotoelektriskajā nozarē (101. apsvērums) un turpmākajiem secinājumiem kļūst skaidrs, ka ĶV ir izstrādāta politika par preferenciālu aizdevumu sniegšanu fotoelektriskajā nozarē, jo valsts iestādes (valstij piederošās komercbankas) (59) ir iesaistītas šo aizdevumu sniegšanā un pārvalda lielāko tirgus daļu, kas tām ļauj piedāvāt procentu likmes zem tirgus līmeņa.
- Politikas attiecināšana uz privātām bankām
(171)
Likumu par komercbankām [2003] vienādi piemēro gan valstij piederošām komercbankām, gan privātīpašumā esošām komercbankām. Piemēram, šā likuma 38. pants uzdod visām komercbankām (t. i., arī privātīpašumā esošajām) “noteikt aizdevumu likmi saskaņā ar augšējo un apakšējo aizdevumu likmes ierobežojumu, ko nosaka PBOC”, Likuma par komercbankām 34. pants uzdod komercbankām “īstenot aizdevumu uzņēmējdarbību saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts nozaru politikām”.
(172)
Vairāki valsts plānošanas dokumenti, politikas dokumenti un tiesību akti attiecas uz FE nozares preferenciālo kreditēšanu. Piemēram, Valsts padomes 2010. gada 10. oktobra lēmums par septiņu jauno stratēģisko nozaru attīstības veicināšanu sola fiskālā un politikas atbalsta intensitātes paplašināšanu stratēģiskajām nozarēm (60) (FE nozare ir to skaitā), mudina finanšu iestādes “paplašināt kreditēšanas atbalstu” šīm nozarēm un “izmantot fiskālās preferenciālās politikas, piemēram, riska kompensēšanu”. Arī Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006-2020), kas norāda, ka saules enerģētika un fotoelektriskie elementi ir galvenās nozares un saistītas ar prioritāriem jautājumiem (61), paredz “mudināt finanšu iestādes piešķirt prioritāru kredīta atbalstu lielākajiem valsts zinātnes un tehnoloģiju industrializācijas projektiem” un uzdod valdībai “dot norādījumus dažādām finanšu iestādēm un privātam kapitālam piedalīties zinātnes un tehnoloģiju attīstībā”. ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu (ĶTR prezidenta Rīkojums Nr. 82) noteic, ka valsts mudina un dod norādījumus finanšu iestādēm atbalstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstību, piešķirot aizdevumus, un politiski orientētām finanšu iestādēm ir jādod priekšroka augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai (62). Saskaņā ar to pašu likumu politiski orientētām finanšu iestādēm saistībā ar uzņēmējdarbību ir jāpiedāvā īpašs atbalsts uzņēmumu projektiem, kuros paredzētas neatkarīgas inovācijas, ko veicina valsts (63).
(173)
Turklāt iepriekš minētie ierobežojumi attiecībā uz procentu likmju noteikšanu, ko veic PBOC (164. un 165. apsvērums) ir saistoši arī privātīpašumā esošām komercbankām.
(174)
Minētie citāti no normatīvajiem aktiem, kas attiecas uz banku nozari, liecina, ka ĶV politika izsniegt preferenciālus aizdevumus fotoelektriskajai nozarei attiecas arī uz privātīpašumā esošām komercbankām, un faktiski ĶV uzdod tām “īstenot aizdevumu uzņēmējdarbību saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts nozaru politikām” (64).
- Kredītriska novērtējums
(175)
Komisija pieprasīja attiecīgo informāciju no ĶV, lai novērtētu, kā bankas ĶTR veic FE uzņēmumu kredītriska novērtēšanu, pirms pieņem lēmumu par to, vai piešķirt tiem aizdevumus, un lemt par piešķirto aizdevumu nosacījumiem. Anketas A pielikumā Komisija pieprasīja informāciju par to, kā bankas ņem vērā risku, piešķirot aizdevumus, kā tiek novērtēta aizņēmēja kredītspēja, kādas ir riska prēmijas, ko bankas iekasē no dažādiem uzņēmumiem/nozarēm ĶTR, kādus apstākļus bankas ņem vērā, izvērtējot aizdevuma pieteikumus, kāds ir aizdevuma pieteikuma apraksts un apstiprināšanas process utt. Tomēr ne ĶV, ne atsevišķās bankas, kas minētas anketā, neiesniedza nekādus pierādījumus šajā jomā (vienīgais izņēmums ir turpmāk minēts 176. apsvērumā). ĶV sniedza tikai vispārīga rakstura atbildes, bez jebkādiem pierādījumiem par to, ka faktiski vispār notiek jebkāda kredītriska novērtēšana.
(176)
Vienas bankas pārbaudes laikā Komisija varēja apskatīt kādu riska novērtējumu. Daļa no šā kredītriska novērtējuma attiecās uz valsts atbalstu saules enerģētikas uzņēmumiem un valsts plāniem veicināt fotoelektrisko nozari kopumā, un šis fakts tika pozitīvi novērtēts uzņēmumam piešķirtajā kredītreitingā. Minētais piemērs raksturo, kā valdības politika (un subsīdijas, kas novirzītas konkrētai nozarei) ietekmē lēmumu pieņemšanu bankās attiecībā uz saules enerģētikas uzņēmumu finansēšanas nosacījumiem.
(177)
Komisija pieprasīja līdzīgu informāciju arī no ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, un mēģināja to pārbaudīt izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju klātienes pārbaudes apmeklējumu laikā. Lielākā daļa ražotāju eksportētāju atbildēja, ka bankas pieprasa noteiktus dokumentus un veic noteikta veida kredītriska analīzi pirms aizdevumu piešķiršanas. Tomēr viņi nevarēja pamatot šos apgalvojumus ne ar kādiem pierādījumiem. Klātienes pārbaudes laikā Komisija lūdza iesniegt pierādījumus, ka bankas ir pieprasījušas šādus dokumentus vai ka uzņēmumi ir šādus dokumentus iesnieguši bankām, vai iesniegt jebkāda veida paziņojumus, ko bankas izdevušas, apliecinot, ka ir veikta šāda kredītriska analīze. Taču izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas nevarēja iesniegt šādus pierādījumus, un tās nevarēja iesniegt arī nekādus citus pierādījumus, kas apstiprinātu viņu apgalvojumus.
(178)
Informācija par kredītriska novērtējumiem ieinteresētajām personām tika pieprasīta atkārtoti, jo tā tika uzskatīta par būtisku, cita starpā ņemot vērā 167. apsvērumā minēto informāciju.
(179)
Ņemot vērā iepriekš teikto, secinājumi par kredītriska novērtēšanu ĶTR attiecas uz valstij piederošām komercbankām, privātīpašumā esošām komercbankām, kā arī politiskajām bankām. Patiesi, iepriekš minētie pierādījumi liek secināt, ka privātām bankām ĶTR ir jāievēro valdības aizdevumu politikas, jo īpaši attiecībā uz FE nozari, un jādarbojas tāpat, kā darbojas valstij piederošās bankas, kas 168. apsvērumā ir atzītas par valsts iestādēm. Tāpēc secināts, ka privātām bankām tiek uzticēti uzdevumi un doti ĶV norādījumi veikt funkcijas, ko parasti veic valdība pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.
(180)
Turklāt minētie pierādījumi liecina, ka pat tad, ja valstij piederošās bankas netiktu atzītas par valsts iestādēm, tās arī tiktu uzskatītas par tādām, kam tiek uzticēti uzdevumi un doti ĶV norādījumi veikt funkcijas, ko parasti veic valdība pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.
d) Ķīnas finanšu tirgus traucējumi
(181)
No informācijas, kas savākta izmeklēšanā, var secināt, ka valstij piederošo banku īpatsvars pārsniedz vairāk nekā 2/3 Ķīnas tirgus. Piecas lielākās valstij piederošās komercbankas (Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka, Sakaru banka un Rūpniecības un tirdzniecības banka ) pārstāv vairāk nekā pusi Ķīnas banku nozares (65). Turklāt Ķīnas Attīstības banka un Ķīnas Eksporta un importa banka pilnībā pieder valstij. Šīs septiņas bankas saules paneļu lietā ir izsniegušas absolūti lielāko daļu aizdevumu astoņiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Šīs dominējošās valsts īpašumtiesības kopā ar Ķīnas finanšu tirgus traucējumiem un Ķīnas valdības politiku novirzīt lētus naudas līdzekļus izvēlētām nozarēm, apdraud līdzvērtīgus konkurences apstākļus starptautiskajā tirdzniecībā un nodrošina nepamatotas priekšrocības Ķīnas ražotājiem.
(182)
Bankas ĶTR nav pilnīgi brīvas pieņemt lēmumus par aizdevumu nosacījumiem. Attiecībā uz procentu likmēm tām ir jāievēro ierobežojumi, ko nosaka Ķīnas Tautas banka (“PBOC”). Šie ierobežojumi, kā arī augšējās robežvērtības, kas noteiktas depozītu likmēm, rada situāciju, kurā bankām ir garantēta piekļuve lētam kapitālam (saskaņā ar depozītu likmju regulējumu) un tās var aizdot atsevišķām nozarēm par zemām likmēm.
(183)
Uz bankām attiecas arī juridiskas normas, kas prasa, lai tās cita starpā īsteno aizdošanas darbības saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām (66), sniedz kreditēšanas atbalstu veicināmiem projektiem (67) vai dod priekšroku augsto vai jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai (68). Bankām ir pienākums ievērot šos noteikumus.
(184)
Saskaņā ar jaunākajiem konstatējumiem dažām lielajām komercbankām ĶTR ir pieejamas valsts ārvalstu valūtas rezerves (69). Tas būtiski samazina kapitāla izmaksas, un šī “lētā nauda” tiek izmantota USD un EUR aizdevumiem noteiktiem uzņēmumiem un projektiem saskaņā ar politiku “došanās ārpusē”. Tādēļ tās var piedāvāt nosacījumus, ko parastās komercbankas nespēj.
(185)
Cits būtisks traucējums fotoelektriskās nozares finansēšanai ir Ķīnas Attīstības bankas (“CDB”) īpašais privileģētais stāvoklis, jo tā ir galvenais aizdevējs šai nozarei un izsniedz lielāko daļu aizdevumu un kredītlīniju izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. CDB gandrīz pilnībā tiek finansēta no parādzīmju tirdzniecības, nevis no noguldījumiem, un pēc Finanšu ministrijas tā ir otrs lielākais parādzīmju emitants valstī. Šā īpašā mehānisma dēļ CDB spēj pati sevi lēti finansēt un līdz ar to arī piedāvāt izvēlētām nozarēm aizdevumus ar preferenciāliem nosacījumiem (70).
3.4.1.1. Preferenciālie aizdevumi
a) Ievads
(186)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶV subsidē FE nozari, izsniedzot preferenciālus aizdevumus un netiešus kredītus.
b) Juridiskais pamats
(187)
Preferenciāli aizdevumi Ķīnā paredzēti šādos tiesību aktos: ĶTR Likums par komercbankām, Vispārīgie noteikumi par aizdevumiem (ko īsteno Ķīnas Tautas banka) un Valsts padomes Lēmums Nr. 40 “Par pagaidu noteikumu izsludināšanu un īstenošanu attiecībā uz rūpniecības strukturālo pielāgojumu veicināšanu”.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(188)
Ņemot vērā visus pierādījumus, tiek secināts, ka lielāko daļu aizdevumu izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām nodrošina valstij piederošās bankas, kas 168. apsvērumā iepriekš tika atzītas par valsts iestādēm, jo tām ir piešķirtas valdības pilnvaras un tās veic valdības funkcijas. Ir arī pierādījumi, ka šīs bankas faktiski izmanto valdības pilnvaras, jo, kā paskaidrots 164. apsvērumā, valsts (t. i., PBOC) tiešā veidā iejaucas komercbanku lēmumos par procentu likmēm aizdevumiem, kas piešķirti Ķīnas uzņēmumiem. Šādā situācijā minēto struktūru aizdošanas prakse ir tieši saistāma ar valdību. Faktu, ka bankas izmanto valdības pilnvaras, apstiprina arī veids kā Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem (ko īsteno PBOC) 7. un 15. pants, Lēmums Nr. 40 un Likuma par komercbankām 34. pants darbojas attiecībā uz valdības nozaru politiku īstenošanu. Arī daudzi netieši pierādījumi, ko pamato objektīvi pētījumi un ziņojumi, liecina, ka Ķīnas finanšu sistēmā joprojām lielā mērā iejaucas valdība, kā jau iepriekš izskaidrots 172. un 178. apsvērumā. Visbeidzot, ĶV neiesniedza informāciju, kas ļautu labāk izprast valstij piederošo banku saistību ar valdību, kā paskaidrots 139. un 140. apsvērumā. Tādējādi, attiecībā uz aizdevumiem, ko izsniedz valstij piederošas komercbankas ĶTR, Komisija secina, ka FE ražotājiem tiek sniegts finansiāls atbalsts, kas izpaužas kā tiešs līdzekļu pārskaitījums no valdības pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē. Turklāt dažas liecības rāda, ka SOCB (kā arī privātīpašumā esošām bankām) tiek uzticēti uzdevumi vai doti valdības norādījumi, un rezultātā tas nozīmē, ka pastāv finansiāls atbalsts pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.
(189)
Ņemot vērā analīzi iepriekšējā 169.-178. apsvērumā, ir arī noskaidrots, ka privātīpašumā esošām bankām ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus izsniegt aizdevumus FE ražotājiem un pastāv finansiāls atbalsts pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) un iv) daļas izpratnē.
(190)
Ieguvums pamatregulas 3. panta 2. punkta un 6. panta b) izpratnē pastāv tādā mērā, kādā valdības aizdevumi vai aizdevumi no privātām struktūrām, kam valdība uztic uzdevumus un dod norādījumus, tiek piešķirti ar nosacījumiem, kas labvēlīgāki par saņēmējam tirgū tobrīd pieejamajiem. Nevalstiskie aizdevumi ĶTR nenodrošina atbilstošu tirgus standartus, jo ir noteikts, ka privātīpašumā esošām bankām ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus, tāpēc paredzams, ka tās ievēros aizdošanas praksi, kas ir spēkā valstij piederošās bankās. Tādējādi standarti tiek konstruēti, izmantojot 198.-200. apsvērumā aprakstīto metodi. Šā standarta izmantošana pierāda, ka aizdevumi FE nozarei tiek piešķirti ar noteikumiem, kas labvēlīgāki par tirgus noteikumiem.
(191)
FE nozare pieder veicināmai kategorijai saskaņā ar Lēmumu Nr. 40. Lēmums Nr. 40 ir Valsts padomes rīkojums, un tā ir augstākā administratīvā struktūra ĶTR, tādēļ šis lēmums ir juridiski saistošs citām valsts iestādēm un ekonomikas dalībniekiem. Tas klasificē rūpniecības nozares “veicināmos, ierobežojamos un izslēdzamos projektos”. Šis akts ir rūpniecības politikas vadlīnijas, kas kopā ar Direktoriju katalogu parāda, kā ĶV īsteno politiku tādu uzņēmumu grupu vai nozaru veicināšanai un atbalstīšanai kā FE /jaunās enerģētikas nozare, kas Direktoriju katalogā klasificēta kā “veicināma nozare”. Attiecībā uz vairākām nozarēm, kas minētas kā “veicināmas”, jāpiebilst, ka tās ir tikai daļa no Ķīnas ekonomikas. Turklāt tikai dažas darbības šo veicināmo nozaru vidū ir ieguvušas “veicināmu” statusu. Lēmuma Nr. 40 17. pants arī paredz, ka “veicināmie investīciju projekti” var iegūt īpašas privilēģijas un stimulus, cita starpā finanšu atbalstu. No otras puses, atsaucoties uz “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”, Lēmums Nr. 40 pilnvaro valsts iestādes tieši iejaukties tirgus regulēšanā. Faktiski 18. un 19. pants paredz, ka attiecīgā iestāde liedz finanšu iestādēm piešķirt aizdevumus šādiem “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”. Iepriekš teiktais liecina, ka Lēmums Nr. 40 paredz saistošus noteikumus visām ekonomikas institūcijām, kas izpaužas kā norādījumi par veicināmo nozaru veicināšanu un atbalstīšanu, un viena no tām ir FE nozare.
(192)
Kā iepriekš paskaidrots 172. apsvērumā, ĶV uzdod izsniegt preferenciālus aizdevumus ierobežotam skaitam nozaru, un FE nozare ir viena no tām. Ņemot vērā visu iepriekš teikto, kļūst skaidrs, ka iestādes ļauj finanšu iestādēm sniegt preferenciālus aizdevumus tikai ierobežotam skaitam nozaru/uzņēmumu, kas atbilst attiecīgām ĶV politikām. Pamatojoties uz lietā esošajiem pierādījumiem un tā kā ĶV šajā jautājumā nesadarbojas, tiek secināts, ka subsīdijas, ko sniedz kā preferenciālus aizdevumus, nav pieejamas visai sabiedrībai un tādēļ ir uzskatāmas par “īpašām” pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turklāt neviena ieinteresētā persona neiesniedza pierādījumus, ka šīs subsīdijas tiek balstītas uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
d) Secinājums
(193)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka visi izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji izmeklēšanas periodā bija ieguvuši preferenciālus aizdevumus.
(194)
Tādējādi FE nozares finansēšana ir uzskatāma par subsidētu.
(195)
Ņemot vērā finansiālā atbalsta esamību, ražotāju eksportētāju ieguvumus un situācijas īpatnības, šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
e) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(196)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta b) punktu saņēmēju saņemtais ieguvums ir starpība starp summu, ko uzņēmums maksā par valsts aizdevumu, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu komerciālu aizņēmumu, kuru tas faktiski varēja saņemt tirgū.
(197)
Kā skaidrots iepriekš (190. apsvērumā), Ķīnas banku izsniegtie aizdevumi ir ievērojama valdības iejaukšanās banku nozarē un neatspoguļo likmes, ko varētu saņemt funkcionējošā tirgū, tad attiecīgs tirgus standarts tiek konstruēts, izmantojot turpmāk aprakstīto metodi. Turklāt ĶV nesadarbojās, tāpēc Komisijai bija jāizmanto arī citi pieejamie fakti, lai noteiktu atbilstošu standarta procentu likmi.
(198)
Konstruējot atbilstošu standartu aizdevumiem, kas izteikti Ķīnas juaņās, tika atzīts par nepieciešamu piemērot Ķīnas procentu likmes, kas koriģētas atbilstoši parastajam tirgus riskam. Patiesi, situācijā, kad eksportētāju pašreizējais finansiālais stāvoklis tiek noteikts izkropļotā tirgū un no Ķīnas bankām nav pieejama drošticama informācija par riska mērījumiem un kredītreitingu noteikšanu, tiek atzīts par nepieciešamu neizteikt Ķīnas eksportētāju kredītspēju pēc tās nominālvērtības, bet piemērot uzcenojumu, lai ņemtu vērā Ķīnas izkropļotā tirgus potenciālo ietekmi uz viņu finansiālo situāciju.
(199)
Tas pats attiecas uz aizdevumiem, kas izteikti ārvalstu valūtās. Kā standarts tika izmantotas attiecīgā valūtā izteiktas korporatīvās parādzīmes ar BB reitingu, kas izdotas IP laikā.
(200)
Ņemot vērā iepriekš teikto, kā paskaidrots 138.-140. apsvērumā, ĶV un ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, tika pieprasīts iesniegt informāciju par Ķīnas banku aizdevumu politikām un veidu, kā aizdevumi tika piešķirti šiem ražotājiem eksportētājiem. Kaut arī šī informācija tika pieprasīta atkārtoti, tā netika saņemta. Tādēļ, ņemot vērā šo sadarbības trūkumu un visus pieejamos faktus, kā arī atbilstoši pamatregulas 28. panta 6. punkta noteikumiem, tika atzīts par pareizu uzskatīt, ka visiem uzņēmumiem Ķīnā būtu jāpiešķir augstākā kategorija - “neinvestīciju kategorija”, kas attiektos tikai uz parādzīmēm (BB reitings pēc Bloomberg), un jāpiemēro tiem atbilstoša prēmija, ko paredzēts maksāt par uzņēmumu emitētām parādzīmēm ar šādu reitingu saskaņā ar Ķīnas Tautas bankas standarta aizdevumu likmi. Ražotāju eksportētāju ieguvums ir aprēķināts, izsakot procentu likmes starpību kā procentuālu īpatsvaru un reizinot to ar aizdevuma atlikušo summu, t. i., procentu maksājumiem, kas vēl nav samaksāti IP laikā. Pēc tam šo summu pieskaita ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, kopējam apgrozījumam.
(201)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Preferenciālie politiskie aizdevumi
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd., ĶTR un ar to saistītie uzņēmumi
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,25 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd un saistītie uzņēmumi
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd un saistītie uzņēmumi
0,85 %
3.4.1.2. Kredītlīniju nodrošināšana
a) Ievads
(202)
Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka Ķīnas bankas piešķīra attiecīgā ražojuma Ķīnas eksportētājiem nesamērīgas kredītlīnijas. Izmeklēšana apstiprināja, ka, patiesi, visi izmeklētie uzņēmumi bija saņēmuši apjomīgas kredītlīnijas no Ķīnas bankām, un lielākoties tās tika piešķirtas bez maksas vai par ļoti nelielu maksu. Parastos tirgus apstākļos šādas kredītlīnijas paredz būtiskas saistības un administratīvās maksas, kas ļauj bankām kompensēt izmaksas un riskus.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(203)
EC-Aircraft izpētes grupas ziņojums apstiprināja, ka šādas kredītlīnijas, ko piešķir individuāliem aizdevumiem un kas pārsniedz ieņēmumus no tiem, var uzskatīt par tiešu naudas līdzekļu nodošanu saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu un tādējādi - par finansiālu atbalstu. Šī grupa konstatēja, ka ieguvumus no potenciālas naudas līdzekļu nodošanas rada pati pienākuma esība tieši nodot naudas līdzekļus. Grupa arī secināja, ka kredītlīnija pati par sevi var radīt ieguvumu saņēmējam uzņēmumam, tādēļ tā ir uzskatāma par potenciālu naudas līdzekļu nodošanu, papildus jebkurai citai tiešai naudas līdzekļu nodošanai individuālu aizdevumu veidā (71).
(204)
Kredītlīnijas izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem nodrošināja tās pašas bankas, kas nodrošināja minētos preferenciālos aizdevumus. Kā iepriekš teikts, šīs bankas ir valsts iestādes (158.-166. apsvērums) vai arī ĶV tām uztic uzdevumus un dod norādījumus, lai sniegtu preferenciālu finansējumu FE nozarei (169.-178. apsvērums).
(205)
Kā iepriekš paskaidrots (158.-185. apsvērums), Ķīnas tirgu izkropļo tiesību akti un valstij piederošo banku prakse, un tika secināts, ka lielākoties kredītlīnijas tika piešķirtas bez maksas vai par ļoti nelielu maksu. Parastos tirgus apstākļos šādas kredītlīnijas paredz būtiskas saistības un administratīvās maksas, kas ļauj bankām kompensēt izmaksas un riskus.
(206)
Ieguvumu summu rada maksa, ko parasti piemēro komerciālām kredītlīnijām, kuras piešķir uzņēmumiem, un izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji lielākoties bija no tās atbrīvoti. Komisija izmantoja maksu, ko piemēroja kredītlīnijai, kuru vienam no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem bija piešķīrusi ārvalstu komercbanka.
(207)
FE nozare pieder veicināmai kategorijai saskaņā ar Lēmumu Nr. 40. Lēmums Nr. 40 ir Valsts padomes rīkojums, un tā ir augstākā administratīvā struktūra ĶTR, tādēļ šis lēmums ir juridiski saistošs citām valsts iestādēm un ekonomikas dalībniekiem. Tas klasificē rūpniecības nozares “veicināmos, ierobežojamos un izslēdzamos projektos”. Šis akts ir rūpniecības politikas vadlīnijas, kas kopā ar Direktoriju katalogu parāda, kā ĶV īsteno politiku tādu uzņēmumu grupu vai nozaru veicināšanai un atbalstīšanai kā FE /jaunās enerģētikas nozare, kas Direktoriju katalogā klasificēta kā “veicināma nozare”. Attiecībā uz vairākām nozarēm, kas minētas kā “veicināmas”, jāpiebilst, ka tās ir tikai daļa no Ķīnas ekonomikas. Turklāt tikai dažas darbības šo veicināmo nozaru vidū ir ieguvušas “veicināmu” statusu. Lēmuma Nr. 40 17. pants arī paredz, ka “veicināmie investīciju projekti” var iegūt īpašas privilēģijas un stimulus, cita starpā finanšu atbalstu. No otras puses, atsaucoties uz “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”, Lēmums Nr. 40 pilnvaro valsts iestādes tieši iejaukties tirgus regulēšanā. Faktiski 18. un 19. pants paredz, ka attiecīgā iestāde liedz finanšu iestādēm piešķirt aizdevumus šādiem “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”. Iepriekš teiktais liecina, ka Lēmums Nr. 40 paredz saistošus noteikumus visām ekonomikas institūcijām, kas izpaužas kā norādījumi par veicināmo nozaru veicināšanu un atbalstīšanu, un viena no tām ir FE nozare.
(208)
Kā iepriekš skaidrots 172. un 192. apsvērumā, ĶV uzdod sniegt preferenciālus aizdevumus, kuru būtiska daļa ir kredītlīnijas, ierobežotam skaitam nozaru. FE nozare pieder pie šīs nozaru grupas un iegūst no diskriminējošajiem preferenciālajiem aizdevumiem.
(209)
Ņemot vērā visu iepriekš teikto, kļūst skaidrs, ka iestādes ļauj finanšu iestādēm piešķirt preferenciālas kredītlīnijas tikai ierobežotam skaitam nozaru/uzņēmumu, kas atbilst attiecīgām ĶV politikām. Pamatojoties uz lietā esošajiem pierādījumiem un tā kā ĶV šajā jautājumā nesadarbojas, tiek secināts, ka subsīdijas, ko izsniedz kā nesamērīgas kredītlīnijas, nav sabiedrībai vispārīgi pieejamas un tādēļ ir uzskatāmas par “īpašām” pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turklāt neviena ieinteresētā persona neiesniedza pierādījumus, ka šīs subsīdijas tiek balstītas uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
c) Secinājums
(210)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka visas izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupas izmeklēšanas periodā bija ieguvušas kredītlīnijas, kas tika piešķirtas bez maksas vai par maksu, kas zemāka par tirgus cenu.
(211)
Tādējādi šādu kredītlīniju piešķiršana FE nozarei būtu jāizskata par subsīdiju.
(212)
Ņemot vērā finansiālā atbalsta esību, ražotāju eksportētāju ieguvumus un situācijas īpatnības, šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
d) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(213)
Kredītlīniju piešķiršana bez maksas vai par neatbilstoši zemu cenu, ir uzskatāma par finanšu pakalpojumu (pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļa), kas sniegts neatbilstoši zemu cenu. Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Ņemot vērā tirgus traucējumus, kas minēti 158.-185. apsvērumā iepriekš, atlīdzības atbilstīgumu par finanšu pakalpojumiem (šajā gadījumā - par kredītlīniju nodrošināšanu) nevar noteikt, pamatojoties uz dominējošo situāciju ĶTR tirgū. Tādējādi, saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu saņemtais ieguvums ir starpība starp summu, ko uzņēmums maksā par kredītlīniju nodrošināšanu Ķīnas bankās, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu komerciālu kredītlīniju, kuru tas faktiski varēja saņemt tirgū. Arī kredītlīnijas var uzskatīt par potenciālu naudas līdzekļu nodošanu saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu.
(214)
Viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem saņēma kredītlīniju bankā, kuras juridiskā adrese atradās finansiālā jurisdikcijā ārpus ĶTR, un šī kredītlīnija prasīja saistību uzņemšanos un maksu par līguma noslēgšanu, kā parasti pieņemts pasaules finanšu tirgos. Kaut arī šo kredītlīniju piešķīra attiecīgās bankas Ķīnas meitasuzņēmums, tā ir uzskatāma par pamatotu standarta kritēriju. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu tika atzīts par pareizu par standartu izmantot maksu, kas piemērota šai kredītlīnijai.
(215)
Maksas, ko izmanto kā kritēriju, līmeni proporcionāli piemēro visu attiecīgo kredītlīniju summām, lai aprēķinātu subsīdijas summu (no kuras atskaita visas faktiski samaksātās maksas). Gadījumos, kad kredītlīnijas ilgums pārsniedza vienu gadu, subsīdijas kopsumma tika sadalīta pa visu kredītlīnijas ilgumu, bet atbilstoša summa tika piesaistīta IP.
(216)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Kredītlīniju nodrošināšana
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
1,09 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd un saistītie uzņēmumi
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd un saistītie uzņēmumi
2,59 %
3.4.1.3. Eksporta kredītu subsīdiju programmas
(217)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.1.4. Eksporta galvojumi un apdrošināšana zaļajām tehnoloģijām
a) Ievads
(218)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas korporācija (“Sinosure”) nodrošina eksporta kredīta apdrošināšanu ar preferenciāliem noteikumiem attiecīgā ražojuma ražotājiem, cita starpā izmantojot programmu “Zaļais ekspresis”. Pēc sūdzības iesniedzēja domām, Sinosure eksporta kredīta apdrošināšana nav pietiekama, lai segtu pat šīs programmas ilgtermiņa darbības izmaksas un zaudējumus.
b) Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana
(219)
Kā minēts 104. un 105. apsvērumā, Komisija anketā, vēstulē par nepilnībām un klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā pieprasīja ĶV un Sinosure informāciju, ko ĶV un/vai Sinosure nebija sniegušas.
(220)
Komisija pieprasīja datus par institucionālo sistēmu un attiecīgos dokumentus, kas regulē Sinosure kā valsts oficiālā eksporta kredīta apdrošinātāja darbību. ĶV iesniedza tikai paziņojumu, ko 2004. gadā bija kopīgi izdevusi Tirdzniecības ministrija (“TM”) un Sinosure, bet neiesniedza vairākus citus būtiskus dokumentus, tostarp, piemēram, tā saucamo “plānu 840”, kas ietverts Valsts padomes 2009. gada 27. maija paziņojumā (72).
(221)
Attiecībā uz atbildes uz anketas jautājumiem un 1. pielikuma par Sinosure pārbaudi Komisija nevarēja iegūt vairākus dokumentus un pārbaudīt vairākus klātienē pieprasītus datus. Jo īpaši Sinosure neiesniedza šādu informāciju un pierādījumus, ko pieprasīja Komisija: a) 2012. gada finanšu pārskatus, kas, kā tika paziņots, vēl nebija pieejami Sinosure tīmekļa vietnē; b) attiecīgos dokumentus par eksporta kredīta apdrošināšanu diviem izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, tostarp līgumus, riska novērtējumus, saraksti un prēmiju samaksu apliecinošos dokumentus; c) konkrēto informāciju par augstākajiem vadītājiem, kurus iecēlusi Valsts padome; d) pierādījumus par datiem un priekšrocībām, kas minētas 2004. gada paziņojumā, ko kopīgi izdevusi TM un Sinosure, tostarp par ierobežojumu apstiprināšanu, likmes elastību un atlaidi prēmiju mainīgā intervāla ietvaros; e) pierādījumus par eksporta kredīta apdrošināšanas darbības ilgtermiņa izmaksām un ieņēmumiem; f) pierādījumus par tirgus situācijas novērtējumu fotoelektriskajā nozarē.
(222)
Komisija nevarēja arī pārbaudīt vairākus datus, kas bija iekļauti atbildē uz anketas jautājumiem attiecībā uz Sinosure darbību, tostarp jo īpaši atbildes par riska novērtējumiem, faktiskās prēmijas aprēķināšanu un izmantošanas un apstiprināšanas procesu, ņemot vērā Sinosure atteikumu apspriest konkrētus līgumus, kas noslēgti ar izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kuri sadarbojās. Sinosure arī nevarēja paskaidrot vai iesniegt apliecinošus dokumentus par dažām Komisijas konstatētām datu nepilnībām vai citiem datiem, kas iekļauti atbildēs uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām.
(223)
ĶV un Sinosure centās pamatot šādu sadarbības trūkumu ar konfidencialitāti pārbaudes apmeklējuma laikā un ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē. Šajā ziņā pirmspārbaudes vēstulē un turpmākajā sarakstē pa e-pastu noskaidrojās, ka Komisija vēlas, lai pārbaudei būtu jēga, un parasti tā būtu veikusi visus nepieciešamos piesardzības pasākumus, lai aizsargātu iesniegto vai vienkārši pārbaudei nodoto konfidenciālo informāciju saskaņā ar juridisko pienākumu aizsargāt šādu informāciju, kā paredzēts attiecīgajos stingrajos ES noteikumos. Attiecībā uz dokumentiem, kurus Sinosure mēģināja iesniegt jau pēc pārbaudes apmeklējuma beigām un kurus tā neļāva Komisijai pienācīgi pārbaudīt, tos nevar ņemt vērā, jo tie tika īpaši sagatavoti izmeklēšanas vajadzībām un Komisija nevarēja pārbaudīt avota dokumentus.
(224)
Tā kā ĶV un Sinosure nesadarbojās, Komisija nevarēja pārbaudīt vairākus datus par Sinosure veikto eksporta kredīta apdrošināšanu izlasē iekļautajiem eksportējošajiem attiecīgā ražojuma ražotājiem, kuri sadarbojās. Tādējādi vairāki Komisijas secinājumi ir balstīti uz informāciju, kas pieejama reģistrētajos ierakstos, kā paredzēts pamatregulas 28. pantā.
c) Sinosure ir valsts iestāde
(225)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Sinosure ir valsts iestāde pamatregulas 2. panta b) apakšpunkta un attiecīgās PTO judikatūras (73) izpratnē, jo tai ir uzticēti uzdevumi vai ir piešķirtas valdības pilnvaras. Konkrēti ĶV īsteno būtisku kontroli pār Sinosure (74), un Sinosure izmanto valdības pilnvaras, pildot valdības funkcijas.
(226)
Komisija norāda, ka eksporta kredīta apdrošināšanas darbība, ko īsteno Sinosure, ir neatņemama sastāvdaļa no plašākas finanšu nozares, kura ir iekārtota tā, ka valdības iejaukšanās tieši ietekmē un traucē finanšu tirgus normālu darbību ĶTR (skat. 185. apsvērumu un turpmākos).
(227)
Sinosure veic valdības funkcijas, darbojoties kā vienīgā oficiālā eksporta kredīta apdrošināšanas iestāde ĶTR. Tādēļ tai ir monopolstāvoklis eksporta kredīta apdrošināšanas tirgū. Uzņēmums apstiprināja, ka šis tirgus nav atvērts, kaut arī ir daži starptautiski konkurenti, kas netieši veic uzņēmējdarbību ĶTR.
(228)
Valdībai pilnībā pieder Sinosure, un tā īsteno pilnīgu finanšu kontroli pār to. Valsts ir Sinosure vienīgais īpašnieks, un Valsts padomei pieder 100 % daļu. Reģistrētā kapitāla četru miljardu Ķīnas juaņu apmērā izcelsme ir saistīta ar eksporta kredīta apdrošināšanas darījumu fondu saskaņā ar valsts finanšu budžetu. Turklāt valsts 2011. gadā iepludināja tajā 20 miljardus Ķīnas juaņu ar Ķīnas Investīciju korporācijas starpniecību, kas ir Ķīnas valsts līdzekļu fonds. (75) Statūti liecina, ka par šā uzņēmuma darbību kompetentā iestāde ir Finanšu ministrija, un tie arī paredz, ka uzņēmumam ir jāiesniedz finanšu un grāmatvedības pārskati un fiskālā budžeta pārskats Finanšu ministrijai pārbaudei un apstiprināšanai.
(229)
Valdības kontrole nozīmē, ka Sinosure kā pilnīgam valsts īpašumam nav direktoru padomes. Attiecībā uz uzraudzības padomi, visus uzraudzītājus ieceļ Valsts padome, un viņi pilda savus pienākumus saskaņā ar “Pagaidu noteikumiem par svarīgu valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomēm”. Arī Sinosure augstāko vadību amatos ieceļ valdība. Uzņēmuma gada pārskats par 2011. gadu (“AR 2011”) liecina, ka Sinosure priekšsēdētājs ir partijas komitejas sekretārs un lielākā daļa augstāko vadītāju arī ir partijas komitejas locekļi. Tā kā Sinosure atteicās sniegt papildu informāciju par augstāko vadību, var secināt, ka šī vadība ir tieši atkarīga no valdības, kas tieši ieceļ amatos uzraudzības padomes locekļus un augstākos vadītājus. Pamatojoties uz to, jāsecina, ka ĶV pilnībā kontrolē uzņēmumu Sinosure.
(230)
Tas, ka Sinosure īsteno valdības funkcijas un politikas, ir redzams tik skaidri un nepārprotami, ka var secināt - šis uzņēmums ir tieši atkarīgs no pašas valdības. Sinosure gada pārskatā par 2011. gadu ir iekļauti vairāki to apliecinoši apgalvojumi, proti: Sinosure“proaktīvi īstenoja ECA politiskās funkcijas [..] un nodrošināja labu startu 12. piecgades plāna perioda pirmajā gadā” (AR 2011, 4. lpp.); korporatīvās reformas turpināšana nostiprināja Sinosure kā ECA politiskās funkcijas. “CCCPC Ekonomikas konference lika uzsvaru uz šo funkciju un izvirzīja skaidras prasības kredītu apdrošināšanas jomā, kas deva iespēju turpināt iesākto izaugsmi.” (AR 2011, 5. lpp.); “2011. gadā Sinosure īstenoja ĶKP Centrālās komitejas un Valsts padomes stratēģijas, lēmumus un rīkojumus, kā arī valsts politiku diplomātijas, ārējās tirdzniecības, rūpniecības un finanšu nozarēs, ļāva pilnībā izpausties savai politiskajai funkcijai un panāca strauju izaugsmi.” (AR 2011, 11. lpp.); “Sinosure pilnībā īstenoja valsts politiku attiecībā uz “Īpašo mehānismu lielo patstāvīgas darbības iekārtu eksporta finansēšanas apdrošināšanai” un izpildīja savus valsts noteiktos pienākumus.” (AR 2011, 11. lpp.).
(231)
Institucionālā sistēma un citi ĶV izdotie dokumenti, saskaņā ar kuriem Sinosure darbojas, papildus apliecina, ka tā pilda valsts iestādes funkcijas un tai ir piešķirtas pilnvaras īstenot valdības politiku. Paziņojumu par tirdzniecības veicināšanas stratēģijas īstenošanu ar zinātnes un tehnoloģiju starpniecību, izmantojot eksporta kredīta apdrošināšanu (Shang Ji Fa [2004], Nr. 368, 2004. gada 26. jūlijs), kopīgi izdeva TM un Sinosure 2004. gadā, un tas joprojām regulē Sinosure darbību. Viens no šā paziņojuma mērķiem ir augsto un jauno tehnoloģiju un augstas pievienotās vērtības ražojumu eksporta veicināšana, turpinot izmantot eksporta kredīta apdrošināšanu. Minētais paziņojums nepārprotami pilnvaro Sinosure atbalstīt galvenās eksporta nozares, kas minētas Ķīnas augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu direktorijā 2006. gadam. Šī direktorija ietver “Saules enerģijas elementus un moduļus” kā atbalstāmos ražojumus, un tādēļ tos var uzskatīt par Sinosure tiešā veidā atbalstītiem. Minētajā paziņojumā noteiktas šādas priekšrocības: “zaļais kanāls”, proti, īpašs atbalsts ražojumiem, kas iekļauti katalogā, un tiem jāsaņem apstiprinājums piecu dienu laikā, ja ir izpildīti parakstīšanās nosacījumi un tiek apstiprināti ierobežojumi prioritārai apdrošināšanai; prasības ātrums, jo tā jāpabeidz trīs mēnešu laikā pēc prasības dokumentu saņemšanas; un likmes elastība, paredzot lielāku atlaidi prēmijas likmei Sinosure mainīgā intervāla ietvaros. Paziņojums arī paredz, ka reģionālās un vietējās tirdzniecības iestādes veic papildu pasākumus, lai atbalstītu direktorijā iekļautos ražojumus. Paziņojums uzdod Sinosure pielāgot parakstīšanās modeli, pamatojoties uz valsts nozaru politiku un augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu eksporta īpašībām, kā arī sniegt atbalstu inovācijām un pētniecības un izstrādes nozarēm, ko īpaši atbalsta valsts.
(232)
Komisija ir informēta arī par citiem dokumentiem, kas pierāda, ka Sinosure tiešā veidā īsteno valdības politiku, cita starpā atbalstot ražotājus eksportētājus. Tā saucamais “plāns 840” ir raksturots Valsts padomes 2009. gada 27. maija paziņojumā (76). Šis nosaukums ir saistīts ar 84 miljardu ASV dolāru izmantošanu eksporta apdrošināšanai, un tas ir viens no sešiem pasākumiem, kurus Valsts padome izsludināja 2009. gadā, lai stabilizētu eksporta pieprasījumu, reaģējot uz pasaules krīzi, un turpmāko palielināto pieprasījumu pēc eksporta kredīta apdrošināšanas. Šie seši pasākumi jo īpaši attiecas uz eksporta kredīta apdrošināšanas uzlabošanu, īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas nodrošināšanu 84 miljardu ASV dolāru apmērā 2009. gadā un prēmijas likmes samazināšanu. Sinosure kā vienīgā politiskā iestāde, kas paraksta eksporta kredīta apdrošināšanu, ir minēta kā šā plāna īstenotāja. Attiecībā uz apdrošināšanas prēmiju samazināšanu Sinosure tika prasīts nodrošināt, lai īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas vidējā likme tiktu samazināta par 30 %, salīdzinot ar vispārējo vidējo likmi 2008. gadā.
(233)
Tā saucamais “plāns 421” tika paredzēts Paziņojumā par īpašu apdrošināšanas finansēšanas mehānismu īstenošanas jautājumiem attiecībā uz lielu patstāvīgas darbības iekārtu eksportu, kuru 2009. gada 22. jūnijā kopīgi izdeva Tirdzniecības ministrija un Finanšu ministrija. Tā arī bija nozīmīga politika, kas sekmēja Ķīnas “došanās ārā” politiku, reaģējot uz 2009. gada pasaules finanšu krīzi, un tā nodrošināja apdrošināšanai finansējumu 42,1 miljarda ASV dolāru apmērā, lai sekmētu lielu patstāvīgas darbības iekārtu eksportu. Sinosure un dažas citas finanšu iestādes pārvaldītu un nodrošinātu šo finansējumu. Minētajā dokumentā iekļautie uzņēmumi varētu izmantot preferenciālus finansiālus pasākumus, tostarp eksporta kredīta apdrošināšanu. Tā kā Ķīnas valdība nesadarbojās, Komisija nevarēja pieprasīt papildu informāciju par šā paziņojuma piemērošanu. Tā kā nebija pierādījumu par pretējo, Komisijai bija pamats uzskatīt, ka šis dokuments attiecās arī uz FE iekārtām un FE nozari.
(234)
Citi dokumenti, kas liecina par valdības atbalstu īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas nodrošināšanai, ir divi dokumenti par finansiālā atbalsta palielināšanu Stratēģiskajām jaunajām nozarēm (SEI). Valsts padomes paziņojums par Valsts padomes atbalsta un attīstības pasākumiem stratēģiskas nozīmes jauno nozaru paātrināšanai, Guo Fa [2010], Nr. 32, 18.10.2010., 7. punkta C daļa, mudina finanšu iestādes palielināt finansiālo atbalstu. SEI attīstības īstenošanas vadlīnijas, ko kopīgi izdevušas visas atbildīgās ministrijas (t. i., Valsts attīstības un reformu komisija, Tirdzniecības ministrija, Zinātnes ministrija, Rūpniecības un informācijas tehnoloģiju ministrija, Vides aizsardzības ministrija, Finanšu ministrija, Valsts nodokļu pārvalde, Muitas galvenā pārvalde, Kvalitātes uzraudzības galvenā pārvalde un Intelektuālā īpašuma inspekcijas birojs), Guo Fa [2011] Nr. 310, 2011. gada 21. oktobris, Xxvii) punktā arī īpaši pievēršas aktīvajam atbalstam, ko cita starpā nodrošina ar eksporta kredīta apdrošināšanu stratēģiskajām jaunajām nozarēm. Šīs stratēģiskās jaunās nozares pievēršas ražojumiem, tehnoloģijām un pakalpojumiem, lai attīstītu starptautisko tirgu, aerokosmisko nozari, augsto galaiekārtu ražošanu, lielapjoma vai stimulētās iekšzemes patentētās tehnoloģijas un standarta eksporta stratēģiskos jaunos rūpnieciskos ražojumus. Pierādījumu par pretējo nav, tāpēc ir iemesls uzskatīt, ka arī attiecīgie ražojumi un izlasē iekļautie eksportētāji pieder “stratēģiskajām jaunajām nozarēm” un ir tiesīgi saņemt izrietošos ieguvumus.
(235)
Pamatojoties uz iepriekš teikto, Komisija secina, ka Sinosure ir valsts iestāde, jo tai ir piešķirtas valdības pilnvaras īstenot valdības politikas, to būtiski kontrolē valdība un tā pilda valdības funkcijas.
d) Juridiskais pamats
(236)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Paziņojums par tirdzniecības veicināšanas stratēģijas īstenošanu ar zinātnes un tehnoloģiju starpniecību, izmantojot eksporta kredīta apdrošināšanu (Shang Ji Fa [2004], Nr. 368), ko kopīgi izdevusi TM un Sinosure; Ķīnas augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu eksporta direktorija 2006. gadam; tā saucamais “plāns 840”, kas iekļauts Valsts padomes 2009. gada 27. maija paziņojumā; tā saucamais “plāns 421”, kas iekļauts Paziņojumā par īpašu apdrošināšanas finansēšanas mehānismu īstenošanas jautājumiem attiecībā uz lielu patstāvīgas darbības iekārtu eksportu, kuru 2009. gada 22. jūnijā kopīgi izdeva Tirdzniecības ministrija un Finanšu ministrija; Paziņojums par Valsts padomes atbalsta un attīstības pasākumiem stratēģiskas nozīmes jauno nozaru paātrināšanai (Guo Fa [2010], Nr. 32, 2010. gada 18. oktobris), ko izdevusi Valsts padome, un tā īstenošanas vadlīnijas (Guo Fa [2011], Nr. 310, 2011. gada 21. oktobris).
e) Izmeklēšanas konstatējumi
(237)
Tā kā Sinosure ir valsts iestāde, kam piešķirtas valdības pilnvaras un kas īsteno valdības tiesību aktus un plānus, eksporta kredīta apdrošināšanas nodrošināšana attiecīgā ražojuma ražotājiem ir finansiāls atbalsts, kas izpaužas kā potenciāla tieša valdības naudas līdzekļu nodošana pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē.
(238)
Attiecībā uz ražotāju eksportētāju pašvaldībām maksātās prēmijas daļējo atlaidi - arī tā ir uzskatāma par tiešu naudas līdzekļu nodošanu subsīdijas veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu.
(239)
Ieguvums pamatregulas 3. panta 2. punkta un 6. panta c) punkta izpratnē pastāv tādā mērā, kādā Sinosure nodrošina eksporta kredīta apdrošināšanu ar nosacījumiem, kas labvēlīgāki par saņēmējam tirgū tobrīd pieejamajiem, vai kādā Sinosure nodrošina apdrošināšanu, kas citādi tirgū nebūtu pieejama nemaz. Papildu ieguvums 3. panta 2. punkta izpratnē, ko saņem ražotājs eksportētājs, ir naudas atlaide daļai no apdrošināšanas prēmijas, kuru Sinosure maksā vairākas pašvaldības, kuru teritorijā reģistrēti daži ražotāji eksportētāji.
(240)
2004. gada paziņojumā ir uzskaitīti visi ieguvumi, ko Sinosure un/vai pašvaldības piešķir uzņēmumiem, kuri iekļauti 2006. gada direktorijā un atbilst valsts politikai. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka apdrošināšanas līgumi, kas noslēgti starp Sinosure un izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, kā arī prēmijas daļējās atlaides, ko piešķir pašvaldības, pilnībā atbilst šādiem ieguvumiem. “Zaļā ekspreša” mehānisms paredz vienkāršot un paātrināt procesu apdrošinājuma piešķiršanā un prasījumu izskatīšanā, veicot ātru zaudējumu novērtēšanu un tai sekojošu paātrinātu maksājumu klientam.
(241)
Izmeklēšanā tika arī konstatēts, ka pasākumi, kas veikti, reaģējot uz 2009. gada finanšu krīzi un izklāstīti “plānā 840” un “plānā 421”, un vēlāk arī 2011. gada pasākumi stratēģisko jauno nozaru atbalstīšanai nodrošināja būtiskus ieguvumus ražotājiem eksportētājiem. Šie pasākumi palielināja apdrošinājuma pieejamību un papildus samazināja prēmijas, ko iekasē Sinosure, neraugoties uz grūto ekonomikas situāciju un būtiski pieaugušajiem Sinosure riskiem apdrošināšanas darbībā, un tie pilnībā atspoguļojās apdrošinājumā, ko Sinosure nodrošināja ražotājiem eksportētājiem. Konkrēti izmeklēšanā tika konstatets, ka nosacījumi un prēmijas, kas iekasētas attiecīgajos IP gados, būtiski nemainījās vai pat uzlabojās, neraugoties uz saistību neizpildes prasījumu skaita pieaugumu, ko apmaksāja Sinosure, un būtisko stāvokļa pasliktināšanos FE nozarē.
(242)
Jautājumā par ieguvuma esību Komisija vispirms izvērtēja, kādā mērā Sinosure prēmijas sedza īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas izmaksas. Sinosure argumentēja, pamatojoties uz j) punktu PTO Nolīgumā par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“SCM”), kas atzīst par “aizliegtu” eksporta subsīdiju saskaņā ar šā nolīguma 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu tādu eksporta kredīta apdrošināšanas programmu piedāvāšanu par atvieglotām likmēm, kas ir neatbilstošas, apdrošinot ilgtermiņa darbības izmaksas, un šo programmu radītos zaudējumus. Atbildē uz anketas jautājumiem Sinosure vienkārši atsaucās uz peļņu un zaudējumiem, kas radušies pēdējo piecu gadu laikā, un secināja, ka, lai gan kopumā tā šajā periodā ir guvusi peļņu, ražotāju eksportētāju īstermiņa eksporta kredītu apdrošināšana nav uzskatāma par subsīdiju saskaņā ar PTO SCM nolīgumu. Kā iepriekš teikts (skat. 221. un 222. apsvērumu), Komisija lūdza Sinosure sniegt konkrētu informāciju un pierādījumus par eksporta kredīta apdrošināšanas darbības ilgtermiņa rentabilitāti, tostarp ieņēmumiem no prēmijām, darbības izmaksām un programmas radītajiem zaudējumiem, saskaņā ar PTO SCM nolīgumu. Tomēr Sinosure neiesniedza dokumentus un pierādījumus, kas tika pieprasīti pārbaudes apmeklējuma laikā, uzstājot uz vispārējiem rentabilitātes datiem, kas iekļauti revidētajos gada pārskatos.
(243)
Komisija atzīmē, ka, pat ja tā varētu vienkārši paļauties uz Sinosure gada pārskatiem, nespējot pārbaudīt datus un informāciju, kas iekļauta šajos pārskatos, tā nevarētu secināt, ka Sinosure ir guvusi ilgtermiņa peļņu no savas eksporta kredīta apdrošināšanas nodaļas, kas atbilst j) punktā minētajai “programmai”. Sinosure veic daudzas darbības arī papildus eksporta kredīta apdrošināšanai, un dati un informācija, kas iekļauta gada pārskatos, ir konsolidēti dati par visām šīm darbībām, bez precīza sadalījuma par katru no tām. Daži gada pārskati (bet ne jaunākais no tiem) liecina, ka īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšana nebūt nav svarīgākā Sinosure darbība, taču nav pieejams precīzs īpatsvars. Tā kā Sinosure atteicās sniegt pieprasīto informāciju un pierādījumus par šo konkrēto darbību atsevišķi, bet tā ir nepieciešama, lai varētu analizēt šo “programmu” saskaņā ar 1. pielikuma j) punktu PTO SCM nolīgumā, Komisijai nācās pamatot secinājumus ar ierakstos pieejamajiem pierādījumiem.
(244)
Komisija norāda, ka saskaņā ar Sinosure Statūtu 11. pantu šis uzņēmums darbojas bez peļņas un bez zaudējumiem. Citiem vārdiem, Sinosure statūtos nav minēts mērķis maksimizēt peļņu, bet tās mērķis ir tikai nodrošināt līdzsvaru atbilstoši funkcijai būt vienīgajam oficiālajam eksporta kredītu apdrošinātājam ĶTR. Kā iepriekš teikts, lietas materiāli liecina, ka juridiskā un politiskā vide, kurā Sinosure darbojas, paredz, ka šis uzņēmums īsteno valdības politikas un plānus, pildot valsts politikas uzdevumus. No izvēlētajām nozarēm un uzņēmumiem, ko īpaši atbalsta valsts, ražotājiem eksportētājiem ir pilnīga piekļuve eksporta kredītu apdrošināšanai, ko nodrošina Sinosure, izmantojot preferenciālas likmes, pat laikā pēc pasaules krīzes 2009. gadā un pat pēc tam, kad fotoelektriskajā nozarē iestājās bezprecedenta krīze, arī IP laikā. Tādējādi Sinosure nodrošina neierobežoti pieejamu apdrošinājumu FE nozarei, un ārkārtīgi zemās apdrošināšanas prēmijas, ko tā piedāvā, neatbilst faktiskajiem riskiem, kas rodas, apdrošinot šīs nozares eksporta apjomus. Pamatojoties uz visu šo reģistrēto informāciju, jau var secināt, ka nevar izslēgt - visticamāk prēmiju likmes, ko iekasē Sinosure, nav atbilstošas ilgtermiņa darbības zaudējumu segšanai, un patiesībā tas šķiet iespējams.
(245)
Tā kā Sinosure nesadarbojās, Komisija izskatīja arī papildu informāciju, kas vēl vairāk pamatoja šo secinājumu. Publiski pieejamie pierādījumi jau tagad nepārprotami liecina, ka faktiski Sinosure (77) darbojas, ciešot ilgtermiņa darbības zaudējumus. Komisija analizēja arī attiecīgos datus Sinosure gada pārskatu ieņēmumu daļā par laiku no 2006. līdz 2011. gadam, ko Sinosure iesniedza, lai pamatotu rentabilitātes datus, kas norādīti atbildē uz anketas jautājumiem. Šie dati liecina, ka Sinosure ir uzrādījusi lielus ilgtermiņa darbības zaudējumus kopumā par visām apdrošināšanas darbībām, izslēdzot investīciju ieņēmumus un citus ieņēmumus. Konkrētāk, katrā atsevišķajā gadā laikā no 2006. līdz 2011. gadam (izņemot vienīgi 2010. gadu) apmierinātie prasījumi jau (gandrīz) sasniedz vai (būtiski) pārsniedz Sinosure nopelnītās neto prēmijas. Ja no neto prēmijām atskaita arī darbības izdevumus un komisijas maksas, rezultāti liecina par vēl lielākiem zaudējumiem. Skaitliskie rādītāji liecina, ka, neraugoties uz mērenu peļņu 2010. gadā, kopējais periods, kad apdrošināšanas darbība radīja zaudējumus, ir ilgs. gada ziņojumi liecina, ka Sinosure kopējos ieņēmumus būtiski veicina investīciju ieņēmumi un citi ieņēmumi, kas nav saistīti ar šā uzņēmuma eksporta kredīta apdrošināšanas programmas dzīvotspējas novērtēšanu. Tā kā īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšana veido lielāko daļu Sinosure uzņēmējdarbības, ja nav pierādījumu par pretējo, ir jāsecina, ka Sinosure ir cietusi būtiskus ilgtermiņa zaudējumus no savas eksporta kredīta apdrošināšanas programmas.
Ņemot vērā, ka Sinosure cieš zaudējumus no eksporta kredīta apdrošināšanas programmas, ieguvuma esību nosaka, salīdzinot ražotāju eksportētāju samaksātās prēmijas ar piedāvājumu tirgū. Sinosure ir vienīgais oficiālais eksporta kredīta apdrošinātājs un tādēļ pilnībā kontrolē iekšzemes tirgu. ĶTR nav komerciālu standartu šādiem instrumentiem un finanšu tirgus ĶTR ir izkropļots valdības iejaukšanās dēļ, tāpēc ir pamatoti izmantot standartus ārpus ĶTR, t. i., prēmijas, ko iekasē normālā tirgus situācijā. Pamatojoties uz to, kā aprakstīts turpmākajā sadaļā par subsīdijas apjoma aprēķināšanu, prēmijas ir zemākas par tirgus likmēm, tātad tiek piešķirts ieguvums.
(246)
Minētās subsīdijas ir iespējamas, ja notiek eksporta darbība pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tās nevar iegūt bez eksportēšanas. Turklāt tās ir arī īpašas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu, jo tās ir pieejamas tikai noteiktiem uzņēmumiem. Saules enerģijas elementi un moduļi ir skaidri ierakstīti 2006. gada augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu direktorijā, un tas ir priekšnosacījums, lai saņemtu privilēģijas, kas paredzētas 2004. gada paziņojumā. Turklāt viens no Sinosure galvenajiem mērķiem ir valsts politikas un plānu, tostarp arī 12. piecgades plāna, īstenošana FE nozarē. FE nozare izmanto arī “plānu 840” un “plānu 421”, tāpat kā dažas citas nozares, kas atsevišķi izceltas šajos plānos (skat. 232. un 233. apsvērumu). FE nozare ir uzskatāma arī par vienu no veicināmām nozarēm saskaņā ar Lēmumu Nr. 40 un citiem plānošanas dokumentiem un normatīviem aktiem (skat. 207. un 208. apsvērumu). Šī nozare atbilst arī “stratēģisko un jauno nozaru” kategorijai, kas bauda dažādus ieguvumus saskaņā ar valdības politiku (skat. 102. apsvērumu). Lielākajai daļai ražotāju eksportētāju ir arī oficiāls statuss kā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, un tādēļ tiem ir daudzas priekšrocības saskaņā ar labvēlīgām valdības politikām.
(247)
Tādējādi ir acīmredzams, ka ieguvumi, ko piešķir Sinosure vai vietējās pašvaldības, kompensējot daļu no apdrošināšanas prēmijas, nav pieejamas visām rūpniecības nozarēm un visiem uzņēmumiem, bet tās saņem tikai nozares un uzņēmumi, kas īpaši atbilst attiecīgām valdības atbalsta politikām un tām pamatā esošiem dokumentiem. Komisija secina, ka ieguvumi, ko attiecīgā ražojuma ražotājiem piešķir Sinosure un/vai pašvaldības, ir īpaši pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē. Turklāt, tā kā nav pierādījumu, ka šīs subsīdijas tiek balstītas uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, tās ir īpašas arī šajā izpratnē.
f) Secinājums
(248)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka izmeklēšanas periodā sešas izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupas bija saņēmušas Sinosure piedāvāto eksporta kredīta apdrošināšanu.
(249)
Sinosure piedāvātā eksporta kredīta apdrošināšana FE nozarei ir uzskatāma par subsīdiju tādā mērā, kādā prēmijas ir mazākas par tirgus likmēm.
(250)
Ņemot vērā finansiālā atbalsta esību, ražotāju eksportētāju ieguvumus un situācijas īpatnības, šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
g) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(251)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Ieguvuma aprēķināšana notiek līdzīgi kā situācijā ar aizdevumu galvojumiem. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta c) punktu saņēmēju saņemtais ieguvums ir starpība starp prēmijas summu, ko uzņēmums maksā par Sinosure īstermiņa apdrošināšanu, un prēmijas summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu eksporta kredīta apdrošināšanu tirgū.
(252)
Sinosure piedāvātā īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšana izriet no valdības politikas mērķiem un Sinosure pieder monopolstāvoklis iekšzemes tirgū, jo tā darbojas kā vienīgā oficiālā eksporta kredīta aģentūra, tāpēc atbilstošais tirgus standarts tiek konstruēts, izmantojot turpmāk aprakstīto metodi. Turklāt, tā kā ĶV un Sinosure nesadarbojās, Komisijai bija jāizmanto arī citi pieejamie fakti, lai noteiktu atbilstošo tirgus prēmiju apdrošināšanai, ko saņēma FE ražotāji.
(253)
Komisija uzskata, ka visatbilstošākais kritērijs, par kuru informācija ir viegli pieejama, ir prēmiju likmes, ko piemēro Amerikas Savienoto Valstu Eksporta un importa banka (“Ex-Im banka”). Saskaņā ar atklātībā pieejamo informāciju (78) Ex-Im banka ir ASV Federālās valdības oficiālā eksporta kredīta aģentūra, un tā ir pašfinansējoša iestāde. Ex-Im bankas darbība ietver eksporta kredīta apdrošināšanu un citas darbības, piemēram, apgrozāmā kapitāla garantijas un aizdevumu garantijas (pircēju finansēšana). Tās uzdevums ir izveidot un atbalstīt darbavietas ASV, atbalstot ASV eksportu starptautiskajiem pircējiem. Ex-Im banka darbojas kā valdības korporācija, kuru kontrolē Savienoto Valstu Kongress. Tāpēc tā vairākos aspektos ir līdzīga Sinosure, un šī banka tiek uzskatīta par atbilstošu standarta iestādi.
(254)
Standarta prēmija tika aprēķināta, pamatojoties uz faktisko maksu, ko iekasē par eksportu uz ESAO valstīm attiecībā uz pilna apgrozījuma polisēm, kur paredzēts segt 90 % no apdrošinātās summas un ilgums - 120 dienas. Faktiskā prēmija ir caurmēra vidējais rādītājs piecām dažādām ārvalstu pircēju kategorijām atkarībā no viņu maksātspējas un maksātnespējas riska. Tas ir tuvākais pieejamais standarts, kas izmantojams, lai aprēķinātu prēmiju, ko attiecīgā ražojuma ražotājiem būtu jāmaksā tirgū.
(255)
Ieguvuma summa tika aprēķināta, pamatojoties uz ĶV sniegto informāciju, un tā ir saistīta ar Sinosure apdrošinātajām summām eksporta kredīta apdrošināšanā, kā arī maksu, kas IP laikā maksāta par šādu apdrošināšanu. Informācija, ko par Sinosure sniedza sadarbības uzņēmumi, netika izmantota, jo bija skaidrs, ka ĶV informācija ir pilnīgāka (piemēram, ne visi uzņēmumi atbildē uz anketas jautājumiem informēja par savu Sinosure polisi vai deklarēja to klātienes pārbaudē uz vietas).
(256)
Attiecībā uz apdrošināšanas prēmijas daļu, ko apmaksā pašvaldības, ieguvumu aprēķina kā atlaides un subsīdijas apmērā, ko IP laikā saņēmuši izlasē iekļautie uzņēmumi.
(257)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Eksporta garantijas un apdrošināšana
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. Solar Group un saistītie uzņēmumi
0,71 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
3.4.1.5. Ieguvumi, kas piešķirti, nodrošinot piekļuvi ārzonu holdingsabiedrībām, un aizdevumu atmaksāšana, ko veic valsts
(258)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.2. Piešķīrumu programmas
3.4.2.1. Eksporta ražojumu pētniecības attīstības fonds
(259)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.2.2. Subsīdijas “Slaveno zīmolu” un Ķīnas pasaules klases zīmolu programmas izstrādei
(260)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka daži izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji izmeklēšanas periodā bija saņēmuši ieguvumus no šīm shēmām. Tomēr, ņemot vērā saņemto ieguvumu nelielās summas un to niecīgo ietekmi uz subsīdijas starpību, Komisija neuzskata par nepieciešamu analizēt šo shēmu kompensēšanu.
3.4.2.3. Fondi Guandong provinces rūpniecības nozaru ārējai ekspansijai
(261)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.2.4. Demonstrējumu programma “Zelta saule”
a) Ievads
(262)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma ražotāji ir saņēmuši subsīdijas no demonstrējumu programmas “Zelta saule” (“Zelta saule”), ko Ķīnas valdība ieviesa 2009. gada jūlijā. Tajā bija prima facie pierādījumi, ka četri no izlasē iekļautajiem eksportētājiem no šīs programmas saņēmuši tiešas subsīdijas attiecība uz attiecīgo ražojumu. Turklāt tā liecināja, ka viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem 2011. gadā atlasīts kā attiecīga ražojuma piegādātājs, attiecība uz 70 % no kopējās projektu operatoru uzstādītās jaudas (t. i. uzņēmumi, kas ražo un pārdod elektroenerģiju, kas iegūta no FE sistēmām). Sūdzībā bija arī informācija, kas liecināja, ka programmas “Zelta saule” finansējums projektu operatoriem netika piešķirts caurredzamā veidā un ar konkurenci.
b) Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana
(263)
Kā sīkāk izklāstīts 104. un 105. apsvērumā, Komisija anketā, vēstulē par nepilnībām un klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā no ĶV pieprasīja informāciju par programmu “Zelta saule” ko ĶV nesniedza.
(264)
Attiecībā uz informāciju, kas pieprasīta anketā un vēstulē par nepilnībām, ĶV konsekventi apgalvoja, ka šī subsīdiju programma nav paredzēta attiecīgo ražojumu ražotājiem. Tādējādi ĶV neiesniedza atbildes uz daudziem jautājumiem par šo programmu un ieguvumiem attiecīgo ražojumu ražotājiem, atbildot ar “nav attiecināms”. ĶV arī neiesniedza visus būtiskos normatīvos aktus, administratīvās vadlīnijas un citus aktus, kas bija prasīti anketā, aprobežojoties tikai ar galvenā juridiskā pamata dokumentu iesniegšanu.
(265)
Sākot pārbaudes sesiju attiecībā uz programmu “Zelta saule”, Komisija lūdza ĶV iesniegt visus pielikumus jau iesniegtajiem galvenajiem juridiskā pamata dokumentiem un norādīt, vai tā plāno iesniegt citus oficiālus dokumentus par šo programmu. ĶV iesniedza pieprasītos pielikumus, bet atbildēja, ka neplāno iesniegt nekādus papildu dokumentus. Tad Komisija parādīja ĶV budžeta dokumentu par tābrīža finansētajiem projektiem un atbilstošajām summām, kas piešķirtas saskaņā ar šo programmu, kuru bija izdevusi Finanšu ministrija (“FM”) un iesniedza sadarbojošies eksportētāji (FM Dokuments Nr. 965 [2010], 2010. gada 2. decembris). Šā dokumenta pielikumos redzams, ka viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem saņēmis ievērojamu programmas “Zelta saule” finansējumu saviem projektiem un arī kā piegādātājs, kas piegādā piemērotas iekārtas vairākiem saskaņā ar programmu “Zelta saule” finansētiem projektiem. FM pārstāvji, kas piedalījās pārbaudē, bija informēti par uzrādīto dokumentu, un Komisija lūdza viņiem iesniegt visus līdzīgos budžeta dokumentus, ko FM izdevusi par programmas “Zelta saule” īstenošanas gadiem. Kaut arī FM pārstāvji principā piekrita iesniegt šos dokumentus, viņi Komisijai tos tā arī neiesniedza.
(266)
Komisija arī parādīja TM budžeta dokumentus par programmu “Zelta saule”, ko izdevis vietējais provinces un pašvaldības finanšu departaments un bija iesniedzis viens no eksportētājiem, kuri sadarbojās, un lūdza ĶV iesniegt citus līdzīgus būtiskos dokumentus (t. i., provinču vai pašvaldību izdotos) par šo programmu. ĶV atbildēja, ka tai nav šo dokumentu, jo tie attiecas uz provincēm un/vai pašvaldībām, un tādēļ nevar tos iesniegt.
(267)
ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē atkārtoja nostāju, ka programma “Zelta saule” nav paredzēta attiecīgā ražojuma ražotājiem, un paskaidroja, ka, kaut arī minētie ražotāji varēja saņemt ieguvumus no šī programmas, viņi to darīja kā spēkstaciju operatori, nevis kā saules paneļu ražotāji, jo šajā programmā subsīdijas var saņemt tikai elektroenerģijas ražotāji. Vēstulē apgalvots arī tas, ka Komisija ir lūgusi trīs konkrēti norādītus dokumentus, ko ĶV bija sniegusi. Tas neatbilst patiesībai, jo Komisija pārbaudes laikā pieprasīja konkrētus budžeta dokumentus, ko izdevusi FM (arī tie bija skaidri norādīti Komisijas 2013. gada 23. maija vēstulē) un vietējās iestādes, kuru teritorijā ražotāji eksportētāji atradās (atsaucoties uz konkrētiem dokumentiem ko bija iesnieguši ražotāji eksportētāji), bet ĶV nolēma tos neiesniegt.
(268)
Komisija arī pieprasīja konkrētu informāciju par “Zelta saules” maksājumiem, ko bija saņēmis viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, jo šis eksportētājs bija piegādājis attiecīgo ražojumu un tiešā veidā saņēmis ienākumus no valdības. ĶV atkal nevarēja pārbaudes apmeklējuma laikā izskaidrot situāciju un sniegt kādu papildu informāciju un vienkārši sazinājās ar uzņēmuma juridisko konsultantu, kurš it kā paskaidroja, ka šī situācija Komisijas ierēdņiem ir izskaidrota pārbaudes apmeklējuma laikā, bet tas nebija tiesa. Papildu informācija par šo situāciju ir turpmāk paskaidrota 276.-278. apsvērumā. Kā sīkāk precizēts 275.-278. apsvērumā, izmeklēšanā tika noskaidrots, ka izlasē iekļautie ražotāji, kuri sadarbojās, patiesi bija tieši vai netieši ieguvuši piešķīrumus no programmas “Zelta saule”, tostarp konkrēti par attiecīgā ražojuma piegādi. ĶV apgalvojums, ka šī programma nedod ieguvumu attiecīgā ražojuma ražošanā, nenoliedzami bija pretrunā pierādījumiem un faktiem, kas tika pārbaudīti izmeklēšanā.
(269)
ĶV nesadarbojās, tāpēc Komisija nevarēja pārbaudīt vairākus būtiskus programmas “Zelta saule” aspektus un faktiskos ieguvumus, ko saņēma attiecīgā ražojuma ražotāji. Tas viss papildināja to, ka ĶV neiesniedza visus attiecīgos pieprasītos dokumentus, proti, budžeta dokumentus par programmas “Zelta saule” apropriācijām, kurus izdevusi FM attiecībā uz programmas īstenošanas gadiem. Tādējādi vairāki izmeklēšanas secinājumi ir balstīti uz labāko informāciju, kas pieejama reģistrētajos ierakstos, kā paredzēts pamatregulas 28. pantā.
c) Juridiskais pamats
(270)
Galvenais juridiskais pamats ir 2009. gada 16. jūlija Paziņojums par demonstrējumu programmas “Zelta saule” īstenošanu un pielikumā pievienotā Demonstrējumu programmas “Zelta saule” palīdzības pagaidu pasākumi fonda pārvaldībai, lieta CaiJian Nr. 397 [2009], ko izdevusi Finanšu ministrija, Zinātnes ministrija un Valsts enerģētikas padome; Apkārtraksts par piešķīrumu sekmīgu īstenošanu demonstrējumu programmai “Zelta saule”, lieta Nr. 718 [2009]; Apkārtraksts par demonstrējumu programmas “Zelta saule” sekmīgu pabeigšanu 2010. gadā, lieta Nr. 622 [2010]; Apkārtraksts par Norādījumiem par finanšu subsīdijas budžeta indeksiem attiecībā uz demonstrējumu programmas “Zelta saule” būvniecības izmaksām 2010. gadā, lieta Nr. 965 [2010], 2010. gada 2. decembris, ko izdevusi Finanšu ministrija; Apkārtraksts par budžeta mērķa sadalījumu attiecībā uz fiskālo subsīdiju, kas piešķirta programmai “Zelta saule” 2011. gadā, JCJ lieta Nr. 336, 2011. gada 1. septembris, izdevis Hebei Finanšu departaments; Apkārtraksts par budžeta mērķa sadalījumu attiecībā uz fiskālo subsīdiju, kas piešķirta programmai “Zelta saule” 2011. gadā, HCJ lieta Nr. 135, 2011. gada 8. novembris, izdevis Hengshui pašvaldības finanšu birojs.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(271)
Programma “Zelta saule” tika izveidota 2009. gadā, lai veicinātu izkliedētās saules enerģijas FE sistēmas nozares tehnoloģisko progresu un pakāpenisku attīstību. Par programmu atbildīgās iestādes centrālajā līmenī ir Finanšu ministrija, Zinātnes ministrija un Valsts enerģētikas padome. Paziņojumā par programmas “Zelta saule” īstenošanu ir minēti vairāki kritēriji šīs programmas līdzekļu saņemšanai, tostarp: a) uzņēmumiem jābūt iekļautiem vietējā “Zelta saules” demonstrējumu projekta īstenošanas plānā; b) uzstādītai jaudai jābūt vismaz 300 kWh; c) būvniecības periods nedrīkst pārsniegt vienu gadu, bet darbības periods nedrīkst būt mazāks par 20 gadiem; d) FE projektu īpašnieku kopējiem aktīviem jābūt vismaz 100 miljonu Ķīnas juaņu, bet kapitālam - vismaz 30 % no investīciju izmaksām; e) integrēto sistēmu un galveno iekārtu, ko izmanto FE ģenerēšanas projektiem, ražotāji ir jāatlasa konkursa kārtībā. Piemērotie projekti var saņemt no valdības līdz 50 procentiem kopējo investīciju izmaksu, taču šo robežvērtību palielina līdz 70 procentiem attiecībā uz projektu īpašniekiem, kas atrodas attālos rajonos bez uzstādīta elektrotīkla.
(272)
Attiecībā uz procedūru - uzņēmumiem, kas vēlas saņemt finansējumu šajā programmā, jāiesniedz pieteikumi un apliecinošie dokumenti kompetentai valdības iestādei. Finanšu, tehnoloģiju un enerģētikas departamenti provinču līmenī, kas atbild par programmas organizāciju, iesniedz kopīgu kopsavilkuma ziņojumu Finanšu ministrijai, Zinātnes ministrijai un Valsts enerģētikas padomei, kas atbild par provinču projektu izskatīšanu attiecībā uz tehniskajām programmām, būvniecības nosacījumiem, finansēšanas un visus citiem aspektiem. Pēc galīgā apstiprinājuma valdībā Finanšu ministrija piešķir līdzekļus tieši pašam projekta īpašniekam un saglabā attiecīgos apstiprinājuma un izmaksāšanas dokumentus.
(273)
Praksē projektu operatori pieteikumus finansējuma saņemšanai iesniedz valdībai pēc līguma noslēgšanas ar piemēroto FE iekārtu (t.i., attiecīgā ražojuma) piegādātāju(-iem). Saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem šos piemēroto FE iekārtu piegādātājus izraugās saskaņā ar konkursa procedūru. Tomēr ĶV neprecizēja, kā tā īsteno savu rīcības brīvību, izvēloties projekta operatorus vietējā programmas “Zelta saule” zelta demonstrācijas projekta īstenošanas plāniem, un to, kā šie projekta operatori savukārt izvēlas piemēroto FE iekārtu piegādātāju. ĶV un ieinteresētās personas nav pierādījušas, ka atlases process ir atklāts, pārredzams un nediskriminējošs, jo tās nav iesniegušas attiecīgo dokumentāciju. Nav nekādu norāžu uz to, ka ir tikušas pirktas ārzemju FE iekārtas. Ievērojamu daļu no piemērotajām FE iekārtām ir nodrošinājis viens atsevišķs izlasē iekļauts ražotājs, kurš sadarbojās. Tāpēc iestādes, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem, secina, ka programma “Zelta saule” tikusi izmantota kā līdzeklis, lai radītu mākslīgu pieprasījumu pēc izlasē iekļautu attiecīgā produkta Ķīnas ražotāju ražojumiem.. Ja valdība uzskata projektu par atbilstīgu, tai ir jāpiešķir līdzekļi.
(274)
Programma “Zelta saule” piešķir subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, piešķīrumu formā pārskaitot naudas līdzekļus no ĶV attiecīgā ražojuma ražotājiem.
(275)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka vairāki izlasē iekļautie ražotāji, kuri sadarbojās, ir tiešā veidā saņēmuši subsīdijas no programmas “Zelta saule”, lai uzstādītu saules ģenerētas elektroenerģijas iekārtas savās telpās. Šīs izlasē iekļautajiem ražotājiem, kas sadarbojās, izmaksātās subsīdijas kompensē daļu no izmaksām, kas citādi rastos, un tādējādi tās ir tieši saistītas ar attiecīgo ražojumu.
(276)
Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka izlasē iekļautie ražotāji, kuri sadarbojās, arī saņēma finansējumu saskaņā ar šo programmu, lai varētu piegādāt attiecīgos ražojumus nesaistītiem projekta operatoriem. Konkrēti izmeklēšanā uz vietas tika konstatēts, ka viens izlasē iekļauts ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās, ir tieši no ĶV saņēmis ievērojamu vienreizēju maksājumu par visiem 40 projektiem, kas finansēti no programmas “Zelta saule”, un par to viņš ir piegādājis attiecīgo ražojumu. Šādu summu izlasē iekļautais ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās, netika ziņojis savā atbildē uz anketas jautājumiem. Finanšu ministrijas 2010. gada apkārtraksts liecina, ka šis eksportētājs, kurš sadarbojās, tika izraudzīts, lai piegādātu attiecīgo ražojumu vairākiem nesaistītiem projekta operatoriem gan privātajā, gan valsts sektorā. Komisija mēģināja iegūt informāciju no ĶV par šo tiešo maksājumu izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, jo 13. pants 2009. gada Paziņojumā par pagaidu pasākumiem programmai “Zelta saule” īpaši paredz, ka subsīdijas tiek izmaksātas tieši projekta operatoram, kurš saņem saules enerģijas iekārtu (t. i., nevis iekārtas aprīkojuma piegādātājam), un ĶV pārbaudes laikā nepārprotami apstiprināja šo faktu. Kā paskaidrots iepriekš, ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā nespēja sniegt nekādus paskaidrojumus par to, kāpēc izlasē iekļautais eksportētājs ir saņēmis tiešu finansējumu. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē piezīmēs aprobežojās tikai ar vienu no 40 projektiem, vienkārši apgalvojot, ka ir bijusi finansiāla vienošanās starp projekta operatoru un izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju, jo šim operatoram nav pieticis naudas, lai samaksātu izlase iekļautajam ražotājam, kurš sadarbojās, un tāpēc viņi vienojušies, ka subsīdija tiks izmaksāta tieši izlasē iekļautajam ražotājam eksportētājam, kurš sadarbojās. Šis nepamatotais un ļoti īsais paskaidrojums, kas attiecās tikai uz vienu projektu, kurā piedalījās izlasē iekļauts eksportētājs, kas sadarbojās, no 40 projektiem, kas uzskaitīti FM dokumentā, ir pilnīgi nepietiekams, lai Komisijai paskaidrotu situāciju.
(277)
Izlasē iekļautais eksportētājs, kas sadarbojās, 2013. gada 24. jūnija vēstulē centās pamatot, ka tiešais maksājums 40 attiecīgajiem projektiem netika paziņots, jo tā bijusi “lietotāja” subsīdija, kas paredzēta projekta operatoram, nevis piegādātājam. Šis eksportētājs apstiprināja, ka ir saņēmis tiešu vienreizēju maksājumu par piegādēm 40 projektos, kas minēti FM apkārtrakstā, piebilstot, ka valdība drīkst pārskaitīt līdzekļus tieši piegādātājam un šādas rīcības iemesls ir nodrošināt, lai minētās subsīdijas tiktu izmantotas tikai apstiprinātām FE sistēmām, un atvieglot kontroli. Tomēr eksportētājs koncentrēja savu atbildi uz vienu projektu, kuram dokumenti tika savākti uz vietas, un ignorēja visus pārējos 39 projektos, par kuriem tas tiešā veidā bija saņēmis programmas “Zelta saule” finansējumu. Lai gan eksportētājs pierādīja, ka šā konkrētā projekta finansējumu bija iegrāmatots kā debitoru saistības, nevis kā valsts dotācijas iepriekšējs maksājums, tomēr netika iesniegti nekādi citi pierādījumi par šā vai kādu citu projektu faktisko izpildi, tostarp par attiecīgo ražojumu faktisko piegādi, par ko tika saņemti līdzekļi. Tā sniegtie paskaidrojumi arī nav ieviesuši skaidrību jautājumā par valdības tiešo maksājumu neatbilstību iepriekš minētajiem attiecīgajiem īstenošanas noteikumiem, kas paredz, ka ĶV parasti nodod līdzekļus projekta operatoram, nevis iekārtu piegādātājam.
(278)
Komisija uzskata, ka ĶV paskaidrojums par finansiālo vienošanos starp izlasē iekļauto eksportētāju, kas sadarbojās, un projekta operatoru ir nepārliecinošs, jo šķiet dīvaini, ka divas privātas personas var pašas izlemt par vienošanos, kurā nepieciešama valdības rīcība (t. i., tiešs valdības maksājums piegādātājam, pārkāpjot 2009. gada paziņojuma 13. pantu), neiesaistot lēmuma pieņemšanā valdību un iespējams - pat neinformējot to. ĶV neiesniedza pamatotākus pierādījumus un piezīmes par šo aspektu attiecībā uz tiešo maksājumu piegādātājiem un nolēma atbildē aprobežoties tikai ar vienu vārdā nenosauktu projektu no 40 projektiem, kurus īstenoja izlasē iekļautie eksportētāji, kas sadarbojās. Arī paskaidrojumos, ko sniedza šis eksportētājs, netika pieminēta ĶV piezīme par ekonomikas dalībnieka grūto finansiālo situāciju attiecībā uz projektu, kuru ĶV nebija precizējusi. Turklāt eksportētāja apgalvojumi par tiešā maksājuma iespējamību un tā loģiskais pamatojums neguva nekādu apstiprinājumu no citiem avotiem un ĶV.
(279)
Ņemot vērā iepriekš minētos nepilnīgos un pretrunīgos komentārus, ko sniedza ĶV un izlasē iekļautais eksportētājs, kurš sadarbojās, vienīgais kopsaucējs un izdarāmais secinājums ir tas, ka ĶV veiktais vienreizējais tiešais maksājums izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, bija nepieciešams, lai nodrošinātu, ka šis eksportētājs saņem līdzekļus, jo saistībā ar projekta operatora finansiālajām grūtībām pastāvētu nemaksāšanas risks. Fakts ir tāds, ka izlasē iekļautais eksportētājs nespēja paskaidrot, kā ir izmantojis no valdības saņemto vienreizējo maksājumu, vai FE iekārtas tikušas piegādātas projektu operatoriem un kādu cenu projekta operatori ir samaksājuši, ja tas vispār ir noticis. Ņemot vērā to, ka Komisijai šīs lietas dokumentācijā vai citādi nav pieejami nekādi citi pierādījumi, Komisija, pamatojoties uz pamatregulas 28. pantu, nolēma, ka vienreizējais maksājums eksportētājam, kurš sadarbojās, ir bijusi tiešā dotācija pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē.
(280)
Vēl Komisija secina, ka subsīdijas, kas piešķirtas attiecīgā produkta piegādātājiem - kā projekta operatoriem vai, iespējams, piegādājot FE iekārtas nesaistītu projektu operatoriem, - sniedz tiem labumu atbilstīgi pamatregulas 3. panta 2. punktam. Finansējums saskaņā ar programmu “Zelta saule” ļauj attiecīgā ražojuma ražotājiem kā projekta operatoriem ietaupīt izmaksas saistībā ar saules ģenerētas elektroenerģijas iekārtu uzstādīšanu savās telpās. Ja attiecīgā ražojuma ražotāji ir FE iekārtu piegādātāji nesaistītu projektu operatoriem, finansējums saskaņā ar programmu “Zelta saule” tiešā veidā nonāk un paliek pie tiem, nav vajadzības iekārtas faktiski piegādāt, un/vai tie ir pasargāti no riska, ka nesaistītu projektu operatori tiem nesamaksātu. Pēdējā gadījumā attiecīgā ražojuma ražotāji saņem samaksu, ko citādi nebūtu saņēmuši no nesaistītu projektu operatoriem.
(281)
Šī subsīdiju shēma ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, pats par sevi ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas atbilst vairākiem šajā tiesību aktā minētajiem kritērijiem, un plašāk - tikai uzņēmumiem, kas iesaistīti saules enerģijas nozarē. Turklāt, tā kā ne FE iekārtu piegādātāju, ne projekta operatoru atlase nav balstīta uz atklātu, pārredzamu un nediskriminējošu konkurences procedūru un ĶV veic tiešus maksājumus FE iekārtu piegādātājiem, shēma ir specifiska arī tādēļ, ka de facto gūt no tās labumu var tikai atsevišķi FE iekārtu piegādātāji. Šī programma neatbilst prasībām ne-īpašai programmai, kā paredzēts 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā, ņemot vērā to, ka piemērotības nosacījumi un faktiskie atlases kritēriji, lai uzņēmumus varētu iekļaut vietējos projekta īstenošanas plānos un varētu atlasīt galīgos projektus, pamatojoties uz dažādiem tehniskajiem un finansiālajiem aspektiem, nav objektīvi un tos nepiemēro automātiski.
e) Secinājums
(282)
Programma “Zelta saule” ir īpaša subsīdija piešķīruma veidā. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka daži izlasē iekļautie eksportētāji, kas sadarbojās, ir izmantojuši šo subsīdiju.
f) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(283)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Demonstrējumu programma “Zelta saule”
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,05 %
3.4.3. Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas
3.4.3.1. Programma “two free/three half” ārvalstu investīciju uzņēmumiem (FIE)
a) Ievads
(284)
Sūdzībā bija apgalvojums, ka ir īpašs tiesību akts, kas pieņemts 1991. gadā, kura mērķis ir veicināt ārvalstu investīcijas Ķīnā, proti, Likums par ārvalstu investīciju uzņēmumu un ārvalstu uzņēmumu ienākuma nodokli (FIE nodokļa likums). Starp atvieglojumiem tā saucamajiem ārvalstu investīciju uzņēmumiem (“FIE”) ir arī subsīdiju programma “two free/three half”, kura paredz pilnīgu atbrīvojumu no piemērojamā ienākuma nodokļa pirmajos divos gados, kad FIE guvis peļņu, un pusi no likmes nākamajos trijos gados.
(285)
Programma “two free/three half” citā variantā attiecas arī uz uzņēmumiem, kas atzīti par jauno un augsto tehnoloģiju uzņēmumiem un atrodas noteiktos izvēlētos rajonos. Šā programmas varianta subsīdijas var piemērot arī pēc 2013. gada. Izmeklēšana konstatēja, ka viens no eksportētājiem, kurš sadarbojās (Yingli Hainan), izmanto ieguvumus no šīs programmas, sākot no 2011. gada, un ir saņēmis pilnīgu atbrīvojumu no nodokļiem 2011. un 2012. gadā un 50 % nodokļa likmes samazinājumu turpmākajos trijos gados.
(286)
Komisija vēlējās pārbaudīt šo programmu ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā. Taču ĶV neiesniedza informāciju par šo atšķirīgo programmas “two free/three half” variantu. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka šī programma nav sūdzības iesniedzēja minētā un neaizstāj programmas “two free/three half” variantu, kas paredzēts FIE, kā norādīts sūdzībā, un ko piemēro bez ģeogrāfiska ierobežojuma. Komisija ņem vērā šos ĶV sniegtos paskaidrojumus un izprot, ka minētā nodokļu programma oficiāli ir atsevišķa programma, kas atšķiras no programmas “two free three half”, kura paredzēta FIE. Tomēr, tā kā ieguvums tika saņemts arī pēc norādītajām FIE shēmas beigām, tad ieguvumu mehānisms, raksturs un ietekme bija tādi paši kā ieguvumiem no FIE programmas, un par to ziņoja viens izlasē iekļauts eksportētājs, kurš sadarbojās, uzskatot, ka tai ir cieša saikne ar FIE programmu “two free/three half”, kas varētu būt tās pašas programmas turpinājums, un tādēļ ieguvums būtu kompensējams. Saistībā ar minēto Komisija atzīmē, ka pamatregulas 10. panta 1. punkts ļauj izmeklēt jebkuru “iespējamu subsīdiju”, ko konstatējis sūdzības iesniedzējs, un neattiecas uz jebkuru “iespējamu subsīdiju programmu”. Tā kā šajā gadījumā abas programmas attiecas uz to pašu subsīdiju, t. i., neiekasēto uzņēmumu ienākuma nodokli, Komisijai ir tiesības izmeklēt tās kā vienu subsīdiju.
b) Juridiskais pamats
(287)
Šīs programmas juridiskais pamats ir FIE nodokļa likuma 8. pants un Ķīnas Tautas Republikas Likuma par ārvalstu investīciju uzņēmumu un ārvalstu uzņēmumu ienākuma nodokli īstenošanas noteikumu 72. pants. Kā apgalvo ĶV, šī programma ir izbeigta, 2007. gada 16. martā pieņemot Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumu 2008. gadam (“EIT likums”) Ķīnas Tautas Republikas 10. Visķīnas tautas kongresa 5. sesijā, proti, EIT likuma 57. pantu, kas paredz izbeigt subsīdiju piešķiršanu līdz 2012. gada beigām.
(288)
Īpašās programmas “two free three half” juridiskais pamats ir Dekrēts Nr. 40 [2007], t. i., Valsts padomes paziņojums par pagaidu preferenciālo politiku īstenošanu attiecībā uz ienākuma nodokli augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kas izveidoti īpašajā ekonomikas zonā un Shanghai Pudong jaunajā rajonā, kura pamatā ir ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 57. panta 3. punkts, kā arī Administratīvie pasākumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(289)
No ienākuma nodokļa ir atbrīvoti tikai ražojošie uzņēmumi ar ārvalstu investīcijām, kam paredzēts darboties ne mazāk kā desmit gadus. Atbrīvojums sākas gadā, kurā uzņēmums sāk gūt peļņu, ilgst pirmos divus gadus, un pēc tam nākamajos trijos gados tam piemēro 50 % atlaidi no piemērojamās nodokļa likmes.
(290)
Īpašā varianta shēmā piemērotajiem uzņēmumiem nepieciešams arī atzīts statuss kā jauno un augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kas izturējuši īpašu administratīvo sertificēšanu, tas ir, kā uzņēmumiem ar intelektuālo pamatīpašumu, kuri atbilst arī ĶTR EIT likuma īstenošanas noteikumu 93. panta nosacījumiem.
(291)
Jebkuram uzņēmumam, kas plāno pieteikties šajā shēmā, ir jāiesniedz uzņēmumu ienākuma nodokļa gada nodokļu deklarācijas veidlapa, tās pielikumi un finanšu pārskati Valsts nodokļu pārvaldei. Šīs prasības attiecas arī uz īpašā varianta shēmu.
(292)
ĶV apgalvoja, ka šī programma ir pakāpeniski izbeigta, kopš 2008. gadā ir stājies spēkā EIT likums, un tās subsīdijas bija pieejamas līdz 2012. gada beigām. ĶV arī apgalvoja, ka tās vietā nav nekādas citas FIE paredzētas programmas, un pašlaik FIE maksā nodokļus tāpat kā citi korporatīvie nodokļu maksātāji. Komisija atzīmē, ka šī nodokļu programma ir piešķīrusi ieguvumus IP laikā, jo vairāki FE ražotāji ir tās saņēmuši IP laikā. Turklāt nav izslēgts, ka ieguvumi no šīs programmas joprojām ir pieejami vai ka ir pieejama cita līdzīga aizstājējprogramma, vai ka tāda tiks pieņemta nākotnē. Patiesi, kā iepriekš teikts, izmeklēšanā tika konstatēts, ka programmai “two free/three half” ir arī citi varianti, no kuriem joprojām tiek piešķirti ieguvumi saules paneļu ražotājiem. Tāpēc šī programma tika atzīta par joprojām kompensējamu.
(293)
Īpašā varianta shēmu izmantoja viens no eksportētājiem, kas sadarbojās, proti, Yingli Green Energy.
d) Secinājums
(294)
Šī programma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem.
(295)
Šī subsīdiju shēma ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas atzīti par FIE un atbilst konkrētiem attiecīgā tiesību aktā minētiem kritērijiem.
(296)
Tāpēc šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
(297)
Šīs shēmas variants ir uzskatāms par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem.
(298)
Šī subsīdiju shēma ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, pats par sevi ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem un nozarēm, kas atzītas par veicināmām, piemēram, FE nozarei. Šī shēma ir īpaša arī pamatregulas 4. panta 3. punkta izpratnē, jo piemērotība aprobežojas ar noteiktiem reģioniem.
(299)
Tāpēc šis variants būtu jāuzskata par kompensējamu.
e) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(300)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts kā saņēmējiem piešķirtais ieguvums, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir kopējā nodokļa summa, kas maksājama saskaņā ar parasto nodokļa likmi pēc tam, kad no tās atskaitīta summa, kas samaksāta pēc samazinātas preferenciālās nodokļa likmes. Kompensētās summas pamatojas uz datiem, kas iekļauti uzņēmumu nodokļu deklarācijās par 2011. gadu. Revidētā nodokļu deklarācija par 2012. nodokļu gadu nebija pieejama nevienam izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, tāpēc tika izmantoti kopējie dati par 2011. nodokļu gadu.
(301)
Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdiju summa (dalāmais lielums) tika piešķirta par kopējo tirdzniecības apgrozījumu, kas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, izveidojās IP laikā, jo subsīdija nav piešķirama eksporta darbībai un netika piešķirta atbilstoši apjomiem, kas saražoti, izgatavoti, eksportēti vai pārvadāti.
(302)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Programma “two free/three half”
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
1,03 %
3.4.3.2. Ienākuma nodokļa atlaides uz eksportu orientētiem FIE
(303)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.3.3. Ienākuma nodokļa atlaides FIE pēc atrašanās vietas
(304)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.3.4. Nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem, kas iegādājas Ķīnā ražotas iekārtas
(305)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.3.5. Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei
a) Ievads
(306)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka FIE ir tiesības uz preferenciālām nodokļu politikām pētniecībā un izstrādē, saņemot 150 procentu nodokļa kompensācijas par izdevumiem, ja tie palielinājušies par 10 procentiem vai vairāk, salīdzinot ar iepriekšējo gadu.
(307)
ĶV apgalvoja, ka šī shēma tika izbeigta, kad 2008. gadā pieņēma EIT likumu, un tai netika noteikts nekāds pakāpeniskas izbeigšanas periods. Tomēr vairāki izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās, ziņoja, ka ir saņēmuši ieguvumus no līdzīgas programmas saskaņā ar 2008. gada EIT likumu, un tas liecina, ka 2008. gadā preferenciālā pētniecības un izstrādes izmaksu kompensēšanas programma FIE uzņēmumiem aizstāta ar īpašu programmu. ĶV nesniedza papildu informāciju par 150 % nodokļa kompensēšanu atbildē uz anketas jautājumiem vai atbildē uz vēstuli par nepilnībām.
b) Juridiskais pamats
(308)
Šīs shēma paredzēta ĶTR EIT likuma 30. panta 1. punktā un Noteikumu par Uzņēmumu ienākuma nodokļa īstenošanu 95. pantā (“EIT īstenošanas noteikumi”), un Administratīvajos pasākumus augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai (Guo Ke Fa Huo [2008] Nr. 172), kā arī EIT īstenošanas noteikumu 93. pantā un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojumā par jautājumiem, kas attiecas uz Kārtību, kādā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi maksā uzņēmumu ienākuma nodokli (Guo Shui Han [2008] Nr. 985).
(309)
95. pants paredz, ka papildu 50 % atlaidi par pētniecības un izstrādes izdevumiem, kā minēts 30. panta 1. punktā, piešķir par šādiem izdevumiem saistībā ar augsto un jauno tehnoloģiju ražojumiem, lai tiem piemērotu amortizāciju, pamatojoties uz 150 % no nemateriālo aktīvu izmaksām.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(310)
Kā iepriekš teikts, ĶV nesniedza nekādu būtisku informāciju par šo shēmu atbildēs uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām. Šī shēma jau tika kompensēta izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru (79) un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu (80). Attiecīgās tiesību aktu prasības liecina, ka šī shēma nodrošina ieguvumus uzņēmumiem, kas oficiāli atzīti par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem. Šiem uzņēmumiem rodas ar pētniecību un izstrādi saistīti izdevumi arī, izstrādājot jaunas tehnoloģijas, jaunus ražojumus un jaunas amata prasmes. Piemērotie uzņēmumi var saņemt kompensāciju par vēl 50 % no to pētniecības un izstrādes izdevumiem, ja tiem ir saistošs ienākuma nodoklis. Arī izdevumi, ko rada nemateriālie pētniecības un izstrādes aktīvi, dod piemērotajiem uzņēmumiem tiesības uz 150 % atlaidi par šo uzņēmumu faktiskajām izmaksām.
(311)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka uzņēmumiem, kas izmanto šo shēmu, jāiesniedz ienākuma nodokļa deklarācijas un attiecīgie pielikumi. Faktiskā ieguvuma summa ir uzrādīta gan nodokļu deklarācijā, gan V pielikumā. Šo shēmu var izmantot tikai uzņēmumi, kas saņēmuši oficiālu apliecību, kurā tie atzīti par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem.
d) Secinājums
(312)
Šī shēma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem.
(313)
Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts pats par sevi ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas oficiāli atzīti par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem un kam rodas ar pētniecību un izstrādi saistīti izdevumi, izstrādājot jaunas tehnoloģijas, jaunus ražojumus un jaunas amata prasmes.
(314)
Tāpēc šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
e) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(315)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir kopējā nodokļa summa, kas maksājama saskaņā ar parasto nodokļa likmi pēc tam, kad no tās atskaitīta summa, kas samaksāta pēc papildu 50 % atlaides no faktiskajiem izdevumiem, kas apstiprinātos projektos rodas pētniecībā un izstrādē. Kompensētās summas pamatojas uz datiem, kas iekļauti uzņēmumu nodokļu deklarācijās par 2011. gadu. Revidētā nodokļu deklarācija par 2012. nodokļu gadu nebija pieejama nevienam izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, tāpēc tika izmantoti kopējie dati par 2011. nodokļu gadu.
(316)
Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdiju summa (dalāmais lielums) tika piešķirta par kopējo tirdzniecības apgrozījumu, kas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, izveidojās IP laikā, jo subsīdija nav piešķirama eksporta darbībai un netika piešķirta atbilstoši apjomiem, kas saražoti, izgatavoti, eksportēti vai pārvadāti.
(317)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Nodokļa kompensācija par pētniecību un tehnoloģiju izstrādi
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,33 %
3.4.3.6. Nodokļu atmaksas par FIE peļņas reinvestēšanu uz eksportu orientētos uzņēmumos
(318)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.3.7. Preferenciālas nodokļu programmas FIE uzņēmumiem, kas atzīti par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem
(319)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka šajā programmā izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā nesaņēma ieguvumus, jo uzņēmumi izmantoja jaunu programmu, kas aizstāja iepriekšējās preferences. Šis jautājums turpmāk ir sīkāk apspriests 3.4.4.8. punktā.
3.4.3.8. Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos
a) Ievads
(320)
Šī programma ļauj uzņēmumam, kas atzīts par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumu, iegūt samazinātu ienākuma nodokļa likmi 15 %, salīdzinot ar parasto likmi 25 %. Šo programmu ES atzina par kompensējamu izmeklēšanās, kuras attiecas uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu; par kompensējamu to atzina arī ASV iestādes.
b) Juridiskais pamats
(321)
Šīs programmas juridiskais pamats ir EIT likuma 28. panta 2. punkts, un Administratīvie pasākumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai (Guo Ke Fa Huo [2008] Nr. 172), kā arī EIT īstenošanas noteikumu 93. pants un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojums par jautājumiem, kas attiecas uz Kārtību, kādā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi maksā uzņēmumu ienākuma nodokli (Guo Shui Han [2008] Nr. 985).
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(322)
Šo shēmu piemēro atzītiem augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kam nepieciešams būtisks valsts atbalsts. Šiem uzņēmumiem nepieciešamas patstāvīgas intelektuālā pamatīpašuma tiesības, un tiem jāatbilst vairākām prasībām: i) ražotāji ir iekļauti ražojumu jomā, kas pieder valsts būtiski atbalstīto augsto tehnoloģiju jomām; ii) kopējās pētniecības un izstrādes izmaksas veido noteiktu daļu no kopējiem tirdzniecības ieņēmumiem; iii) ieņēmumi no augsto un jauno tehnoloģiju ražojumiem veido noteiktu daļu no kopējiem tirdzniecības ieņēmumiem; iv) personāls, kas iesaistīts pētniecībā un izstrādē, veido noteiktu daļu no kopējā darbinieku skaita; v) ir izpildītas citas prasības, kas paredzētas 2008. gada Augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu administratīvajos pasākumos.
(323)
Uzņēmumiem, kas izmanto šo shēmu, jāiesniedz ienākuma nodokļa deklarācijas un attiecīgie pielikumi. Faktiskais ieguvuma apjoms ir norādīts gan nodokļu deklarācijā, gan V pielikumā.
d) Secinājums
(324)
Tāpēc šī shēma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, jo tā ir finansiāls atbalsts, kas izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem. Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu saņēmēju ieguvums līdzinās nodokļu ietaupījumam, ko pieļauj šī programma.
(325)
Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tā aprobežojas ar uzņēmumiem, kas iztur augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu sertificēšanu un atbilst visām 2008. gada administratīvo pasākumu prasībām. Turklāt tiesību akti vai piešķīrējiestāde nav noteikusi objektīvus kritērijus par šīs shēmas piemērošanu, un tā nenotiek automātiski saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
(326)
Tāpēc šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
e) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(327)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmējiem piešķirtā ieguvums ir kopējā nodokļa summa, kas maksājama saskaņā ar parasto nodokļa likmi pēc tam, kad no tās atskaitīta summa, kas samaksāta pēc samazinātas preferenciālās nodokļa likmes. Kompensētās summas pamatojas uz datiem, kas iekļauti uzņēmumu nodokļu deklarācijās par 2011. gadu. Revidētā nodokļu deklarācija par 2012. nodokļu gadu nebija pieejama nevienam izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, tāpēc tika izmantoti kopējie dati par 2011. nodokļu gadu.
(328)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,35 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
3.4.3.9. Preferenciālā ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem Ziemeļaustrumu reģionā
(329)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.3.10. Guandong provinces nodokļu programmas
(330)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.4. Netiešo nodokļu un importa tarifu programmas
3.4.4.1. PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekārtu izmantošanu
a) Ievads
(331)
Šī programma paredz PVN atbrīvojumu un importa tarifus, kas labvēlīgi FIE vai iekšzemes uzņēmumiem, kuri importē ražošanā izmantotas pamatiekārtas. Lai varētu izmantot atbrīvojumu, iekārta nedrīkst būt nepiemēroto iekārtu sarakstā un prasītājam uzņēmumam ir jāsaņem valsts atbalstīta uzņēmuma apliecība, ko izdod Ķīnas iestādes vai NDRC saskaņā ar attiecīgiem investīciju, nodokļu un muitas tiesību aktiem. Šī programma tika kompensēta antisubsidēšanas procedūrās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.
b) Juridiskais pamats
(332)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Valsts padomes apkārtraksts par nodokļu politiku precizēšanu attiecībā uz importētām iekārtām, Guo Fa Nr. 37/1997, Finanšu ministrijas, Galvenās muitas pārvaldes un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojums par dažu preferenciālo importa nodevu politiku precizēšanu, Finanšu ministrijas, Galvenās muitas pārvaldes un Valsts nodokļu pārvaldes informācija [2008], Nr. 43, NDRC paziņojums par aktuāliem jautājumiem attiecībā uz iekšzemes vai ārvalstu finansēto projektu, kuru attīstību veicina valsts, apstiprinājuma vēstules apstrādi, Nr. 316 2006, 2006. gada 22. februāris, un No nodevas neatbrīvojamo izstrādājumu katalogs, kurus importē FIE vai iekšzemes uzņēmumi, 2008.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(333)
Uzskatāms, ka šī programma sniedz finansiālu atbalstu kā ĶV nesaņemtos ieņēmumus pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē, jo FIE un citi piemērotie iekšzemes uzņēmumi ir atbrīvoti no PVN maksāšanas un/vai tarifiem, kas citādi būtu jāmaksā. Tādējādi tā nodrošina ieguvumus saņēmējiem uzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē. Šī programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, ierobežo tās pieejamību, nodrošinot to tikai uzņēmumiem, kas iegulda konkrētās uzņēmējdarbības kategorijās, kuras definē tikai likums un kuras pieder vai nu veicināmai kategorijai, vai ierobežojamai kategorijai B saskaņā ar Norādījumu katalogu ārvalstu investīciju un tehnoloģiju pārneses nozarēm, vai kategorijās, kas atbilst Galveno nozaru, ražojumu un tehnoloģiju katalogam, kuru attīstību veicina valsts. Turklāt nav objektīvu kritēriju, kas ierobežotu piemērotību šai programmai, un nav pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka piemērotība iestājas automātiski saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
d) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(334)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata PVN un nodokļu atbrīvojuma summu attiecībā uz importētām iekārtām. Lai nodrošinātu, ka kompensējamā summa attiecas tikai uz IP periodu, saņemtais ieguvums tiek amortizēts attiecībā uz iekārtu ekspluatācijas laiku saskaņā ar parastajām uzņēmumu grāmatvedības procedūrām.
(335)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekārtu izmantošanu
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,38 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
3.4.4.2. PVN atlaides par Ķīnā ražotu iekārtu FIE iepirkšanu
a) Ievads
(336)
Šī programma paredz PVN atbrīvojumu par iekšzemē ražotu iekārtu iepirkumiem FIE. Lai izmantotu šo atbrīvojumu, iekārtas nedrīkst būt iekļautas nepiemēroto iekārtu sarakstā un to vērtība nedrīkst pārsniegt noteiktu robežvērtību. Šī programma tika aplūkota antisubsidēšanas procedūrās, kas attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.
b) Juridiskais pamats
(337)
Juridiskais pamats ir Pagaidu pasākumi nodokļu atmaksāšanas administrēšanai attiecībā uz iekšzemē ražotu iekārtu iepirkumiem FIE, Izmēģinājuma pasākumi nodokļu atlaides administrēšanai attiecībā uz Ķīnā ražotu iekārtu iegādi ārvalstu investīciju projektiem un Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojums par atlaižu politikas atcelšanu iekšzemes iekārtām, ko iegādājas ārvalstu investīciju uzņēmumi.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(338)
ĶV atbildē uz antisubsidēšanas anketas jautājumiem apgalvoja, ka šī programma ir pārtraukta no 2009. gada 1. janvāra, un atsaucās uz Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu pārvaldes apkārtrakstu par atlaižu politikas atcelšanu iekšzemē ražotu iekārtu iegādei ārvalstu investīciju uzņēmumos (CAISHUI{2008} Nr. 176). Tomēr izmeklēšanā tika konstatēts, ka vairāki izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji izmeklēšanas periodā bija saņēmuši ieguvumus no šīs shēmas. Attiecīgie izlasē iekļautie eksportētāji iesniedza detalizētu informāciju par šo shēmu, tostarp par saņemtās subsīdijas summām. Ņemot to vērā, tika secināts, ka ĶV nav iesniegusi precīzu informāciju par šo programmu, un, kā liecina dažu ražotāju eksportētāju situācija, šī programma joprojām turpinās.
(339)
ĶV nesniedza prasīto informāciju, tāpēc Komisija izmantoja informāciju, ko sniedza izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji.
(340)
Uzskatāms, ka šī programma sniedz finansiālu atbalstu kā ĶV nesaņemtos ieņēmumus pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē, jo FIE uzņēmumi ir atbrīvoti no PVN maksāšanas, kas citādi būtu jāmaksā, ja nebūtu šā atbrīvojuma. Tādējādi tā nodrošina ieguvumus saņēmējiem uzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē. Šī programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, tā pieejama tikai ārvalstu investīciju uzņēmumiem, kas iepērk iekšzemē ražotas iekārtas un pieder pie atbalstāmas kategorijas un ierobežotās B kategorijas saskaņā ar Ārvalstu finansēto nozaru katalogu, un iekšzemes tirgū iegādātās iekārtas iekļautas Galveno nozaru, ražojumu un tehnoloģiju katalogā, kuru attīstību veicina valsts. Tālāk, Izmēģinājuma pasākumi nodokļu atlaides administrēšanai attiecībā uz Ķīnā ražotu iekārtu iegādi ārvalstu investīciju projektiem un Finanšu ministrijas paziņojums ierobežo subsīdiju piešķiršanu tikai ar FIE, kas pieder veicināmajai kategorijai Ārvalstu investīciju nozaru norādījumu katalogā vai Privileģēto ārvalstu investīciju nozaru katalogā Ķīnas centrālajiem un rietumu reģioniem. Turklāt nav objektīvu kritēriju, kas ierobežotu piemērotību šai programmai, un nav pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka piemērotība iestājas automātiski saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Šī programma ir īpaša arī saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta b) apakšpunktu, jo to var piemērot, ja izmanto iekšzemes, nevis importētas preces.
d) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(341)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata PVN atbrīvojuma summu attiecībā uz iekšzemes iekārtām. Lai nodrošinātu, ka kompensējamā summa attiecas tikai uz IP periodu, saņemtais atbalsts tiek amortizēts attiecībā uz iekārtu ekspluatācijas laiku saskaņā ar parastajām nozares procedūrām.
(342)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
PVN atlaides par Ķīnā ražotu iekārtu FIE iepirkšanu
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,05 %
3.4.4.3. PVN un tarifu atbrīvojumi par pamatlīdzekļu iegādi saskaņā ar ārējās tirdzniecības attīstības fondu programmu
(343)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.5. Valdības nodrošinātās preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu cenu
3.4.5.1. Valdības nodrošinātais polisilīcijs par neatbilstoši zemu cenu
(344)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.5.2. Valdības nodrošinātie alumīnija štancējumi par neatbilstoši zemu cenu
(345)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.5.3. Valdības nodrošinātais stikls par neatbilstoši zemu cenu
(346)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.
3.4.5.4. Valdības nodrošinātā enerģija
a) Ievads
(347)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka daži Ķīnas polisilīcija ražotāji ir ieguvuši lētu elektroenerģiju, kas piegādāta par neatbilstoši zemu cenu.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(348)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka vairākiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem uzņēmumu grupā ir piesaistīts polisilīcija ražotājs. Tika konstatēts, ka viena no izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, t. i., LDK Solar, ir regulāri saņēmusi būtiskas elektrības cenas subsīdijas no Xin Yu ekonomikas zonas finanšu biroja. Kaut arī šajā gadījumā uzņēmums tieši neieguva zemāku elektrības cenu kā vispārpieejamā cena tirgū, būtiskās atlaides, ko piešķīra Xin Yu ekonomikas zonas finanšu birojs, varēja radīt situāciju, kad uzņēmums saņem ieguvumus no lētas elektrības piegādes, kas tādēļ kļūst funkcionāli līdzīgas valdības piegādēm par cenu, kas zemāka nekā tirgū. Jebkurā gadījumā, pat ja atlaidi uzskata par subsīdiju, šis pasākums ir cieši saistīts ar sūdzības iesniedzēja apgalvojumiem un ietilpst izmeklēšanas jomā. Faktiski attiecīgais uzņēmums LDK Group ietvaros saņēma gandrīz pilnīgu kompensāciju par elektrības maksu, kas bija jāmaksā IP laikā.
(349)
LDK Solar grupa ar saistītā polisilīcija ražotāja starpniecību saņēma finansiālu atbalstu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļas izpratnē, ciktāl vietējā pašvaldība piešķīra subsīdijas maksai par elektrību, vai 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē. Tās ir uzskatāmas par valdības finansiālu atbalstu, piegādājot tādas preces, kas nav vispārīgā infrastruktūra pamatregulas izpratnē. Citādi tā būtu tieša naudas līdzekļu nodošana.
(350)
LDK Solar saņēma ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē, ciktāl valdība nodrošināja elektrību par neatbilstoši zemu cenu. Tika noskaidrots, ka šis eksportētājs, pateicoties elektrības maksas subsīdijām, faktiski maksāja zemāku maksu par vispārpieejamo cenu. Tieša naudas nodošana bija ieguvums, jo tas bija neatmaksājams piešķīrums, kas nebija pieejams tirgū.
(351)
Subsīdija, piegādājot lētu elektrību ar atlaidi vienam no izlasē iekļautajiem ražotājiem, ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo subsīdijas maksai par elektrību tika maksātas tikai LDK. Šī subsīdija bija arī reģionāla rakstura, jo attiecās uz noteiktiem uzņēmumiem Xin Yu ekonomikas zonā. Tā kā LDK un ĶV nesadarbojās un nepaziņoja par šo subsīdiju, iepriekš minētie secinājumi tika izdarīti, pamatojoties uz pieejamiem faktiem.
c) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(352)
Subsīdijas apjoms bija vienāds ar atlaides apjomu IP periodā.
(353)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Elektrība LTAR
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,00 %
3.4.5.5. Valdības nodrošinātās zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu
a) Ievads
(354)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma Ķīnas ražotāji saņem no ĶV zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu, ciktāl valsts vai vietējās pašvaldības nepiešķir šīs tiesības saskaņā ar tirgus principiem.
(355)
ĶV apgalvoja, ka pastāv standartizēts, sakārtots un konkurētspējīgs zemes tirgus, kurā zemes lietošanas tiesības ir publiski jātirgo saskaņā ar zemes tirgus noteikumiem. ĶV arī apgalvoja, ka rūpnieciski un komerciāli izmantojamā zeme ir jāiegādājas, kompensējot lietošanu atklātā tirgū un rīkojot cenu aptauju, izsoli un konkursu, kā arī “neatkarīgi no piedāvājumu skaita vai sākotnējās cenas, galarezultātā samaksātā cena ir uzskatāma par tirgus cenu, ko nosaka brīvs tirgus piedāvājums un pieprasījums”. ĶV arī apgalvoja, ka zemes lietošanas tiesību nodošanu nedrīkst ierobežot, izsludinot šo nodošanu ar tendera, izsoles un kotēšanas starpniecību, kas traucē taisnīgu konkurenci.
(356)
ĶV neiesniedza nekādus datus par faktiskajām zemes lietošanas tiesību cenām un valdības noteiktajām zemes sākumcenām. Anketā prasītā informācija, kuru ĶV iesniedza par zemes lietošanas tiesību darījumiem, bija nepilnīga. Pārbaudes apmeklējuma laikā, labojot sākotnējo atbildi uz anketas jautājumiem, tā arī apstiprināja, ka dažiem paziņotajiem darījumiem tika rīkota konkursa procedūra. Tomēr netika iesniegta anketā prasītā informācija par pieteikumu skaitu un starpību starp sākotnējo un galīgo cenu.
(357)
Pārbaudes laikā Komisija pieprasīja ĶV iesniegt pierādījumus, kas apstiprinātu apgalvojumus par to, ka zemes lietošanas tiesību nodošana Ķīnā notiek, rīkojot konkursus, kotēšanu vai izsoles. Tika atzīmēts, ka saskaņā ar Noteikumu par valsts īpašumā esošās apbūves zemes lietošanas tiesību piešķiršanu, uzaicinot iesniegt pieteikumus, rīkojot izsoles un kotēšanu, 11. pantu atbildīgā valsts iestāde publicē paziņojumu, kad tiek rīkots pieteikumu iesniegšanas, izsoles vai kotēšanas process. Pamatojoties uz to, Komisija pieprasīja visus publiskos paziņojumus par darījumiem, uz kuriem attiecās šādas procedūras, lai savāktu un pārbaudītu anketā prasīto informāciju. ĶV neiesniedza nevienu šādu paziņojumu, apgalvojot, ka “tie vairs neeksistē”. Tāpēc Komisija nevarēja pārbaudīt informāciju par izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju darījumiem ar zemes lietošanas tiesībām.
(358)
Komisija informēja ĶV par savu nodomu piemērot šai subsīdiju shēmai Regulas (EK) Nr. 597/2009 28. panta noteikumus un, tā kā ĶV atbildē uz Komisijas 2013. gada 23. maija vēstuli nesniedza apmierinošu paskaidrojumu vai kādus jaunus pierādījumus par šo tematu, Komisijai nācās balstīt savus secinājumus uz labākajiem pieejamajiem faktiem, t. i., šajā gadījumā - uz informāciju, ko bija iesnieguši izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, un citu atklātībā pieejamo informāciju.
(359)
Pieņemot, ka zemei ĶTR nav tirgus cenas, Komisija arī pieprasīja ĶV tās viedokli par iespējamiem standartiem. Kaut arī tas bija tikai pieņēmums un nekādā gadījumā ne konstatējums vai secinājums laikā, kad ĶV tika nosūtīta anketa, ĶV pauda viedokli, ka šis pieņēmums ir nepareizs un neiesniedza nekādu konkrētu informāciju par iespējamajiem standartiem. ĶV tikai apgalvoja, ka, “ja ir jāizmanto kādi standarti, tām vajadzētu būt jābūt cenām, kādas par līdzīgu zemi jāmaksā Ķīnas nozaru uzņēmumiem, kas netiek atbalstīti”. Tā kā ĶV neinformēja, kuras nozares netiek “atbalstītas”, un neiesniedza informāciju par cenām, ko šīs nozares maksā par rūpniecisko zemi Ķīnā, Komisija nevarēja novērtēt, vai šis standarts ir piemērots. Šajā sakarā tiek norādīts, ka iepriekšējās izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu, Komisija konstatēja, ka zemes lietošanas tiesību piešķiršana šīm nozarēm arī neatbilda tirgus principiem.
b) Juridiskais pamats
(360)
Zemes lietošanas tiesību piešķiršanu Ķīnā regulē Ķīnas Tautas Republikas Zemes pārvaldes likums.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(361)
Saskaņā ar Zemes pārvaldes likuma 2. pantu visa zeme pieder valstij, jo saskaņā ar Ķīnas konstitūciju un attiecīgām tiesību normām zeme ir kolektīvs Ķīnas tautas īpašums. Zemi nedrīkst pārdot, bet zemes lietošanas tiesības var piešķirt likumā paredzētajā kārtībā. Valsts iestādes var piešķirt šādas tiesības, publiski uzaicinot iesniegt pieteikumus, rīkojot kotēšanu vai izsoli.
(362)
Ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, iesniedza informāciju par viņu rīcībā nodoto zemi un lielāko daļu attiecīgo zemes lietošanas tiesību līgumu un apliecību, taču ĶV sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par zemes lietošanas tiesību cenu noteikšanu.
(363)
Kā iepriekš teikts, ĶV apgalvoja, ka zemes lietošanas tiesības Ķīnā tiek piešķirtas, iesniedzot pieteikumus, rīkojot izsoles un konkursus. To paredz arī Ķīnas Tautas Republikas Nekustamā īpašuma tiesību likuma 137. pants.
(364)
Tomēr tika konstatēts, ka šī ĶV raksturotā sistēma praksē ne vienmēr darbojas vienādi. Izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju pārbaudes laikā Komisija ieguva dažus paziņojumus, ko publicējušas attiecīgās iestādes attiecībā uz nodošanai pieejamajām zemes lietošanas tiesībām. Ja viens paziņojums īpaši ierobežoja potenciālos zemes lietošanas tiesību pircējus ar fotoelektrisko nozari (81), otrs paziņojums paredzēja iestāžu sākotnēji noteiktus cenas ierobežojumus un nepieļāva cenas noteikšanu tirgū. (82) Pašas izsoles nebija paredzētas reālai konkurencei, jo vairākos gadījumos, kas tika izskatīti ražotāju eksportētāju klātienes pārbaužu laikā, pieteikumu bija iesniedzis tikai viens uzņēmums (tikai izlasē iekļautais FE ražotājs), tādēļ sākotnējais piedāvājums (vērtība, ko noteicis vietējais Zemes birojs) sakrita ar galīgo cenu par kvadrātmetru.
(365)
Minētie pierādījumi ir pretrunā ar ĶV apgalvojumiem, ka cenas, kas tiek maksātas par zemes lietošanas tiesībām ĶTR, atbilst tirgus cenām, ko nosaka brīvs tirgus piedāvājums un pieprasījums, un ka zemes lietošanas tiesību nodošana neparedz ierobežojumus paziņojumā par nodošanu, rīkojot konkursu, izsoli un kotēšanu, un tie apdraud taisnīgu konkurenci. Tika arī konstatēts, ka daži izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji ir saņēmuši kompensācijas no vietējām pašvaldībām par (jau tāpat zemajām) cenām, ko tie samaksāja par zemes lietošanas tiesībām.
(366)
Papildus zemajām cenām daži izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji saņēma arī citus līdzekļus saistībā ar zemes lietošanas tiesību iegādi un tas rezultātā vēl vairāk samazināja faktisko cenu par zemes lietošanas tiesībām.
(367)
Procedūras secinājumi apliecina, ka situācija ĶTR attiecībā uz zemes piešķiršanu un iegādi ir neskaidra un nepārredzama, bet cenas bieži vien patvaļīgi nosaka iestādes. Iestādes nosaka cenas saskaņā ar Pilsētu zemes novērtēšanas sistēmu, kas, bez citiem kritērijiem, liek tām ņemt vērā arī rūpniecības politiku, nosakot cenu rūpnieciskai zemei (83).
(368)
Arī neatkarīgā publiski pieejamā informācija liecina, ka zeme ĶTR tiek piešķirta par cenu, kas zemāka par parasto tirgus cenu (84).
d) Secinājums
(369)
Tādējādi ĶV piešķirtās zemes lietošanas tiesības ir uzskatāmas par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā preču nodrošināšana, kas rada ieguvumus saņēmējiem uzņēmumiem. Kā skaidrots 364.-367. apsvērumā, ĶTR nav funkcionējoša zemes tirgus, un ārēju standartu izmantošana (skat. 372. apsvērumu) pierāda, ka summas, ko izlasē iekļautie eksportētāji samaksājuši par zemes lietošanas tiesībām, ir būtiski zemākas par parasto tirgus cenu. Turklāt pašvaldību kompensācijas ir uzskatāmas par tiešu naudas līdzekļu nodošanu, kas rada ieguvumu, jo tās ir neatmaksājamas subsīdijas, kas nav pieejamas tirgū. Šīs subsīdijas ir īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē, jo preferenciāla piekļuve rūpnieciskajai zemei ir pieejama tikai uzņēmumiem, kas pieder noteiktām nozarēm, šajā gadījumā - fotoelektriskajai nozarei, tikai daži darījumi tiek slēgti, izmantojot pieteikumu iesniegšanas procesu, cenas bieži vien nosaka iestādes, bet valdības prakse šajā jomā ir neskaidra un necaurredzama. Stāvoklis ar zemi ĶTR ir apskatīts arī SVF darba dokumentā, kas apstiprina, ka zemes lietošanas tiesību ĶTR piešķiršana Ķīnas nozaru uzņēmumiem neatbilst tirgus situācijai (85).
(370)
Līdz ar to šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.
e) Subsīdijas apjoma aprēķināšana
(371)
Tika secināts, ka situācija ĶTR attiecībā uz zemes lietošanas tiesībām neatbilst tirgus principiem, tad šķiet, ka ĶTR nemaz nav pieejami privāti standarti. Tādēļ izmaksu vai cenu pielāgošana ĶTR nav iespējama. Šādos apstākļos tiek uzskatīts, ka ĶTR tirgus neeksistē, un saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu subsīdiju apjoma mērīšanai ir nepieciešams izmantot ārējus standartus. Tā kā ĶV nesadarbojās un neierosināja ārējus standartus, Komisijai, lai noteiktu atbilstošu ārējo standartu, nācās izmantot pieejamos faktus. Tādējādi tika uzskatīts par pareizu kā atbilstošo standartu izmantot informāciju no Taivānas atsevišķās muitas teritorijas. Šī informācija tika izmantota arī iepriekšējās izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.
(372)
Komisija uzskata, ka zemes cenas Taivānā ir labākais veids, kā salīdzināt teritorijas ĶTR, kur darbojas ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās. Lielākā daļa ražotāju eksportētāju atrodas attīstītos rajonos ar augstu IKP provincēs ar lielu iedzīvotāju blīvumu.
(373)
Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmēju saņemtais ieguvums ir aprēķināts, ņemot vērā starpību starp summu, ko katrs uzņēmums faktiski samaksājis par zemes lietošanas tiesībām (atskaitot vietējo valdību atmaksātās summas), un summu, kas būtu jāmaksā (pamatota ar Taivānas standartu).
(374)
Veicot šo aprēķinu, Komisija izmantoja vidējo zemes cenu par kvadrātmetru, kas noteikta Taivānā, un precizēja to ar valūtas kursa un IKP rādītājiem, sākot no datumiem, kad tika noslēgti attiecīgie zemes lietošanas tiesību līgumi. Informācija par rūpnieciskās zemes cenām tika iegūta no Taivānas Ekonomikas lietu ministrijas Rūpniecības biroja tīmekļa vietnes. Valūtas kurss un IKP izmaiņas Taivānai tika aprēķinātas, pamatojoties uz inflācijas rādītājiem un IKP izmaiņām uz vienu iedzīvotāju pašreizējās cenās ASV dolāros attiecībā uz Taivānu, kuras SVF publicējis 2011. gada Pasaules ekonomikas apskatā. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu šī subsīdijas summa (dalāmais lielums) tika sadalīta pa IP, ņemot vērā zemes lietošanas tiesību parasto dzīves ilgumu rūpnieciska lietojuma zemei, t. i., 50 gadus. Šī summa pēc tam tika sadalīta pa kopējo tirdzniecības apgrozījumu, kas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, izveidojās IP laikā, jo subsīdija nav piešķirama eksporta darbībai un netika piešķirta atbilstoši apjomiem, kas saražoti, izgatavoti, eksportēti vai pārvadāti.
(375)
Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:
Zemes lietošanas tiesības LTAR
Uzņēmums/grupa
Subsīdiju likme
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,65 %
JingAo Group un saistītie uzņēmumi
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
1,66 %
3.5. Personu piezīmes pēc galīgās informācijas izpaušanas
(376)
ĶV apstrīdēja faktu, ka pēc informācijas izpaušanas noteiktu informāciju no galīgās izpaušanas dokumenta ir citējuši daži plašsaziņas līdzekļi un ieinteresētās personas. Šajā sakarā jāatzīmē, ka Komisija šo dokumentu nav publiskojusi. Bet Komisijai nav iespējams kontrolēt to vairāku simtu ieinteresēto personu darbību, kuras saņēma piekļuvi informācijas izpaušanas dokumentam. Ja dažas personas nolemtu publiskot informācijas izpaušanas dokumentu vai paust savu viedokli par to, Komisijai nebūtu iespējams to nepieļaut.
3.5.1. Ķīnas valdības (ĶV) piezīmes par it kā kļūdainiem apgalvojumiem galīgo konstatējumu dokumentā
(377)
ĶV apgalvoja, ka Komisija ir pārkāpusi PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (SKP nolīguma) 12.1. punktā minēto prasību par “pietiekoši lielām iespējām”. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju plašie termiņa pagarinājumi, kurus Komisija piešķīra, lai ĶV varētu atbildēt uz anketas jautājumiem (kā sīkāk skaidrots 104. apsvērumā iepriekš), šim mērķim nebija pietiekami. ĶV arī apgalvoja, ka SKP nolīguma 12.7. punktā minētajam “saprātīgajam termiņam” būtu jārada arī SKP nolīguma 12.1. punktā minētās “pietiekoši lielās iespējas” attiecībā uz visiem citiem anketu dokumentiem. ĶV arī apgalvoja, ka tā varēja sazināties ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem tikai pēc izlases izveidošanas un tāpēc atbildei piešķirtais termiņš attiecībā uz laika periodu no anketas jautājumu saņemšanas līdz lēmuma par izlasi pieņemšanai zaudēja jēgu. ĶV apgalvoja, ka Komisijas “vēlme” ātri pabeigt izmeklēšanu, šķiet, pārspēja “neapspriežamo prasību” piešķirt pietiekoši lielas iespējas saskaņā ar 12.1. punktu. Komisija nepiekrīt šiem apgalvojumiem, jo tā pielika visas pūles, lai piešķirtu ĶV maksimāli iespējamo termiņu atbilžu sniegšanai uz anketas jautājumiem un vēstulē par trūkstošo informāciju prasītās informācijas iesniegšanai. ĶV tika informēta, ka prasītos dokumentus būs iespējams iesniegt līdz pārbaudes apmeklējuma datumam.
Komisija neliedza ĶV iesniegt informāciju visa procesa laikā un vairākos gadījumos atgādināja ĶV par iespēju pieprasīt noklausīšanos, kuras laikā ĶV varētu iepazīstināt ar savu informāciju un viedokli. Jāpiebilst, ka visa procesa laikā nebija tādu gadījumu, kad ĶV iesniegtā informācija tiktu noraidīta, par iemeslu minot termiņu. ĶV apgalvojums, ka atbildei piešķirtais termiņš attiecībā uz laika periodu no anketas jautājumu saņemšanas līdz lēmuma par izlasi pieņemšanai zaudēja jēgu, nav pareizs. Anketas jautājumu lielākā daļa attiecās uz attiecīgās ražošanas nozares/ražojuma subsidēšanas vispārējo līmeni, un lēmuma par izlasi pieņemšana nekādā veidā neierobežoja ĶV iespējas vākt vispārīgu informāciju. Vēl būtiskāk ir tas, ka pēc izlases izveides ĶV vēl aizvien bija 43 dienas, lai vāktu informāciju saistībā ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Komisija rīkojās saskaņā ar SKP nolīguma 12.1. punktu un piešķīra ĶV pietiekoši lielas iespējas iesniegt visus pierādījumus, kurus tā uzskatīja par būtiskiem, paturot prātā, ka, tā kā izmeklēšana ir jāpabeidz savlaicīgi, šis nevar būt beztermiņa pienākums.
(378)
ĶV arī apgalvoja, ka sākotnēji Komisija pieprasīja sīki izstrādātu informāciju par izlasē neiekļautiem ražotājiem eksportētājiem, kas nebija uz izlasi balstītas izmeklēšanas vajadzībām “nepieciešamā informācija”. Šai ziņā jānorāda, ka laikā, kad tika nosūtīta ĶV paredzētā anketa, vēl nebija pieņemts galīgais lēmums par izlases veidošanu vai neveidošanu šajā procesā. Pēc tam, kad Komisija no Ķīnas ražotājiem eksportētājiem saņēma atbildes uz izlases anketas jautājumiem un kļuva skaidrs, ka sadarbības līmenis no eksportētāju puses ir augsts un ka izlasē iekļautie eksportētāji sadarbosies, atbilstoši atbildot uz anketas jautājumiem, Komisija neuzstāja, ka ir jāsniedz ar uzņēmumiem saistīta informācija par subsidēšanu attiecībā uz izlasē neiekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tāpēc Komisija tam nepiekrīt.
(379)
ĶV apgalvoja, ka Komisija galīgo konstatējumu dokumentā ir kļūdaini norādījusi, ka ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem un turpmākajos iesniegumos neizpauda noteiktu informāciju. Tas neatbilst patiesībai. Kā Komisija jau norādīja savā ĶV adresētajā 2013. gada 23. maija vēstulē, ĶV neiesniedza prasīto informāciju attiecībā uz valsts īpašumā esošām finanšu iestādēm, kā arī dokumentus, kas attiecas uz Sinosure un eksporta kredīta apdrošināšanas piešķiršanu, un dokumentus, kas attiecas uz demonstrējumu programmu “Zelta Saule” un informāciju saistībā ar zemes izmantošanas tiesību piešķiršanu.
(380)
Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija neizmantoja pieejamo informāciju kā mehānismu trūkstošās informācijas papildināšanai, kā noteikts darba grupās un PTO diskusijās, (86) bet tā vietā “Komisija izmantoja nelabvēlīgus secinājumus soda veidā un turpināja pārkāpt SKP nolīguma noteikumus”. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija izmantoja pieejamos faktus ne vien tāpēc, lai “tikai aizstātu, iespējams, trūkstošo informāciju, bet šie fakti bija Komisijas par subsidēšanu izdarīto konstatējumu pamatā, pilnībā ignorējot nozīmīgu tās informācijas daļu, kuru tika iesniegušas ĶV un iesaistītās finanšu iestādes, pie tam Komisija visbiežāk aizbildinājās ar to, ka ĶV it kā nespēj sniegt nevainojamas atbildes vai pierādīt katru skaitli”. Komisija tā nerīkojās. Visa ĶV iesniegtā informācija, tostarp plāni un tiesību akti, tika izskatīta un analizēta, un konstatējumu pamatā ir ĶV iesniegtie dokumenti, ja vien šie dokumenti tika darīti pieejami un pārbaudē tika apstiprināta to pareizība. Par Komisijas attieksmi pret ĶV iesniegto informāciju liecina tas, ka konstatējumu pamatošanai pastāvīgi tiek izmantoti citāti no minētajiem dokumentiem. Iepriekš 110. apsvērumā Komisija skaidri norāda uz tām dažām situācijām, kad iesniegtā informācija netika atzīta par ticamu.
(381)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija ir nonākusi pretrunās, no vienas puses, galīgo konstatējumu dokumentā apgalvojot, ka šajā izmeklēšanā tā pieprasīja ar darījumiem saistītu informāciju tikai izlasē iekļautajiem eksportētājiem, bet, no otras puses, citā vietā tajā pašā dokumentā norādot, ka “valdības anketa attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem”. Tas neatbilst patiesībai. Komisijas apgalvojumi nebija pretrunīgi. Kā jau paskaidrots iepriekš 378. apsvērumā, Komisija pēc lēmuma veikt atlasi sašaurināja sākotnējo pieprasījumu sniegt informāciju par konkrētiem uzņēmumiem, aprobežojot to ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tomēr, lai novērtētu iespējamo subsīdiju shēmu kompensējamību, Komisija pieprasīja arī citu informāciju, kas nav informācija, kura attiecas uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, piemēram, informāciju par Ķīnas finanšu tirgiem vai zemes izmantošanas tiesību tirgiem. Tāpēc jāpiemin, ka “valdības anketa attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem”.
(382)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija šķietami nepievērš uzmanību tam, ka informāciju nevar vienkārši noraidīt, ja tā nav darīta pieejama pārbaudei. Komisija šajā procesā neizturējās pret informāciju minētajā veidā. Nebija neviena gadījuma, kad “pārbaudes nepieejamība” tika minēta kā vienīgais iemesls tam, lai šādu informāciju nepieņemtu pilnībā. Tomēr, ja cita lietā ietvertā informācija bija tai pretrunā un tajā pašā laikā ĶV nevarēja šo informāciju papildināt ar vēl kādiem pierādījumiem, šādu informāciju nevarēja atzīt par ticamu.
(383)
Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija galīgo konstatējumu dokumenta 85. punktā (kas atkārtots 117. apsvērumā iepriekš) it kā atzina, ka ĶV nekontrolē banku un finanšu iestādes un nevar uzdot tām sniegt informāciju. Jānorāda, ka Komisija nav informēta par šādu apgalvojumu un pēc apsvēruma teksta pārskatīšanas konstatē, ka tā tur nav apgalvots.
(384)
ĶV apgalvoja, ka Komisija, šķiet, piekrita ĶV, ka šīs izmeklēšanas gadījumā valsts tiesību aktus nevar aizstāt ar antidempinga pamatregulas vai SKP nolīguma prasībām. Saikne, kuru ĶV piesauca attiecībā uz it kā konfidenciālas informācijas nesniegšanu, zaudē jēgu. Tomēr Komisija pierādīja (117. apsvērums iepriekš), ka pašvaldību tiesību akti vai PTO dalībvalsts iekšējie noteikumi nevar atbrīvot valsti no PTO uzliktā pienākuma sadarboties ar izmeklēšanu un konflikta gadījumā ĶV ziņā ir ierosināt veidus, kā nodrošināt piekļuvi informācijai nolūkā veikt atbilstošu pārbaudi. Uz situāciju, kad vienas bankas amatpersona iesniedza viena izlasē iekļauta uzņēmuma kredītriska novērtējumu, ĶV atsaucās kā uz apliecinājumu, ka tiek ierosināts veids, kā pārbaudīt iespējami ierobežotas piekļuves informāciju, un norādīja, ka “Komisija joprojām nebija apmierināta”. Gluži pretēji, kā kļūst skaidrs no 148. apsvēruma formulējuma (skat. iepriekš), Komisija neaplūkoja šā konkrētā dokumenta pārbaudes jautājumu un savos konstatējumos pilnībā ņēma vērā minēto informāciju. Tomēr tas bija izņēmuma gadījums, kas diemžēl neattiecās uz lielāko daļu līdzīgas informācijas, kura tika prasīta šajā procesā.
(385)
Šai sakarā ĶV turpināja apgalvot, ka SKP nolīgumā ir paredzēts, ka banku “konfidenciāli iekšēji dokumenti” ir būtiska informācija, un tāpēc, ka tā netiek sniegta, nedrīkst izmantot pieejamos faktus. Komisija uzskata, ka šis apgalvojums ir pārāk vispārējs, un nesaprot, kā var veikt atbilstošu pārbaudi (pienācīgi ievērojot konfidencialitātes procedūras) visos gadījumos, ja šādi dokumenti (tostarp tie, kas ietver informāciju par darījumiem ar klientiem) vienkārši netiek darīti pieejami. Ja nevar notikt pārbaudes, trūkstošo faktu aizstāšanai ir jāļauj izmantot pieejamo informāciju.
(386)
ĶV atkārtoti apgalvoja, ka pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā vēstulē nebija ietverti konkrēti jautājumi par pārbaudi, un atsaucās uz Komisijas 2013. gada 23. maija vēstuli, kurā tas bija formulēts. Tomēr Komisija galīgo konstatējumu dokumenta 86. punktā (kas atkārtots 118. apsvērumā iepriekš) norādīja, ka pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā 2013. gada 25. marta vēstulē bija ietverts ļoti konkrēts un sīki izstrādāts to jautājumu un dokumentu saraksts, kuri tiks ņemti vērā pārbaudē, kas pilnībā atbilst pamatregulas 26. panta 3. punktam un PTO prasībām. Tas, ka nebija īpaša jautājumu saraksta, kura iesniegšana nav paredzēta pamatregulā un PTO noteikumos, nav attaisnojums ĶV nespējai pilnībā sadarboties pārbaudes laikā.
(387)
ĶV apgalvoja, ka Komisija pārbaudes laikā demonstrēja pilnīgu elastīguma trūkumu. Tādējādi ĶV nepareizi interpretē faktus, kā arī situāciju pirms pārbaudes apmeklējuma un tā laikā. Kā jau skaidrots galīgo konstatējumu dokumenta 88., 89. un 90. punktā (kas atkārtoti 120.-122. apsvērumā iepriekš), Komisija demonstrēja pilnīgu beznosacījumu elastīgumu. Diemžēl ĶV mēģinājumi sniegt informāciju, kuru nebija iespējams pārbaudīt laikā, kad notika apmeklējumi uz vietas, nozīmē, ka šādu informāciju nevar salīdzināt un nevar piešķirt tai pārbaudīta dokumenta nozīmi. ĶV arī atgādināja Komisijai par PTO judikatūru lietā “EK - Laši” (EC-Salmon), kurā norādīts, ka ne vienmēr to, vai dokumenti ir “pārbaudāmi”, nosaka tikai iespēja veikt izmeklēšanu uz vietas, un apgalvoja, ka Komisija nevar noraidīt informāciju tikai tāpēc, ka tā nav pieejama pārbaudes apmeklējumu laikā. Komisija norāda, ka informācijai, kas nav pieejama pārbaudē uz vietas, lai varētu apstiprināt tās precizitāti un ticamību, drīkst piešķirt mazāku nozīmi nekā informācijai, kura ir pienācīgi pārbaudīta, un dažreiz šis konstatējums attiecās arī uz šo izmeklēšanu.
(388)
ĶV apstrīd Komisijas iespējamo praksi nepieņemt jaunus dokumentus un pierādījumus, kuri jāpārbauda pēc tās pārbaudes kārtas beigām, uz kuru tie attiecas. Kā jau skaidrots galīgo konstatējumu dokumenta 89. punktā (kas atkārtots 121. apsvērumā iepriekš), tas neattiecas un nekad nav attiecies uz šo gadījumu. Komisija tiešām parasti nevar pieņemt dokumentus kā pārbaudes pierādījumu tad, kad pārbaudes kārta ir beigusies, un šādus dokumentus praktiski nav iespējams pārbaudīt, bet nekas nekavē ĶV iesniegt minētos dokumentus rakstiski, kas faktiski notika arī šajā gadījumā.
(389)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nepaskaidroja sešu iepriekš 122. apsvērumā minēto dokumentu pieprasīšanas iemeslu un tāpēc to pārbaude netika atļauta. Šo apgalvojumu ĶV pauda jau 2013. gada 3. jūnija vēstulē, un Komisija pilnībā atbildēja uz to 122. apsvērumā (skat. iepriekš). Vēlreiz jānorāda, ka visi šie dokumenti attiecas uz attiecīgo ražošanas nozari, pie tam uz vienām un tām pašām subsīdiju shēmām, piemēram, preferenciāliem aizdevumiem un preferenciālām nodokļu shēmām. Tāpēc to nosaukumi un saturs skaidri liecina par saistību ar šo izmeklēšanu. Tomēr ĶV pārbaudes laikā vienkārši atteicās atbildēt uz visiem saistītajiem jautājumiem, atsaucoties uz iespējamu dokumenta neatbilstību procesam kā uz vienīgo iemeslu.
(390)
ĶV apgalvoja, ka atbildēs uz anketas jautājumiem tā nevarēja sniegt apstiprinošus pierādījumus par informāciju attiecībā uz attiecīgajai ražošanas nozarei piešķirto aizdevumu procentiem, jo šī informācija pieder bankām, kuras ir neatkarīgas struktūras nevis ĶV resori, un ka Komisijai skaitļi jāpārbauda bankās. ĶV atsaucās uz Komercbanku likuma noteikumiem, kuros paredzēts, ka bankas veic uzņēmējdarbību saskaņā ar tiesību aktiem (4. pants) un ka dažādu līmeņu pašvaldības un valsts iestādes, kā arī sabiedriskas organizācijas un privātpersonas neiejaucas banku uzņēmējdarbībā (5. pants). Faktiski ĶV atbildē uz anketas jautājumiem izteica apgalvojumu, kuru nespēja pamatot. Arī bankas, kuras Komisija mēģināja pārbaudīt, nevarēja pamatot šo informāciju ar jebkādu citu informāciju. Ja tiktu uzskatīts, ka tāda prakse ir pieņemama, tad ieinteresētā persona, uz kuru attiecas izmeklēšana, varētu vienkārši izteikt jebkuru apgalvojumu kā pamatojumu un iestādei, kura veic izmeklēšanu, būtu tas jāpieņem bez iespējas pārbaudīt tā atbilstību realitātei. Tas ir vēl svarīgāk, jo šī konkrētā informācija ir pretrunā ar pārējo dokumentos minēto informāciju. Komercbanku likumā ir arī citi panti, kuros bankām ir noteikts pienākums veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts rūpniecības politikai (34. pants). Kā ĶV savās piezīmēs pareizi norādīja, bankas veic uzņēmējdarbību saskaņā ar tiesību aktiem, t. i., saskaņā arī ar minēto Komercbanku likuma 34. pantu. Tādējādi šī šķietami skaidrā atšķirība starp valdību un bankām netika pamatota ar faktiem.
(391)
ĶV apgalvoja, ka tā sniedza visu tās rīcībā esošo informāciju par īpašumtiesībām uz bankām. Tā arī apgalvoja, ka iesniegtie skaitļi par īpašumtiesībām uz bankām ir Ķīnas Banku darbību regulējošās komisijas (ĶBDRK) oficiālie rādītāji un tāpēc nav iemesla uzskatīt, ka ĶV sniegtā informācija ir kļūdaina vai maldinoša un ka tiek attiecināti pamatregulas 28. pantā minētie noteikumi. Turklāt ĶV apgalvoja, ka tā nebija informēta par Komisijas galīgo konstatējumu dokumenta 95. punktā (kas atkārtots 127. apsvērumā iepriekš) minētā apgalvojuma avotu (“Publiski pieejamā informācijā norādīts, ka ir arī citas valsts īpašumā esošas bankas, kuras izsniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem”), t. i., papildus ĶV atbildē uz vēstuli par trūkstošo informāciju minētajām valsts īpašumā esošajām bankām. Šos apgalvojumus nevar pieņemt. Jānorāda, ka sākotnēji ĶV savā atbildē uz anketas jautājumiem apgalvoja, ka tās rīcībā nav informācijas par ĶV īpašumtiesībām uz bankām. Tikai pēc tam, kad Komisija vēstulē par trūkstošo informāciju norādīja, ka saskaņā ar Ķīnas tiesību aktiem ĶV ir jāapkopo minētā informācija, ĶV sniedza daļu no prasītās informācijas šajā jautājumā. Pārbaudes laikā ĶBDRK oficiāli atteicās skaitļus par īpašumtiesībām uz bankām pamatot ar jebkādiem pierādījumiem, atteicās norādīt informācijas avotu un nepaskaidroja, no kurienes šī informācija ir saņemta. Jānorāda arī, ka ĶV neapstrīdēja faktu, ka vismaz piecas citas Komisijas galīgo konstatējumu dokumentā nosauktās bankas (skat. 127. apsvēruma zemsvītras piezīmi) atrodas valsts īpašumā.
(392)
ĶV nepiekrita galīgo konstatējumu dokumentā 97. punktā minētajam apgalvojumam (kas atkārtots 129. apsvērumā iepriekš), ka ĶBDRK atteicās atbildēt uz jautājumu par desmit lielākajām bankām Ķīnā, jo šis jautājums netika iesniegts rakstiski, un apgalvoja, ka Komisija nepareizi interpretē faktus, par galveno neatbildēšanas iemeslu minot to, ka šis jautājums nebija ietverts pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā vēstulē un tāpēc ĶBDRK bija vajadzīgs laiks atbildes sagatavošanai. Faktiski tieši ĶV nepareizi interpretē faktus saistībā ar šo jautājumu. Komisija neuzstāja uz tūlītēju atbildi, bet ĶBDRK atteicās pat izskatīt jautājumu, aizbildinoties, ka tas iepriekš netika iesniegts rakstiski. Ja iemesls būtu bijis atbildes sagatavošanai nepieciešamā laika trūkums, ĶV varēja iesniegt atbildi vēlāk pārbaudes laikā vai pa e-pastu (lai gan Komisijai nebūtu iespējas to pārbaudīt), kā tas tika darīts attiecībā uz vairākiem citiem dokumentiem. Tomēr ĶV to nedarīja.
(393)
ĶV apgalvoja, ka tā iesniedza visus dokumentus attiecībā uz ĶBDRK komisiju un tās pilnvarām, kurus Komisija pieprasīja anketas jautājumos, un, tā kā Komisija vēstulē par trūkstošo informāciju saistībā ar to neuzdeva nekādus jautājumus un neietvēra šos dokumentus pirms pārbaudes veikšanas nosūtītās vēstules 2. pielikumā uzskaitīto “to dokumentu sarakstā, kuri jāiesniedz pirms pārbaudes apmeklējuma sākuma”, ĶV neuzskatīja, ka tās pienākums ir iesniegt jebkādus citus dokumentus. Tas neatbilst patiesībai. Komisija pieprasīja visus dokumentus, kuri bija ĶBDRK komisijas izveides un pilnvaru pamatā, bet ĶV iesniedza tikai dažus no tiem. Tikai no ĶBDRK amatpersonas apgalvojumiem Komisija uzzināja, ka saistībā ar šo jautājumu eksistē arī citi dokumenti. Faktiski ĶV atbildes uz anketas jautājumiem šai ziņā bija nepilnīgas un maldinošas, jo ĶV (ĶBDRK) skaidri zināja, ka pastāv minētie papildu dokumenti, kā pārbaudē uz vietas atzina ĶBDRK.
(394)
ĶV apgalvoja, ka pārbaudes laikā Komisija faktiski nepieprasīja statistiku un ziņojumus no bankām, kuras izsniedza aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem izmeklēšanas perioda (IP) laikā. Tā apgalvoja, ka Komisija pieprasīja tikai 2012. gada statistikas ziņojumu, kuru Ķīnas Banka iesniedza ĶBDRK, un attiecībā uz to ĶBDRK amatpersonai bija jākonsultējas attiecīgajos juridiskajos dienestos konfidencialitātes pienākumu dēļ. Tas neatbilst patiesībai. Pārbaudes laikā Komisija atkārtoja savu anketas jautājumos un vēstulē par trūkstošo informāciju minēto prasību iesniegt statistikas datus no visām bankām, kuras izsniedza aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem (87).
(395)
ĶV arī apgalvoja, ka sūdzības iesniedzēja atsauce sūdzībā krītotā papīra (Coated Fine Paper) lietā, kurā Komisija konstatēja, “pamatojoties uz nelabvēlīgiem secinājumiem”, ka “VKB” rīkojās kā valsts iestādes, ir “nepamatots apgalvojums, kuram trūkst konteksta attiecībā uz attiecīgā ražojuma ražotājiem eksportētājiem piešķirtās subsīdijas veidu un esību, un tāpēc to nevar uzskatīt par pietiekamu pierādījumu”, ka pastāv valdības vai valsts iestādes finansiāls ieguldījums SKP nolīguma 11.2. punkta nozīmē. Pirmkārt, jānorāda, ka attiecīgo konstatējumu pamatā krītotā papīra lietā nebija nelabvēlīgi secinājumi, bet pieejamie fakti saskaņā ar pamatregulas 28. pantu, un nav nākamā nolēmuma, kurā tiktu apstiprināts ĶV apgalvojums, ka minētā Komisijas konstatējuma pamatā ir “pieejamo faktu nepienācīga izmantošana”. Gluži pretēji, Komisija izdarīja līdzīgus konstatējumus attiecībā uz VKB citā antisubsidēšanas lietā saistībā ar importu no Ķīnas, proti, ar organisko pārklājumu pārklātu tērauda ražojumu (Organic Coated Steel) lietā, un arī citas izmeklēšanas iestādes ir secinājušas, ka Ķīnas VKB ir valsts iestādes, tostarp ASV savā konstatējumā, kuru atbalstīja PTO Apelācijas institūcija. (88)
(396)
ĶV turpināja apgalvot, ka Komisija pieprasīja konkrētu informāciju no visām Ķīnā dibinātajām bankām un ka ĶV praktiski nespēj sniegt šādu informāciju par “vairāk kā 3 800” bankām. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam un vēlreiz atsaucas uz vēstuli par trūkstošo informāciju, kurā pēc ĶV atbildēm uz anketas jautājumiem informācijas apjoms tika samazināts, pieprasot to tikai no bankām, kuru akciju turētāja tieši vai netieši ir ĶV (89).
(397)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisijas apgalvojums, ka tā ņēma vērā pārbaudes laikā iesniegto attiecīgo Ķīnas Tautas bankas (ĶTB) apkārtrakstu kopsavilkumu no tīmekļa vietnes, neatbilst patiesībai un ka par to liecina galīgo konstatējumu dokumenta 133. punkts (kas atkārtots 164. apsvērumā iepriekš). Tas neatbilst patiesībai. Minētais 164. apsvērums nav pretrunā ar izrakstiem no tīmekļa vietnes. Komisija ņem to vērā un arī paļaujas uz faktisko apkārtraksta saturu, kuru ĶV līdz šim nekad nebija apstrīdējusi kā neprecīzu.
(398)
ĶV apgalvoja, ka Komisija “atsevišķus terminus un frāzes ir “izrāvusi” no dažādu dokumentu konteksta”, citus nepareizi interpretējusi un centusies tos saistīt kopā, lai konstatētu, ka ĶV atbalsta nozari, kura ražo attiecīgo ražojumu, vai lai konstatētu, ka VKB ir valsts iestāde. Tā apgalvo, ka šo dokumentu (plānu, izklāstu un lēmumu) “pilnīga iepazīšana” parādītu, ka Komisijas konstatējumos nav juridiskā pamata un tie netiek balstīti uz pierādījumiem. Tas neatbilst patiesībai. Komisija analizēja un ņēma vērā visus dokumentus kopumā, tostarp tos, uz kuriem atsaucās 102. apsvērumā, tieši tādā veidā, kādu atbalsta ĶV.
(399)
ĶV apgalvoja, ka galīgo konstatējumu dokumentā Komisija citēja Lēmumu Nr. 40, neņemot vērā kontekstu, “lai sagrozītu tā patieso nozīmi”. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Lēmuma Nr. 40 citos noteikumos skaidri norādīts, ka jebkuras attīstības politikas mērķis ir atjaunojamas enerģijas izmantošanas attīstība, nevis saules enerģijas moduļu un elementu klasificēšana, kā piedāvāja Komisija. Neatbilst patiesībai apgalvojums, ka Komisijas atsaucē uz Lēmuma Nr. 40 V pantu netika ievērots konteksts. Komisija nepolemizē, vai viens no mērķiem bija vai nebija atjaunojamu enerģijas avotu izmantošanas attīstība. Faktiski Lēmumā Nr. 40 Valsts padome izvirzīja jaunas enerģijas ražošanu un saules enerģiju kā prioritāras ražošanas nozares un tāpēc tās kļuva par atbalstāmas kategorijas projektiem saskaņā ar Rūpnieciskās pārstrukturēšanas pamatnostādņu katalogu. Ņemot vērā Lēmuma Nr. 40 17., 18. un 19. pantu, finanšu iestādes drīkst piešķirt aizdevumus tikai tām ražošanas nozarēm un tiem uzņēmumiem, kas pieder pie šīs kategorijas. Tā ir skaidra norāde, ka fotoelektriskās (FE) enerģijas nozare, kas cita starpā ražo saules enerģijas moduļus un elementus, ir prioritāra.
(400)
ĶV apgalvoja, ka Valsts padomes 10. oktobra Lēmumā nav atsauces uz saules enerģijas moduļiem un elementiem vai FE enerģijas nozari, un, ja ir sniegts jebkāds fiskāls atbalsts, tad tas ir bijis paredzēts alternatīvās enerģijas izmantošanas mērķiem, kam nav sakara ar moduļu un elementu ražošanu kopumā. Komisija tam nepiekrīt. Jānorāda, ka Valsts padomes Lēmumā nav izvirzīti tikai tādi mērķi, kas saistīti ar alternatīvu enerģijas avotu izmantošanas veicināšanu. Lēmuma nosaukums (Valsts padomes Lēmums par topošu stratēģiskas nozīmes nozaru atbalsta un attīstības paātrināšanu) un saturs (cita starpā 1. panta 1. un 2. punkts, 2. panta 2. punkts) skaidri liecina, ka tā mērķis ir atbalstīt atlasītu ražošanas nozaru attīstību (šajā gadījumā - topošas stratēģiskas nozīmes nozares). To apstiprina arī fakts, ka Lēmumā definētie mērķi tieši attiecas uz topošo stratēģiskas nozīmes nozaru izlaidi un darbības rezultātiem (2. panta 3. punkts). Lēmumā ir pamanāma arī skaidra saikne starp topošajām stratēģiskas nozīmes nozarēm un FE enerģijas nozari, kas cita starpā ražo saules enerģijas moduļus un elementus. Pirmkārt, nav šaubu, ka FE enerģijas nozare ir alternatīvās enerģijas ražošanas nozares segments, uz kuru Lēmuma 2. pantā atsaucas kā uz nozari, kas valstij ir jāatbalsta un jāattīsta. Otrkārt, izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji darbojas augsto tehnoloģiju nozarēs, kas ir minētas Lēmuma 2. panta 2. punktā. Tāpat pie 12. piecgadu plāna stratēģiskajām nozarēm ir minēta saules enerģijas ražošanas nozare un arī saules fotoelektriskās enerģijas nozares 12. piecgadu plānā ir apstiprināts, ka ar Valsts padomes Lēmumu “saules fotoelektriskās enerģijas nozare ir atzīta par topošo stratēģiskas nozīmes nozaru svarīgu jomu, kuru mūsu valsts attīstīs nākotnē” (90)
(401)
Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija citēja Vidēja un ilgtermiņa zinātnes un tehnoloģijas plānu, bet neatsaucās uz vienīgo piemēru vai noteikumu, ar kuru šajā dokumentā definēti augsto tehnoloģiju uzņēmumi, kas ietver moduļu un elementu ražošanas uzņēmumus vai FE enerģijas nozari kopumā. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju izklāsta mērķi ir vērsti tikai uz alternatīvās enerģijas avotu izmantošanas attīstību, lai samazinātu atkarību no fosilā kurināmā. Komisija tam nepiekrīt. Vairākumam no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecās izmeklēšana, ir izsniegti augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu sertifikāti un, pamatojoties uz tiem, minētie uzņēmumi saņēma subsīdijas, kuras piešķīra tikai augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem (piem., nodokļu atvieglojumus). Izlasē iekļautie eksportētāji izmantoja tāda paša veida individuālās atbalsta programmas, kādas ir minētas šajā plānā.
(402)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas apgalvojums, ka ĶTR Likums par zinātnisko un tehnoloģisko progresu ietver vairākus pasākumus stratēģisko ražošanas nozaru, tostarp saules FE enerģijas nozares atbalstam, nav pamatots ar faktiem un ka šajā likumā nav minēta FE enerģijas nozare vai stratēģiskas ražošanas nozares, un nav pamata apgalvot, ka attiecīgais ražojums ir ietverts šā likuma darbības jomā. Tas neatbilst patiesībai. Šā apgalvojuma pamatā ir minētā likuma 18. un 34. panta noteikumi. Saskaņā ar 18. pantu valsts mudina finanšu iestādes un dod tām norādījumus atbalstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstību. Saskaņā ar 34. pantu uz politiku vērstas finanšu iestādes piedāvā speciālu palīdzību valsts atbalstītiem uzņēmumu projektiem. FE enerģijas nozare ietilpst augsto un jauno tehnoloģiju nozaru kategorijā un arī valsts atbalstītu uzņēmumu projektu kategorijā. Turklāt šā paša likuma 17. pantā cita starpā tiek solīts piemērot preferenciālu nodokļu politiku struktūrām, kuras iesaistīsies valsts zinātniskajos un tehnoloģiskajos plānos ietvertos projektos. Iepriekš 401. apsvērumā skaidri parādīts, ka uzņēmumu projekti FE enerģijas nozarē ietilpst šajā darbības jomā. Secinājums ir tāds, ka ir vismaz trīs skaidras norādes, ka FE enerģijas nozare un uzņēmumi, kas ražo un eksportē attiecīgo ražojumu, ir ietverti šā likuma darbības jomā.
(403)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzskatīja, ka ĶTR plāniem, lēmumiem un tiesību aktiem ir tādas pašas tiesiskās sekas un vērtība, un tas ir pretrunā ar juridiskās interpretācijas principiem, Ķīnas tiesību aktiem un ĶV atkārtoti iesniegtajiem argumentiem. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju atsauce uz vispārējo piecgades plānu un speciālo FE enerģijas plānu nav juridiska atsauce, jo netika iesniegti pozitīvi pierādījumi, ka plāni ir juridiski saistoši. Tas neatbilst patiesībai, jo ĶV apgalvojums, ka plāni nav saistoši, netiek pamatots ar citiem pierādījumiem lietā. Gluži pretēji plāna tekstā, ko ĶV iesniedza atbildēs uz anketas jautājumiem, skaidri norādīts: “Šo plānu izstrādāja un apstiprināja Nacionālā Tautas kongress, un tam ir likuma spēks.” (91) ĶV savās piezīmēs par galīgo informācijas izpaušanu norādīja: “Saskaņā ar Ķīnas tiesību aktiem Konstitūcija, likumi, administratīvie tiesību akti, vietējie noteikumi un tiesību akti ir Ķīnas tiesību akti.” Tā kā plānam ir likuma spēks un ĶV apstiprināja, ka likumi ir Ķīnas tiesību akti, Komisija izdarīja secinājumu, ka plāns ir juridiski saistošs. Saskaņā ar ĶV skaidrojumu pārbaudes apmeklējuma laikā nozaru un reģionu piecgadu plānu pamatā ir vispārējais piecgadu plāns, tāpēc Komisijai nebija pamata pret FE enerģijas nozares piecgadu plānu (2011.-2015. gadam) un pret vispārējo piecgadu plānu izturēties atšķirīgi.
(404)
ĶV citē “Komisijas izdotās pamatnostādnes attiecībā uz atlīdzību/atmaksu” kā līdzīgi nesaistoša dokumenta piemēru ES kontekstā. Komisija pieņem, ka ĶV atsaucas uz Komisijas paziņojumu par antidempinga maksājumu atmaksu (OV C 127, 29.5.2002., 10. lpp.). Patiesībā nav pareizi raksturot šīs pamatnostādnes kā nesaistošas, jo tās ir saistošas Komisijai, ciktāl tās nepārkāpj augstāka spēka tiesību normas. Komisija ir noteikusi, ka Ķīnas plāni ir juridiski saistoši. Tomēr, pat hipotētiski pieņemot, ka tas tā nav, ir skaidrs, ka valsts, nozaru un reģionāliem plāniem, kuri parasti izriet no augstāka līmeņa valdības plāniem un ar kuriem nosaka valdības politiku ekonomikas un rūpniecības attīstības jomā, jābūt apveltītiem ar augstu pierādījuma spēku attiecībā uz tajos norādīto mērķu de facto obligāto raksturu. Tāpat ir skaidrs, ka valdība varētu paust nosodījumu tām struktūrām, kuras nepareizi īsteno minēto politiku. Tāpēc tām joprojām būtu liela nozīme attiecībā uz lēmumiem, kas saistīti ar valdības intervenci ekonomikā un atsevišķu nozaru vadīšanu un kontroli.
3.5.2. Ieinteresēto personu piezīmes par preferenciālas politikas aizdevumiem, citu finansējumu, apdrošināšanas garantijām
(405)
ĶV apgalvoja, ka atbilžu nesniegšana uz A pielikuma jautājumiem nevar kalpot par iemeslu, lai piemērotu pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. pantu. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju, ja Komisija tiešām plānoja pārbaudīt sūdzībā izteiktos apgalvojumus, ka Ķīnas valsts īpašumā esošās bankas ir valsts iestādes, tai nevajadzēja pārslogot anketu ar iekšēju, konfidenciālu un ar darījumiem saistītu datu pieprasījumiem par bankām, daudzas no kurām nekādā veidā nevar piederēt valdībai. Šajā ziņā ĶV atsaucās uz informāciju par individuāliem aizdevumiem, kurus banka izsniedza izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. A pielikumā pieprasītā informācija bija nepieciešama, lai varētu pārbaudīt, vai Ķīnas bankas ir valsts iestādes un vai valdība tām uztic uzdevumus un dod norādījumus. Izņemot informāciju par individuāliem aizdevumiem, ĶV nenorāda, kādu vēl prasīto informāciju tā uzskata par nebūtisku minētajam nolūkam.
(406)
Jāatgādina, ka jautājumi A pielikumā tika izmantoti, lai vāktu informāciju par īpašumtiesībām uz bankām, par direktoru valdes un padomes sastāvu, akcionāru sanāksmju un direktoru valdes sēžu protokoliem, augstākā līmeņa vadītāju saistību ar valsts iestādēm, aizdevumu sadali pa nozarēm, aizdevumu politiku un to aizņēmumu riska novērtējumu, kurus izsniedza sadarbībā iesaistītiem ražotājiem eksportētājiem. ĶV apgalvoja, ka, lai izdarītu konstatējumus par valsts iestādēm, šāds pieprasījums bija “klaji nepamatots” un pieprasītās informācijas apmērs pārāk plašs. ĶV arī apgalvoja, ka “slieksnis” attiecībā uz to, vai struktūra ir vai nav valsts iestāde, bija jānosaka pirms minētās informācijas pieprasīšanas. Komisija tam nepiekrīt. Ņemot vērā augstos standartus, kas noteikti PTO AI DS 379 (92), būtiska ir visa pieprasītā informācija, tostarp konstatējumi par valdības iesaistes pakāpi finanšu sistēmā. Piemēram, pierādījums par struktūru darbību nekomerciālā veidā varētu būt uzdevumu uzticēšana un norādījumu došana - ja to papildina ar norādēm par valdības secinājumiem. Jebkurā gadījumā būtu jānorāda, ka, tā kā izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji sadarbojās, Komisija nolēma sašaurināt prasītās informācijas apjomu, pieprasot to tikai par minētajiem uzņēmumiem izsniegtajiem aizdevumiem, un neizdarīja nekādus secinājumus, kad ĶV nesniedza citu informāciju par individuāliem aizdevumiem, kas atšķirtos no sākotnēji prasītās. Tomēr visi pārējie informācijas pieprasījumi joprojām bija būtiski izmeklēšanai. Attiecībā uz ĶV apgalvojumu, ka tā nevarēja iesniegt daļu no A pielikumā prasītās informācijas, jānorāda, ka ĶV atteicās iesniegt visu A pielikumos prasīto informāciju, izņemot informāciju par atsevišķām bankām. Ņemot vērā iepriekš minēto, tika secināts, ka ĶV saprātīgā termiņā nesniedza atlikušo prasīto informāciju.
(407)
ĶV, atsaucoties uz PTO Apelācijas institūcijas ziņojumu (99. punkts) (93) lietā “ASV - Karsti velmēts tērauds” (Hot-Rolled Steel), apgalvo, ka tai nebija praktiskas iespējas atbildēt uz Komisijas “nepamatotajiem” informācijas pieprasījumiem, un ka Komisijas nespēja atrisināt šo jautājumu un saistīt dažādos pieprasījumus ar to faktu noteikšanu, uz kuriem tie attiecās, nozīmē, ka Komisija nerīkojās labticīgi. Lai gan minētā lieta attiecas uz eksportētāju sadarbību antidempinga lietā, Komisija apstiprina, ka attiecībā uz valdības anketām kompensācijas maksājuma lietās ir jāpanāk līdzsvars starp prasīto informāciju un respondenta faktisko spēju to sniegt. Tomēr līdzsvars ir jāpanāk visu faktu kontekstā. Krītotā papīra lietā un ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu lietā jau tika noteikts, ka valsts īpašumā esošas bankas Ķīnā ir valsts iestādes, un arī šajā lietā sūdzības iesniedzējs sniedza pietiekamus prima facie pierādījumus, kas liecina, ka valsts īpašumā esošās bankas joprojām ir valsts iestādes. Tāpēc ĶV bija jābūt gatavai uz liela faktu daudzuma pieprasījumu, ja tā vēlējās atspēkot šo apgalvojumu. Diemžēl ĶV turpināja apgalvot, piemēram, ka tai bija maz vai nebija nemaz informācijas par valdības īpašumtiesībām uz bankām (ļoti svarīgs faktors valsts iestādes noteikšanā), tādējādi norādot, ka tā nerīkojās atbilstīgi savām iespējām un atteicās dot piekļuvi vajadzīgajai informācijai. Tas ir viens no “izņēmuma apstākļiem”, kad var piemērot Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“ASCM”) 12. panta 7. punktu (saskaņā ar PTO Darba grupas ziņojumu (94)). Turklāt, lai gan Komisija bija informēta, ka nepieciešamības dēļ tās informācijas pieprasījumi bija diezgan apjomīgi, sadarbība ir divpusējs process, un sākotnēji tā vietā, lai ierosinātu veidus, kā varētu saprātīgi atbildēt uz informācijas pieprasījumiem, ĶV reaģēja, vienkārši pieprasot skaidrojumus par to, uz kuriem noteiktajiem faktiem attiecas pieprasījumi (uz šādu jautājumu nevar atbildēt iepriekš).
(408)
Attiecībā uz Šanhajas Bankas (Bank of Shanghai) pārbaudi ĶV apgalvoja, ka nevar uzskatīt pārbaudes nenotikšanas faktu par pietiekamu iemeslu, lai izmantotu pieejamos faktus, un jebkurā gadījumā pati Komisija ir vainīga, ka pārbaude nenotika. Komisija atbildē norāda, ka faktiskā situācija attiecībā uz Šanhajas Bankas pārbaudes apmeklējuma organizēšanu tika skaidri aprakstīta galīgās informācijas izpaušanas dokumenta 111. un 112. punktā (kas atkārtoti 143. un 144. apsvērumā iepriekš). Faktiskā situācija attiecībā uz šo pārbaudi nav mainījusies, un Komisija nepiekrīt ĶV sniegtajai šo faktu interpretācijai un uzskata, ka ir veikusi visus vajadzīgos pasākumus, lai pārbaude notiktu, bet tas nebija iespējams ĶV radīto šķēršļu dēļ. ĶV atsaucas uz PTO ekspertu grupas ziņojumu (95), kurā secināts, ka tas, ka nav noticis apmeklējums uz vietas, nenozīmē, ka ir izsmeltas visas iespējas pārbaudīt dokumentus. Tomēr šajā izmeklēšanā ĶV informēja Komisiju par bankas pieejamību pārbaudei tikai vienu darba dienu pirms sākās ĶV pārbaude (pēc tam, kad bija beidzies jau pagarinātais termiņš šāda apstiprinājuma iesniegšanai), tādējādi izslēdzot visas iespējas noorganizēt apmeklējumu uz vietas, jo sagatavošanās darbi jau bija veikti un tos nevarēja mainīt. Šajos apstākļos jāsecina, ka ĶV nerīkojās atbilstīgi savām iespējām un Komisija nezina, kādā veidā ar citiem līdzekļiem varētu aizstāt pārbaudes, ko veic apmeklējumā uz vietas.
(409)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nevar neņemt vērā HuaXia Bankas sniegto informāciju par tās īpašumtiesību struktūru, kā iemeslu minot, ka tā nav “ideāla visos aspektos”. Komisija norāda, ka šīs informācijas nepieņemšanas iemesls nebija tas, ka tā nav ideāla visos aspektos. Kā skaidrots jau 147. apsvērumā iepriekš, HuaXia Banka neizpauda informāciju par valdības īpašumtiesībām līdz pārbaudes apmeklējumam, lai gan Komisija šādu informāciju pieprasīja jau sākotnējā anketā. Pēc tam, kad Komisija norādīja, ka HuaXia Banka pieder dažiem valsts īpašumā esošiem akcionāriem, banka iesniedza papīra lapu ar informāciju no nezināma avota, turklāt šī informācija neatbilda pārējai informācijai lietā. Šādu informāciju nebija iespējams pieņemt.
(410)
Attiecībā uz HuaXia Bankas lēmumu iesniegt tikai dažus no kredītspējas novērtējumiem, kā aprakstīts 148. apsvērumā iepriekš, ĶV apgalvoja, ka Komisija ir saņēmusi pamatotu paskaidrojumu, kāpēc banka nevarēja iesniegt pārējos novērtējumus. Komisija tam nepiekrīt. Tā kā pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā vēstulē tika skaidri norādīts, ka uz šādiem dokumentiem attiecas pārbaudes apmeklējums, nepietiek ar skaidrojumu, ka “ar diviem riska novērtējuma ziņojumiem nodarbojas citas bankas filiāles un atbildīgie darbinieki pašlaik nav pieejami”. Turklāt ĶV min argumentu, kas tiek atkārtots arī citos tās komentāros, ka informāciju nevarēja iesniegt, jo ir jānodrošina klientu konfidencialitāte. Komisija norāda, ka tās kompensācijas maksājumu izmeklēšanā (96) ir paredzēti konfidenciālas informācijas apstrādes noteikumi un ka jebkurā gadījumā Komisijas pieprasījumu lielākā daļa šajā un citos jautājumos attiecās uz šādas informācijas pārbaudi, nevis uz tās kopēšanu. Jebkurā gadījumā Komisija norāda, ka kompensācijas maksājumu izmeklēšanā stingra “klienta konfidencialitātes” principa piemērošana varētu padarīt šādas svarīgas informācijas pārbaudi neiespējamu. Šādās situācijās būtu neiespējami salīdzināt eksportētāja sniegtās atbildes uz daudziem jautājumiem, kā arī veikt konkrētu shēmu saņēmēju izlases pārbaudes gadījumos, kad eksportētāji nesadarbojas vai kad izmeklēšanu veic kopumā.
(411)
ĶV apgalvoja, ka EXIM banka pilnībā sadarbojās ar izmeklēšanu, bet dažus Komisijas prasītos dokumentus nevarēja iesniegt, ņemot vērā iekšējās politikas noteikumus, valsts noslēpumu, konfidencialitāti vai citus tiesību aktus. Tāpēc šo dokumentu neiesniegšanas rezultātā nevar izmantot pieejamos faktus. Saskaņā ar Komercbanku likumu EXIM bankas amatpersonas nevarēja iesniegt šos dokumentus pārbaudes laikā. Šajā ziņā un pretēji Komisijas pieņēmumam ar pamatregulu un SKP nolīgumu nevar aizstāt ĶTR tiesību aktus. ĶV arī apgalvoja, ka jautājumi par augstākā līmeņa amatpersonu piederību politiskajām partijām ĶV šķiet nebūtiski un traucējoši. Komisija tam nepiekrīt. Lai gan ar PTO noteikumiem (kas ir pamatregulas pamatā) nevar “aizstāt” valsts tiesību aktus, tas nevar liegt Komisijai izdarīt secinājumus, ja šādi valsts tiesību akti šķietami traucē izpildīt pamatotus informācijas pieprasījumus. Turklāt, lai arī EXIM banka sniedza dažas atbildes uz jautājumiem A pielikumā, tā atteicās gandrīz visu minēto informāciju pamatot ar datiem par tās avotu vai cita veida pierādījumiem. Tādēļ informācijai ir tikai mutiska apgalvojuma vērtība, kas nav pamatota ar pārbaudītiem rakstiskiem dokumentiem. Ja šāda prakse tiktu pieņemta, EXIM banka varētu iesniegt būtībā jebkādu informāciju, un izmeklēšanas iestādei tā būtu jāpieņem bez iespējas novērtēt tās precizitāti.
Jautājums par piederību politiskām partijām un Ķīnas Komunistiskās partijas nodaļu esamību EXIM bankā (jebkurā citā šai lietā iesaistītā bankā) ir ļoti būtisks, lai noteiktu, cik lielā mērā valsts ietekmē banku pārvaldību, ņemot vērā Ķīnas Komunistiskās partijas lomu atbilstoši ĶTR Konstitūcijai. Turklāt, lai pamatotu šādus jautājumus, ko Komisija uzdeva 151. apsvērumā, jānorāda arī, ka saskaņā ar Ķīnas Komunistiskās partijas Konstitūciju ir paredzēts izveidot “partijas pirmorganizāciju” visās organizācijās, tostarp privātos komercuzņēmumos, ja uzņēmumā strādā vismaz trīs partijas biedri. Šīs organizācijas nodrošina un pārrauga partijas un valsts principu un politikas īstenošanu, kā arī palīdz akcionāru, direktoru valdes, uzraudzības padomes un vadītāju sanāksmēs pildīt to funkcijas un pilnvaras saskaņā ar tiesību aktiem (97). ĶTR Uzņēmējdarbības likumā ir paredzēts, ka visu Ķīnas uzņēmumu pienākums ir savā organizatoriskajā struktūrā izveidot Ķīnas Komunistiskās partijas organizāciju, lai īstenotu Ķīnas Komunistiskās partijas darbību (98). Tādējādi Ķīnas Komunistiskās partija acīmredzami ir saistīta ar ĶV un visu veidu uzņēmumu un iestāžu Ķīnā darbību, tāpēc ir pamatoti uzdot jautājumus par piederību partijām.
(412)
Attiecībā uz Ķīnas Attīstības bankas (CDB) pārbaudi ĶV izteica tādu pašu apgalvojumu par jautājumiem, kas saistīti ar vadības piederību politiskajām partijām un Ķīnas Komunistiskās partijas lomu bankā. Šajā sakarībā Komisija atsaucas uz 151. un 411. apsvērumā minētajiem pamatojumiem. ĶV arī apgalvoja, ka CDB nevarēja iesniegt prasītos kredītriska novērtējuma ziņojumus konfidencialitātes apsvērumu dēļ un ka tā iesniedza kredītreitinga veidni un arī konkrētu kredītriska novērtējuma paraugu, no kura bija izņemts uzņēmuma nosaukums. Jānorāda, ka kredītreitinga veidne un nezināmas ražošanas nozares nezināma uzņēmuma kredītreitings nav pierādījums par viena no izlasē iekļauto eksportētāju kredītriska novērtējumu, kā to bija prasījusi Komisija. Attiecībā uz konfidencialitātes jautājumiem Komisija atsaucas uz 410. apsvērumā sniegto skaidrojumu.
(413)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas konstatējums, ka VKB ir valsts iestādes, nav saderīgs ar SKP nolīguma 1.1. punktu, jo Komisija tā noteikšanai nav izmantojusi nekādus pierādījumus un nav sniegusi pamatotu un atbilstošu noteikšanas analīzi, kurā pierādītu, ka valdības iesaiste Ķīnas finanšu nozarē ir tik nozīmīga, ka bankām ir jāievēro preferenciāla politika. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam pēc būtības. Neatkarīgā informācija, kas minēta 162.-168. apsvērumā, liecina, ka bankas ievēro preferenciālu politiku, un to var arī nepārprotami saprast, iepazīstoties ar vairākiem 102. apsvērumā minētiem Ķīnas plāniem, tiesību aktiem un politikas dokumentiem. Komisija izskatīja un analizēja vairākus dokumentus, ko publicējušas starptautiskas organizācijas, tostarp PTO, Pasaules banka, SVF, ESAO, un atsaucās uz tiem; visos šajos dokumentos secināts, ka valsts būtiski iejaucas Ķīnas banku nozarē, jo īpaši tas attiecas uz priviliģētiem aizdevumu saņēmējiem un procentu likmju noteikšnu.
(414)
ĶV apstrīd vairāku to dokumentu nozīmi, kuri tika izmantoti kā labākie pieejamie fakti un uz kuriem Komisija atsaucās saistībā ar valsts iestādes noteikšanu attiecībā uz VKB. Kā sākotnēja piezīme vispirms jānorāda, ka Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti tikai tāpēc, ka ĶV lielā mērā nesadarbojās un atteicās iesniegt prasīto informāciju.
(415)
ĶV apgalvoja, ka Deutsche Bank izpētes ziņojumā (“DB ziņojums”), kuru Komisija citēja 161. apsvērumā, tiek aprakstīta vēsturiskā situācija Ķīnā, un tas nevar nodrošināt pozitīvu pamatu, lai novērtētu Ķīnas banku nozari septiņus gadus vēlāk. Pirmkārt, ĶV kļūdās, apgalvojot, ka ziņojums tiek izmantots kā pamats, lai novērtētu situāciju “septiņus gadus vēlāk”. Minētais ziņojums ir sastādīts 2007. gadā, bet IP - Ķīnas banku nozares novērtēšanas attiecīgais periods šīs procedūras vajadzībām - sākās 2011. gadā. Tāpēc ziņojums attiecas uz situāciju četrus gadus pirms attiecīgā perioda. Otrkārt, DB ziņojums nav vienīgais dokuments, kuru Komisija izmantoja, lai izdarītu konstatējumus, bet tikai Ķīnas banku nozares un jo īpaši tās īpašumtiesību struktūras analīzes sākuma punkts. Treškārt, pārējā informācija, uz kuru Komisija atsaucās, lai noteiktu Ķīnas banku nozares īpašumtiesību struktūru (tostarp PTO, SVF un ESAO ziņojumi un darba dokumenti), atbilst DB ziņojuma konstatējumiem. Šajā kontekstā jānorāda, ka ĶV iesniedza tikai nelielu daļu no atkārtoti prasītās informācijas par šo jautājumu un faktiski nekad neapstrīdēja Komisijas uz faktiem balstītos konstatējumus par valsts īpašumtiesību līmeni banku nozarē un valsts iejaukšanos banku sistēmā.
(416)
ĶV arī apstrīd Komisijas atsauci uz 2012. gada PTO tirdzniecības politikas pārskata ziņojumu, norādot, ka apgalvojums, ka “Ķīnas banku nozares tirgus struktūrā nav notikušas gandrīz nekādas izmaiņas”, attiecas uz iepriekšējo pārskata periodu 2010. gadā. Komisija neiebilst pret šo apgalvojumu. Faktiski Komisija galīgās informācijas izpaušanas dokumentā citē 2010. un 2012. gada PTO tirdzniecības politikas pārskata ziņojumus tajā pašā 161. apsvērumā, lai parādītu, ka divos gados nav notikušas gandrīz nekādas izmaiņas. PTO 2010. gada ziņojumā tika norādīts, ka “vēl viena nozīmīga Ķīnas finanšu nozares iezīme ir augsts valsts īpašumtiesību līmenis”, bet 2012. gada ziņojumā tika apstiprināts, ka šajā ziņā nav notikušas gandrīz nekādas izmaiņas. ĶV arī citēja 2012. gada ziņojumu un, pamatojoties uz šiem citātiem, apgalvoja, ka ziņojums ir pretrunā ar Komisijas novērtējumu 161. apsvērumā. Šo iebildumu nevar pieņemt. Neviens no ĶV piezīmēs par galīgo informācijas izpaušanu minētajiem ziņojuma citātiem nav pretrunā ar Komisijas novērtējumu 161. apsvērumā un nedod iespēju pat apšaubīt šo novērtējumu.
(417)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisijas konstatējumi 162. apsvērumā izdarīti bez pozitīviem pierādījumiem, jo Komisija (papildus iepriekšējos apsvērumos minētajam DB ziņojumam un PTO tirdzniecības politikas pārskatiem) “vienkārši atsaucas uz Pasaules Bankas ziņojumu un ekonomikas pārskatu u. c., bet nesniedz pamatotu un atbilstošu savu konstatējumu skaidrojumu”. Šo iebildumu nevar pieņemt. Šajā sakarā tiek norādīts, ka, inter alia, Pasaules Bankas ziņojumā minēts: “Neraugoties uz iespaidīgu progresu finanšu nozares reformēšanas un padziļināšanas jomā pēdējās trijās desmitgadēs, Ķīnas finanšu sistēma joprojām tiek apspiesta un cieš no strukturālas nelīdzsvarotības. Pašreizējā sistēma, kuru raksturo valsts īpašumā esošu banku pārsvars, stipra valsts intervence un pastāvīga procentu likmju kontrole, ir guvusi ievērojamus panākumus ietaupījumu piesaistē un kapitāla piešķiršanā stratēģiskām nozarēm Ķīnas ekonomikas augšupejas laikā”, un “Līdztekus tiešai un netiešai finanšu iestāžu kontrolei jādod iespēja veikt neatkarīgus, uz tirgu balstītus pasākumus. Tas nozīmē, ka autonomai centrālai bankai jāpieņem atvērta tirgus darbības un jāizmanto procentu likmes kredītlimitu vietā, lai pārvaldītu likviditāti. Komercbankām jāizmanto komerciāli principi un kredītspējas analīze, nevis jāņem vērā valdības signāli, lai vadītu aizdošanu,” un “Valdība visos līmeņos ir cieši iesaistīta finanšu iestāžu komercdarbībās vai nu kā akcionāre, vai netieši tās ietekmējot, galvenokārt tāpēc, ka tā ir lielā mērā atkarīga no komercbanku kredītiem, īstenojot politikas mērķus”. ESAO 2010. gada ekonomikas pārskatā par Ķīnu aprakstīta ĶTB politika attiecībā uz aizdevumu maksimālo likmi un noguldījumu minimālo likmi, norādot, ka tā kavē bankas atbilstoši uzņemties cenu risku un ierobežo konkurenci banku nozarē, un konstatējot, ka šādas politikas mērķis ir nodrošināt pārsvarā valsts īpašumā esošu banku rentabilitāti.
(418)
ĶV arī apgalvo, ka Komisijas konstatējumam par ĶTB dalību procentu likmes noteikšanā, ko veic valsts īpašumā esošās komercbankas, un ietekmi uz to, trūkst piemērota pamatojuma un pierādījumu bāzes. Šajā ziņā ĶV norādīja, ka Komisijai vajadzētu zināt, ka 2013. gada jūlijā aizdevumu minimālās likmes tika atceltas. Pirmkārt, jānorāda, ka Komisija neanalizēja banku tirgus situāciju Ķīnā 2013. gada jūlijā, jo tas nav būtiski šai izmeklēšanai. Otrkārt, apgalvojums, ka šim Komisijas konstatējumam trūkst pienācīga pamatojuma un pierādījumu bāzes, ir nepareizs. Attiecīgajos apkārtrakstos skaidri norādīts, ka ĶTB nosaka aizdevumu ierobežojumus, kā arī noguldījumu likmes. Treškārt, ESAO ekonomikas pārskatā: par Ķīnu, kas citēts 162. apsvērumā, arī ir apstiprināta šādu ierobežojumu esība.
(419)
ĶV apgalvoja, ka “Komisija zināja, ka ar apkārtrakstiem, tostarp 2012. gada 8. jūnija un 8. jūlija apkārtrakstiem, ko izdeva pēc konstatējumiem krītotā papīra lietā, tika ievērojami mainīta ĶTB procentu likmju prakse”. Tas ir nepareizi. Komisija nevarēja zināt, vai prakse ir mainījusies, un to, kā tieši tā ir mainījusies, jo ĶV atteicās iesniegt šos apkārtrakstus. Pat pārbaudes laikā iesniegtajos kopsavilkumos no ĶTB tīmekļa vietnēm, kurus, kā kļūdaini apgalvo ĶV, Komisija nemaz nav ņēmusi vērā, var gūt apstiprinājumu, ka šādi ierobežojumi joprojām pastāv.
(420)
ĶV arī apgalvoja, ka “Komisija šķietami nebalstīja savus konstatējumus uz faktiskajiem “pieejamajiem faktiem”, kas ir pretrunā ar vēsturisko informāciju, kura bija Komisijas rīcībā, bet saistīja to ar ĶV, lai pierādītu, ka ir izmainījusies situācija, ko pārbaudīja ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu lietas laikā”. Ņemot vērā 415.-419. apsvērumā sniegto skaidrojumu, ir skaidrs, ka šis apgalvojums neatbilst patiesībai Nav pieejami tādi fakti par lietu, kuri būtu pretrunā ar Komisijas konstatējumiem, un konstatējumu pamatā nav tikai vēsturiskā informācija, bet arī pozitīvi pierādījumi, kuri ir balstīti uz visu informāciju, kas attiecas uz IP.
(421)
ĶV apgalvoja, ka četri punkti, kurus Komisija norādīja 166. apsvērumā, neatbilst patiesībai un tiem trūkst pienācīga juridiska novērtējuma. ĶV apgalvoja, ka atsauce uz Komercbanku likuma 34. pantu, ka bankas ir paredzētas,“lai veiktu ar aizdevumiem saistītu uzņēmējdarbību saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām”, ir pilnīgi neitrāla. Nav skaidrs, ko ĶV vēlējās norādīt, izmantojot terminu “neitrāla”, bet saskaņā ar 102. apsvērumā minētajiem plāniem, politikas dokumentiem un tiesību aktiem šķiet, ka FE enerģijas nozares attīstība un tās finansiālais un cita veida atbalsts ir viena no Ķīnas valsts ekonomikas vajadzībām. Šajos dokumentos minētā un paustā finansiālā atbalsta kontekstā ir skaidrs, ka bankas atbalsta uzņēmumus FE enerģijas nozarē. Saistībā ar konstatējumu, ka uz bankām attiecas tiesību akti, kuros paredzēts, ka tām jāsniedz atbalsts kredīta veidā atbalstītajiem projektiem, attiecībā uz kuriem Komisija atsaucās uz Valsts padomes Lēmuma Nr. 40 redakciju, ĶV apgalvoja, ka “tas ir pilnīgi nevietā”, jo lēmumā nav konstatēts vai norādīts, ka saules enerģijas ražošanas nozare ir atbalstīts projekts. Arī šis apgalvojums neatbilst patiesībai. No 399. apsvēruma ir skaidri redzams, ka saules enerģijas ražošanas nozare pieder pie atbalstīto ražošanas nozaru/projektu kategorijas. ĶV izteica līdzīgu apgalvojumu attiecībā uz ĶTR Likumu par zinātnisko un tehnoloģisko progresu un Komisijas konstatējumu, ka likumā ir noteikts, ka bankām jādod priekšroka augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai un ka izlasē iekļautie ražotāji ietilpst augsto tehnoloģiju kategorijā. ĶV apgalvoja, ka Komisija nav veikusi juridisku analīzi attiecībā uz jautājumu, vai saules enerģijas moduļu un elementu ražošanas nozare, kas aprakstīta kā augsto tehnoloģiju nozare, ietilpst šā likuma darbības jomā. Tas neatbilst patiesībai. Komisija noteica nepārprotamu saikni starp augsto tehnoloģiju nozaru kategoriju un saules enerģijas moduļu un elementu ražošanas nozari. Tas tiek sīki paskaidrots 402. apsvērumā.
(422)
ĶV iebilda, ka Komisijas apgalvojums par nozīmīgu un pastāvīgu valsts iesaisti Ķīnas finanšu nozarē nav balstīts uz pozitīviem pierādījumiem. ĶV apstrīdēja Komisijas minētos pierādījumus un apgalvoja, ka 2009. gada SVF ziņojums, kurā norādīts uz procentu likmes liberalizācijas trūkumu, nav atbilstošs, jo procentu likmes Ķīnā ir pilnībā liberalizētas. Tas neatbilst patiesībai. Pierādījumi lietā liecina, ka procentu likmju liberalizācija Ķīnā nav pabeigta, un to apstiprināja arī ĶTB amatpersonas, kas piedalījās pārbaudes apmeklējumā. Attiecībā uz 2010. gada SVF valsts ziņojumu, uz kuru atsaucās Komisija, ĶV apgalvoja, ka Komisija pilnībā nav ņēmusi vērā SVF konstatējumus par finanšu nozares liberalizāciju. Tas neatbilst patiesībai. Komisija ņēma vērā visus tos attiecīgos SVF konstatējumus šajā ziņojumā, kas bija būtiski. SVF konstatējumi, uz kuriem ĶV atsaucās savās piezīmēs, nav pretrunā ar Komisijas konstatējumiem par valsts iesaisti Ķīnas finanšu nozarē un konstatējumiem attiecībā uz valsts īpašumtiesībām un aizdevumu un noguldījumu procentu likmju politiku. Apstāklis, ka ziņojumā minēts progress, kas pēdējos gados ir panākts vairāk uz tirgu balstītas finanšu sistēmas attīstībā Ķīnā, nenozīmē, ka ziņojumā minēts, ka Ķīnā faktiski ir uz tirgu balstīta finanšu sistēma. Attiecībā uz ESAO pārskatiem, kurus citēja Komisija, ĶV apgalvoja, ka, pamatojoties uz “vienu frāzi, kurā izslēgts ievērojams progress banku nozares liberalizācijā”, nevar secināt, ka bankas Ķīnā nedarbojas neatkarīgi. Attiecībā uz šo apgalvojumu jānorāda, ka Komisija nekad nav izdarījusi secinājumu, pamatojoties uz “vienu frāzi”, bet, kā redzams iepriekš tekstā, tā izdara secinājumus, pamatojoties uz vairākiem dokumentiem, kurus sagatavojušas neatkarīgas starptautiskas organizācijas.
(423)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas analīze attiecībā uz valsts iestādes noteikšanu “ir pilnīgi kļūdaina”, un 168. apsvērumā minētais tās secinājums nav saderīgs ar termina “valsts iestāde” PTO AI interpretāciju ziņojumā US-Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China. Viens ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka Komisijas argumentācija attiecībā uz valsts iestādes noteikšanu ir “juridiski kļūdaina”. ĶV apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi, ka VKB ir, tām ir piešķirtas un tās īsteno valsts iestāžu pilnvaras, tāpat kā tā nav konstatējusi, i) ka konkrētās funkcijas, par kurām tiek uzskatīts, ka tās īsteno VKB, ir funkcijas, kuras parasti īsteno valdība, t.i., pirmām kārtām valdības funkcijas, ii) VKB un valdības kopīgās iezīmes, izņemot akciju ieguldījumu/līdzdalību, kas arī netika konstatēta visās VKB, un iii) ka visām VKB ir nepieciešamās valsts iestāžu pilnvaras, lai varētu šīs pilnvaras īstenot, vai tām ir piešķirtas pilnvaras īstenot attiecīgās valdības funkcijas. Šie apgalvojumi tika noraidīti. Komisija atsaucas uz šā jautājuma analīzi 158.-167. apsvērumā. Pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļā subsīdijas definīcijā aizdevumu izsniegšana ir minēta kā valdības funkcija. Šajā izmeklēšanā VKB saņem norādījumus prasības formā, izmantojot plānus un citus politikas dokumentus, lai veicinātu konkrētas nozares, tostarp FE nozari. Pamatojoties uz pieejamiem faktiem, tika arī secināts, ka valdībai ir nozīmīgas īpašumtiesības uz bankām Ķīnā un ka valdība īsteno faktisku VKB kontroli. Tā kā ĶV nesniedza prasīto informāciju par valdības īpašumtiesībām uz visām VKB Ķīnā, Komisija formulēja konstatējumus, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem. Tādēļ Komisija secina, ka VKB darbojas kā valdības atzars, kas pilda valsts funkcijas, īstenojot ĶV preferenciālo aizdevumu politiku konkrētam nozarēm.
(424)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi uzdevumu uzticēšanu Ķīnas privātām bankām vai to norīkošanu, un jo īpaši, ka Komisija nav konstatējusi, ka ĶV skaidri un apstiprinoši būtu deleģējusi uzdevumu, devusi rīkojumu, uzticējusi pienākumu vai piešķīrusi pilnvaras privātām bankām un VKB izsniegt preferenciālus aizdevumus. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Kā paskaidrots 170. - 173. apsvērumā, Ķīnā tiek īstenota valdības politika sniegt atbalstu preferenciālu aizdevumu veidā FE enerģijas nozarei. Privātajām bankām ir noteikts par pienākumu šo valdības politiku īstenot: ar Komercbanku likuma starpniecību ĶV dod norādi Ķīnas bankām “veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts rūpniecības politikai.” Šīs vajadzības un valsts rūpniecības politika, inter alia, ir noteiktas dažādos plānos un politikas dokumentos, un viena no tām ir preferenciāla finansējuma piešķiršana atlasītām ražošanas nozarēm, tostarp FE enerģijas nozarei. ĶV arī apgalvoja, ka attiecīgais pants Komercbanku likumā ir “izrauts” no konteksta un ka tas skaidri neparāda, ka ĶV būtu deleģējusi uzdevumu, devusi rīkojumu, uzticējusi pienākumu vai piešķīrusi pilnvaras kādai no komercbankām. Komisija nepiekrīt, ka 34. pants ir “izrauts” no konteksta, kā jau iepriekš tika skaidrots 390. apsvērumā, un uzskata, ka tā redakcija ir skaidra, juridiski saistoša norāde visām bankām Ķīnā. Komisija nepiekrīt arī ĶV apgalvojumam, ka dokumenti, kuros paredzēta preferenciālu aizdevumu izsniegšana FE enerģijas nozarei, kas minēti 102. apsvērumā, “nav atbilstošs juridiskais pamats”. Tas ir sīki paskaidrots 399.-403. apsvērumā.
(425)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija nav parādījusi, ka ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus ārvalstnieku īpašumā esošām bankām Ķīnā. Šis apgalvojums tika noraidīts. Komisija parādīja, ka Ķīnā visām privātajām bankām tiek uzticēti uzdevumi un doti norādījumi (skat., inter alia, arī 169. - 172. un 424. apsvērumu) un ka arī ārvalstnieku īpašumā esošas bankas ietilpst šajā kategorijā.
(426)
Attiecībā uz uzdevumu uzticēšanu un norādījumu došanu ĶV arī apgalvoja, ka Komisija ir izdarījusi secinājumus, pamatojoties uz viena izlasē iekļauta eksportētāja kredītriska novērtējumu, kuru iesniedza viena banka, un piemēroja šos secinājumus visām bankām Ķīnā, tādējādi šajā ziņā izmantojot nelabvēlīgus secinājumus. Jānorāda, ka ĶV, kā arī bankas atteicās iesniegt citu izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītriska novērtējumus. Tā kā Komisija bija spiesta šajā ziņā izmantot pieejamos faktus un iepriekš minētais kredītriska novērtējums ir pieejamais fakts, Komisija daļēji balstīja savus secinājumus uz šo dokumentu. Taču atkārtoti jānorāda, ka secinājumi tika izdarīti, pamatojoties uz pieejamiem faktiem, nevis uz nelabvēlīgiem secinājumiem.
(427)
ĶV iebilda pret Komisijas veikto Ķīnas finanšu tirgus izkropļojuma novērtējumu, norādot, ka tas ir “juridiski nepareizs”. ĶV apgalvoja, ka nav pierādījumu, kas norādītu, ka VKB izmeklēšanas periodā veidoja 2/3 no Ķīnas finanšu tirgus. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Tā kā Komisija atkārtoti pieprasīja, bet ĶV nesniedza informāciju par īpašumtiesībām banku nozarē, Komisija izmantoja pieejamos faktus. Šajā sakarā Komisija atsaucās uz DB ziņojumu, kurā norādīts, ka VKB veido vairāk nekā 2/3 no Ķīnas finanšu tirgus. To apstiprināja arī pierādījumi no PTO, SVF, ESAO un Pasaules Bankas dokumentiem, kuros apstiprināts, ka valsts klātbūtne Ķīnas banku nozarē IP laikā nav būtiski mainījusies. ĶV arī iebilda, ka Komisijas apgalvojums par procentu likmēm (proti, ka bankām ir jāievēro ĶTB noteiktie procentu likmju ierobežojumi) ir nepareizs, jo aizdevumu minimālā likme ir pilnībā atcelta. Tas neatbilst patiesībai. Tā ir taisnība, ka ĶV savās piezīmēs apgalvoja, ka aizdevumu minimālā likme 2013. gada jūlijā tika atcelta, bet tas notika vairāk nekā vienu gadu pēc IP beigām. Tāpat ir tiesa, ka noguldījumu maksimālā likme joprojām ir spēkā. Tāpēc Komisijas konstatējums, ka bankas nevar pilnībā pēc saviem ieskatiem lemt par aizdevumu nosacījumiem (vismaz IP laikā), atbilst patiesībai un to pamato lietā ietvertie pierādījumi. ĶV arī apstrīdēja 183.-188. apsvērumā minētos Komisijas konstatējumus, pamatojoties uz vairāku Komisijas citēto plānu, politikas dokumentu un tiesību aktu šķietamo neatbilstību. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam un atsaucas uz 399.-403. apsvērumu, kuros tā skaidro, kāpēc šie dokumenti attiecas uz minētajiem konstatējumiem.
ĶV arī norādīja, ka Komisijas konstatējums, ka dažām bankām piešķīra piekļuvi SAFE ārvalstu valūtas rezervēm, ir nevietā, jo pierādījumos, uz kuriem atsaucas Komisija, ir nosaukta tikai EXIM banka un CDB, kā arī paskaidroja, ka aizdevumi, kuru avots ir minētās rezerves, tika piešķirti tikai valsts īpašumā esošiem uzņēmumiem. Komisija tam nepiekrīt. Pierādījumi liecina tikai par to, ka šīs programmas uzsākšanas brīdī tā bija pieejama tikai politikas bankām CDB un EXIM, bet tajos minēts arī liels aizdevums Ķīnas Bankai, kas norāda uz sākotnējā ierobežojuma atcelšanu. Arī apgalvojums, ka pierādījumi “skaidri liecina, ka aizdevumi tiek piešķirti tikai tādiem valsts īpašumā esošiem uzņēmumiem kā Sinopec”, ir neprecīzs. Faktiski tika apliecināts, ka priekšroka tiek dota lielākajiem valsts īpašumā esošajiem uzņēmumiem, taču netika norādīts, ka šādus aizdevumus piešķir tikai tiem. Un jebkurā gadījumā, ņemot vērā EXIM bankas un CDB lielumu un ietekmi uz finanšu tirgu Ķīnā, pat ja programma aprobežotos tikai ar šīm bankām, tas nozīmētu, ka tiek būtiski izkropļots viss finanšu tirgus.
(428)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi īpašas iezīmes attiecībā uz preferenciālu aizdevumu izsniegšanu un ka īpašu iezīmju analīze ir juridiski nekonsekventa, jo tajā nekonstatēja, vai Lēmums Nr. 40 attiecas uz projektiem vai ražošanas nozarēm. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju fakts, ka “Lēmumā Nr. 40 ir ietverts ļoti liels ekonomikas nozaru un ražošanas nozaru skaits, nenozīmē, ka tiek skaidri ierobežota konkrētu uzņēmumu piekļuve iespējamām subsīdijām, kā tas ir paredzēts PTO tiesu praksē.” Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Attiecībā uz atbalstītiem projektiem jāatgādina, ka tie attiecas tikai uz konkrētām darbībām saistībā ar nelielu ražošanas nozaru skaitu, un tādējādi šo klasifikāciju, kas aptver tikai uzņēmumu apakškopu Ķīnā, nevar uzskatīt par vispārēju un nespecifisku. Komisija uzskatīja šo par visloģiskāko interpretāciju apstākļos, kad nav nekādu paskaidrojumu (un apstiprinošu dokumentu) par to, kā tieši ĶV piemēroja FE enerģijas nozares jēdzienu, piemēram, Lēmuma Nr. 40 un ar to saistītā Rūpnieciskās pārstrukturēšanas pamatnostādņu kataloga mērķiem. Turklāt, kā skaidrots 102. apsvērumā, saules FE enerģijas nozare arī pieder pie stratēģisko ražošanas nozaru kategorijas, kā definēts 12. piecgades plānā, un, pamatojoties uz to, saņem piekļuvi preferenciālam finansējumam, kas skaidri redzams citātos no dažādiem plānošanas un politikas dokumentiem un tiesību aktiem tajā pašā apsvērumā.
(429)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi, ka preferenciālā aizdevums būtu devis labumu, jo Komisijas konstatējumos netika pamatota ārēju kritēriju izmantošana gūtā labuma noteikšanas vajadzībām. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisijai nebija pamata piemērot BB kredītreitingu, jo tas nesniedza pierādījumus, ka atšķirībā no visiem citiem kredītreitingiem, visticamāk, BB kredītreitings ir neizkropļots kredītreitings un tā piemērošana “atspoguļo nepieļaujamu nelabvēlīgu secinājumu izmantošanu, pārkāpjot SKP nolīguma 12.7. punktu”. Šis apgalvojums tika noraidīts. Ņemot vērā izkropļojumus un izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju pienācīga kredītspējas vai riska novērtējuma, ko būtu veikušas aizdevējas bankas, trūkumu, Komisija nevarēja izmantot atsevišķu ražotāju eksportētāju kredītreitingu (ja tāds vispār bija) kā norādītu vērtību. Šajā gadījumā BB kredītreitings nav nelabvēlīgs secinājums un tas ir labvēlīgs ražotājiem eksportētājiem, jo ir labākais tirgus reitings, kas ir ārpus ieguldījuma reitings.
(430)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka kritēriju noteikšanai attiecībā uz dažiem ražotājiem eksportētājiem, kuru finansiālā situācija bija īpaši slikta, Komisijai būtu vajadzējis izmantot kredītreitingu, kas nav tik labvēlīgs kā BB reitings. 429. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ Komisija uzskatīja, ka BB kredītreitings (ārpus ieguldījuma kategorijas) ir atbilstošs, lai atspoguļotu izlasē ietverto ražotāju eksportētāju finansiālo situāciju IP laikā.
(431)
Sūdzības iesniedzējs arī pieprasīja, lai Komisija izpaustu informāciju par to, kā tika aprēķināts uzcenojums aizdevumiem Ķīnas valūtā. Komisija izskaidroja metodoloģiju galīgās informācijas izpaušanas dokumenta 169. punktā (citēts 198. apsvērumā). Atbilstoši metodoloģijai, ko jau izmantoja krītotā papīra lietā un ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu lietā, Komisija pielāgoja Ķīnas procentu likmes, pieskaitot procentu likmju starpību starp vērtspapīriem ar vislabāko reitingu un vērtspapīriem ar BB kredītreitingu, kas tika tirgoti tirgū IP laikā.
(432)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisijai nolūkā noteikt preferanciālo aizdevumu sniegto labumu būtu vajadzējis salīdzināt aizdevumu likmes “atbalstāmajās nozarēs” ar aizdevumu likmēm “neatbalstāmajās nozarēs”. Ņemot vērā Komisijas veikto finanšu tirgu analīzi (181. - 185. apsvērums), šis apgalvojums tika noraidīts. Konstatēto izkropļojumu dēļ procentu likmes Ķīnas finanšu tirgos nešķiet ticamas.
(433)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisijai nevajadzēja izmantot ārējos kritērijus EUR un USD aizdevumiem, jo viens no galvenajiem elementiem, uz kuriem Komisija balstīja izkropļojuma analīzi, t. i., ĶTB procentu likmju ierobežojumus, neattiecas uz šādiem aizdevumiem. Šis apgalvojums tika noraidīts. ĶTB procentu likmju ierobežojumi ir tikai viens no galvenajiem elementiem, kurus Komisija izmantoja Ķīnas finanšu tirgus analīzē. Kā paskaidrots 180. - 184. apsvērumā, pastāv virkne citu izkropļojumu, kas paši par sevi pamatoja ārējo kritēriju izmantošanu arī attiecībā uz EUR un USD aizdevumiem.
(434)
Vairāki eksportētāji un ĶV apgalvoja, ka Nolīgumi starp eksportētājiem un dažām valsts īpašumā esošām bankām (turpmāk šajā iedaļā “Nolīgumi”) nav līdzvērtīgi kredītlīnijām un neveido finansiālu ieguldījumu, jo neietver bankas pienākumu vai saistības sniegt turpmāku finansējumu saskaņā ar konkrētiem noteikumiem un nosacījumiem. Tie atsaucas arī uz darba grupas lietā “EK - Gaisa kuģi” (EC-Aircraft) secinājumiem, kuros norādīts, ka “tikai iespēja”, ka valdība varētu nodot līdzekļus, ja tiek izpildīti iepriekš noteikti nosacījumi, nav pietiekama, lai parādītu finansiāla ieguldījuma esību. Tie norādīja uz darba grupas apgalvojumu, ka ar pašām līgumattiecībām “var radīt ieguvumu saņēmējam, kas darbojas individuāli un neatkarīgi no ieguvuma, kuru varētu radīt, nododot jebkādus līdzekļus nākotnē”.
(435)
Attiecībā uz darba grupas lietā “EK - Gaisa kuģi” konstatējumiem Komisija norāda, ka šādi konstatējumi nav izsmeļoši, ņemot vērā kredītlīniju vai citu līdzīgu nolīgumu darbības jomu, un šajā lietā nav saistoši Komisijas sniegtajai pamatregulas interpretācijai. Tomēr Komisija piekrīt darba grupas secinājumiem, bet nepiekrīt tam, ka ĶV šos secinājumus attiecina uz šo izmeklēšanu. Parasti Nolīgumos paredzēts, ka viena valsts īpašumā esoša banka izsniedz aizdevumu nepieciešamās naudas summas apmērā, dažkārt tas tiek saistīts ar iespējamajiem uzlabojumiem iesaistītā uzņēmuma darbība. Tādējādi, no vienas puses, Nolīgumu tekstā var būt tekstuāli ne tik skaidri izteiktas vai automātiski izrietošas saistības attiecībā uz turpmākās kreditēšanas noteikumiem un nosacījumiem, kādas ir raksturīgas dažiem kredītlīniju nolīgumu veidiem. Tos dažkārt papildina ar atsevišķiem aizdevuma vai kredīta nolīgumiem. Tomēr tiek atzīmēts, ka aizdevumi saskaņā ar šiem Nolīgumiem parasti tiek izsniegti, pamatojoties uz ļoti līdzīgiem, ja ne pat identiskiem noteikumiem. Tomēr, no otras puses, Nolīgumos ir vairāki noteikumi, kuri ir daudz plašāki par parastu kredītlīniju nolīgumu formulējumu un ar kuriem paredz, ka attiecīgā banka izveido garantētu atbalsta mehānismu. Komisija uzskata, ka šajā gadījumā Nolīgumu rakstiskie noteikumi nav pārliecinoši, jo “saistības” vai “apņemšanās” nodot līdzekļus var paust rakstiskā vai nerakstītā veidā, un ka to esība būtu jānosaka, pamatojoties uz visiem faktiem lietas materiālos.
(436)
Pamatojoties uz to, valsts īpašumā esošo banku saistību vai apņemšanās konkrētā būtība balstās uz šādiem aspektiem:
a)
Nolīgumu teksts. Komisija atzīmē, ka būtiskākajos Nolīgumos, kas attiecas uz lielām valstij piederošām bankām un konkrētiem ražotājiem eksportētajiem, noteikumi pamata ir līdzīgi. Nolīgumi veido starp banku un eksportētāju ciešu saikni attiecībā uz līdzekļu nodošanu. Tajos paredzēts nodot nepieciešamo naudas summu pēc tam, kad ir izpildīti konkrēti nosacījumi saistībā ar darbības rezultātiem un kredītreitingu. Nolīgumos uzņēmumam tiek piešķirtas tiesības uz “labvēlīgu režīmu”, kad tas lūdz aizdevumu, salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri nav parakstījuši šādus nolīgumus. Dažas no iespējamā finansējuma summām salīdzinājumā ar uzņēmuma gada apgrozījumu ir milzīgas. Izlasē iekļautajiem eksportētājiem apsolītās kredītu summas vairāk kā trīs reizes pārsniedza to gada apgrozījumu. Turklāt Nolīgumos ir paredzēts, ka bankas sniedz ievērojamu atbalstu attiecīgā uzņēmuma attīstībai. Tiek minēta “ilgtermiņa stabila stratēģiska partnerība” starp banku un uzņēmumu, bankas piešķirta “prioritāte” uzņēmuma galvenajiem celtniecības projektiem, uzņēmumam tiek piedāvāts “ilgtermiņa stabils finansiāls atbalsts”“aktīvu iegādei un reorganizācijai, katras uzņēmējsabiedrības struktūrvienības pamatizveidei, tehnisko uzlabojumu projektam, “darbības uzsākšanas pasaules mērogā” projektam un citām darbībām….”, kā arī palīdzība, lai “formulētu vidēja termiņa un ilgtermiņa attīstības plānu, izmantojot savas profesionālās, institucionālās un veiktspējas priekšrocības.” Nolīgumos arī minēts, ka tie atbilst valsts politikas makroekonomikas un rūpniecības jomā. Tādēļ varētu šķist, ka uzņēmumam sniegtais stratēģiskais atbalsts apvienojumā ar “labvēlīgu režīmu”, kas piešķirts ar Nolīgumiem, padara par ļoti ticamu iespēju, ka uzņēmums automātiski būs tiesīgs saņemt aizdevumus saskaņā ar šiem Nolīgumiem.
b)
Aizdevēju raksturojums un mērķi. Aizdevēji ir valsts īpašumā esošas bankas, kuras atzītas par valsts iestādēm vai citām bankām, kurām, kā konstatēts, valdība uztic uzdevumus un dod norādījumus, un tāpēc tās rīkojas kā ĶV atzars. Konstatēts arī, ka tās izsniedz aizdevumus, piemērojot likmes, kas ir ievērojami zemākas par tirgus likmēm. Piemēram, dažos Nolīgumos minētas bankas “finansēšanas priekšrocības” un tās atbalstu “augsto tehnoloģiju ražošanas nozarei .., kas ir prioritāte attīstības politikā ar valdības koncesiju”.
c)
Valdības attieksme pret aizņēmēju. Aizņēmēji pieder pie jaunajām stratēģiskajām nozarēm, kā parādīts 102. apsvērumā.
d)
Valdības sadarbības pakāpe izmeklēšanā. Kredītlīniju piešķīrēji (valsts īpašumā esošas bankas un bankas, kurām valdība uztic uzdevumu un dod norādījumus) nav pilnībā sadarbojušies ar izmeklēšanu, un konstatējumi par tiem ir izdarīti, izmantojot pieejamos faktus;
e)
Nolīgumu vērtējums tirgū. Šķiet, ka uzņēmumi uzskata Nolīgumus par pierādījumu, ka valsts tos atbalsta, un publiski paziņo par šādu nolīgumu noslēgšanu, lai dotu pozitīvu signālu tirgum un potenciālajiem ieguldītājiem; Piemēram, 2010. gada 9. jūlijā uzņēmums Yingli Solar savā paziņojumā presei minēja “stratēģiskas sadarbības nolīgumu” ar CDB, saskaņā ar kuru “sagaidāms, ka CDB piešķirs kredītus par kopējo maksimālo summu RMB 36 miljoni Yingli Group un tās saistīto uzņēmumu atbalstam.”Yingli finanšu direktors apliecināja: “Šis nolīgums ir pamats divu pušu sadarbībai jaunā līmenī, un mēs uzskatām, ka tā būs mūsu izdevība izmantot iespējas nostiprināt mūsu līderpozīcijas FE enerģijas nozarē.”2011. gada 26. janvārī uzņēmums Jinko Solar Ķīnas Bankas izsniegtu kredītu par kopējo summu RMB 50 miljardi raksturoja kā “stratēģiskas sadarbības nolīgumu, kurš arī turpmāk stiprinās mūsu līderpozīcijas starp saules enerģijas iekārtu ražotājiem.” Paziņojumā presei tika apliecināts: “Mēs esam pārliecināti, ka ar Ķīnas Bankas ilgtermiņa finansiālo atbalstu mēs sasniegsim izcilus rezultātus 2011. gadā, kā arī ilgtermiņā - mūsu izaugsmes mērķus.”2010. gada 14. aprīlī tika ziņots, ka uzņēmums Trina Solar gatavojas izmantot CDB kredīta līgumu USD 4,4 miljardu apmērā “tirgus paplašināšanai”. Visi šie paziņojumi liek domāt, ka attiecīgie ražotāji eksportētāji uzskata Nolīgumus par pilnīgi drošu finansējuma avotu.
f)
Nolīgumu darbība. Ražotājiem eksportētājiem ir izsniegti daudzi individuāli aizdevumi, t. i., Nolīgumu rezultātā faktiski tiek nodoti līdzekļi, turklāt parasti likmes ir ievērojami zemākas par tirgus likmēm.
(437)
Pamatojoties uz visiem pierādījumiem, tiek secināts, ka bankas piedāvā Nolīgumus valdības stratēģijas ietvaros, lai veicinātu FE enerģijas nozari, un attiecīgie eksportētāji tos ļoti augstu vērtē, neraugoties uz to, vai līdzekļi faktiski tiek nodoti vai ne. Tas ir pretrunā ar ieinteresēto personu argumentiem, ka šiem Nolīgumiem nav nekādas vērtības. Lai gan Nolīgumiem piemīt parastu kredītlīniju iezīmes, to nosacījumi un noteikumi ir ievērojami plašāki, un tie darbojas kā stratēģiskas partnerattiecības starp valsts iestādēm un uzņēmumiem, kuri īsteno valdības politiku. Šajā sakarā tie darbojas kā valsts atbalsta/garantijas mehānisms, kas pastiprina attiecīgo eksportētāju tirgus pozīcijas un ļauj tiem paplašināt jaudas un izlaidi ar pārliecību, ka viņi saņems nepieciešamo finansējumu. Bez šāda atbalsta/garantijas, visticamāk, tirgū uzskatītu, ka eksportētāji atrodas acīmredzami vājākā pozīcijā. Tāpēc tie [Nolīgumi] kvalificējas kā iespējama līdzekļu nodošana vai finansiālu pakalpojumu sniegšana. Tirgū šādai vērtīgai “garantijai” būtu zināma vērtība un par to vismaz būtu jāsamaksā nozīmīga maksa. Ņemot to vērā, Nolīgumi arī rada priekšrocību, kura, kā to formulēja “EK - Gaisa kuģu” darba grupa, “ir individuāla un neatkarīga no ieguvuma, ko varētu radīt jebkādus līdzekļu nodošana nākotnē”, kam par iemeslu, inter alia, ir potenciālais valdības pienākums veikt maksājumu. Nolīgumi nav tikai neskaidri “solījumi piešķirt “lētu” finansējumu” (99), un ir skaidrs, ka tie padara saņēmējus “turīgākus”, nekā tie būtu bez Nolīguma.
(438)
Ieguvuma summa tika noteikta, pamatojoties uz maksu, ko par kredītlīnijas saņemšanu iekasēja no viena izlasē ietvertā ražotāja eksportētāja, kas to saņēma. Minēto kredītlīniju piešķīra banka, kas ir nodibināta finansiālā jurisdikcijā, kura nav ĶTR jurisdikcija, un tai ir visas tās pašas iezīmes, kādas ir pasaules finanšu tirgos pieejamām komerciālām kredītlīnijām un citiem tirdzniecības nozarē sastopamiem nolīgumiem. Jānorāda, ka minētās kredītlīnijas nosacījumi ievērojami neatšķiras no citu komerciālo kredītlīniju nosacījumiem, kuras saņēma izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji un par kurām tika iekasēta maksa. Ņemot vērā iepriekš minēto analīzi, tas ir konservatīvs kritērijs, jo pierādījumi liecina, ka Nolīgumi uzņēmumiem ir vērtīgāki par tādu atsevišķu pasākumu kā standarta kredītlīnija. Tomēr Komisija uzskatīja, ka prasītās maksas ir pamatots apliecinājums tām maksām, kuras būtu jāmaksā saskaņā ar Nolīgumiem.
(439)
ĶV arī apgalvoja, ka bankas, kuras slēdza Nolīgumus ar izlasē iekļautajiem eksportētājiem, nav valsts iestādes vai ka valdība neuzticēja tām uzdevumu attiecīgi rīkoties. Šis apgalvojums tika noraidīts. Iesaistītās bankas bija tās pašas bankas, kuras sniedza preferenciālu finansējumu, un 159.-168. apsvērumā un 169.-180. apsvērumā Komisija jau sniedza sīki izstrādātu skaidrojumu, kāpēc tās ir valsts iestādes un/vai kāpēc ĶV tām uzticēja uzdevumus un deva norādījumus.
(440)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas apgalvojums, ka parastos tirgus apstākļos uz kredītlīnijām attiecas ievērojamas piešķiršanas un administrēšanas maksas, ir nepamatots, jo šādas maksas piemēro tikai “piešķirtām kredītlīnijām”. Šis apgalvojums tika noraidīts. Kā norādīts iepriekšējā apsvērumā, tās kredītlīnijas nosacījumi, ko izmantoja kā kritēriju, ievērojami neatšķiras no citu tādu komerciālo kredītlīniju nosacījumiem, kuras saņēma izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, tostarp no bankām, kas atrodas ārpus Ķīnas. Turklāt šķiet, ka viena no bankām, kura noslēdza vairākus šādus nolīgumus ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, iekasēja līdzīgas maksas no klientiem ārvalstīs (100).
(441)
ĶV arī iebilda, ka Komisija nav sniegusi pierādījumus savam apgalvojumam, ka valdības piešķirtās kredītlīnijas (piem., Nolīgumi) ir preferenciāla finansējuma daļa. Tas neatbilst patiesībai. Kredītlīniju piešķiršana ir tā standarta finansējuma daļa, ko bankas piešķir uzņēmumiem, bet Nolīgumi ir atsevišķi un atšķirīgi pasākumi, kas ir preferenciāla finansējuma daļa. Kā norādīts 102. apsvērumā, ĶV vairākos plānošanas un politikas dokumentos un tiesību aktos paredz preferenciālu finansējumu FE enerģijas nozarei. Turklāt saskaņā ar šiem Nolīgumiem ir izsniegti daudzi aizdevumi, kas nepārprotami liecina par to, ka tie ir preferenciālā finansējuma FE enerģijas nozarei neatņemama sastāvdaļa.
(442)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, kredītlīniju piešķiršana nav konkrēta subsīdija. Šis apgalvojums tika noraidīts. Kā paskaidrots 441. apsvērumā, kredītlīniju piešķiršana ir preferenciāla finansējuma neatņemama daļa un tādēļ īpašu iezīmju analīze 191., 192., 209. un 428. apsvērumā tieši tāpat attiecas uz kredītlīniju piešķiršanu.
(443)
Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja apgalvoto, ņemot vērā to, ka EXIM banka atteicās sadarboties, Komisijai būtu vajadzējis noteikt subsīdijas normu eksporta pircēju kredītu izmantošanai. Komisijai būtu vajadzējis izmantot šo informāciju no sūdzības un ASV Tirdzniecības departamenta konstatējumus līdzīgā FE enerģijas lietā. Šo iebildumu nevar pieņemt. Komisija izmeklēja sūdzībā izteiktos apgalvojumus, taču neguva pierādījumus, ka izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji IP laikā būtu guvuši labumu no šādiem pasākumiem. Tiek atzīmēts, ka ASV Tirdzniecības departamenta lietas un šīs konkrētās lietas izmeklēšanas periodi nesakrīt.
3.5.3. Ieinteresēto personu piezīmes par eksporta garantiju un apdrošināšanu zaļajām tehnoloģijām
(444)
Attiecībā uz Komisijas pārbaudes apmeklējuma laikā prasītajiem dokumentiem, kā minēts 220. un 221. apsvērumā, ĶV apgalvoja, ka tad, kad pieprasīja Plānu Nr. 840, netika paskaidrots, ka Sinosure 2012. gada finanšu pārskati pārbaudes laikā nebija pieejami un ka informācija par izlasē iekļautajiem uzņēmumiem bija konfidenciāla un ka jebkurā gadījumā attiecīgie līgumi netika glabāti Sinosure galvenajā mītnē. Komisija atsaucas uz saviem paskaidrojumiem 219., 220. un 223. apsvērumā, kuros aplūkoti visi minētie argumenti. Attiecībā uz Plānu Nr. 840 Komisija piebilst, ka tā lūdza visus attiecīgos dokumentus, kas saistīti ar Sinosure darbību un iespējamo subsīdiju programmu, kura radīja ieguvumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem, un ka tās konstatējumiem Plāns Nr. 840 ir ļoti būtisks kopā ar citiem 236. apsvērumā minētajiem dokumentiem, kā norādīts skaidrojumos 232. apsvērumā. Attiecībā uz Sinosure 2012. gada finanšu pārskatiem Komisija lūdza kontroles pārskatus, ja 2012. gada finanšu pārskati vēl nebūtu sagatavoti, bet Sinosure atteicās iesniegt arī kontroles pārskatus par 2012. gadu.
(445)
ĶV arī apgalvoja, ka nav juridisku vai faktisku pierādījumu, lai pamatotu secinājumu, ka fotoelektriskās enerģijas nozare ir “stratēģiska ražošanas nozare”, un ka šāds secinājums ir radies pieņēmumu rezultātā. Komisija atsaucas uz skaidrojumu 231. apsvērumā un atgādina, ka ĶV šo punktu īpaši apstiprināja pārbaudes apmeklējuma laikā. Attiecībā uz līdzīgu apgalvojumu par Plānu Nr. 840, Plānu Nr. 421 un pasākumiem “Jauno stratēģisko nozaru” atbalstam un uz apgalvojumu, ka plāni nav juridiski saistoši, Komisija atsaucas uz skaidrojumiem attiecīgi 232.-234. apsvērumā. Komisija arī norāda, ka ĶV nav iesniegusi šos dokumentus un apspriedusi tos ar Komisiju un ka lietas materiālos nav pierādījumu, ka Komisijas secinājumi neatbilst patiesībai.
(446)
ĶV un viens izlasē iekļautais eksportētājs apgalvo, ka vietējo iestāžu piešķirtās atlaides un dotācijas eksporta kredīta apdrošināšanas prēmijas samaksai ir kompensētas nelegāli, jo nav konstatēts, ka tās veido subsīdijas PTO SKP nolīguma nozīmē. Komisija atsaucas uz izmeklēšanas konstatējumu analīzi un jo īpaši uz 239. un 247. apsvērumu. Komisija arī norāda, ka atlaides un dotācijas ir nesaraujami saistītas ar eksporta kredīta apdrošināšanas programmu, jo to atmaksa notiek pēc tam, kad Sinosure veikusi prēmijas maksājumu, atbilstīgi eksporta kredīta apdrošināšanas politikai. Visbeidzot, uz šīm atlaidēm attiecas arī MOFCOM un Sinosure kopīgi izdotā 2004. gada Paziņojuma Nr. 368 darbības joma, kurā teikts, ka “reģionālās un pašvaldību iestādes kopā turpinās pielikt pūles, lai īstenotu rokasgrāmatā ietvertajiem ražojumiem un augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem paredzētos atbalsta pasākumus attiecībā uz eksporta kredīta apdrošināšanu”.
(447)
ĶV arī apšauba konstatējumus attiecībā uz PTO SKP nolīguma 1. pielikuma j) punktu, ka Sinosure īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas programmā izmantotās prēmiju likmes nebija atbilstošas, lai segtu programmas ilgtermiņa darbības izmaksas un zaudējumus. Lai to pamatotu, ĶV citē PTO darba grupas tiesu praksi lietā “ASV - Augstieņu kokvilna” (Upland Cotton) un iesniedz skaidrojumus, kuri balstīti uz dažādiem skaitļu kopumiem un Sinosure gada pārskatos minētajiem argumentiem. ĶV arī apšauba Komisijas atsauci uz Sinosure statūtu 11. pantu un juridiskās firmas Stewart Law rakstu. Komisija atkārtoti norāda uz visiem 242.-245. apsvērumā minētajiem argumentiem un atgādina, ka tās secinājumu pamatā ir labākie lietā pieejamie pierādījumi, jo ĶV nesadarbojās, un tādēļ Komisija nevarēja iegūt attiecīgo informāciju, kuru tā bija lūgusi. Lai izdarītu konstatējumus, Komisija ņēma vērā vairākus elementus un pierādījumus lietā, kuru vidū bija Sinosure statūtu 11. pants un juridiskās firmas Stewart Law raksts. Komisija uzskata, ka, kamēr neviens no šiem elementiem nav noteicoši paši par sevi, minētie un visi citi elementi ir svarīgi šai noteikšanai. Komisija konstatējumos ir pilnībā ņēmusi vērā tiesu praksi lietā “ASV - Augstieņu kokvilna”, un ĶV minētie šīs tiesu prakses citāti ir ļoti piemēroti.
(448)
Apšaubot Komisijas 245. apsvērumā veikto analīzi, ĶV iesniedz tabulu ar skaitļiem no Sinosure publiski pieejamā gada pārskata par laikposmu 2006.-2011. gadam ienākumu deklarācijas, un secina, ka ir acīmredzami, ka saņemtās prēmijas bija lielākas nekā programmas darbības izmaksas. Pirmkārt, Komisija norāda, ka ĶV iesniegtajā tabulā attiecīgajā rindā ir ietvertas tikai Sinosure darbības izmaksas, bet nav ietvertas komisijas atlīdzības summas. Otrkārt, skaitļi neapstrīdami liecina, ka katru gadu no 2006. gada līdz 2011. gadam, izņemot 2010. gadu, neto prēmiju summas nekad nav nepārsniegušas neto atlīdzības pieprasījumu summas, kurām pieskaitītas darbības izmaksas, pat neņemot vērā komisijas atlīdzības, kuras ĶV ir izlaidusi. Ir ietverts arī 2011. gads, kas daļēji ietilpst izmeklēšanas periodā, un zaudējumu summa dažos no gadiem ir diezgan ievērojama (piem., 2008. gadā). Treškārt, Komisija norāda, ka attiecībā uz 2010. gadu ĶV ir minējusi nesamērīgi zemu neto apmaksāto atlīdzības pieprasījumu summu (norādīts, ka samaksātās prēmijas 20 reizes pārsniedz apmaksātos atlīdzības pieprasījumus), un tas nav atspoguļots 2010. gada pārskatā. Šīs summas, ko ĶV paziņoja par 2010. gadu, pamatā ir daudzskaitlīgas ex-post korekcijas, kas attiecas uz atlīdzības pieprasījumu atgūšanu un atlikto atlīdzību rezervju izmaiņām, kuras parādās tikai 2011. gada pārskatā ar atsauci uz 2010. gadu. Šķiet, ka šīs korekcijas ir ārkārtējas un neparastas, un tās tiek atspoguļotas tikai nākamā gada pārskatā. Komisija arī norāda, ka attiecībā uz 2011. gadu ĶV ir informējusi par summām, kas iekļautas 2011. gada pārskatā. Komisija uzskata, ka šādas korekcijas ir grūti saskaņot ar faktisko situāciju, īpaši ņemot vērā sadarbības un turpmāku ĶV vai Sinosure skaidrojumu trūkumu izmeklēšanas gaitā.
Saskaņā ar lietu ĶV citēto lietu “ASV - Augstieņu kokvilna”“j) punktā minētā atsauce uz “ilgtermiņa” periodu ir atsauce uz pietiekami ilgu periodu tādas objektīvas pārbaudes nodrošināšanai, kura ļauj rūpīgi izvērtēt programmu un izvairīties no pārmērīga nozīmīguma piešķiršanas jebkurai vienreizējai vai netipiskai pieredzei attiecīgajā dienā, mēnesī, trimestrī, pusgadā, gadā vai citā noteiktā laika periodā”. Komisija uzskata laikposmu no 2006. gada līdz 2011. gadam par pietiekamu ilgtermiņa periodu, un katru gadu minētajā laikposmā Sinosure ir cietusi zaudējumus. Ja tiek ņemti vērā koriģētie skaitļi 2011. gada pārskatā, situācija 2010. gadā ir jāuzskata par vienreizēju vai netipisku un tādējādi par maznozīmīgu, vai arī parastie nekoriģētie skaitļi 2010. gada pārskatā jāņem vērā kā būtiski, kas liecina par to, ka rezultāts tikai nedaudz pārsniedz peļņas slieksni. Ņemot vērā citos gados radušos ievērojamos zaudējumus, apstiprinās Komisijas konstatējumi, ka Sinosure laikposmā no 2006. gada līdz 2011. gadam kopumā cieta ilgtermiņa zaudējumus. Turklāt, pat ņemot vērā 2010. gada datus un atzīstot tos par reprezentatīviem, nemainīgs ir fakts, ka piecos no sešiem gadiem laikposmā no 2006. gada līdz 2011. gadam Sinosure cieta zaudējumus. Citas tabulas un skaitļu kopumus, ko ĶV iesniedza, lai apstrīdētu Komisijas konstatējumus par PTO SKP nolīguma j) punktu, nevar saskaņot ar pārējo informāciju lietas materiālos un/vai tie nav pārbaudāmi. Jebkurā gadījumā tie paši par sevi neliecina, ka Sinosure sasniedza peļņas slieksni īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas programmas darbības laikā no 2006. gada līdz 2011. gadam
(449)
Attiecībā uz ieguvuma aprēķina kritērijiem ĶV uzskata, ka ārvalsts kritērija noteikšana nav saderīga ar SKP nolīgumu, bet nepievieno nevienu argumentu, lai pamatotu savu iebildumu. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 245. apsvērumā.
(450)
ĶV un viens sadarbībā iesaistītais izlasē iekļautais eksportētājs apstrīd izmantotos kritērijus, apgalvojot, ka Komisija nav pamatojusi, kādēļ: i) prēmiju aprēķina pamatā ir US EXIM bankas dati; ii) kā importējošā valsts ir izmantota Itālija, nevis Vācija, kas ir galvenais eksporta tirgus attiecīgajam ražojumam; iii) izmantots 120 dienu laikposms, nevis 60 dienu vai īsāks laikposms; iv) prēmiju aprēķins nav izmantots tiešajam eksportam, bet gan Finanšu Institūciju Pircēju Kredīta (FIBC) Eksporta apdrošināšanai. Attiecībā uz i) apakšpunktu Komisija atsaucas uz 253. apsvērumu. Attiecībā uz ii) apakšpunktu Komisija uzskata, ka Itālija atspoguļo pareizo līdzsvaru starp ES valstīm ar viszemāko risku un ES valstīm ar ievērojami augstāku risku un attiecīgi iekasētām prēmijām, kuras arī ir attiecīgā ražojuma tirgi. Attiecībā uz iii) apakšpunktu, tā kā EXIM bankas tīmekļa vietnē nav pieejama speciāla simulācija ar 90 dienu periodu, Komisija uzskata, ka 120 dienas ir vispiemērotākais periods, lai parādītu pārdošanas nosacījumus izmeklēšanas periodā. Attiecībā uz iv) apakšpunktu Komisija nevarēja iegūt tieša eksporta prēmiju aprēķina simulāciju, un tā uzskata, ka šis kritērijs atspoguļo vispārējo riska situāciju iegādes valstī.
(451)
Viens sadarbībā iesaistītais izlasē iekļautais eksportētājs apgalvo, ka iegādājās eksporta kredīta apdrošināšanu dažiem eksporta gadījumiem, bet ir maksājis parasto apdrošināšanas prēmiju un nav izmantojis Green Express programmu vai jebkuru citu labvēlīgu režīmu, kā apgalvoja sūdzības iesniedzējs. Tā kā nav pierādījumu, lai apstiprinātu šo apgalvojumu, Komisija atsaucas uz saviem konstatējumiem par šo programmu 3.4.1.4. iedaļā. Attiecībā uz Green Express programmu Komisija atsaucas uz saviem konstatējumiem 240. apsvērumā un norāda, ka tā ir Sinosure īstermiņa kredīta apdrošināšanas programmas īpašs aspekts un ka Komisijas konstatējumi neattiecas tikai uz šo aspektu, bet uz visu programmu kopumā.
3.5.4. Demonstrējumu programma “Zelta saule”
(452)
ĶV iebilda, ka šī programma sniedz dotācijas “izplatītām saules FE enerģijas sistēmām”, nevis attiecīgā ražojuma ražotājiem/eksportētājiem, un ka attiecīgie tiesību aktu kritēriji neattiecas uz moduļu un elementu ražotājiem. Šajā sakarā ĶV apgalvo, ka tā ir sniegusi visus attiecīgos dokumentus par programmu un to pat saskaņojusi ar izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, lai pierādītu šo apgalvojumu. Trīs sadarbībā iesaistītie izlasē iekļautie eksportētāji apgalvo, ka tā ir “lietotāja subsīdija” un nepiešķir nekādas priekšrocības attiecīgajam ražojumam, tādēļ tā nav kompensējama pamatregulas 1. panta 1. punkta un 3. panta 2. punkta, GATT 1994 VI:3 panta un PTO SKP nolīguma 19.1. panta nozīmē. Šie eksportētāji atsaucas uz ES lēmumu lietā Biodiesel from the United States (97. apsvērums Komisijas Regulā (EK) Nr. 194/2009, OV L 67, 12.3.2009., 50. lpp., un PTO tiesu praksi lietās U.S.-Lead Bars (Darba grupas ziņojuma 6.50., 6.53., 6.56. un 6.57. punkts), Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft (Darba grupas ziņojuma 9.112. punkts), Brazil-Export Financing Programme for Aircraft (Darba grupas ziņojuma 7.24. punkts), un Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft Apelācijas institūcijas ziņojuma 157. un 159. punkts).
(453)
Komisija atsaucas uz saviem izmeklēšanas konstatējumiem un jo īpaši šīs regulas 243. - 246. apsvērumā minētajiem, kas sniedz izsmeļošu skaidrojumu par iepriekš minētajiem argumentiem un apstiprina, ka noteikšana saskan ar ĶV un izlasē iekļauto eksportētāju, kuri sadarbojās, citētajiem attiecīgajiem noteikumiem un tiesu praksi. Komisija atkārtoti apliecina, ka dotācijas programmas ietvaros ir tieši saistītas ar attiecīgo ražojumu, jo attiecināmās “izplatītās saules FE enerģijas sistēmas” jo īpaši ietver moduļu un elementu piegādi, kas ir būtiska projektu daļa un tādējādi saikne starp valdības piešķirtajām priekšrocībām (ieguvumu) un attiecīgo ražojumu ir tieša un neatrisināma. Ka jo īpaši norādīts 244. un 245. apsvērumā, izmeklēšanās tika apstiprināts, ka ĶV ir veikusi tiešus maksājumus vairākiem izlasē iekļautiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, (piemēram, ka iemeslu norādot saules paneļu uzstādīšanu, lai ražotu enerģiju pašpatēriņam, tostarp attiecīgā ražojuma ražošanas procesam), inter alia, izmantojot pašu saražotos moduļus un elementus. Tāpat tika konstatēts, ka tiešie maksājumi, kas veikti eksportētājiem kā attiecīgā ražojuma piegādātājiem ar trešo personu projektu attīstītāju starpniecību, faktiski ir pretrunā attiecīgo tiesību aktu noteikumiem, un ka ĶV nav sniegusi pierādījumus situācijas labošanai (proti, skat. 245. un 246. apsvērumu).
ĶV un izlasē iekļauto eksportētāju, kuri sadarbojās, nedaudzie paskaidrojumi, ka tiešā līdzekļu nodošana, pārkāpjot Ķīnas tiesību aktus, bija nepieciešama, jo projekta attīstītājs bija nonācis finansiālās grūtībās, un lai nodrošinātu, ka dotācijas tiktu izmantotas tikai atļautam FE enerģijas sistēmām, nepārprotami norāda uz to, ka, ja nebūtu šo tiešo valdības maksājumu, izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās un darbojās kā piegādātāji, nebūtu varējuši saņemt nekādus līdzekļus par attiecīgā ražojuma piegādi un ka valdība nebūtu spējusi nodrošināt, ka subsīdija tiktu izmantota paredzētajam mērķim. No šāda viedokļa un, tā kā trūkst citu pierādījumu, šie maksājumi jāuzskata par tiešu ĶV dotāciju attiecīgā ražojuma ražotājam, kurš savādāk nebūtu varējis saņemt nekādus līdzekļus par attiecīgā ražojuma piegādi (pieņemot, ka piegāde vispār ir notikusi, par ko lietā arī nav nekādu pierādījumu). Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija ir pārliecināta, ka ĶV un izlasē iekļauto eksportētāju, kuri sadarbojās, sniegtie argumenti ir juridiski nepamatoti.
(454)
ĶV arī apgalvo, ka situācijās, kurās programmas priekšrocības attiecās uz attiecīgā ražojuma piegādi nesaistītiem projektu attīstītājiem, Komisijai bija pienākums veikt ietekmes analīzi, lai noskaidrotu šo faktu; ĶV atsaucas uz PTO lēmumu lietā US-Softwood Lumber IV (Apelācijas institūcijas ziņojuma 141. un 142. punkts). Lai noraidītu šo apgalvojumu, Komisija atsaucas uz 244. - 246. un 352. apsvērumu. Turklāt Komisija nevarēja veikt ietekmes analīzi, jo ĶV un ieinteresētas personas nesadarbojās. Tādējādi šajā situācijā nevar būt runa par ietekmes analīzi un citētā PTO tiesu prakse nav atbilstoša, ņemot vēra to, ka ieņēmumi tika tieši izmaksāti attiecīgā ražojuma ražotājam un bija tieši saistīti ar, inter alia, attiecīgā ražojuma piegādi. Tā kā šie maksājumi bija neatmaksājamas dotācijas, tie ir finansiāls ieguldījums (tieša līdzekļu nodošana), un Komisija ir tiesīga pieņemt, ka tie sniedz ieguvumu saņēmējam (ražotājiem) - jo nav arī citu pierādījumu par attiecīgo summu turpmāko izlietojumu. Ja šīs programmas ietvaros valdības maksājumus būtu veikusi trešajām personām projektu attīstītajiem un iekārtas būtu iegādātas par tirgus cenām, attiecīgajiem eksportētājiem nebūtu nekādu ieguvumu. Tomēr situācijā, kas maksājumus veic eksportējošiem ražotājiem, summas, ko šie uzņēmumi izmantojuši saules paneļu uzstādīšanai, ir ieguvums, jo atbrīvo tos no izmaksām, kas savādāk tiem būtu radušās šajā procesā. Ja eksportējošais ražotājs nespēj pierādīt, ka dotācijas daļa ir nodota trešajām personām, kas to izlieto, tad pamatojoties uz pieejamajiem faktiem tiek pieņemts, ka šī dotācijas daļa ir eksportētāja ieguvums kā vispārēja subsīdija, no kuras ieguvēja ir visa uzņēmuma darbība kopumā. Tā tas ir šajā gadījumā.
(455)
Divi izlasē iekļauti eksportētāji, kuri sadarbojās, apgalvoja, ka programma “Zelta saule” nav īpaša, jo attiecīgās Ķīnas tiesību aktu prasības ir objektīvas un visi uzņēmumi, kas tās ievēro, var gūt labumu no programmas, tā ir pieejama visiem uzņēmumiem neatkarīgi no tā, vai viņi ražo attiecīgo produktu. Attiecībā uz īpašajām iezīmēm Komisija atsaucas uz saviem konstatējumiem 247. apsvērumā, kuros redzams, ka atlases nosacījumi un kritēriji nav objektīvi un netiek piemēroti automātiski. Attiecīgie izpildāmie kritēriji apstiprina, ka programma ir ierobežoti pieejama tikai nelielai uzņēmumu apakškopai, kas spēj šos kritērijus izpildīt, proti uzņēmumi, kuros ir būtiskas ražošanas jaudas vismaz 300 kWh apmērā un apjomīgi aktīvi vismaz RMB 100 miljonu vērtībā. Atlases kritēriji attiecas arī uz faktu, ka uzņēmumiem saņēmējiem jābūt iekļautiem programmas “Zelta saule” demonstrācijas projekta vietējā īstenošanas plānā, un izmeklēšanās tika konstatēts, ka iekļaušana šajos vietējos plānos ir atkarīga no kompetento iestāžu diskrecionāra lēmuma, kurš ir nepārredzams un nav balstīts uz objektīviem kritērijiem. Komisija piebilst, ka attiecināmās “izplatītās saules enerģijas sistēmas” ir atkarīgas no enerģijas ražošanas iekārtu, kas darbojas, izmantojot saules enerģiju, ražošanas un piegādes, un lielāko daļu šo iekārtu veido saules moduļi un elementi. Tādēļ, pretēji izlasē iekļauto eksportētāju apgalvojumiem, arī šī shēma ir īpaša, jo tikai saules enerģijas sistēmu ražotāji jeb attiecīgā ražojuma ražotāji faktiski ir tiesīgi gūt labumu no šīs programmas - vai nu tieši kā projekta attīstītāji, vai netieši kā attiecīgā ražojuma piegādātāji projektu attīstītājiem.
Tādējādi, ņemot vērā to, ka ĶV nesadarbojās, jo neiesniedza Komisijas pieprasītos budžeta dokumentus (skat. 234. - 239. apsvērumu, tiek secināts, ka šī programma arī de facto ir īpaša atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunktam, jo galvenokārt attiecīgā ražojuma ražotāji tieši vai netieši gūst labumu no šīs programmas. Tāpat subsīdiju izmantoja neliels skaits uzņēmumu (attiecīgā ražojuma ražotāji) vai arī šie uzņēmumi to izmantoja pirmām kārtam vai neproporcionāli, jo, lai arī tie veidoja tikai iespējamo saņēmēju apakškopu, tie saņēma visu finansējumu.
3.5.5. Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas
3.5.5.1. Programma “two free/three half” ārvalstu ieguldījumu uzņēmumiem
(456)
ĶV atkārto argumentu, ka ārvalstu ieguldījumu uzņēmumu (FIE) programma, kas norādīta sūdzībā, ir pabeigta 2013 gadā. Komisija norāda, ka izmeklēšanas periods beidzās jau pirms 2013. gada, un tāpēc ar šo programmu piešķirtie ieguvumi IP laikā ir kompensējami. To apstiprina izmeklēšanas konstatējumā, kurā secināts, ka IP laikā vairāki sadarbībā iesaistītie izlasē iekļautie eksportētāji saņēma šajā programmā paredzētos ieguvumus. Programmā paredzētos ieguvumus, pat ja programma tika pabeigta 2013. gadā, turpina saņemt arī turpmāk.
(457)
ĶV un viens sadarbībā iesaistītais izlasē iekļautais eksportētājs arī apgalvo, ka augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem (HNTE) paredzēto shēmu nevar kompensēt, pamatojoties uz pamatregulas 10. panta 1. punktu, jo tā netika norādīta sūdzībā. Komisija atsaucas uz savu sīki izstrādāto šā argumenta atspēkojumu, kas ietverts 286. apsvērumā. Komisija arī atgādina, ka ĶV ir nolēmusi nesadarboties izmeklēšanas periodā attiecībā uz šo programmas variantu. Turklāt Komisija norāda, ka sūdzībā papildus FIE paredzētai two free/three half programmai (sūdzības 4.2.5.1. iedaļa) uzskaitītas citas preferenciālas tiešo nodokļu shēmas HNTE, kas ir vai nu nodokļu samazinājumi HNTE (sūdzības 4.2.5.9. iedaļa), vai preferenciālas nodokļu programmas FIE, kas tiek atzīti par HNTE (sūdzības 4.2.5.8. iedaļa). Tāpēc var arī uzskatīt, ka šai programmai ir ļoti cieša saikne vai nu ar vienu no, vai abām šīm citām iespējamām nodokļu programmām, kas attiecas uz tiešo nodokļu likmes samazinājumu un kuras ir speciāli izveidotas tam pašam HNTE saņēmēju kopumam. Vēlreiz jānorāda, ka sadarbība ar ĶV būtu ļāvusi Komisijai pienācīgi un vispusīgi novērtēt visus elementus, kas attiecas uz saikni ar sūdzībā norādītajām programmām, un iegūt sūdzībā iztrūkstošo informāciju, kuras pamatā ir sūdzības iesniedzējam pieejamie prima facie pierādījumi. Pamatojoties uz minētajiem argumentiem, Komisija atkārtoti norāda, ka kompensēšana saskaņā ar šo programmu pilnībā atbilst pamatregulas 10. panta 1. punktam, jo šajos noteikumos atļauts izmeklēt jebkuru sūdzības iesniedzēja noteiktu “iespējamu subsīdiju”, ne tikai tādu, kas saņemta saskaņā ar īpašu programmu. Šajā gadījumā iespējamā subsīdija - atteikšanās no valdības nodokļu ieņēmumiem, kas vērsta uz viena veida labumguvejiem -, attiecas uz visām attiecīgajām programmām.
(458)
Attiecībā uz subsīdijas summas aprēķinu divi izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās, apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izmantojusi skaitļus par pilnu gadu no 2011. gada ienākumu nodokļa deklarācijas, neraugoties uz faktu, ka IP aptver tikai pusi no 2011. gada un pusi no 2012. gada, un ka tādējādi tiek pārkāpta aprēķina metode, kas minēta Komisijas pamatnostādņu attiecībā uz subsīdijas apjoma aprēķināšanu kompensācijas maksājumu izmeklēšanā E iedaļas a) apakšpunkta ii) daļā, OV C 394, 17.12.1998., 6. lpp. Viens no šiem eksportētājiem arī apgalvo, ka, tā kā pārbaudes laikā nebija pieejama 2012. gada nodokļu deklarācija, Komisijai būtu bijis jābalsta savs aprēķins uz ceturkšņa ienākuma nodokļa deklarācijām attiecībā uz pirmo 2012. gada pusgadu, kas savāktas uz vietas, un/vai uz 2012. gada peļņas un zaudējumu tabulām, kurās parādīts, ka uzņēmums cieta zaudējumus.
(459)
Komisija atsaucas uz 300. apsvērumu un atkārtoti norāda, ka ir svarīgi balstīt ieguvuma aprēķinu uz galīgajām revidētajām nodokļu deklarācijām par konkrētu nodokļu gadu. Komisija piebilst, ka galīgās nodokļu deklarācijas par 2011. gadu sagatavošana IP laikā jebkuru deklarācijā norādītu ieguvumu padara par galīgu, kas ir Komisijas pieejas pareizības pamatā. Komisija nevar balstīt savu aprēķinu uz ceturkšņa nodokļu deklarācijām, jo šajās deklarācijās atspoguļo esošo pagaidu situāciju to iesniegšanas laikā un pēc definīcijas neņem vērā galīgo konsolidēto nodokļu gada situāciju. Šo deklarāciju mērķis ir nodrošināt likviditāti valdībai tajā gadījumā, ja nodokļiem iestājas provizorisks maksājumu termiņš, bet tās tikai daļēji atspoguļo situāciju iesniegšanas laikā. Iespējams, ka uzņēmums uzrāda ievērojamu peļņu divos pēdējos gada ceturkšņos, kas ar uzviju kompensē pirmo ceturkšņu zaudējumus, tad galīgajā nodokļu deklarācijā tas uzrādīs ar nodokļiem apliekamu peļņu. Tāpēc, lai gan pagaidu nodokļu deklarācijas 2012. gadā sniedza daļēju norādi par eksportētāja stāvokli tās iesniegšanas laikā un ar to var skaidrot, kāpēc Komisija tās vāca, tomēr tās nav pilnīgas, jo nevar izslēgt, ka situācija fiskālā gada beigās, kura atspoguļota galīgajā deklarācijā, ir pilnīgi atšķirīga. Attiecībā uz 2012. gada peļņas un zaudējumu tabulām Komisija norāda, ka finanšu uzskaite ne vienmēr atbilst fiskālai uzskaitei, un, iespējams, ka pienākums sniegt informāciju par ienākumu un zaudējumu posteņiem tiešā nodokļa vajadzībām var ievērojami atšķirties no pienākuma sniegt informāciju uzskaites vajadzībām. Iespējams, ka ir arī veiktas tādas korekcijas nodokļu vajadzībām, kuras nav pilnībā atspoguļotas finanšu pārskatos. Kopumā, fakts, ka uzņēmums saskaņā ar finanšu pārskatiem cieš zaudējumus nebūt nenozīmē, ka arī saskaņā ar galīgo nodokļu deklarāciju tas cietīs zaudējumus. Pamatojoties uz šiem argumentiem, Komisija apstiprina, ka subsīdiju aprēķins tiešo nodokļu shēmām jābalsta uz galīgajiem skaitļiem, kas minēti galīgajās revidētajās ienākuma nodokļa deklarācijās, nevis periodiskajās nodokļu deklarācijās vai galīgajos vai kontroles grāmatvedības pārskatos.
3.5.5.2. Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei
(460)
ĶV apgalvo, ka pirmo reizi saņem informāciju par to, ka Komisija uzskata, ka pētniecības un izstrādes programma, kura neaizstāj sūdzībā norādīto pētniecības un izstrādes programmu ārvalstīs investējošiem uzņēmumiem, ir kompensējama. ĶV pamato savu apgalvojumu ar līdzīgiem argumentiem, kurus tā izmantoja attiecībā uz iepriekšējo shēmu, kas minēta 457. apsvērumā, un apgalvo, ka ar šīs shēmas kompensēšanu tiek pārkāpts PTO SKP nolīguma 11. un 13. pants. ĶV arī apgalvo, ka pētniecības un izstrādes programma ārvalstīs investējošiem uzņēmumiem tika pārtraukta 2008. gadā un jaunā Ķīnas uzņēmumu ienākuma nodokļa likumā ietvertā pētniecības un izstrādes programma nav aizstājējprogramma, jo neattiecas uz FIE un tajā nav paredzēts, ka pētniecības un izstrādes izdevumiem jābūt par 10 % lielākiem salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.
(461)
Komisija norāda, ka ĶV nesniedza informāciju par šo shēmu atbildēs uz anketas jautājumiem un atbildēs uz vēstuli par trūkstošo informāciju un ka saskaņā ar šo shēmu jau iepriekšējo izmeklēšanu laikā tika izsniegtas kompensācijas (skat. 310. apsvērumu). Komisija arī norāda, ka šī programma tika apspriesta ar ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā un kā pierādījumi tika savākti attiecīgie īstenošanas noteikumi (tos iesniedza arī viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem). Tāpēc ĶV apgalvojums, ka tā ir pirmā reize, kad tā tiek informēta par iespējamo šīs programmas kompensējamību, nav pamatots, arī ņemot vērā to, ka vairāki izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās un ar kuriem ĶV saskaņoja savu atbildi, ir informējuši par šo programmu savās atbildēs uz anketas jautājumiem. ĶV bija pilnība informēta par šo faktu, jo tā vairākas reizes pārbaudīja dokumentāciju, kas nebija konfidenciāla. Izmeklēšanas konstatējumi liecina, ka šī programma ir kompensējama (skat. 310.-314. apsvērumu). Komisija papildina, ka ir skaidrs, ka šī ir iepriekšējo FIE paredzēto programmu aizstājējprogramma, jo par ciešu saistību liecina tāds pats nodokļa atvieglojumu veids un apjoms (papildu nodokļu kompensācija, kuru atskaita no nodokļa bāzes), tāds pats koeficients un tāda pati pamatā esošā situācija (pētniecības un izstrādes darbību attaisnotās izmaksas) ar nelielām atšķirībām. Šīs nelielās atšķirības tika pārstrādātas tā, lai tās atbilstu jauno EIT tiesību aktu reformai 2008. gadā, bet programmas būtība nav mainīta. Komisija arī atsaucas uz argumentiem par izmeklēšanas sākšanas standartu, kas minēti 457. apsvērumā.
(462)
ĶV un viens izlasē iekļautais eksportētājs, kas sadarbojās, arī apgalvo, ka šī nav speciāla programma, jo Komisija nav pierādījusi, ka HNTE sertifikātu var saņemt tikai konkrēti uzņēmumi. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 313. apsvērumā un 321. un 325. apsvērumā attiecībā uz citu HNTE paredzētu nodokļu programmu. Komisija papildina, ka šīs programmas piemērošanas īstenošanas noteikumos (skat. 321. apsvērumu) tiek apstiprināts HNTE īpašo iezīmju konstatējums, jo attiecīgo sertifikātu var saņemt tikai uzņēmumi nozarēs, kuras atbalsta ar valdības politiku un kuras ir ietvertas attiecīgajos valdības katalogos un pamatnostādnēs. Piemēram, šo sertifikātu var saņemt tikai tādā pētniecības un izstrādes projektā iesaistīti uzņēmumi, kurš paredzēts Augsto un jauno tehnoloģiju jomās atbilstoši valsts pamatatbalstam un Pamatnostādnēs par pašreizējām attīstības prioritātēm augsto tehnoloģiju nozares galvenajās jomās 2007. gadā, ko noteikusi NDRC, vai pētniecības un izstrādes darbībās, kas ietvertas Valsts padomes Paziņojuma par vairāku atbalsta nostādņu īstenošanu attiecībā uz valsts vidēja termiņā un ilgtermiņa zinātniskās un tehnoloģiskās attīstības izklāstu (2006.-2020. gads) (Valsts padomes 2006. gada paziņojums Nr. 6) darbības jomā. Tāpēc ir skaidrs, ka šī nodokļu programma attiecas tikai uz tiem konkrētajiem uzņēmumiem attiecīgajās nozarēs un uz tām pētniecības un izstrādes darbībām, kuras atbalsta ĶV, tostarp uz uzņēmumiem atbalstītajā FE enerģijas nozarē.
(463)
Attiecībā uz subsīdijas summas aprēķinu divi izlasē iekļautie eksportētāji, kas sadarbojās, apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izmantojusi skaitļus to 2011. gada ienākumu nodokļa deklarācijā, jo IP aptver tikai pusi no 2011. gada un pusi no 2012. gada, un ka tādējādi tiek pārkāpta aprēķina metode, kas minēta 1998. gada Komisijas pamatnostādņu attiecībā uz subsīdijas apjoma aprēķināšanu kompensācijas maksājumu izmeklēšanā E iedaļas a) apakšpunkta iii) daļā. Komisija atsaucas uz visiem 459. apsvērumā minētajiem argumentiem, kuri ir vienlīdz piemēroti, lai noraidītu apgalvojumu par šo programmu. Turklāt Komisija norāda, ka arguments par apstiprināto nodokļu zaudējuma stāvokli 2012. taksācijas gadā ir ierobežots vai nav būtisks, jo nodokļu atskaitījumus var pārnest par pieciem papildu taksācijas gadiem uz priekšu un norakstīt no jebkura ar nodokli apliekama ienākuma, kuru deklarēs nākamajos piecos gados. Tāpēc, pat ja Komisija pieņemtu, ka šie uzņēmumi ir cietuši nodokļu zaudējumus 2012. gadā vai galīgā revidētā 2012. gada nodokļu deklarācija būtu bijusi pieejama un uzrādītu nodokļu zaudējumus (kas šajā gadījumā nenotika), tā joprojām ņemtu vērā saskaņā ar šo programmu piešķirtos ieguvumus, jo nevar izslēgt, ka ieguvumi, kurus sniedza 2012. gadā uzkrātie nodokļu atskaitījumi, tiktu izmantoti, līdzko uzņēmums ziņotu par ar nodokļiem apliekamiem ienākumiem jebkurā no nākamajiem pieciem gadiem.
3.5.5.3. Nodokļu samazinājums jauno un augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti izraudzītos projektos
(464)
ĶV un viens eksportētājs, kurš sadarbojās, apgalvo, ka šī nav īpaša programma, ka īpašo iezīmju analīze nav pamatota ar faktiem un ka HNTE statusa saņemšanas prasībās būtu jāņem vērā objektīvi kritēriji vai nosacījumi, ar ko regulē tiesības uz subsīdiju, un tiesības piedalīties programmā ir automātiskas. Attiecībā uz īpašo iezīmju konstatējumu par to, ka šī programma un pētniecības un izstrādes nodokļu kompensācija attiecas tikai uz HNTE, Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 321. un 325. apsvērumā, un arī 462. apsvērumu, kas ir vienlīdz piemērojams šai programmai. Komisija atkārtoti norāda, ka īstenošanas pasākumi un iepriekš uzskaitītie dokumenti liecina, ka šīs programmas piemērošana un HNTE statusa piešķiršana nemaz nebija pieejama visiem uzņēmumiem, un, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, to var izmantot tikai konkrētas ĶV atbalstītas nozares un uzņēmumi, balstoties uz kritērijiem, kuri nešķiet objektīvi vai neitrāli. Arī tiesības uz šajā programmā paredzētiem ieguvumiem nesaņem automātiski, bet tās ir atkarīgas no HNTE sertifikāta piešķiršanas, kuru izdod pēc kompetento iestāžu veiktas diskrecionāras procedūras, un tāpēc tās nesaņem automātiski.
(465)
Viens eksportētājs, kurš sadarbojās, apgalvo, ka Komisija kļūdaini aprēķināja šajā programmā paredzēto subsīdijas sniegto ieguvumu, jo izmantoja 2011. gada revidēto nodokļu deklarāciju, lai gan bija pieejamas un pārbaudes laikā tika savāktas 2012. gada 1. un 2. ceturkšņa nodokļu deklarācijas, un jebkurā gadījumā Komisija būtu varējusi pieprasīt galīgo 2012. gada ienākumu nodokļa deklarāciju, līdzko tā būtu bijusi pieejama. Šis eksportētājs arī apgalvo, ka, ja 2011. gada nodokļu deklarācija tiek izmantota, lai aprēķinātu subsīdijas sniegto ieguvumu, tad būtu jāizmanto 2011. gada uzņēmuma apgrozījums un nevis apgrozījums IP. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 459. apsvērumā iepriekš. Komisija arī norāda, ka savā vēstulē, kas pirms pārbaudes veikšanas nosūtīta izlasē iekļautajiem eksportētājiem, tostarp attiecīgajam eksportētājam, tā īpaši pieprasīja izmeklēšanas periodā ietverto gadu un triju iepriekšējo gadu oriģinālās pilnīgās nodokļu deklarācijas. Tāpēc šis sadarbībā iesaistītais eksportētājs varēja un tam būtu bijis jāiesniedz 2012. gada nodokļu deklarācija, līdzko tā ir pieejama, un Komisija norāda, ka eksportētājs to nav izdarījis vēl līdz piezīmju par konstatējumu dokumentu nosūtīšanas brīdim. Attiecībā uz argumentu, ka Komisijai jāizmanto 2011. gada apgrozījums, lai aprēķinātu ieguvumu, tā norāda, ka uzskatāms, ka 2011. gada nodokļu deklarācijā minētā ieguvuma summa saprātīgi atspoguļo situāciju IP, īpaši tāpēc, ka nodokļa nomaksas termiņš par 2011. gadu iestājās IP (mēnesis), un galīgais datums attiecībā uz 2012. gadu pārbaudes laikā nebija pieejams. Jebkurā gadījumā Komisija nevar izmantot dažādus saucējus, lai mērītu dažādas subsīdijas, citādi procentuālā attiecība nebūs salīdzināma un netiks nodrošināta aprēķina atbilstība. Visbeidzot, Komisija papildina, ka tā nepārbaudīja 2011. gada apgrozījuma skaitļus, bet pārbaudīja tikai apgrozījuma skaitļus par izmeklēšanas periodu.
3.5.6. Personu piezīmes par valdības nodrošinātajām zemes lietošanas tiesībām par neatbilstoši zemu cenu
(466)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nenoteica īpašas iezīmes saskaņā ar SKP nolīguma 2.1. un 2.2. punktu un skaidri nepamatoja īpašo iezīmju noteikšanu ar pozitīviem pierādījumiem, kā prasīts SKP nolīguma 2.4. punktā. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija nesniedza nekādus faktiskus pierādījumus, ka dažām ražošanas nozarēm tika piešķirtas zemes izmantošanas tiesības par preferenciālām likmēm, un sava novērtējuma juridisko pamatu, ka saules enerģijas moduļu un elementu ražošanas nozare ir viena no šīm ražošanas nozarēm. Viens ražotājs eksportētājs iesniedza līdzīgu apgalvojumu. Šie apgalvojumi tika noraidīti. Komisija 364. apsvērumā jau minēja zemes izmantošanas tiesību paziņojumu piemērus, kuros attiecīgās iestādes noteica, ka potenciālie pircēji par noteikto cenu var būt tikai saules fotoelektriskās enerģijas nozare, un paredzēja cenu ierobežojumus par zemes izmantošanas tiesībām, ko iegādājās izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji. Tā kā ĶV nesniedza citu prasīto informāciju un ņemot vērā valdības atbalstu FE enerģijas nozarei un zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas diskrecionāro un nepārredzamo raksturu, Komisija uzskatīja, ka šī informācija pierāda īpašu iezīmju esību.
(467)
ĶV un vairāki ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka Komisija izvēlējās nepiemērotu zemes izmantošanas tiesību kritēriju. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija necentās noteikt kritēriju, kurš ir pietuvināts tirgus apstākļiem, kas būtu pastāvējuši, ja tirgus nebūtu izkropļots, kā tas prasīts PTO darba grupas nolēmumā ziņojumā US-Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China (101). Šis apgalvojums tika noraidīts. Komisija sīki izpētīja dažādus rādītājus un salīdzināja Taivānu un ĶTR kopumā, kā arī atsevišķi attiecīgas Ķīnas provinces. Pēc šādas analīzes Komisija uzskata Taivānu par atbilstošu standartu, ņemot vērā visu lietas materiālos iekļauto informāciju, t. i., i) salīdzināmo ekonomikas attīstības līmeni un ekonomikas struktūru Taivānā un lielākajā daļā Ķīnas provinču un pilsētu, kurās nodibināti to ražotāju eksportētāju uzņēmumi, kas sadarbojās, ii) Ķīnas un Taivānas ģeogrāfisko tuvumu, iii) augsti attīstīto rūpnieciskās infrastruktūras līmeni, kāds ir Taivānā un šajās Ķīnas provincēs, iv) ciešas ekonomiskas saites un pārrobežu tirdzniecību starp Taivānu un ĶTR, v) lielo iedzīvotāju blīvumu attiecīgajās Ķīnas provincēs un Taivānā, vi) zemes gabalu līdzību un to darījumu līdzību, kurus izmanto attiecīgā standarta aprēķināšanai Taivānā un ĶTR, un vii) Taivānai un ĶTR kopīgās demogrāfiskās, valodas un kultūras iezīmes. Turklāt lielākā daļa attiecīgo provinču jāuzskata par visaugstākā rūpniecības līmeņa provincēm ĶTR.
Lai gan IKP uz vienu iedzīvotāju Taivānā un šajās Ķīnas provincēs un pilsētās nav vienāds, šo provinču un pilsētu IKP pēdējos gados ir strauji audzis, t. i., tas sāk pietuvoties Taivānas IKP. Turklāt jaunākie dati liecina, ka gan ĶTR kopumā, gan attiecīgajās provincēs un pilsētās ir daudz augstāks IKP izaugsmes rādītājs nekā Taivānā, t. i., tas ļoti ātri sāk pietuvoties Taivānas IKP. Tomēr svarīgi ir norādīt, ka konkrētais salīdzinājums starp ārpustirgus ekonomikas (ĶTR) IKP un attīstītas tirgus ekonomikas (Taivānas) IKP nav izšķirošs fakts, jo ir normāli, ka ārpustirgus ekonomika atpaliek no funkcionējoša tirgus ekonomikas IKP ziņā. Turklāt rūpnieciskās zemes piedāvājumu un pieprasījumu var ietekmēt daudzi citi faktori, piemēram, plānošanas noteikumi, vides politika. Faktiski jautājums ir par to, kādi būtu “dominējošie tirgus apstākļi” attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām ĶTR, ja tajā būtu funkcionējoša tirgus ekonomika, un, ņemot vērā visus pierādījumus, tiek secināts, ka tie būtu ļoti līdzīgi Taivānas tirgus apstākļiem.
3.5.7. Citas piezīmes
(468)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis izpaust informāciju par papildu subsīdiju shēmām, kas tika konstatētas izmeklēšanas laikā, ka arī noteikt šādu sūdzībā neminētu shēmu subsīdijas normas. Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka Komisija veica izmeklēšanu attiecībā uz visām subsīdijām, kuras atbilda juridiskajām prasībām izmeklēšanas sākšanai.
(469)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis noteikt subsīdijas normu attiecībā uz polisilīcija nodrošināšanu par neadekvāti zemu atlīdzību, pamatojoties uz informāciju no sūdzības un ASV Tirdzniecības departamenta konstatējumiem par līdzīgu FE enerģijas lietu. Komisija veica izmeklēšanu par šo programmu un, pamatojoties uz informāciju, ko tā saņēma no ĶV un izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētajiem, secināja, ka IP laikā no šīs programmas nebija ieguvumu - pamatā tādēļ, ka polisilīcija importa cenas bija zemākas par Ķīnas piegādātāju prasītajām cenām. Tiek atzīmēts, ka ASV Tirdzniecības departamenta lietas un šīs konkrētās lietas izmeklēšanas laikposmi nesakrīt.
(470)
Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis noteikt subsīdijas normu attiecībā uz elektroenerģijas piegādi par atlīdzību, kas ir zemāka par atbilstošu atlīdzību. Šis apgalvojums tika noraidīts. Komisija neguva pietiekamus pieradījumus, ka izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, izņemot LDK, būtu guvuši labumu, IP preferenciāli piegādājot elektroenerģiju.
(471)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas aprēķinu metodoloģija ir “dubultas uzskaites antidempinga un antisubsīdijas normas aprēķinos” rezultāts. Saskaņā ar ĶV apgalvojumu, Komisijai būtu vajadzējis par eksporta kredīta apdrošināšanas programmu aprēķināto subsīdijas normu atskatīt no dempinga starpības, pamatojoties uz to, ka tā ir eksporta subsīdija. ĶV arī apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis no dempinga starpības atskaitīt subsīdijas normas, kas aprēķinātas, pamatojoties uz ārvalstu standartu. Tā sprieda, ka “daļa dempinga, kas aprēķināts, pamatojoties uz analoģisku valsti, parastā vērtība faktiski ir tā pati subsidēšana, kas ir tikusi kompensēta paralēlajā antisubsīdijas izmeklēšanā”. Nevienam no šiem apgalvojumiem nebūtu bijusi ietekme uz turpmāko pasākumu līmeni, jo šajā gadījumā apvienotās nodevas ierobežo kaitējuma apmērs. ĶV to arī apstiprināja savos komentāros par galīgās informācijas izpaušanas dokumentu. Tādēļ netika uzskatīts par nepieciešamu apskatīt šo apgalvojumu būtību.
3.6. Kompensējamo subsīdiju apjoms
(472)
Saskaņā ar pamatregulas noteikumiem kompensējamo subsīdiju apjoms, kas izteikts ad valorem, pārbaudītajiem uzņēmumiem ir norādīts turpmākajā tabulā.
Ražotājs eksportētājs
Galīgā subsīdijas starpība
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd,
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi
6,5 %
Citi uzņēmumi, kuri sadarbojās (1. pielikums)
6,4 %
Visi pārējie uzņēmumi
11,5 %
(473)
Saskaņā ar pamatregulas 15. panta 3. punktu uzņēmumiem, kuri sadarbojās, bet nav iekļauti izlasē, kopējo subsīdijas starpību aprēķina, pamatojoties uz vidējo svērto subsīdijas starpību, kas noteikta uzņēmumiem, kuri sadarbojās un ir iekļauti izlasē, t. i., 6,4 %.
(474)
Ņemot vērā Ķīnas ražotāju eksportētāju augsto sadarbības līmeni, “visu pārējo uzņēmumu” maksājums tika noteikts līmenī, kas ir augstākā uzņēmumiem noteiktā maksājuma līmenī, respektīvi tiem uzņēmumiem, kas tika iekļauti izlasē vai sadarbojās izmeklēšanā. Maksājums “visiem pārējiem uzņēmumiem” tiks piemērots tiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās izmeklēšanā.
4. KAITĒJUMS
4.1. Savienības ražošanas nozares un Savienības produkcijas definīcija
(475)
Līdzīgo ražojumu ražo aptuveni 215 ražotāji Savienībā. Tie veido Savienības ražošanas nozari pamatregulas 9. panta 1. punkta izpratnē un turpmāk tekstā ir saukti par “Savienības ražošanas nozari”. Iestādes pārbaudīja ieinteresēto personu apgalvojumus par to, ka šis skaits ir lielāks; pārbaudē tika atklāts, ka iespējamie papildu ražotāji patiesībā pārsvarā ir ražotāji eksportētāji, ar tiem saistītie importētāji, izplatītāji un iekārtu uzstādītāji.
(476)
Visa pieejamā informācija par Savienības ražošanas nozari, tostarp sūdzībā sniegtā informācija, makroekonomikas dati, ko nodrošina Europressedienst, neatkarīgs konsultāciju uzņēmums (“konsultants”), un pārbaudītās izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem tika izmantotas, lai noteiktu kopējo Savienības ražošanas apjomu izmeklēšanas periodā, jo pilnīga publiskota informācija par ražošanas apjomu nebija pieejama. Moduļi un elementi, kas importēti Savienībā kā citu ražojumu muitas pozīcijas, uz kurām neattiecas šī izmeklēšana, un paziņotie importa apjomi ir izteikti tonnās, tāpēc nav iespējams izmantot Eurostat datus, lai noteiktu importa apjomus un vērtību, kas balstīta uz konsultanta sniegtajiem datiem. Iespēju robežās no konsultanta saņemtie dati tika salīdzināti ar citiem pieejamiem publiskiem avotiem un pārbaudītām atbildēm uz anketas jautājumiem.
(477)
Pamatojoties uz to, tika aplēsts, ka Savienības ražošanas kopapjoms IP laikā ir aptuveni 4 GW moduļiem un 2 GW elementiem.
(478)
Kā norādīts 21. apsvērumā, deviņi Savienības ražotāji tika atlasīti izlasē, kas pārstāvēja 18 %-21 % kopējās Savienības moduļu produkcijas un 17 %-24 % kopējās Savienības elementu produkcijas.
(479)
Vairākas personas apstrīdēja to, ka konsultāciju uzņēmuma sniegtie dati cita starpā ir izmantoti, lai noteiktu Savienības ražošanas apjomu, Savienības ražošanas jaudu, kā arī citus makroekonomiskus kaitējuma rādītājus attiecībā uz Savienības ražošanas nozari, kā arī importa datus. Šīs personas apšaubīja konsultanta neatkarību, apgalvojot, ka tas bija saistīts ar sūdzības iesniedzēju. Viņi pieprasīja arī paskaidrot, kā Komisija izvēlējās konsultantu, un apšaubīja tā kompetenci attiecībā uz ekonomikas datu vākšanu par FE nozari. Šajā ziņā tika apgalvots, ka Komisijai savus konstatējumus vajadzējis pamatot ar citu pieejamu avotu, proti, pazīstamu pētniecības institūtu, datiem. Visbeidzot, lai apstrīdētu konsultanta iesniegto informāciju, apvienība AFASE atsaucās uz ekonomikas rādītāju iesniegšanas un datu apkopošanas paraugpraksi lietās, kuras attiecas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 101. un 102. panta piemērošanu, un apvienošanās lietās.
(480)
Attiecībā uz konsultanta un sūdzības iesniedzēja iespējamo saikni iesaistītās ieinteresētās personas neiesniedza pierādījumus, kas apliecinātu, ka šāda saikne pastāv. Tāpat izmeklēšanā netika atklāti pierādījumi, ka šādas attiecības pārsniegtu komerciālu attiecību robežas. Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ir norādes par to, ka Savienības ražošanas nozares, kas iesniedza sūdzību, sūdzībā sniegtie prima facie pierādījumi balstās uz datiem, ko sniedzis tas pats konsultants. Lai gan ir atzīts, ka konstatējumi par dažiem rādītājiem patiešām bija līdzīgi sūdzībā sniegtajiem pierādījumiem, tas pats par sevi nenozīmē, ka tie balstās tikai uz vienu avotu. Šajā sakarā sūdzībā norādīti dažādi izmantotie avoti. Tāpēc minētie apgalvojumi tika noraidīti.
(481)
Komisija uzskatīja, ka nav citu publiski pieejamu avotu, kas sniegtu gan makroekonomiskos datus par Savienības tirgu kopumā, gan citus importa datus, tāpēc konkrētajā izmeklēšanā ir piemēroti izmantot šā konsultanta pakalpojumus. Pirms Europressedienst izvēles Komisija novērtēja metodes, kuras konsultants izmanto attiecīgo datu vākšanai, kā arī konsultanta spēju sniegt vajadzīgos datus par katru ražojuma veidu atsevišķi un par visu attiecīgo periodu.
(482)
Turklāt izmeklēšanas gaitā konsultanta sniegtie dati cik vien iespējams tika salīdzināti ar citu pieejamu avotu datiem un apstiprināti. Šajā ziņā tiek norādīts, ka tirgū ir vairāki pētniecības uzņēmumi, kuri apkopo statistikas datus par FE, un ziņotie skaitļi gandrīz nekad nav vienādi. Šis apstāklis ir skaidrojams ar to, ka jebkuram pētniecības institūtam ir sarežģīti iegūt precīzus skaitļus, un tāpēc neatkarīgi no šādu skaitļu avota paziņotie FE tirgus rādītāji vienmēr būs balstīti uz aplēsēm. Šajā kontekstā Komisija, salīdzinot datus, ja šādi dati bija pieejami, salīdzināja tendences, par ko liecināja konsultanta sniegtie dati, ar tendencēm, par kurām liecināja tādu pašu datu izmaiņas, ko par šiem pašiem tematiem bija publicējuši citi pētniecības uzņēmumi, Komisijas Kopīgais pētniecības centrs (“JRC”) un EPIA, ja šādi dati bija pieejami. Tā kā salīdzināto rādītāju izmaiņas bija vienādas, veicot salīdzināšanu, būtiskas atšķirības netika konstatētas. Tāpēc antidempinga pagaidu secinājumi nebija pamatoti tikai ar konsultanta sniegtajiem datiem, bet arī ar šo datu analīzi un vērtējumu, ko veica Komisija. Turklāt, kā minēts 8. apsvērumā, pēc pagaidu pasākumu noteikšanas konsultanta uzņēmumā tika veikts pārbaudes apmeklējums. Lai pārbaudītu metodikas un iesniegto datu ticamību, Komisija konsultanta uzņēmumā veica pārbaudi uz vietas. Pēc tam, kad Komisija bija salīdzinājusi datus, lai papildus pārliecinātos par datu un izmantotās metodikas ticamību un kvalitāti, tika veikta pārbaude uz vietas. Tika uzskatīts, ka, piemērojot labas pārvaldības principu, pārbaude uz vietas ir atbilstīgs līdzeklis arī tad, ja šos datus nav sniegusi ieinteresētā persona, bet gan konsultants. Tāpēc Komisija papildus pārliecinājās par konsultanta sniegto datu ticamību.
(483)
Viena persona apgalvoja, ka Komisijas izmantotās pārbaudes metodes netika pietiekami detalizēti paskaidrotas, un pieprasīja, ka būtu jāatklāj citi avoti, kas izmantoti pārbaužu veikšanai. Šī persona apgalvoja, ka izmantotās metodes jebkurā gadījumā nebija derīgas, jo tika salīdzinātas tikai dažādu avotu tendences, nevis absolūtās vērtības.
(484)
Citi avoti, kas izmantoti, lai pārbaudītu konsultanta sniegtos datus, ir ziņojumi, ko JRC un EPIA publicēja par tiem pašiem tematiem. Attiecībā uz datu salīdzināšanu ar citiem avotiem ir jānorāda, ka tika konstatētas ne tikai līdzīgas tendences, bet arī līdzīgi lielumi. Tādēļ tika secināts, ka izmantotā metode bija piemērota, un šajā sakarā paustie apgalvojumi tika noraidīti.
(485)
Konsultanta galvenā darbības joma ir datu vākšana, kas saistīti ar FE nozari, un atjauninātas datubāzes izstrāde, kurā iekļauti FE tirgū darbojošies uzņēmumi. Minētie dati tiek publicēti specializētos FE žurnālos, un tos izmanto arī individuāli uzņēmumi, kuriem konsultants veic īpašus pētījumus. Europressedienst izveidotā datubāze tiek pastāvīgi atjaunināta, un dati tiek publicēti no jauna. Turklāt konsultantam ir ilggadēja pieredze šajā nozarē. Proti, konsultanta metodes ir informācijas vākšana, salīdzināšana un apkopošana, izmantojot dažādus, tirgū pieejamus avotus. Tādēļ tas vāc datus, izmantojot standartizētas anketas un nosūtot tās datubāzē iekļautajiem uzņēmumiem, jo īpaši Savienības ražotājiem, vai veicot telefonaptauju, vai tirdzniecības izstādēs aptaujājot trešo valstu ražotājus. Ja informāciju nav iespējams iegūt, izmantojot minētos kanālus, Europressedienst pārbauda fotoelektriskās enerģijas nozares uzņēmumu finanšu pārskatus vai, lai salīdzinātu datus, brīvprātīgi sadarbojas ar citiem pētniecības institūtiem. Tika pārbaudīts un arī apstiprināts, ka konsultants minētos avotus izmanto savā ikdienas darbā. Ņemot vērā minēto, tika uzskatīts, ka šajā izmeklēšanā ir atbilstīgi izmantot uzņēmuma Europressedienst pakalpojumus, un tāpēc ieinteresēto personu apgalvojumi tika noraidīti
(486)
Attiecībā uz Komisijas kompetentā dienesta izdoto ekonomikas rādītāju iesniegšanas paraugpraksi (“paraugprakse”) būtu jāsniedz šādas piezīmes. Pirmkārt, tas ir dokuments, kas Komisijai nav saistošs, jo to nav pieņēmusi kolēģija, bet gan kompetentais dienests to ir publicējis nolūkā sniegt ieteikumus personām par to, kā sniegt ekonomikas pierādījumus. Otrkārt, paraugprakse attiecas uz ekonomikas analīžu un datu iesniegšanu, ko izmanto konkurences lietu izmeklēšanā saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu un apvienošanās lietās. Piemērojamos noteikumus, pierādīšanas prasības un Komisijas izmeklēšanas pilnvaras minētajās konkurences lietās nevar salīdzināt ar izmeklēšanu tirdzniecības aizsardzības jomā, kam piemēro pilnīgi citādu noteikumu kopumu.
(487)
Vairākas personas apstrīdēja konsultanta izmantoto metodiku, apgalvojot, ka tā neatbilst atzītiem zinātniskiem standartiem. Tomēr, kā minēts 481. apsvērumā, attiecīgā metodika tika izvērtēta un iegūtie dati tika salīdzināti un pārbaudīti un pēc tam izvērtēti atbilstīgi citiem publicētiem datiem, un tāpēc tie pamatoti uzskatāmi par ticamiem. Dažas ieinteresētās personas uzdeva konkrētus jautājumus, kas tika izskatīti divpusēji, un informācija par tiem tika publicēta publiski pieejamajos izmeklēšanas dokumentos, kur ieinteresētās personas tos varēja pārbaudīt.
(488)
CCCME apgalvoja, ka datu apkopošanas metodika netika precizēta. Tā kā attiecīgā informācija visām ieinteresētajām personām tika darīta pieejama pieejamajos izmeklēšanas dokumentos, kur ieinteresētās personas tos varēja pārbaudīt, šis apgalvojums tika noraidīts.
(489)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas dažas personas atkārtoti pauda bažas par Komisijas konsultanta izvēli un sniegto datu kvalitāti. Šajā sakarā tika apgalvots, ka konsultanta dati var būt pasūtīti un nopirkti uz ad hoc pamata, lai tie atbilstu potenciālo klientu īpaši noteiktām prasībām, un tādēļ var nebūt objektīvi. Turklāt CCCME apstrīdēja, ka konsultanta ievāktos datus var uzskatīt par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē, jo dati lielā mērā bija balstīti uz pieņēmumiem un aplēsēm. Turklāt tika apgalvots, ka sniegtie dati lietas materiālos nebija pietiekami pamatoti ar pierādījumiem un ka tie nebija apstiprinoši, objektīvi un pārbaudāmi.
(490)
Attiecībā uz šiem apgalvojumiem ir jāatsaucas uz 481. un 482. apsvērumu, kuros ir sniegta papildu informācija par konsultanta izvēli. Turklāt ir jānorāda, ka Komisija nolīga konsultantu, pamatojoties uz tobrīd labāko pieejamo informāciju un pilnīgi saskaņā ar Komisijas Finanšu regulu, ko piemēro procedūrai. Turklāt ir jāatgādina, ka konsultanta spēja laikus sniegt visus nepieciešamos datus bija ļoti svarīga, jo Komisijai ir saistoši obligātie termiņi, kas jāievēro attiecībā uz pagaidu konstatējumu publicēšanu notiekošajā izmeklēšanā.
(491)
Attiecībā uz sniegto datu kvalitāti un to, vai tos par uzskatīt par tiešiem pierādījumiem saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu, konsultanta datu vākšanas metode tika pārbaudīta un tās kvalitāte tika novērtēta kā apmierinoša, kā minēts 482. apsvērumā. Turklāt, kā norādīts tajā pašā apsvērumā, konsultanta sniegtie dati tika iespēju robežās salīdzināti ar citiem avotiem un atzīti par pietiekami precīziem. Visbeidzot, ir jānorāda, ka konsultantam ir viena datubāze, kas regulāri tiek atjaunināta neatkarīgi no klienta vajadzībām un prasībām. Tā pati datubāze tiek izmantota, lai apkopotu un sniegtu dažādiem klientiem FE statistikas datus, un tādēļ apgalvojums, ka dati nav objektīvi tika noraidīts.
(492)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Komisija neatklāja avotus, izmantotās metodes un uzņēmumus, ar ko konsultants sadarbojās, lai apkopotu sniegtos makroekonomikas datus. Cita ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka konsultanta izmantotā metode sniedz neprecīzus rezultātus. Vairākas ieinteresētās personas pieprasīja papildu informāciju par konsultanta izmantoto metodi, piemēram, par vidējiem atbilžu rādītājiem anketās/intervijās, ar katra kanāla palīdzību ievākto datu procentuālo daļu, par to, kā tie tika pārbaudīti, par tuvinājumiem/pieņēmumiem, kas izmantoti datu sagatavošanai, uzņēmumu skaitu, attiecībā uz kuriem veikti tuvinājumi, un vismaz par konsultanta uzņēmuma darbinieku skaita diapazonu.
(493)
Attiecībā uz šiem apgalvojumiem ir jānorāda, ka pēc pagaidu pasākumu noteikšanas Komisija ieinteresētajām personām sniedza informāciju par metodi un avotiem, ko konsultants izmantoja, apkopojot datus, un pēc pagaidu atklāšanas pievērsās ieinteresēto personu konkrētajiem jautājumiem šajā sakarā. Attiecīgo ieinteresēto personu papildu pieprasījumi sniegt informāciju pēc galīgās informācijas izpaušanas ir uzskatāmi par izpildītiem, jo informācija, ciktāl to ļāva konfidencialitātes ierobežojums, tika darīta pieejama pēc pagaidu maksājumu noteikšanas. Turklāt ir jāuzsver, ka Komisija uz vietas pārbaudīja veidu, kādā konsultants ievāca un apkopoja datus, kā arī attiecīgos pamatā esošos datu apkopošanai izmantotos pieņēmumus. Pārbaudes rezultāti bija apmierinoši, un Komisija pārliecinājās par pamatā esošo pieņēmumu pamatotību un konsultanta sniegto datu kvalitāti. Turklāt personas neapstrīdēja datus kā tādus.
(494)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas cita persona pieprasīja skaidrojumus par Savienības ražotāju skaitu, ko konsultants ņēmis vērā, vācot datus, un par to, cik daudzi no viņiem ir to aptuveni 215 Savienības ražotāju vidū, kas ir zināmi Komisijai. Šajā ziņā ir jāpaskaidro, ka Savienības ražotāji, ko konsultants ir ņēmis vērā, lielā mērā ir tie paši, kas minēti 475. apsvērumā un kas zināmi kā šajā izmeklēšanā Savienības ražošanas nozari pārstāvošie ražotāji.
(495)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena persona apgalvoja, ka Komisija veica kaitējuma analīzi nekonsekventā veidā, jo tā tika veikta attiecībā uz moduļiem un elementiem atsevišķi, bet kaitējuma un subsīdijas starpība ir aprēķināta kā vidējais svērtais moduļiem un elementiem kopā. Šajā ziņā ir jānorāda, ka, lai gan rādītāji ir norādīti katram ražojuma veidam atsevišķi, secinājumi par katru rādītāju attiecas uz izmeklējamo ražojumu kopumā. Ir arī jāatgādina, ka moduļi un elementi ir vienots ražojums, un tādēļ, pamatojoties uz to, tika noteikta subsīdijas starpība un kaitējuma novēršanas līmenis. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(496)
Visbeidzot, cita persona apgalvoja, ka makroekonomikas rādītāju vērtību aprēķins IP laikā tika kļūdaini balstīts uz vienkāršu vidējo vērtību 2011. un 2012. gadā, jo šāda metode nav objektīva un nesniedz rezultātus, kas atspoguļo faktisko situāciju IP laikā. Ir jāpaskaidro, ka datu vienkārša vidējā vērtība tika izmantota vienīgi gadījumos, kad attiecīgajos periodos bija līdzīgas tendences. Gadījumos, kad tendences bija atšķirīgas, metode tika attiecīgi pielāgota, ņemot vērā faktisko situāciju tirgū. Attiecīgā persona neizklāstīja, cik lielā mērā izmantotās metodes sniegtie rezultāti neatspoguļo faktisko situāciju tirgū. Tādēļ šie apgalvojumi tika noraidīti.
4.2. Attiecīgā Savienības tirgus noteikšana
(497)
Daļa Savienības ražošanas nozares ir vertikāli integrēta, un būtiska daļa Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoma ir paredzēta pašu vajadzībām, jo īpaši elementu ražošanai.
(498)
Lai noskaidrotu, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, un lai noteiktu patēriņu un citus ekonomikas rādītājus, tika izvērtēts, vai un ciktāl ir jāņem vērā Savienības ražošanas nozares saražotā līdzīgā ražojuma (izmantošanai pašu vajadzībām) turpmākais lietojums.
(499)
Lai veidotu iespējami pilnīgu kopainu par situāciju Savienības ražošanas nozarē, tika analizēti dati par visām ar līdzīgo ražojumu saistītām darbībām un pēc tam tika noteikts, vai šis ražošanas apjoms paredzēts pašu vajadzībām vai brīvajam tirgum.
(500)
Tika konstatēts, ka saistībā ar visām darbībām (tostarp izmantošanu nozares pašas vajadzībām) ir jāpārbauda šādi ar Savienības ražošanas nozari saistīti ekonomikas rādītāji: patēriņš, pārdošanas apjoms, ražošanas apjoms, ražošanas jauda, jaudas izmantojums, pieaugums, investīcijas, krājumi, nodarbinātība, ražīgums, naudas plūsma, investīciju atdeve, spēja palielināt kapitālu un kompensējamo subsīdiju apjoma lielums. Tas ir tādēļ, ka izmeklēšanā tika pierādīts, ka minētos rādītājus var pamatoti pārbaudīt attiecībā uz visu darbību, jo izmantošanai pašu vajadzībām paredzēto produkciju vienlīdz ietekmēja arī konkurence, ko radīja imports no attiecīgās valsts. Turpmāk tekstā izmantošana pašu vajadzībām un brīvajā tirgū kopā tiek saukta par “visu tirgu”.
(501)
Attiecībā uz rentabilitāti analīze pievērsās brīvajam tirgum, jo cenas tirgū, kas paredzēts pašu vajadzībām, tika atzītas par tādām, kas ne vienmēr atspoguļo tirgus cenas un neietekmē šo rādītāju.
(502)
Vairākas personas apgalvoja, ka kaitējums būtu jānovērtē atsevišķi tirgum pašu vajadzībām un brīvajam tirgum. Viena persona apgalvoja, ka dati par elementiem, ko paredzēts izmantot pašu vajadzībām, būtu jāizslēdz no kaitējuma novērtējuma, jo tos neietekmējot subsidētais imports.
(503)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka vertikāli integrētie Savienības ražotāji bija spiesti importēt subsidētos ražojumus (elementus) un pārtraukt ražot šos ražojumus, ja to izmaksas pārsniedz importa cenu, un iemesls bija cenu spiediens, ko radīja subsidētais imports. Turklāt izmeklēšanā tika arī atklāts, ka brīvajā tirgū un pašu vajadzībām paredzētajā tirgū ir vienādas cenu attīstības tendences, tādējādi apliecinot to, ka attiecīgais imports šos tirgus ietekmēja vienādi.
(504)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas vairākas personas atkārtoti apgalvoja, ka Komisija nav sniegusi piemērotu un pamatotu analīzi par pašu vajadzībām paredzēto tirgu vai par to, kādēļ netika veikta atsevišķa analīze. Viena persona apgalvoja, ka netika sniegta informācija par pašu vajadzībām paredzētās Savienības produkcijas nozīmi. Turklāt tika apgalvots, ka antidempinga pagaidu regulas 106. apsvērums, kurā secināts, ka cenas pašu vajadzībām paredzētajā tirgū ne vienmēr atspoguļo tirgus cenas, ir pretrunā šīs regulas 503. apsvērumā norādītajiem secinājumiem par to, ka brīvajā tirgū un pašu vajadzībām paredzētajā tirgū ir līdzīgas cenu tendences.
(505)
Pirmkārt ir jānorāda, ka antidempinga pagaidu regulas 105. apsvērumā ir norādīti iemesli tam, kādēļ tika uzskatīts par piemērotu pārbaudīt kaitējuma rādītājus (izņemot par rentabilitāti) attiecībā uz Savienības ražošanas nozares visām darbībām, tostarp produkcijas izmantošanu pašu vajadzībām. Šajā sakarā jāatgādina, ka - kā norādīts tajā pašā apsvērumā - izmeklēšanā atklājās, ka pašu vajadzībām paredzēto produkciju tādā pašā mērā ietekmēja konkurence ar importu no ĶTR, un to attiecīgās ieinteresētās personas neapstrīdēja. Tādēļ apgalvojums, ka netika sniegti paskaidrojumi par to, kādēļ netika veikta atsevišķa analīze, tika noraidīts. Līdzīgi, kā izriet no šā secinājuma, tika noraidīts, ka būtu jāveic šāda atsevišķa pašu vajadzībām paredzētā tirgus analīze.
(506)
Otrkārt, pamatojoties uz iepriekš minēto, pašu vajadzībām paredzētās Savienības produkcijas nozīme netika uzskatīta par būtisku jautājumu, tomēr ir jānorāda, ka pašu vajadzībām paredzētā Savienības elementu produkcija veido aptuveni pusi no kopējās produkcijas IP laikā. Visbeidzot, ir jāpaskaidro, ka fakts, ka cenas pašu vajadzībām paredzētajā tirgū neatspoguļo cenas brīvajā tirgū, pats par sevi nav pretrunā faktam, ka cenām abos tirgos ir līdzīgas tendences, jo cenu līmenis var būt dažāds vai cenu svārstības var notikt augstākā vai zemākā līmenī, un tādējādi aina būs citāda. Pamatojoties uz iepriekš minēto, apgalvojumi saistībā ar pašu vajadzībām paredzēto tirgu tika noraidīti.
(507)
Attiecīgās personas neiesniedza informāciju, kas liktu apšaubīt šo secinājumu. Pamatojoties uz to, šie apgalvojumi tika noraidīti.
4.3. Patēriņš Savienībā
(508)
Savienības patēriņš ietvēra kopējo attiecīgā ražojuma importa apjomu un līdzīgā ražojuma kopējo pārdošanas apjomu Savienībā, tostarp pašu vajadzībām paredzēto apjomu. Nebija pieejami pilnīgi dati par Savienības ražošanas nozares kopējiem pārdošanas apjomiem Savienības tirgū. Turklāt imports Savienībā tika reģistrēts ar muitas pozīcijām, kas attiecās uz citiem ražojumiem, kuri netika izmeklēti šajā lietā, un Eurostat paziņotie importa apjomi bija izteikti tonnās. Tāpēc Eurostat datus nevarēja izmantot importa apjomu un vērtību noteikšanai. Tādējādi, kā minēts iepriekš, Savienības patēriņa dati bija pamatoti ar konsultanta sniegtajiem datiem un salīdzinājumu ar publiskajiem avotiem, piemēram, tirgus pētījumiem un publiski pieejamajiem pētījumiem, kā arī pārbaudītām atbildēm uz anketas jautājumiem.
(509)
Savienības patēriņa izmaiņas bija šādas:
1.a tabula
Moduļu patēriņš Savienībā (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Visā tirgū
5465
12 198
19 878
17 538
Indekss (2009. gads = 100)
100
223
364
321
Avots: Europressedienst.
1.-b tabula
Elementu patēriņš Savienībā (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Visā tirgū
2155
3327
4315
4021
Indekss (2009. gads = 100)
100
154
200
187
Avots: Europressedienst.
(510)
Attiecīgajā periodā no 2009. gada līdz IP kopējais Savienības patēriņš palielinājās par 221 % moduļiem un par 87 % elementiem, taču IP laikā salīdzinājumā ar 2011. gadu tas samazinājās. Kopumā izmeklējamā ražojuma patēriņš, salīdzinot ar 2009. gada līmeni, Savienībā būtiski palielinājās.
(511)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka atkarībā no izmantotā avota krasi atšķiras dati par izmeklējamā ražojuma patēriņu Savienībā. Šī persona apgalvoja, ka ticamus datus var iegūt, tikai izmantojot informāciju, kas savākta specializētās iestādēs vai pētniecības centros. Ņemot vērā 481.-483. apsvērumā izklāstītos paskaidrojumus un secinājumus par izmeklēšanā izmantoto konsultanta sniegto datu ticamību, šis arguments tika noraidīts.
(512)
Tā pati persona apgalvoja, ka patēriņa apjoms nebūtu jānosaka, vienkārši saskaitot pieejamās moduļu ražošanas jaudas Savienībā, un ka no tā būtu jāatņem Savienības ražošanas nozares projektiem paredzēto moduļu patēriņa apjoms. Šis arguments tika noraidīts, jo moduļu patēriņa apjoms tika aprēķināts, ņemot vērā Savienībā no jauna uzstādītās jaudas. Tā ir vispārpieņemta prakse, nosakot moduļu patēriņu. Elementu patēriņa apjoms tika noteikts, ņemot vērā Savienībā saražoto moduļu apjomu.
(513)
Cita persona apgalvoja, ka konsultanta aprakstītajā metodē ir atzīts, ka ir grūti noteikt ticamu patēriņa daudzumu. Tika arī apgalvots, ka dati par importu un Savienības ražošanas nozares eksporta pārdevumiem bija vai nu balstīti uz nepārbaudāmām aplēsēm vai arī nepilnīgiem datiem un ka Komisijas veiktā salīdzināšana nebija pietiekama, lai varētu secināt, ka minētie dati patiešām ir ticami un precīzi.
(514)
Kā jau minēts iepriekš 481. un 482. apsvērumā, datu kvalitāti un to vākšanai izmantotās metodes Komisija pārbaudīja, veicot apmeklējumu uz vietas, un, pamatojoties uz to, tika uzskatīts, ka izmantotās metodes ir piemērotas un rezultāti - precīzi un pamatoti uzskatāmi par ticamiem. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
4.4. Imports no attiecīgās valsts
4.4.1. Importa apjoms un tirgus daļa no attiecīgās valsts
(515)
Imports Savienībā no attiecīgās valsts attīstījās saskaņā ar datiem nākamajās tabulās. Konfidencialitātes nolūkā dati tiek paziņoti tikai kā indeksi un intervāli. Tas ir tādēļ, ka importa apjomi, kas pieder ražotājam eksportētājam, kuram netika konstatētas nekādas subsīdijas, kā minēts 472. apsvērumā, ir atskaitīti no ĶTR izcelsmes kopējā importa apjoma.
2.-a tabula
Moduļu importa apjomi no ĶTR (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Importa apjomi no ĶTR
Indekss (2009. gads = 100)
100
251
462
408
Tirgus daļa visā tirgū
60 %-65 %
68 %-73 %
75 %-80 %
78 %-83 %
Avots: Europressedienst.
2.b tabula
Elementu importa apjomi no ĶTR (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Importa apjomi no ĶTR
Indekss (2009. gads = 100)
100
273
491
506
Tirgus daļa visā tirgū
5 %-10 %
12 %-17 %
17 %-22 %
22 %-27 %
Avots: Europressedienst.
(516)
Attiecīgajā periodā importa apjomi Savienībā no attiecīgās valsts būtiski palielinājās par aptuveni 300 % moduļiem un par vairāk nekā 400 % elementiem. Tas ievērojami palielināja tirgus daļu importam no attiecīgās valsts Savienībā. Konkrētāk, tirgus daļa importam no attiecīgās valsts palielinājās no [60 % -65 %] līdz [78 %-83 %] moduļiem un no [5 %-10 %] līdz [22 %-27 %] elementiem. Kopumā no 2009. gada līdz IP attiecīgā ražojuma imports no ĶTR būtiski palielinājās attiecībā uz apjomu un tirgus daļu.
(517)
Jāpiebilst, ka importa palielinājums no attiecīgās valsts bija daudz lielāks nekā attiecīgā ražojuma patēriņa pieaugums Savienībā. Tādejādi ražotāji eksportētāji varēja izmantot Savienības augošo patēriņu, un, pateicoties lielākai tirgus daļai, viņu stāvoklis tirgū nostiprinājās.
(518)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka atkarībā no izmantotā avota krasi atšķiras dati par izmeklējamā ražojuma importa apjomiem. Šī persona apgalvoja, ka ticamus datus var iegūt, tikai izmantojot informāciju, kas savākta specializētās iestādēs vai pētniecības centros. Ņemot vērā iepriekš 481.-483. apsvērumā iekļautos paskaidrojumus un secinājumus par izmeklēšanā izmantoto datu ticamību, šis arguments tika noraidīts.
(519)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena ieinteresētā persona apstrīdēja importa no ĶTR kopējās vērtības noteikšanas metodi, apgalvojot, ka tā ir balstīta uz darījumiem par CIF cenām pirms nodokļu nomaksas, un tādēļ ir apšaubāms, vai šie darījumi bija paredzēti patēriņam Savienībā. Attiecībā uz šo apgalvojumu ir jāpaskaidro, ka importa no ĶTR kopējā vērtība, ko norādīja konsultants, netika izmantota konstatējumos un izmeklēšanā tika noteikti tikai importa apjomi un importa cenas. Tā kā attiecīgā ieinteresētā persona neapstrīdēja importa cenu noteikšanas metodi kā tādu, tiek izdarīta atsauce uz attiecīgajiem konstatējumiem 520.-528. apsvērumā turpmāk. Tādēļ minētais apgalvojums tika noraidīts.
4.4.2. Importa cenas un cenu samazinājums
(520)
Vidējā cena importam Savienībā no attiecīgās valsts mainījās šādi.
3.a tabula
Moduļu importa no ĶTR cena (EUR/kW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Importa cenas
2100
1660
1350
764
Indekss (2009. gads = 100)
100
79
64
36
Avots: Europressedienst un pārbaudītās izlasē iekļauto uzņēmumu atbildes uz anketu jautājumiem.
3.b tabula
Elementu importa no ĶTR cena (EUR/kW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Importa cenas
890
650
620
516
Indekss (2009. gads = 100)
100
73
70
58
Avots: Europressedienst un pārbaudītās atbildes uz anketu jautājumiem.
(521)
Vidējā importa cena no ĶTR attiecīgajā periodā būtiski samazinājās moduļiem un elementiem. Moduļiem vidējā importa cena samazinājās par 64 %, no 2 100 EUR/kW 2009. gadā līdz 764 EUR/kW IP laikā. Līdzīgi arī vidējā importa cena elementiem no ĶTR samazinājās par 42 %, no 890 EUR/kW līdz 516 EUR/kW.
(522)
Kopumā laikā no 2009. gada līdz IP attiecīgā ražojuma cena būtiski samazinājās.
(523)
Viens nesaistīts importētājs, kurš sadarbojās, apgalvoja, ka importa cenas būtu jānosaka, pamatojoties uz viņa veikto attiecīgā ražojuma importu Savienībā, ko šis importētājs norādīja izmeklēšanas laikā. Tomēr šā importētāja izmeklēšanas laikā sniegtie dati atspoguļoja vienīgi daļu no kopējā importa Savienībā, un, pamatojoties uz to, nevarēja izdarīt jēgpilnus secinājumus par vidējo cenu visam importam no ĶTR visā attiecīgajā periodā, kas ilga vairākus gadus. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(524)
Cita persona apgalvoja, ka netika paskaidrota cenu noteikšanas metode, jo īpaši attiecībā uz to, kā tika apvienoti un saskaņoti dati no dažādiem avotiem. Turklāt tika apgalvots, ka importēšanas izmaksām vajadzētu būt balstītām uz pārbaudītu informāciju, kas iegūta izmeklēšanā, nevis uz aplēsēm.
(525)
Tiek uzskatīts, ka informācija par metodi, kas darīta pieejama ieinteresētajām personām, ir pietiekami pilnīga, lai saprastu, kā tika aprēķināti rādītāji. Attiecībā uz “importēšanas” izmaksām ir jāpaskaidro, ka tika veikta uz vietas konstatēto cenu pielāgošana, lai nonāktu pie CIF cenām. Veiktās aplēses apstiprināja izmeklēšanas laikā ievāktie dati.
(526)
Lai noteiktu cenu samazinājumu IP laikā, izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās svērtās pārdošanas cenas pa ražojuma veidiem nesaistītiem pircējiem Savienības tirgū, koriģētas EXW līmenī, tika salīdzinātas ar Ķīnas ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, atbilstošajām importa vidējām svērtajām CIF cenām pa ražojuma veidiem pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienības tirgū, koriģētām attiecībā uz pēcimportēšanas izmaksām, t. i., muitošanas, pārkraušanas un iekraušanas izmaksām. Izlasē iekļauto moduļu importētāju vidējās pēcimportēšanas izmaksas tika izmantotas, ja viņu dati bija pieejami.
(527)
Šāds cenu salīdzinājums tika veikts darījumiem pa ražojuma veidiem vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas un atskaitot rabatus un atlaides. Šā salīdzinājuma rezultāts, izteikts kā procenti no izlasē iekļauto Savienības ražotāju apgrozījuma IP laikā, liecina, ka vidējais svērtais samazinājums iekļāvās intervālā [19,8 %-37,5 %] moduļiem un [12,6 %-53,8 %] elementiem, kā arī [19,8 %-37,5 %] attiecīgajam ražojumam kopumā.
(528)
Būtu jāpiebilst, ka vienam izlasē iekļautajam ražotājam eksportētājam tika aprēķināts negatīvs cenas samazinājums attiecībā uz elementiem. Tomēr, tā kā viņa eksporta apjomi nebija ievērojami, to nevar uzskatīt par reprezentatīvu lielumu. Turklāt cits izlasē iekļauts ražotājs eksportētājs apstrīdēja avotu monoelementu koriģējumu līdz multielementu līmenim, tomēr nekādi nepamatoja šo argumentu. Patiesi, šis ražotājs eksportētājs neapstrīdēja konkrēto koriģējumu un arī neiesniedza nekādu jaunu informāciju vai pierādījumu, tādēļ šis apgalvojums tika noraidīts.
4.5. Savienības ražošanas nozares ekonomiskais stāvoklis
4.5.1. Vispārīga informācija
(529)
Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 4. punktu Komisija izvērtēja visus attiecīgos ekonomiskos faktorus un rādītājus, kas raksturo Savienības ražošanas nozares stāvokli. Kā minēts 14.-22. apsvērumā, lai pārbaudītu Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, izmantoja atlasi.
(530)
Lai veiktu kaitējuma analīzi, Komisija nošķīra makroekonomiskā un mikroekonomiskā kaitējuma rādītājus. Komisija analizēja makroekonomiskos rādītājus par attiecīgo periodu, pamatojoties uz datiem, kas iegūti no neatkarīgā konsultanta un iespēju robežās salīdzināti ar citiem pieejamajiem avotiem, kā arī no pārbaudītajām izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildēm uz anketas jautājumiem. Komisija analizēja mikroekonomiskos rādītājus, pamatojoties uz pārbaudītajām izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildēm uz anketas jautājumiem.
(531)
Šīs izmeklēšanas nolūkā, pamatojoties uz informāciju par visiem līdzīgo ražojumu ražotājiem Savienībā, tika novērtēti šādi makroekonomiskie rādītāji: ražošanas apjoms, ražošanas jauda, jaudas izmantojums, pārdošanas apjoms, tirgus daļa, pieaugums, nodarbinātība, ražīgums, kompensējamo subsīdiju apjoma lielums un atgūtās summas no iepriekšējās subsidēšanas vai dempinga.
(532)
Pamatojoties uz informāciju par izlasē iekļautajiem līdzīgā ražojuma ražotājiem Savienībā, tika novērtēti šādi mikroekonomiskie rādītāji: vienības vidējās cenas, vienības izmaksas, darbaspēka izmaksas, krājumi, rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi, ienākums no ieguldījumiem un spēja piesaistīt kapitālu.
(533)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma tirgus apstākļi dalībvalstīs atšķiras un ka tāpēc kaitējuma analīze būtu jāveic katras atsevišķas dalībvalsts līmenī. Šis apgalvojums netika pamatots. Turklāt izmeklēšanā netika atklāti konkrēti apstākļi, kuru dēļ būtu pamatoti veikt kaitējuma analīzi atsevišķu dalībvalstu līmenī. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(534)
Dažas personas apšaubīja Komisijas šīs izmeklēšanas vajadzībām izmantoto kaitējuma makroekonomisko rādītāju vispārējo ticamību. Tās apgalvoja, ka tendences, kas konstatētas vairākiem šiem rādītājiem, atšķiras no to pašu rādītāju tendencēm, kas konstatētas attiecībā uz izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem. Īpaši tika norādīts Savienības ražošanas apjoms, ražīgums, pārdošanas apjoms, vidējās darbaspēka izmaksas un nodarbinātība.
(535)
Makroekonomiskie rādītāji tika noteikti saistībā ar visiem ražotājiem Savienībā. Ja tie paši dati tika sniegti par atsevišķiem Savienības ražotājiem vai Savienības ražotāju grupu (t. i., izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem), tendences ne vienmēr bija vienādas, jo, piemēram, katra apskatītā uzņēmuma svars šādā salīdzinājumā netika ņemts vērā. Tādējādi visu Savienības ražotāju un izlasē iekļauto Savienības ražotāju makroekonomisko rādītāju salīdzināšanas rezultāti ne vienmēr ir nozīmīgi, un tie neļauj secināt, ka kāds no šiem abiem datu kopumiem nebūtu ticams. Katrā ziņā, salīdzinot makroekonomisko rādītāju tendences Savienības ražošanas nozarē ar tādiem pašiem konsolidētajiem rādītājiem par izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, laikā no 2011. gada līdz IP atšķirības tendencēs ir vērojamas vairākiem rādītājiem, piemēram, Savienības ražošanas nozares ražošanas apjomam, ražošanas jaudai, pārdošanas apjomiem, nodarbinātībai un ražīgumam. Visos šajos rādītājos izlasē iekļautie Savienības ražotāji darbojas labāk nekā Savienības ražošanas nozare kopumā. Iemesls ir tāds, ka IP laikā daudzi Savienības ražotāji, kas nebija iekļauti izlasē, apturēja ražošanu vai kļuva maksātnespējīgi, tādējādi negatīvi ietekmējot makroekonomisko rādītāju, kas aprēķināts Savienības līmenī. Tādēļ šie apgalvojumi tika noraidīti.
(536)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka secinājums, kas iekļauts antidempinga pagaidu regulas 153. apsvērumā, proti, ka Savienības ražošanas nozares stāvokļa analīze liecina par nepārprotamu lejupejošu tendenci attiecībā uz visiem galvenajiem kaitējuma rādītājiem, ir balstīts uz konsultanta sniegtajiem datiem. Šajā jautājumā jāpaskaidro, ka, no vienas puses, makroekonomiskie rādītāji, kas ietverti antidempinga pagaidu regulas 4.a līdz 6.c tabulā, tika balstīti uz datiem, kas iegūti no konsultanta, un iespēju robežās salīdzināti ar citiem pieejamajiem avotiem. No otras puses, mikroekonomiskie rādītāji, kas ietverti antidempinga pagaidu regulas 7.a līdz 11.c tabulā, tika balstīti uz datiem, kas ievākti no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, un Komisija tos pārbaudīja klātienē. Jāpiebilst arī, ka noteicošie faktori Savienības ražošanas nozares zaudējumus radošajai situācijai, piemēram, Savienības ražošanas nozares rentabilitātes līmeņi, vidējā pārdošanas cena Savienībā un cenu samazinājuma aprēķini, tika balstīti uz datiem, kas savākti no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem un ražotājiem eksportētājiem, kas pārbaudīti klātienē. Tādēļ minētais apgalvojums tika noraidīts.
4.5.2. Makroekonomiskie rādītāji
4.5.2.1. Ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums
(537)
Kopējais Savienības ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums attiecīgajā periodā mainījās šādi.
4.a tabula
Moduļi - ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izlietojums (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Ražošanas apjoms
2155
3327
4315
4021
Indekss (2009. gads = 100)
100
154
200
187
Ražošanas jauda
4739
6983
9500
9740
Indekss (2009. gads = 100)
100
147
200
206
Jaudas izmantojums
45 %
48 %
45 %
41 %
Avots: Europressedienst.
4.b tabula
Elementi - ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Ražošanas apjoms
1683
2376
2723
2024
Indekss (2009. gads = 100)
100
141
162
120
Ražošanas jauda
2324
3264
3498
3231
Indekss (2009. gads = 100)
100
140
151
139
Jaudas izmantojums
72 %
73 %
78 %
63 %
Avots: Europressedienst.
(538)
Savienības kopējais moduļu ražošanas apjoms attiecīgajā periodā palielinājās par 87 %. Ražošanas apjoms sasniedza maksimālo līmeni 2011. gadā un tad IP laikā samazinājās. Moduļu ražošanas apjoms Savienībā palielinājās daudz lēnāk nekā to patēriņš, kas tajā pašā periodā palielinājās vairāk nekā trīs reizes. Kad patēriņš būtiski palielinājās, Savienības ražotāji attiecīgajā periodā divkāršoja savu moduļu ražošanas jaudu. Tomēr, lai gan ražošanas apjomi bija augstāki, Savienības ražošanas nozares jaudas izmantojums samazinājās par četriem procentpunktiem, IP laikā sasniedzot tikai 41 %.
(539)
Elementu ražošanas apjoms Savienībā attiecīgajā periodā palielinājās kopumā par 20 %. Tas sasniedza maksimālo līmeni 2011. gadā un pēc tam IP laikā samazinājās. Elementu ražošanas apjoma dinamika Savienībā bija līdzīga patēriņa dinamikai Savienībā - tas palielinājās lēnāk līdz 2011. gadam un pēc tam straujāk samazinājās IP laikā. Atbilstīgi patēriņa dinamikai Savienībā Savienības ražošanas nozare līdz 2011. gadam vispirms palielināja jaudu par 51 %, bet tad IP laikā ražošanas jauda samazinājās. Jauda attiecīgajā periodā palielinājās kopumā par 39 %. Jaudas izmantojums palielinājās līdz 2011. gadam, sasniedzot maksimālo līmeni 78 %, un tad IP laikā atkal samazinājās par 15 procentpunktiem. Kopumā Savienības elementu nozares jaudas izlietojums attiecīgajā periodā samazinājās, IP laikā sasniedzot 63 %.
(540)
Tāpēc Savienības ražošanas nozare, reaģējot uz patēriņa palielinājumu, palielināja savu ražošanas jaudu. Tomēr Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoms palielinājās daudz lēnāk nekā patēriņš, kā rezultātā attiecīgā ražojuma ražošanas jaudas izmantojums attiecīgajā periodā samazinājās.
(541)
AFASE apgalvoja, ka ražošanas apjoms, kas 537. apsvērumā noteikts moduļiem un elementiem, un Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda, kas tajā pašā apsvērumā noteikta moduļiem un elementiem, ir pārvērtēta, un iesniedza datus no citiem avotiem (t. i., EPIA, IMS un BNEF), kas liecināja par mazākiem apjomiem. Šie rādītāji ir saglabāti 537. apsvērumā.
(542)
Ražošanas apjoms, kas noteikts 537. apsvērumā, ir balstīts uz informāciju gan par biržu sarakstos iekļautiem, gan neiekļautiem uzņēmumiem. Savienības ražošanas apjoma izmaiņas, kas noteiktas 537. apsvērumā, turklāt saskan arī ar Savienības patēriņa izmaiņām, kas noteiktas 509. apsvērumā. Pretēji tam, AFASE sniegtie dati par ražošanas apjomiem liecināja par atšķirīgām tendencēm Savienības patēriņā, kas noteikts 509. apsvērumā, un Savienības patēriņa statistikā, ko publicēja EPIA.
(543)
Attiecībā uz ražošanas jaudu izmeklēšanā tika konstatēts, ka 537. apsvērumā izklāstītie konstatējumi attiecas arī uz to uzņēmumu ražošanas jaudām, kuri IP laikā pieteica maksātnespēju vai apturēja ražošanu, kamēr tie nebija pārdevuši ražotnes un mehānismus, un tādēļ spēja ļoti ātri atjaunot ražošanu. Tāpat, kā iepriekš minēts 542. apsvērumā, dati, kas iekļauti 537. apsvērumā, ietvēra arī biržu sarakstos neiekļautu uzņēmumu datus.
(544)
Visbeidzot, dati, ko sniedza neatkarīgais konsultants, tika savstarpēji salīdzināti un pārbaudīti, un atzīti par pietiekami precīziem. Pamatojoties uz iepriekš teikto, AFASE iesniegtie dati no citiem pieejamajiem avotiem netika atzīti par tādiem, kas noteikti ir pretrunā antidempinga pagaidu regulas konstatējumiem.
(545)
Katrā ziņā AFASE sniegto datu apstiprināšana neietekmētu vispārējo secinājumu, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, jo šo rādītāju, t. i., Savienības ražošanas apjoma un Savienības ražošanas jaudas, tendence būtu pat vēl izteiktāka.
(546)
Viens nesaistītais importētājs, kas sadarbojās, apgalvoja, ka ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums jānosaka, pamatojoties tikai uz izlasē iekļauto Savienības ražotāju datiem. Tomēr, tā kā tie ir makroekonomiski rādītāji, tie ir jānosaka visu Savienības ražotāju līmenī, lai radītu jēgpilnu un pilnīgu kopainu par situāciju Savienības ražošanas nozarē. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(547)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena persona lūdza Komisijai paskaidrot, kā konsultants ir aprēķinājis Savienības gada ražošanas apjomu. Cita persona lūdza Komisijai sniegt papildu paskaidrojumus par dažādu datu saskaņošanu, kas pieejami saistībā ar Savienības kopējo ražošanas jaudu. Cita persona apgalvoja, ka Savienības kopējais ražošanas apjoms un ražošanas jauda būtu jāaprēķina, balstoties uz izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, jo tādējādi varētu iegūt ticamākus rezultātus. Šajā sakarā tika apgalvots, ka publiski pieejami dati ir neprecīzi šo datu konfidencialitātes dēļ un ka jebkuram izpētes centram vai konsultantam, veicot analīzi, bija jābalstās uz daudzām aplēsēm un pieņēmumiem.
(548)
Ir jāpaskaidro, ka Savienības kopējais ražošanas apjoms tika aprēķināts, balstoties uz rādītājiem, ko Savienības ražotāji paziņoja konsultantam. Ja datus par konkrēta Savienības ražotāja gada ražošanas apjomu konkrētā gadā nevarēja iegūt, tas tika aplēsts, iepriekšējā gada jaudas izmantojumu piemērojot jaunajai ražošanas jaudai minētajā gadā. Iestādes arī salīdzināja konsultanta iegūtos rādītājus ar rādītājiem, kas paziņoti Savienības ražošanas nozares atbildēs uz anketas jautājumiem pirms izmeklēšanas sākšanas. Abi rādītāji ir līdzīgi.
(549)
Attiecībā uz lūgumu sniegt papildu paskaidrojumus par dažādu datu saskaņošanu, kas pieejami saistībā ar Savienības ražošanas jaudu, ir jānorāda, ka šī informācija jau ir sniegta izmeklēšanas dokumentos, kur ieinteresētās personas var pārbaudīt informāciju. Tādēļ šis lūgums tika noraidīts.
(550)
Visbeidzot, Savienības ražošanas apjoms un ražošanas jauda ir makroekonomiski rādītāji, tādēļ tie ir jānosaka visas Savienības ražošanas nozares līmenī, nevis izlasē iekļauto Savienības ražotāju līmenī.
(551)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena persona apgalvoja, ka metode, kas izmantota ražošanas datu vākšanai (galvenokārt intervijas un ražošanas vietu apmeklējumi), neļāva iegūt ticamus rezultātus, ņemot vērā šo datu konfidencialitāti un līdz ar to arī uzņēmumu nevēlēšanos tos izpaust. Tādēļ šādu metodi nevar uzskatīt par piemērotu. Tika apgalvots, ka iepriekš minēto apstiprina fakts, ka kopējais konsultanta noteiktais ražošanas apjoms ir mazāks nekā kopējais ražošanas apjoms, ko Komisija konstatēja reprezentativitātes pārbaudes nolūkā, neraugoties uz to, ka konsultants izmantoja daudz vairāk Savienības ražotāju, nekā Komisija ņēma vērā, veicot reprezentativitātes pārbaudi procedūras sākšanas posmā. Šī persona apgalvoja, ka tādējādi ar šo kaitējuma rādītāju saistīto informāciju nevar uzskatīt par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē.
(552)
Ir jāpaskaidro, ka ražotāju skaits, ko ņēmis vērā konsultants, no vienas puses, un Komisija, no otras puses, lielā mērā bija vienāds un ka tādēļ apgalvojums, ka rezultāti ir nekonsekventi, tika noraidīts. Ir arī jāatgādina, ka konsultanta ievāktie dati, ja bija iespējams, tika salīdzināti ar citiem resursiem un tika konstatēts, ka aplēses ir pietiekami ticamas. Tādēļ ir jāapstiprina, ka konsultanta sniegtā informācija par ražošanas rādītājiem tika uzskatīti par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē.
4.5.2.2. Pārdošanas apjomi un tirgus daļa
(553)
Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms un tirgus daļa attiecīgajā periodā mainījās šādi.
5.a tabula
Moduļi - pārdošanas apjoms un tirgus daļa (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Pārdošanas apjoms Savienības tirgū
1037
1890
2683
2357
Indekss (2009. gads = 100)
100
182
259
227
Tirgus daļa
19 %
15 %
13 %
13 %
Avots: Europressedienst.
5.b tabula
Elementi - pārdošanas apjoms un tirgus daļa (MW)
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Pārdošanas apjoms visā tirgū
1470
1913
2245
1545
Indekss (2009. gads = 100)
100
130
153
105
Tirgus daļa
68 %
57 %
52 %
38 %
Avots: Europressedienst.
(554)
Moduļu pārdošanas apjoms attiecīgajā periodā palielinājās par 127 %. Tomēr, kaut arī patēriņš palielinājās par 221 %, Savienības ražošanas nozares tirgus daļa samazinājās no 19 % 2009. gadā līdz 13 % IP laikā. Attiecībā uz elementiem Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms palielinājās tikai nedaudz par 5 %, savukārt patēriņš palielinājās par 87 %, rezultātā tirgus daļa samazinājās no 68 % 2009. gadā līdz 38 % IP laikā. Reaģējot uz patēriņa pieaugumu, Savienības ražošanas nozares saražoto moduļu un elementu pārdošanas apjoms palielinājās daudz mazāk nekā importa apjoms no attiecīgās valsts. Tādējādi Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu no patēriņa pieauguma. Līdz ar to moduļu un elementu tirgus daļas attiecīgajā periodā samazinājās.
(555)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības moduļu nozares tirgus daļa 2009. gadā jau bija tikai 19 % un samazinājums par sešiem procentpunktiem attiecīgajā periodā nav uzskatāms par kaitējumu.
(556)
Tirgus daļas samazināšanās par 6 procentpunktiem attiecīgajā periodā ir jāvērtē, ņemot vērā fonu, ko veidoja moduļu patēriņa palielināšanās Savienībā par vairāk nekā 200 % tajā pašā laikposmā. Kā minēts iepriekš, pat palielināta patēriņa apstākļos pārdošanas apjoms nevarēja atbilstoši palielināties, tādēļ tika zaudēta tirgus daļa. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(557)
Viena persona apgalvoja, ka metode, kas izmantota pārdošanas datu vākšanai (galvenokārt intervijas un ražošanas vietu apmeklējumi), neļāva iegūt ticamus rezultātus, ņemot vērā šo datu konfidencialitāti un līdz ar to arī uzņēmumu nevēlēšanos tos izpaust. Tādēļ šādu metodi nevar uzskatīt par piemērotu. Līdzīgi tos nevar uzskatīt par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē. Kā minēts iepriekš 482. apsvērumā, konsultanta ievāktie dati, ja bija iespējams, tika salīdzināti ar citiem resursiem un tika konstatēts, ka aplēses ir pietiekami ticamas. Tādēļ ir jāapstiprina, ka konsultanta sniegtā informācija par pārdošanas rādītājiem tika uzskatīti par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē.
4.5.2.3. Nodarbinātība un ražīgums
(558)
Nodarbinātība un ražīgums attiecīgajā periodā mainījās šādi.
6.a tabula
Moduļi - nodarbinātība un ražīgums
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Nodarbināto skaits
11 779
15 792
17 505
16 419
(Indekss 2009. gads = 100)
100
134
149
139
Ražīgums
(kW uz vienu nodarbināto)
183
211
247
245
(Indekss 2009. gads = 100)
100
115
135
134
Avots: Europressedienst.
6.b tabula
Elementi - nodarbinātība un ražīgums
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Nodarbināto skaits
5281
5937
5641
4782
(Indekss 2009. gads = 100)
100
112
107
91
Ražīgums
(kW uz vienu nodarbināto)
319
400
483
423
(Indekss 2009. gads = 100)
100
126
151
133
Avots: Europressedienst.
(559)
Nodarbinātība moduļu jomā laikā no 2009. gada līdz IP palielinājās par 39 %, bet elementiem tā samazinājās par 9 %. Tomēr jānorāda, ka attiecībā uz moduļiem līdz 2011. gadam nodarbinātība palielinājās un tad IP laikā samazinājās. Elementu jomā nodarbinātība palielinājās līdz 2010. gadam un tad samazinājās 2011. gadā un IP laikā. Kopējās ražīguma tendences moduļu un plāksnīšu jomā bija pozitīvas: tas palielinājās attiecīgi par 34 % un 33 %. Daļēji iemesls bija Savienības ražošanas nozares centieni reaģēt uz subsidētā importa spiedienu no ĶTR.
(560)
Tāpēc, samazinoties moduļu ražošanas apjomam laikposmā no 2011. gada līdz IP, tajā pašā laikā samazinājās arī nodarbinātība attiecībā uz moduļiem. Attiecībā uz elementiem nodarbinātība palielinājās līdz 2010. gadam un tad samazinājās 2011. gadā un IP laikā, savukārt elementu ražošanas apjoms Savienībā nepārtraukti palielinājās līdz 2011. gadam un tad sāka samazināties.
(561)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena persona apgalvoja, ka metode, kas izmantota nodarbinātības Savienībā noteikšanai attiecīgajā periodā, bija kļūdaina. Šī persona apgalvoja, ka gadījumos, kad nebija pieejams nodarbinātības rādītājs par kādu konkrētu Savienības ražotāju, tika ņemts vērā to Savienības ražotāju vidējais nodarbinātības rādītājs, par kuriem šī informācija bija pieejama. Šis apgalvojums tika noraidīts, jo kopējā nodarbinātības rādītāja noteikšanai tika izmantota cita metode, proti, gadījumos, kad nebija pieejami dati par nodarbinātības rādītāju attiecībā uz kādu konkrētu Savienības ražotāju, par šo rādītāju tika veiktas aplēses, pamatojoties uz tā paša uzņēmuma rādītājiem iepriekšējā(-os) gadā(-os). Kā minēts iepriekš 482. apsvērumā, metode tika pārbaudīta un atzīta par pamatotu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
4.5.2.4. Kompensējamo subsīdiju daudzums un atgūšanās no iepriekšējās subsidēšanas vai dempinga
(562)
Visas subsīdijas starpības ievērojami pārsniedz de minimis līmeni. Attiecībā uz kompensējamo subsīdiju daudzuma ietekmi uz Savienības ražošanas nozari, ņemot vērā importa no attiecīgās valsts apjomus un cenas, šo ietekmi var vērtēt kā būtisku.
(563)
Tā kā šī ir pirmā antisubsidēšanas procedūra saistībā ar attiecīgo ražojumu, nav pieejamu datu, kas ļautu novērtēt iespējama iepriekšēja dempinga vai subsidēšanas ietekmi.
4.5.3. Mikroekonomiskie rādītāji
4.5.3.1. Cenas un cenu ietekmējoši faktori
(564)
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās pārdošanas cenas nesaistītiem pircējiem Savienībā attiecīgajā periodā mainījās šādi.
7.a tabula
Moduļi - vidējās pārdošanas cenas Savienībā
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Vidējās pārdošanas cenas Savienībā brīvajā tirgū
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Indekss 2009. gads = 100)
100
81
62
47
Ražošanas izmaksas
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Indekss 2009. gads = 100)
100
74
65
52
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
7.b tabula
Elementi - vidējās pārdošanas cenas Savienībā
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Vidējās pārdošanas cenas Savienībā brīvajā tirgū
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Indekss 2009. gads = 100)
100
76
51
31
Ražošanas izmaksas
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Indekss 2009. gads = 100)
100
62
64
45
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
(565)
Pārdošanas cenas attiecīgajā periodā strauji samazinājās, t. i., par 53 % moduļiem un par 69 % elementiem. Pārdošanas cenas turpināja samazināties visā attiecīgajā periodā, bet īpaši straujš cenu samazinājums notika IP laikā, kad tās samazinājās līdz neilgtspējīgam līmenim. Ražošanas izmaksas attiecīgajā periodā moduļiem samazinājās par 48 % un elementiem - par 55 %. Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu nedz no saviem nepārtrauktajiem centieniem palielināt izmaksu efektivitāti, nedz no ietekmes, ko radīja galvenās izejvielas, proti, polisilīcija, cenu samazinājums. Galvenais iemesls bija subsidētā importa pastiprinātais cenu spiediens, kas negatīvi ietekmēja Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas - tās samazinājās pat straujāk nekā efektivitātes ieguvumi. Par to liecina negatīvā Savienības ražošanas nozares rentabilitātes tendence, kas aprakstīta 579. apsvērumā. Kopumā būtiski samazinājās līdzīgā ražojuma vidējā pārdošanas cena un ražošanas izmaksas, kas graujoši ietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti.
(566)
Viena ieinteresētā persona apstrīdēja konstatējumus, ka vidējo pārdošanas cenu samazināšanās ir postoši ietekmējusi Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Tā apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares vidējās izmaksas arī ir samazinājušās, un tādēļ cenu samazināšanās ir dabiska. Tomēr, kā minēts 565. apsvērumā, izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas samazinājās pat vairāk nekā tās vidējās ražošanas izmaksas, un tādēļ šī izmaksu samazināšanās neietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Tādēļ tiek apstiprināts, ka pārdošanas cenu samazināšanās Savienības ražošanas nozarē postoši ietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti, un apgalvojums šajā sakarā tika noraidīts.
(567)
Cita persona apstrīdēja antidempinga pagaidu regulas 138. apsvērumā norādīto secinājumu par to, ka cenas IP laikā bija neilgtspējīgā līmenī, apgalvojot, ka šis jautājums ir jāatstāj tirgus spēku ziņā. Tā pati persona arī iebilda secinājumam tajā pašā apsvērumā, ka Savienības ražošanas nozare subsidētā importa radītā spiediena dēļ nespēja gūt labumu no izmaksu samazinājuma. Šajā sakarā iestādes norāda ka: “neilgtspējīgs līmenis” attiecas uz faktu, ka Savienības ražošanas nozare pārdeva ar zaudējumiem un tādējādi ilgtermiņā nevarēja izdzīvot. Tādēļ jautājums par to, vai cenu līmenis ir ilgtspējīgs, ir saistīts vienīgi ar ražošanas izmaksu un cenu attiecību. Formulējums “nespēja gūt labumu no izmaksu samazinājuma” attiecas uz faktu, ka izmaksas samazinājās lēnāk nekā cenas. Abus minētos apgalvojumus apstiprina antidempinga pagaidu regulas 138. apsvērumā sniegtie pierādījumi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
4.5.3.2. Darbaspēka izmaksas
(568)
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās darbaspēka izmaksas attiecīgajā periodā mainījās šādi.
8.a tabula
Moduļi - vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Indekss 2009. gads = 100)
100
107
110
113
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
8.b tabula
Elementi - vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Indekss 2009. gads = 100)
100
99
99
99
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
(569)
No 2009. gada līdz IP darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto attiecībā uz moduļiem nepārtraukti palielinājās kopumā par 13 %. Attiecībā uz elementiem vidējās darbaspēka izmaksas saglabājās nemainīgas visā attiecīgajā periodā un nedaudz, par 1 %, samazinājās no 2009. gada līdz 2010. gadam, bet pēc tam līdz IP tās saglabājās nemainīgas. Vispārējo darbaspēka izmaksu palielināšanos var daļēji izskaidrot ar vienlaicīgo ražīguma pieaugumu (moduļiem un elementiem), kā arī inflācijas palielināšanos.
(570)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgajā periodā nav bijis inflācijas un tādēļ vispārējais darbaspēka izmaksu pieaugums nevarēja rasties šā apstākļa ietekmē.
(571)
Pretēji tam, ko apgalvoja attiecīgā persona, izmeklēšanā tika konstatēts, ka attiecīgajā periodā ir bijusi inflācija un darbaspēka izmaksu pieaugums saistāms tikai ar moduļiem, un ka to var skaidrot ar inflāciju un ražīguma pieaugumu.
(572)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka kaitējumu radošo situāciju Savienības ražošanas nozarē izraisīja darbaspēka izmaksu pieaugums un vienlaicīgais ražīguma samazinājums. Tomēr ir jānorāda, ka darbaspēka izmaksas attiecībā uz elementiem palika stabilas, bet ražīgums pieauga gan attiecībā uz elementiem, gan uz moduļiem. Tādēļ pieaugumu attiecībā uz moduļiem var izskaidrot ar ražīguma pieaugumu. Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka darbaspēka izmaksas neveido ievērojamu daļu no ražošanas izmaksām, kā tas norādīts antidempinga pagaidu regulas 203. apsvērumā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
4.5.3.3. Krājumi
(573)
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju krājumu līmeņi attiecīgajā periodā mainījās šādi.
9.a tabula
Moduļi - krājumi
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Krājumi perioda beigās (kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Indekss 2009. gads = 100)
100
141
260
229
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
9.b tabula
Elementi - krājumi
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Krājumi perioda beigās (kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Indekss 2009. gads = 100)
100
140
452
402
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
(574)
Krājumi attiecīgajā periodā būtiski palielinājās, t. i., par 129 % moduļiem un par 302 % elementiem. Moduļu krājumi palielinājās nepārtraukti, 2011. gadā sasniedzot ļoti augstu līmeni (palielinājums par 160 %), bet samazinājās IP, tomēr tie joprojām saglabājās ļoti augstā līmenī salīdzinājumā ar attiecīgā perioda sākumu. Attiecībā uz elementiem krājumu dinamika bija vēl izteiktāka - no 2009. gada līdz 2011. gadam tie palielinājās vairāk nekā par 350 %. Krājumi samazinājās arī IP laikā, tomēr tie saglabājās ļoti augstā līmenī salīdzinājumā ar attiecīgā perioda sākumu.
(575)
Izmeklēšanā tika pierādīts, ka, ņemot vērā nelabvēlīgo attiecīgā brīža situāciju, Savienības ražotājiem bija tendence turēt ierobežotus līdzīgā ražojuma krājumus, ražošanu veicot atkarībā no pasūtījumiem. Tāpēc līdzīgā ražojuma krājumu palielināšanās attiecīgajā periodā nav būtisks faktors, nosakot, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums.
(576)
Viena persona apgalvoja, ka dati par krājumu lielumu antidempinga pagaidu regulas 141. apsvērumā ir maldinoši, jo atšķirībā no Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoma krājumi ir izteikti kW, nevis MW.
(577)
Nosakot, vai Savienības ražošanas nozare ir cietusi būtisku kaitējumu, jautājums par to, vai krājumi ir izteikti kW vai MW, pats par sevi tika atzīts par nebūtisku. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(578)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas vairākas personas apgalvoja, ka krājumus būtu jānosaka attiecībā uz visu Savienības ražošanas nozari un ka rādītāji attiecībā uz tikai desmit Savienības ražotājiem nav reprezentatīvi. Ir jāpaskaidro, ka krājumi tika uzskatīti par mikroekonomiskiem rādītājiem un tādēļ tie būtu jānosaka, pamatojoties uz informāciju, kas iegūta attiecībā uz katru uzņēmumu, šajā gadījumā - uz Savienības ražotāju izlasi, ko uzskata par reprezentatīvu attiecībā uz visu Savienības ražošanas nozari. Tādēļ minētais apgalvojums tika noraidīts.
4.5.3.4. Rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem, spēja piesaistīt kapitālu
(579)
Rentabilitāte un naudas plūsma attiecīgajā periodā mainījās šādi.
10.a tabula
Moduļi - rentabilitāte un naudas plūsma
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Nesaistītiem pircējiem Savienībā veiktās pārdošanas rentabilitāte (% no pārdošanas apgrozījuma)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Naudas plūsma
13 %
10 %
12 %
3 %
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
10.b tabula
Elementi - rentabilitāte un naudas plūsma
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Nesaistītiem pircējiem Savienībā veiktās pārdošanas rentabilitāte (% no pārdošanas apgrozījuma)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Naudas plūsma
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
(580)
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju rentabilitāte tika noteikta, tīro peļņu pirms nodokļu samaksas no līdzīgā ražojuma pārdošanas nesaistītiem pircējiem Savienībā izsakot procentos no šādas pārdošanas apgrozījuma.
(581)
Līdzīgā ražojuma rentabilitāte attiecīgajā periodā strauji samazinājās un izraisīja zaudējumus. Rentabilitāte samazinājās par 11 procentpunktiem moduļiem un par 49 procentpunktiem elementiem.
(582)
Rentabilitāte līdzīgajam ražojumam palielinājās laikā no 2009. gada līdz 2010. gadam, bet tad būtiski samazinājās 2011. gadā, kad Savienības ražošanas nozare cieta zaudējumus, un pēc tam būtiski samazinājās arī IP laikā. Īpaši smagi zaudējumi skāra elementus.
(583)
Arī neto naudas plūsmai (izlasē iekļauto Savienības ražotāju spējai pašfinansēt savu darbību) no 2009. gada līdz IP tendence pakāpeniski vērtās negatīva. Tādējādi naudas plūsma, kas samazinājās par 10 procentpunktiem attiecībā uz moduļiem, tikai nedaudz palielinoties 2011. gadā, visvairāk samazinājās laikposmā no 2011. gada līdz IP. Naudas plūsmas samazinājums elementiem bija izteiktāks nekā moduļiem un sasniedza būtiski negatīvu līmeni IP laikā. Tāpēc naudas plūsma attiecībā uz līdzīgo ražojumu attiecīgajā periodā samazinājās.
(584)
Turpmāk tabulā norādītie skaitļi parāda izlasē iekļauto Savienības ražotāju ieguldījumu un ienākuma no ieguldījumiem dinamiku attiecībā pret visu tirgu attiecīgajā periodā.
11.a tabula
Moduļi - ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Ieguldījumi (EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Indekss 2009. gads = 100)
100
415
535
271
Ienākums no ieguldījumiem
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
11.b tabula
Elementi - ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Ieguldījumi (EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Indekss 2009. gads = 100)
100
110
33
22
Ienākums no ieguldījumiem
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
(585)
Tabulā ir redzams, ka Savienības ražošanas nozare laikposmā no 2009. gada līdz IP palielināja savus ieguldījumus moduļu ražošanā par 171 %. Galvenokārt tas bija saistīts ar būtisku jaudas palielināšanos. Tomēr tajā pašā laikposmā Savienības ražošanas nozare savus ieguldījumus elementu ražošanā samazināja par 78 %; veiktie ieguldījumi bija saistīti pārsvarā ar pētniecību un izstrādi, kā arī ar ražošanas tehnoloģijas un procesa uzlabošanu un saglabāšanu, lai uzlabotu efektivitāti. Tā kā Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā nevarēja atļauties veikt papildu ieguldījumus elementu ražošanā, ieguldījumu līmenis IP laikā bija salīdzinoši zems. Ieguldījumi tika finansēti galvenokārt no naudas plūsmas un starpuzņēmumu aizdevumiem, tāpēc naudas plūsmas samazinājumam bija tūlītēja ietekme uz veikto ieguldījumu līmeni.
(586)
Ienākums no ieguldījumiem tika izteikts kā peļņa procentos no ieguldījumu uzskaites neto vērtības. Līdzīgi arī ienākumam no ieguldījumiem līdzīgā ražojuma ražošanā bija raksturīga negatīva tendence - tāpat kā pārējiem finanšu stāvokļa rādītāji laikposmā no 2009. gada līdz IP attiecībā uz visiem trīs ražojuma veidiem. Ienākums no ieguldījumiem elementu ražošanā 2011. gadā būtiski samazinājās, sasniedzot negatīvu līmeni, kaut gan 2009. un 2010. gadā tas palielinājās. Attiecībā uz moduļiem ienākums no ieguldījumiem bija negatīvs visā attiecīgajā periodā, izņemot 2010. gadu, kad tas sasniedza 19 %. Kopumā attiecīgajā periodā tas samazinājās, sasniedzot -17 % IP laikā elementiem, t. i., par 1 %, tomēr joprojām saglabājot būtiski negatīvu līmeni, t. i., -19 %. Kopējam ienākumam no ieguldījumiem līdzīgā ražojuma ražošanā attiecīgajā periodā bija raksturīgas negatīvas tendences.
(587)
Spēja piesaistīt kapitālu tika analizēta attiecībā pret kopējo tirgu, un ir konstatēts, ka pastāvīgi pasliktinājās Savienības ražošanas nozares spēja nodrošināt naudas ieņēmumus attiecībā uz līdzīgo ražojumu, attiecīgi pavājinoties arī Savienības ražošanas nozares finanšu stāvoklim.
(588)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ieguldījumu rādītāji, kas norādīti iepriekš, ir pārāk zemi salīdzinājumā ar Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudu, kas norādīta 538. apsvērumā. Lai pamatotu šo apgalvojumu, persona norādīja, ka tā ir informēta par ieguldījumiem, ko veica viens Savienības ražotājs nolūkā palielināt jaudu un kas bija ievērojami lielāki. Attiecīgā persona secināja, ka tādēļ noteiktā Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda ir novērtēta pārāk augstu. Ir jānorāda, ka šis apgalvojums netika pamatots ar pierādījumiem, jo īpaši attiecībā uz attiecīgā Savienības ražotāja veiktajiem ieguldījumiem. Turpretī rādītāji antidempinga pagaidu regulā bija balstīti uz faktisku un pārbaudītu informāciju, kas iegūta no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem. Ir jānorāda, ka šis apgalvojums bija arī balstīts uz izlasē iekļauto Savienības ražotāju kopējo ieguldījumu salīdzinājumu ar visas Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudu, un to nevar uzskatīt par piemērotu pamatu salīdzinājumam, jo netika ņemti vērā visas savienības ražošanas nozares kopējie ieguldījumi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
4.5.3.5. Secinājums par kaitējumu
(589)
Savienības ražošanas nozares stāvokļa analīze liecina par galveno kaitējuma rādītāju nepārprotamu pasliktināšanās tendenci. Laikā, kad patēriņš pārsvarā palielinājās, kopējie moduļu un elementu ražošanas apjomi attiecīgajā periodā palielinājās. Lai gan pārdošanas apjoms palielinājās, Savienības ražošanas nozares tirgus daļa IP laikā samazinājās, jo bija vērojams lielāks patēriņa pieaugums attiecīgajā periodā. Vidējā pārdošanas cena attiecīgajā periodā strauji samazinājās, nelabvēlīgi ietekmējot visus finanšu stāvokļa rādītājus, piemēram, rentabilitāti, naudas plūsmu, ienākumu no ieguldījumiem un spēju piesaistīt kapitālu.
(590)
Kopējais Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms attiecīgajā periodā palielinājās. Tomēr līdz ar Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma palielināšanos ļoti ievērojami samazinājās arī vidējā pārdošanas cena.
(591)
Attiecīgajā periodā ieinteresēto personu imports no ĶTR palielinājās gan apjoma, gan tirgus daļas izteiksmē. Tajā pašā laikā, importa cenām nepārtraukti samazinoties, tās kļuva būtiski zemākas par Savienības ražošanas nozares vidējo cenu Savienības tirgū.
(592)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei, jo īpaši izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, darbības rādītāji bija labi. Tika apgalvots, ka konkrēti kaitējuma rādītāji, proti, ražošanas apjoms, ražošanas jauda, pārdošanas apjoms un nodarbinātība, un - dažiem izlasē iekļautajiem ražotājiem - arī rentabilitāte, uzlabojās un neliecināja par būtisku kaitējumu. Izmeklēšanas rezultāti neapstiprināja minētos apgalvojumus; tie acīmredzami liecina, ka daudzi kaitējuma rādītāji, kas ir būtiski secinājuma izdarīšanā, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, samazinājās.
(593)
Ņemot vērā iepriekš minēto, izmeklēšanā tika konkrēti apstiprināts, ka pārdošanas cenas ir zemākas par ražošanas izmaksām un tādējādi nelabvēlīgi ietekmē Savienības ražošanas nozares rentabilitāti, kas IP laikā kļuva negatīva. Tika secināts, ka gadījumā, ja subsidētais imports turpinās ienākt Savienības tirgū, Savienības ražošanas nozare zaudējumu dēļ varētu izbeigt līdzīgā ražojuma ražošanu Savienībā būtiskā apjomā. To apliecina arī norises IP laikā un pēc tam, proti, tas, ka daži uzņēmumi ir pasludinājuši savu maksātnespēju un/vai uz laiku vai pastāvīgi izbeiguši ražošanu.
(594)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka Savienības ražošanas nozarei ir radīts būtisks kaitējums pamatregulas 8. panta 4. punkta izpratnē.
5. CĒLOŅSAKARĪBA
5.1. Ievads
(595)
Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktu tika pārbaudīts, vai būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei ir izraisījis subsidētais imports no attiecīgās valsts. Turklāt tika pārbaudīti zināmie faktori, kas nav subsidēts imports un varēja kaitēt Savienības ražošanas nozarei, lai pārliecinātos, vai kāds šo faktoru izraisīts kaitējums nav saistīts ar subsidēto importu.
(596)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma tirgus situācija atšķiras katrā dalībvalstī un tādēļ cēloņsakarību analīze būtu jāveic katras dalībvalsts līmenī atsevišķi.
(597)
Dalībvalstu tirgu lielums zināmā mērā ir atkarīgs no valstu atbalsta shēmām. Tomēr izmeklēšanā ir arī atklāts, ka pieprasījums nav atkarīgs vienīgi no atbalsta shēmām. Atkarībā no atrašanās vietas (saules iedarbība) un elektroenerģijas cenas attiecīgajā vietā saules paneļi bija sasnieguši vai vismaz tuvojās tīkla paritātei (t. i., stāvoklim, kad saules enerģijas ražošanas izmaksas ir vienādas ar parastās enerģijas ražošanas izmaksām), un tas nozīmē, ka konkrētas investīcijas tika veiktas neatkarīgi no atbalsta shēmām. Attiecīgi nevarēja secināt, ka tirgus apstākļi ir atkarīgi vienīgi no atbalsta shēmām, un tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(598)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka veiktā cēloņsakarību analīze nenodalīja, nenošķīra un nekvantificēja subsidētā importa kaitīgo ietekmi no citu zināmo faktoru ietekmes, kas līdztekus kaitē Savienības ražošanas nozarei. Turklāt tika apgalvots, ka Komisija nav veikusi šo citu zināmo faktoru kopējo analīzi.
(599)
Atbildot uz šo apgalvojumu, būtu jānorāda, ka Komisija saskaņā ar iedibināto praksi vispirms pārbaudīja, vai ir cēloņsakarība starp subsidēto importu un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei un pēc tam pārbaudīja, vai kāds no citiem zināmajiem faktoriem nav izjaucis cēloņsakarību starp būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei un subsidēto importu. Šajā analīzē tika novērtēta citu zināmo faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli, nodalot un nošķirot to no subsidētā importa kaitīgās ietekmes, lai nodrošinātu, ka šo faktoru radītais kaitējums netiek saistīts ar subsidēto importu. Tika konstatēts, ka neviens no tiem būtiski neietekmē (ja vispār ietekmē) nozares stāvokli, lai labotu situāciju, kurā novērtētais būtiskais kaitējums saistāms ar subsidēto importu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.
(600)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas vairākas ieinteresētās personas atkārtoti pauda iepriekš minētos argumentus. Šajā sakarā tika apgalvots, ka Komisijai, sniedzot pamatotu un piemērotu paskaidrojumu, būtu jānosaka tieši, ka to faktoru radītais kaitējums, kas nav subsidētais imports, netiek saistīts ar minēto importu.
(601)
Šajā izmeklēšanā pēc visu faktu pārbaudīšanas tika secināts, ka subsidētais imports pats par sevi ir radījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Šajā sakarā citu zināmo faktoru ietekmes izteikšana skaitļos nebija iespējama, un tādēļ tika veikts kvalitatīvs novērtējums, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 164.-222. apsvērumā. Tika apstiprināts, ka būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei ir radījis subsidētais imports. Patiesi, tika uzskatīts, ka citu faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares negatīvo attīstību ir ierobežota. Ir jānorāda, ka pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktā nav noteikts tas, kādā veidā ir veicamas attiecināšanas un neattiecināšanas analīzes. Tieši pretēji, saskaņā ar pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktu minētās analīzes ir jāveic tādā veidā, lai ļautu subsidētā importa radītā kaitējuma ietekmi nodalīt un nošķirt no citu faktoru radītā kaitējuma ietekmes. Izmeklēšanā netika atklāti pierādījumi par to, ka visi citi zināmie faktori, kas varēja veicināt radīto kaitējumu, kopā vai atsevišķi izjauca cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Ņemot vērā iepriekš minēto analīzi, tika apstiprināts, ka citi zināmie faktori nebija tādi, kas atspēkotu konstatējumu par to, ka Savienības ražošanas nozarei radītais būtiskais kaitējums ir jāattiecina uz subsidēto importu. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.
(602)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka valsts atbalsta shēmas, saules iedarbība un elektrības cena katrā valstī atšķiras, turklāt katrā tirgū ir atšķirīgi tirgus segmenti (sadzīves iekārtas ar mazāk nekā 40 kW jaudu, komerciālās un rūpnieciskās iekārtas ar jaudu no 40 kW līdz 1 MW un komunālā tirgus segmenta iekārtas ar jaudu no 1 MW līdz 10 MW). Ņemot to vērā, šīs personas apgalvoja, ka cēloņsakarību analīze ir jāveic atsevišķi katrai dalībvalstij, no vienas puses, un lielapjoma un sadzīves segmentiem, no otras puses.
(603)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas dažas ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka cēloņsakarību analīze būtu jāveic par katru dalībvalsti atsevišķi, tomēr nesniedza papildu argumentus vai jaunus pierādījumus šajā sakarā.
(604)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka pārdošanas apjomi un importa cenas visā Savienībā ir līdzīgas. Tādēļ var uzskatīt, ka patiesi pastāv viens izmeklējamā ražojuma tirgus. Izmeklēšanā arī netika konstatēts, ka ražotāji katrā dalībvalstī vai reģionā koncentrēja savu darbību konkrētajā tirgū vai ka subsidētais imports koncentrējās atsevišķās dalībvalstīs vai reģionos. Turklāt neviena no ieinteresētajām personām neapgalvoja, ka subsidēšana un kaitējums būtu jāanalizē attiecībā uz katru dalībvalsti, kas tomēr būtu priekšnosacījums atsevišķas cēloņsakarību analīzes veikšanai par katru dalībvalsti. Izmeklēšanā netika konstatēti pierādījumi par to, ka tā būtu piemērota pieeja, jo īpaši ņemot vērā, ka visā Savienībā attiecīgā ražojuma cenas Savienības līmenī bija līdzīgas. Turklāt tiek norādīts, ka saules iedarbība vienas dalībvalsts dažādos reģionos var būt atšķirīga, piemēram, Dienvidfrancijā ir lielāka saules iedarbība nekā Ziemeļfrancijā, un vienas dalībvalsts dažādos reģionos var darboties dažādas atbalsta shēmas (piemēram, Beļģijā), tādēļ šo faktoru ietekme uz pieprasījumu dažādos reģionos var atšķirties vienas dalībvalsts robežās. Tomēr atšķirības katras dalībvalsts un/vai reģiona tiesiskajā regulējumā un atšķirīgie apstākļi, piemēram, saules iedarbība, nepamato atsevišķas cēloņsakarības analīzes, un tādējādi arī atsevišķas kaitējuma un subsidēšanas analīzes veikšanu. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
(605)
Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka, lai gan arī citi faktori ir būtiski, valsts atbalsta shēmas joprojām ir galvenais faktors pieprasījuma noteikšanā. Tā pati persona apstrīdēja arī to, ka tīkla paritāte sasniegta vismaz dažās vietās, apgalvojot, ka kopš IP moduļu cenas pieaugušas, bet elektrības cenas samazinājušās. Tā arī apgalvoja, ka katrā ziņā vismaz dažās dalībvalstīs regulatīvā, ekonomikas un tehniskā situācija neļauj pieslēgties tīklam un tādēļ šīm dalībvalstīm nav būtiski, vai tīkla paritāte sasniegta. Tomēr šī persona neiesniedza pierādījumus minētajiem apgalvojumiem. Katrā ziņā šie argumenti apstiprina, ka situācija attiecībā uz valsts atbalsta shēmām un tīkla paritāti dalībvalstīs zināmā mērā var atšķirties. Turklāt iesniegtā informācija nebija tāda, kas pierādītu, ka analīze par katru dalībvalsti atsevišķi būtu pamatota. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
(606)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona atkārtoti pauda savu apgalvojumu un sniedza informāciju, mēģinādama pierādīt, ka tirgus apstākļi dalībvalstīs un segmentos ir atšķirīgi. Tomēr iesniegto informāciju nevarēja uzskatīt par izšķirošu, jo tā sastāvēja no PowerPoint prezentācijas bez pamatojošiem pierādījumiem, un tādēļ netika pierādīts, ka analīze par katru dalībvalsti atsevišķi būtu pamatota. Tāpēc šīs personas apgalvojums tika noraidīts.
(607)
Pamatojoties uz iepriekš minēto tika secināts, ka cēloņsakarību analīze par katru dalībvalsti un/vai reģionu un par katru segmentu atsevišķi neatbilstu faktiskajai situācijai tirgū.
(608)
ĶV apgalvoja, ka Komisija cēloņsakarību analīzi veica nekonsekventā veidā, jo kaitējuma analīze tika veikta attiecībā uz moduļiem un elementiem atsevišķi, bet cēloņsakarību analīzē ražojuma veidi netika nodalīti. Šajā sakarā ir jānorāda, ka, lai gan kaitējuma rādītāji patiešām ir norādīti katram ražojuma veidam atsevišķi, secinājumi par katru rādītāju attiecas uz izmeklējamo ražojumu kopumā. Ir arī jāatgādina, ka moduļi un elementi ir vienots ražojums, un tādēļ cēloņsakarību analīze tika veikta, pamatojoties uz to. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
5.2. Subsidētā importa ietekme
(609)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka subsidētais imports no ĶTR attiecīgajā periodā krasi palielinājās, būtiski palielinot apjomu aptuveni par 300 % moduļiem un aptuveni 400 % elementiem, kā arī savu tirgus daļu no [60 % - 65 %] 2009. gadā līdz [78 % - 83 %] IP laikā moduļiem un no [5 % - 10 %] 2009. gadā līdz [22 % - 27 %] IP laikā elementiem. Tāpēc tiek apstiprināts, ka attiecīgā ražojuma importa apjoms un tirgus daļa attiecīgajā periodā krasi pieauga. Ir pilnīgi skaidrs, ka subsidētā importa palielinājums un Savienības ražošanas nozares tirgus daļas zaudēšana notika vienlaicīgi. Izmeklēšanā tika arī konstatēts, kā minēts iepriekš 527. apsvērumā, ka subsidētā importa cenas IP laikā bija ievērojami mazākas nekā Savienības ražošanas nozares cenas.
(610)
Izmeklēšanā noskaidrojās, ka attiecīgajā periodā subsidētā importa cenas samazinājās par 64 % moduļiem un par 42 % elementiem, un tas izraisīja vēl lielāku cenu samazinājumu. Šāda cenu spiediena apstākļos Savienības ražošanas nozare pielika ievērojamas pūles, lai samazinātu ražošanas izmaksas. Neraugoties uz šīm pūlēm, Ķīnas importa cenu ārkārtīgi zemais līmenis piespieda Savienības ražošanas nozari vēl papildus samazināt pārdošanas cenu līdz bezpeļņas līmenim. Tādējādi Savienības ražošanas nozares rentabilitāte attiecīgajā periodā krasi samazinājās, un šī nozare IP laikā cieta zaudējumus.
(611)
Pamatojoties uz to, tika secināts, ka Ķīnas importa klātbūtnei un subsidētā importa no ĶTR tirgus daļas palielinājumam par cenām, kas pastāvīgi bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, bija noteicošā nozīme būtiskā kaitējuma radīšanā Savienības ražošanas nozarei, kas jo īpaši izpaudās kā slikts finansiālais stāvoklis un lielākās daļas kaitējuma rādītāju pasliktināšanās.
(612)
Viena ieinteresētā persona apstrīdēja, ka ir bijusi pietiekama saistība starp subsidēto attiecīgā ražojuma importu no ĶTR un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Tika apgalvots - to apliecina, no vienas puses, fakts, ka no 2009. līdz 2010. gadam Savienības ražošanas nozares peļņas norma elementiem būtiski palielinājās (no zaudējumiem līdz 12 % peļņai), bet Ķīnas importa cenas bija par 36 % zemākas nekā Savienības ražošanas nozares cenas, un Ķīnas imports divkāršoja savu tirgus daļu tajā pašā laikposmā. No otras puses, laikā no 2010. līdz 2011. gadam Ķīnas imports palielināja savu tirgus daļu tikai par sešiem procentpunktiem, kaut arī patēriņš šajā laikā pieauga daudz straujāk, bet Savienības ražošanas nozarei tomēr radās 36 % zaudējumu. Šī persona arī apgalvoja, ka attiecībā uz IP elementu imports no citām trešām valstīm notika tādā pašā cenu līmenī kā Ķīnas imports, bet tas ieguva daudz lielāku tirgus daļu, kura atbilda Savienības ražošanas nozares zaudētajai tirgus daļai.
(613)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka attiecīgajā periodā Ķīnas moduļu un elementu tirgus daļa pastāvīgi palielinājās (par 17 procentpunktiem moduļiem un 17 procentpunktiem elementiem). Patiesi, kā minēts iepriekš 609. apsvērumā, subsidētais imports no ĶTR būtiski palielinājās, bet importa cenas samazinājās. Vienlaikus, Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā zaudēja tirgus daļu un, kā iepriekš teikts 589.-593. apsvērumā, visi galvenie kaitējuma rādītāji liecināja par negatīvu tendenci. Tādējādi apstiprinājās, ka subsidētā importa palielināšanās un Savienības ražošanas nozares tirgus daļas zaudēšana acīmredzami notika vienā un tajā pašā laikā.
(614)
Minētā korelācija laikā tika noteikta atsevišķi katram ražojuma veidam. Turklāt analīze par importa ietekmi uz Savienības ražošanas nozares peļņas normu atsevišķi par katru attiecīgā perioda gadu nedeva būtiskus rezultātus, jo subsīdiju un būtiskā kaitējuma esība, kā arī cēloņsakarība starp tiem nav jānosaka katram gadam atsevišķi. Saistība starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu ir pietiekami parādīta, analizējot izmaiņas visā attiecīgajā periodā.
(615)
Tika arī atzīmēts, ka Savienības ražošanas nozares rentabilitāte ir viens no faktoriem, kas minēts pamatregulas 8. panta 4. punktā un jāizmeklē, izvērtējot subsidētā importa ietekmi uz Savienības ražošanas nozares stāvokli. Fakts, ka Savienības ražošanas nozare kādā konkrētā gadā deva peļņu, pats par sevi nebūt nenozīmē, ka tā necieta no būtiska kaitējuma. Turklāt Savienības ražošanas nozares zaudētai tirgus daļai nav precīzi jāatbilst subsidētā importa tirgus daļas palielinājumam, lai varētu noteikt cēloņsakarību starp kaitējumu un subsidēto importu. Visbeidzot, citi faktori (piemēram, imports no citām trešajām valstīm vai izmaiņas patēriņā), kas varētu ietekmēt Savienības ražošanas nozares zaudējumus radošo stāvokli, tika izvērtēti un īpaši apskatīti turpmāk 619.-732. apsvērumā.
(616)
Sakritība laikā starp būtiskos apjomos pieaugušo subsidēto importu, kas bija mazākas par Savienības ražošanas nozares cenām, un Savienības ražošanas nozares arvien nedrošāko situāciju skaidri apliecina šīs lietas cēloņsakarību, kā iepriekš noteikts 609.-611. apsvērumā. Apgalvojumi par saistības trūkumu starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozari tāpēc tika noraidīti.
(617)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona turpināja apstrīdēt cēloņsakarību analīzi, jo Savienības ražošanas nozares rentabilitāte netika īpaši analizēta attiecībā uz konkrētiem gadiem (jo īpaši 2010. gadu), bet tika ņemts vērā viss attiecīgais periods.
(618)
Šajā sakarā būtu jānorāda, ka attiecībā uz cēloņsakarībām nevar izdarīt pareizus secinājumus, ņemot vērā vienu attiecīgā perioda gadu atsevišķi un ignorējot Savienības ražošanas nozares attīstību visā attiecīgajā periodā un tās saistību ar subsidētā importa attīstību. Šādas analīzes rezultātā var iegūt tikai daļēju priekšstatu, un no tā nevar izdarīt pamatotus secinājumus. Tādējādi Savienības ražošanas nozares 2010. gadā sasniegtie rentabilitātes rādītāji, kuri bija arī noteicošie attiecībā uz citiem finansiāliem rādītājiem, bija augsti jo īpaši tādēļ, ka ļoti dāsno atbalsta programmu rezultātā strauji pieauga Savienības patēriņš, kas minētajā gadā ļāva Savienības ražošanas nozarei visvairāk palielināt pārdošanas apjomus, taču šai situācijai bija tikai pagaidu raksturs, un tā nekādā gadījumā nebija ilgtspējīga šādā ražošanas nozarē. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
5.3. Citu faktoru ietekme
5.3.1. Imports no citām trešām valstīm
(619)
Importa apjoms no citām trešajām valstīm attiecīgajā periodā moduļiem palielinājās par 19 %, bet tirgus daļa attiecīgajā periodā samazinājās no 18,4 % līdz 6,8 %. Taivāna ir otrā lielākā eksportētājvalsts pēc ĶTR.
(620)
Elementu importa apjoms no citām trešām valstīm attiecīgajā periodā palielinājās par 186 %, rezultātā tirgus daļa palielinājās no aptuveni 24 % 2009. gadā līdz aptuveni 36 % IP laikā. Taivāna ir otrā lielākā elementu eksportētājvalsts pēc ĶTR un daudzkārt pārsniedz no pārējām trešām valstīm importētos daudzumus un tirgus daļas, tomēr atpaliek no ĶTR importa rādītājiem.
(621)
Cenas moduļu un elementu importam no trešām valstīm kopumā bija augstākas nekā vidējā Ķīnas importa vienības cena. Informācija, kas pieejama par importu no Taivānas, liecina, ka vidējā importa cena moduļiem bija augstāka nekā vidējā Ķīnas importa cena moduļiem, bet vidējā importa cena elementiem bija tādās pašās robežās kā vidējā Ķīnas importa cena elementiem. Tomēr sīkāka cenu informācija par katru ražojuma veidu nebija pieejama, tāpēc vidējo cenu salīdzinājumu var izmantot tikai kā norādi, bet ne lai izdarītu pārliecinošus secinājumus. Visā attiecīgajā periodā elementu importa apjoms no Taivānas nepārtraukti palielinājās, palielinot tirgus daļu aptuveni par 14 procentpunktiem. Tādējādi, pat atzīstot, ka elementu imports no Taivānas var palielināt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, nevar secināt, ka tas lauž cēloņsakarību starp subsidēto importu no ĶTR un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo elementu importa apjoms no ĶTR bija nedaudz lielāks nekā imports no Taivānas. Attiecībā uz cenām, kaut arī vidējās indikatīvās cenas ir tādās pašās robežās, uz šāda pamata nevar izdarīt secinājumus, jo nav pieejama informācija par importēto elementu konkrētajiem tipiem. Tomēr kopumā attiecībā uz izmeklējamo ražojumu, neraugoties uz tā tirgus daļas palielinājumu, šie apjomi bija mazāki nekā ĶTR un cenu līmeņi IP laikā kopumā bija augstāki, izņemot elementu cenas. Pamatojoties uz to un jo īpaši ņemot vērā importa apjomus un tirgus daļas no citām trešajām valstīm, kā arī to cenu līmeņus, kas vidēji ir līdzīgi vai augstāki par Savienības ražošanas nozares līmeņiem, var secināt, ka trešo valstu imports nelauž cēloņsakarību starp subsidēto importu un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
(622)
Vairākas ieinteresētās personas pēc informācijas galīgās izpaušanas sniedza piezīmes par konstatējumiem saistībā ar importu no citām trešām valstīm. Tomēr šīs personas nesniedza jaunu informāciju un pierādījumus, kas varētu mainīt attiecīgos konstatējumus.
(623)
Minētās personas uzsvēra jo īpaši elementu importa no Taivānas apjomu. Tomēr attiecīgā ražojuma absolūtais importa apjoms no Taivānas (1 132 MW) veido tikai ļoti nelielu daļu (mazāk par 5 %) no kopējā Savienības patēriņa (21 559 MW), salīdzinot ar importu no ĶTR (15 005 MW). Tādēļ importa no Taivānas ietekme uz Savienības ražošanas nozarei radīto kaitējumu bija ļoti neliela, ja tāda vispār bija, un nelauza cēloņsakarību.
12. tabula
Imports un tirgus daļas no citām trešajām valstīm
MODUĻI
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Importa apjoms no visām pārējām trešām valstīm (MW)
1003
1702
1385
1195
(Indekss 2009. gads = 100)
100
169
138
119
Importa no visām pārējām trešām valstīm tirgus daļa
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Importa vidējā cena EUR/kW
2385,34
1852,23
1430,90
1218,41
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
60
51
Importa apjoms no Taivānas (MW)
49
144
140
135
(Indekss 2009. gads = 100)
100
294
286
276
Importa no Taivānas tirgus daļa
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Importa vidējā cena EUR/kW
2102,04
1659,72
1350,00
1125,93
(Indekss 2009. gads = 100)
100
79
64
54
Importa apjoms no ASV (MW)
140
180
51
60
(Indekss 2009. gads = 100)
100
129
36
43
Importa no ASV tirgus daļa
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Importa vidējā cena EUR/kW
2400,00
1872,22
1431,37
1233,33
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
60
51
Importa apjoms no pārējām Āzijas valstīm (MW)
720
1140
1029
879
(Indekss 2009. gads = 100)
100
158
143
122
Importa no pārējām Āzijas valstīm tirgus daļa
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Importa vidējā cena EUR/kW
2400,00
1870,18
1440,23
1229,81
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
60
51
Importa apjoms no pārējās pasaules (MW)
94
238
165
121
(Indekss 2009. gads = 100)
100
253
176
129
Importa tirgus daļa no pārējās pasaules
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Importa vidējā cena EUR/kW
2404,26
1869,75
1442,42
1231,40
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
60
51
Avots: Europressedienst.
ELEMENTI
2009. g.
2010. g.
2011. g.
IP
Importa apjoms no visām pārējām trešām valstīm (MW)
510
884
1100
1457
(Indekss 2009. gads = 100)
100
173
216
286
Importa no visām pārējām trešām valstīm tirgus daļa
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Importa vidējā cena EUR/kW
1166,67
1072,40
751,82
553,88
(Indekss 2009. gads = 100)
100
92
64
47
Importa apjoms no Taivānas (MW)
235
400
540
997
(Indekss 2009. gads = 100)
100
170
230
424
Importa no Taivānas tirgus daļa
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Importa vidējā cena EUR/kW
948,94
1100,00
670,37
514,54
(Indekss 2009. gads = 100)
100
116
71
54
Importa apjoms no ASV (MW)
40
40
40
33
(Indekss 2009. gads = 100)
100
100
100
83
Importa no ASV tirgus daļa
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Importa vidējā cena EUR/kW
1350,00
1050,00
825,00
636,36
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
61
47
Importa apjoms no Japānas (MW)
60
154
170
145
(Indekss 2009. gads = 100)
100
257
283
242
Importa no Japānas tirgus daļa
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Importa vidējā cena EUR/kW
1350,00
1051,95
829,41
641,38
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
61
48
Importa apjoms no pārējās pasaules (MW)
175
290
350
282
(Indekss 2009. gads = 100)
100
166
200
161
Importa no pārējās pasaules tirgus daļa
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Importa vidējā cena EUR/kW
1348,57
1051,72
831,43
638,30
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
62
47
Avots: Europressedienst.
5.3.2. Nesubsidētais imports no ĶTR
(624)
Nesubsidētais imports no ĶTR ir rūpīgi analizēts, un ir secināts, ka tam nav būtiskas ietekmes uz Savienības ražošanas nozares situāciju, kas varētu lauzt cēloņsakarību, kura ir konstatēta starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei radīto kaitējumu.
5.3.3. Patēriņa dinamika Savienībā
(625)
Kā minēts 509. apsvērumā iepriekš, attiecīgajā periodā Savienības patēriņš palielinājās par 221 % attiecībā uz moduļiem un par 87 % attiecībā uz elementiem. Patēriņa augstākais punkts tika sasniegts 2011. gadā un izmeklēšanas periodā tas samazinājās, taču joprojām ir daudz augstāks par līmeni, kādā tas bija attiecīgajā perioda sākumā 2009. gadā. Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu no šā patēriņa palielinājuma, jo tās tirgus daļa tajā pašā periodā samazinājās no 19 % līdz 13 % moduļiem un no 68 % līdz 38 % elementiem. Tajā pašā laikā ĶTR tirgus daļa strauji palielinājās līdz 2011. gadam, un tad izmeklēšanas periodā, kad patēriņš samazinājās, saglabājās stabila ievērojami augstā līmenī. Tādēļ, ņemot vērā to, ka, neraugoties uz Savienības patēriņa samazinājumu IP, subsidētais imports no ĶTR attiecīgajā periodā vai nu saglabāja savu tirgus daļu (moduļi), vai palielināja to (elementi) uz Savienības ražošanas nozares rēķina, nevar secināt, ka patēriņa samazinājums ir bijis tāds, kas pārtrauktu cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Turklāt, izmeklēšana atklāja, ka tā kā Savienības ražošanas nozares jauda jebkurā gadījumā bija daudz zemāka nekā patēriņa līmenis, aizvien mazākam patēriņam izmeklēšanas periodā nevarēja būt nekāda ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli, kuru raksturo kaitējums.
(626)
Balstoties uz pieejamo informāciju, ir grūti noteikt, cik lielā mērā pieprasījumu veicina dalībvalstu atbalsta shēmas. Kā minēts 632. apsvērumā, pastāv dažādas atbalsta shēmas un mijiedarbība starp tām un pieprasījums ir ļoti komplekss, tādēļ to precīzo ietekmi ir grūti izteikt skaitļos. Tomēr pieejamie pierādījumi arī liecina, ka pat tad, ja atbalsta shēmas nepastāvētu, pieprasījums pēc saules enerģijas joprojām būtu un laika gaitā pat palielinātos, lai gan zemākā līmenī, nekā tas ir atbalsta shēmu ietvaros. Šādā kontekstā vairākas personas apgalvoja, ka dažos Savienības reģionos tīkla paritāte jau ir sasniegta vai gandrīz sasniegta.
(627)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka imports no ĶTR neietvēra visu patēriņa palielinājumu un ka, lai gan attiecībā uz moduļiem Savienības ražošanas nozare no 2009. līdz 2010. gadam zaudēja tirgus daļu, tajā pašā periodā tā palielināja rentabilitāti. Turklāt, tika apgalvots, ka 2009. gadā, kad elementu importam no ĶTR bija tikai 8 % tirgus daļa, Savienības ražošanas nozare tik un tā zaudēja 8 %.
(628)
Kā jau ir minēts 609. līdz 616. apsvērumā, neraugoties uz Savienības patēriņa samazinājumu IP, subsidētais imports no ĶTR attiecīgajā periodā vai nu saglabāja savu tirgus daļu (moduļi) vai palielināja to (elementi) uz Savienības ražošanas nozares rēķina. Tādēļ nevar secināt, ka patēriņa samazinājums bija tāds, lai varētu pārtraukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Turklāt, izmeklēšana atklāja, ka tā kā Savienības ražošanas nozares jauda jebkurā gadījumā bija daudz zemāka, nekā patēriņa līmenis, aizvien mazākam patēriņam izmeklēšanas periodā nevarēja būt nekāda ietekme Savienības ražošanas nozares stāvokli, kuru raksturo kaitējums. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(629)
Cita ieinteresētā persona apstrīdēja to, ka pieprasījums Savienībā turpinātos arī tad, ja nebūtu valstu atbalsta shēmu. Šī persona apgalvoja, ka pastāv korelācija starp pieprasījumu un atbalsta shēmām un ka tad, ja FE nozarē nebūtu šādu shēmu projektu, tā vairs nebūtu rentabla un tādēļ izzustu arī pieprasījums pēc saules enerģijas paneļiem. Taču šī persona nesniedza nevienu pierādījumu, kas mazinātu 626. apsvērumā minēto konstatējumu nozīmi. Tā kā nebija nekādas jaunas informācijas saistībā ar šo jautājumu, šis apgalvojums tika noraidīts.
(630)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas Ķīnas valdība apgalvoja - tam, ka Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda jebkurā gadījumā neatbilda pieprasījumam Savienībā, nav nozīmes, jo Savienības ražošanas nozares saražoto moduļu pārdošanas apjoms samazinājās kopā ar patēriņa kritumu; tā arī atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu izraisīja patēriņa samazinājums laikā no 2011. gada līdz IP. Lai gan laikā no 2011. gada līdz IP patēriņš Savienībā un moduļu pārdošanas apjoms patiešām samazinājās ar līdzīgu tendenci, tas būtu jāanalizē saistībā ar Ķīnas subsidēto cenu attīstību, kuras bija ievērojami zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, tādējādi spiežot Savienības ražošanas nozari veikt pārdošanu ar zaudējumiem. Attiecībā uz to tiek atgādināts, kā norādīts pagaidu antidempinga regulas 111. apsvērumā, ka, patēriņam samazinoties, imports no ĶTR vai nu saglabāja savu tirgus daļu (moduļi), vai to palielināja (elementi). Vienlaikus Ķīnas izcelsmes importa cenas ievērojami samazinājās un bija daudz zemākas par Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenām. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
5.3.4. Iepirkuma tarifi (“IT”) - galvenais atbalsta shēmu piemērs
(631)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma iemesls ir saistīts ar dalībvalstu ieviestajiem iepirkuma tarifu samazinājumiem. Šie samazinājumi, kā tiek apgalvots, ir veicinājuši saules enerģijas iekārtu patēriņa samazināšanos un ir mazinājuši izmeklējamā ražojuma pieprasījumu Savienības tirgū, tādējādi nodarot Savienības ražošanas nozarei būtisku kaitējumu.
(632)
Lai atbalstītu enerģijas ražošanu no atjaunojamiem resursiem, dalībvalstis ieviesa IT, kvotu saistības ar tirgojamiem zaļajiem sertifikātiem, ieguldījumu dotācijas un nodokļu stimulus. Dažās dalībvalstīs atbalsts tiek piešķirts arī no ES struktūrfondiem. Visbiežāk īstenotais atbalsta instruments saules enerģijai ir bijuši IT. Komisijas analīze koncentrējās uz šo atbalsta shēmu.
(633)
IT ir atbalsta instruments, kura mērķis ir panākt valstu obligātos mērķus, kas saistīti ar atjaunojamās enerģijas izmantošanu, kā noteikts Direktīvā 2009/28/EK (102) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu. Atbalsta līmenis un veids, kādā IT darbojas, dažādās valstīs atšķiras. Izmantojot IT, tīklu operatoriem obligāti ir jāiegādājas saules enerģija par cenu, kas nodrošina to, ka saules enerģijas ražotāji (parasti saules enerģijas iekārtu īpašnieki) atgūst savas izmaksas un gūst samērīgu peļņu. Uz IT, tāpat kā citām atbalsta shēmām, saskaņā ar LESD 107. un 108. pantu lielākoties attiecas valsts atbalsta kontrole, kas nodrošina to, ka elektroenerģijas ražotāji nesaņem pārmērīgu kompensāciju.
(634)
Kaut arī valstu starpā ir atšķirības, IT Savienībā raksturīgas trīs tendences: i) IT likmju samazinājums, ii) pilnīga IT shēmas atcelšana (Spānijā) un iii) jaudas sliekšņu (“maksimālās robežas”) ieviešana iekārtām, kurām var saņemt finansējumu, kā arī kopējās maksimālās robežas gadā uzstādītai jaunai atbalstītai jaudai dalībvalstu līmenī. Maksimālās robežas ieviestas galvenokārt 2012. gadā, un izmeklēšanas periodā tās, visticamāk, nav ietekmējušas patēriņu. Tādēļ analīze ir koncentrēta uz neseno IT atcelšanu Spānijā un IT likmju samazināšanu lielākajā daļā dalībvalstu. Tika analizēts, vai tas ietekmējis pieprasījumu Savienības tirgū un tādējādi radījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Šajā ziņā tika uzskatīts, ka tendences IT jomā ietekmējušas moduļu pieprasījumu un bijušas raksturīgas arī elementu jomā. Tā kā elementi ir obligāti nepieciešami moduļu ražošanai un tos neizmanto citos ražošanas procesos, moduļu pieprasījuma samazinājums automātiski samazina arī elementu pieprasījumu.
(635)
Lai gan izmeklēšana apstiprināja saikni starp tendencēm regulēto tarifu jomā un patēriņu, izmeklēšanā tika konstatēts, ka patēriņa samazinājums no 2011. gada līdz IP neizjauca cēloņsakarību starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei radīto būtisko kaitējumu, kā ir sīkāk aprakstīts 625. apsvērumā. Izmeklēšana apliecināja - kamēr Savienības ražošanas nozares stāvoklis pasliktinājās, ražotāji eksportētāji spēja saglabāt lielo tirgus daļu moduļiem (80 %) un pat nedaudz palielināt tirgus daļu elementiem (no 20 % 2011. gadā līdz 22 % izmeklēšanas periodā). Turklāt būtu jānorāda, ka Savienības ražošanas nozares moduļu vidējā cena attiecīgajā periodā samazinājās par 53 %, galvenokārt tādēļ, ka būtiski pieauga subsidētais imports, kas Savienības tirgū izraisīja ievērojamu cenu spiedienu. Tādēļ rentabilitātes zudumu Savienības ražošanas nozarē nevar galvenokārt attiecināt uz IT samazināšanu.
(636)
Tādējādi tiek atzīts, ka IT ir radījuši pieprasījumu pēc saules enerģijas un ka nesenā IT atcelšana (piem., Spānijā) un samazināšana citās dalībvalstīs ir samazinājusi izmeklējamā ražojuma patēriņu izmeklēšanas periodā, tādējādi, iespējams, veicinot kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Tomēr patēriņa samazinājums izmeklēšanas periodā nebija tāds, lai izjauktu cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
(637)
Dažas personas apgalvoja, ka IT samazinājumi padarīja investoriem nepievilcīgas ar saules enerģiju saistīto investīciju iespējas, tādējādi samazinot pieprasījumu pēc attiecīgā ražojuma Savienībā.
(638)
Lai gan izmeklēšana apstiprināja saikni starp IT tarifu likmēm un investīciju līmeni saules enerģijas ražošanas nozarē, tā arī atklāja, ka investīcijas saules enerģijā mazāk atkarīgas ir reģionos ar lielāku saules gaismas daudzumu, kur saules enerģijas ražošana ir efektīvāka, un reģionos ar augstākām elektroenerģijas cenām. Izrādījās, ka investīcijas joprojām tiek veiktas (piem., Spānijā), kaut arī IT shēma ir atcelta. Turklāt izmeklēšanā tika atklāts, ka investēt saules enerģijā iespējas joprojām ir pievilcīgi, pat ar zemākām IT likmēm. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šis apgalvojums tika noraidīts.
(639)
Vairākas personas apgalvoja, ka tendences IT jomā radījušas spēcīgu lejupēju spiedienu uz cenām un tādēļ arī uz Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ir pārbaudīta vienīgi IT izmaiņu ietekme uz pieprasījumu, taču tā vietā būtu vajadzējis analizēt arī ietekmi uz cenām. Šajā kontekstā dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka lielākā daļa dalībvalstu lielus samazinājumus ir īstenojusi jau 2010. gadā, tādējādi radot lejupēju spiedienu uz moduļu cenām.
(640)
Attiecībā uz šo apgalvojumu ir jāatzīmē, ka dalībvalstis IT samazinājumus piemēroja dažādos laikos un ar atšķirīgu ātrumu, tādēļ ir samērā grūti izveidot kopēju priekšstatu par visu Savienību. Neatkarīgi no brīža, kad IT sasniedza ļoti zemu līmeni, būtisko Savienības cenu un rentabilitātes samazinājumu attiecīgajā periodā nevar skaidrot vienīgi un galvenokārt ar IT samazinājumu. Pirmkārt, pamatojoties uz informāciju, kas apkopota par Vāciju un Itāliju, kas kopā veidoja aptuveni 75 % no Savienības patēriņa 2011. gadā, vidējās pārdošanas cenas kritums bija izteiktāks, nekā IT likmes samazinājums izmeklēšanas periodā. Otrkārt, savāktie pierādījumi liecina, ka dažās valstīs, piemēram, Itālijā, arī ļoti dāsno IT likmju kontekstā Savienības ražošanas nozarei bija ievērojami jāsamazina cenas. Visbeidzot, izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozarei pārdošana bija jāīsteno par cenu, kas ir zemāka par ražošanas cenu galvenokārt tādēļ, ka Ķīnas ražotāji eksportētāji apmierināja 80 % no Savienības patēriņa un tādēļ tie spēja ietekmēt cenu noteikšanas mehānismu.
(641)
Vēl izmeklēšanā tika atklāts, ka līdz 2011. gadam augstākās IT likmes kopā ar moduļu cenu kritumu Savienībā ieguldījumus saules enerģijas nozarē padarīja ārkārtīgi pievilcīgus, jo ieguldītāji guva ļoti lielu peļņu. Tas ievērojami vairoja ieguldījumus, un tādēļ radās liels pieprasījums pēc saules enerģijas paneļiem. Sakarā ar pieprasījuma pieaugumu būtiski palielinājās samaksāto IT apjoms, un lielākā daļa dalībvalstu pārskatīja esošās IT shēmas, samazinot tās, lai cita starpā izvairītos no elektroenerģijas cenu pieauguma. Tas liecina, ka IT samazinājums varētu būt krītošo cenu rezultāts, nevis otrādi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(642)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona apgalvoja, ka ir pretruna starp 640. apsvērumu, kurā norādīts, ka ir grūti novērtēt pieprasījumu Savienībā kopumā, un 608. apsvērumu, kur teikts, ka cēloņsakarības analīze pa dalībvalstīm nedotu noderīgus rezultātus. Attiecībā uz to tiek paskaidrots, ka veiktajā novērtējumā, kā aprakstīts 640. apsvērumā, ir norādīts uz grūtībām iegūt vispārēju pārskatu par IT attīstību visā Savienībā, bet ne par pieprasījumu Savienībā, kā apgalvo ieinteresētā persona. Tādējādi jāsecina, ka nav nekādu pretrunu starp minētajiem apsvērumiem un šis apgalvojums tika noraidīts.
(643)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona apgalvoja - pat pie augstām IT likmēm moduļa cena var ievērojami samazināties sakarā ar tehnoloģiju attīstību, apjomradītiem ietaupījumiem, izmaksu samazinājumiem un pieaugošu ražošanas jaudu visā pasaulē. Attiecībā uz šo apgalvojumu tiek norādīts, ka savāktie pierādījumi apliecina - Itālijas ražotājiem bija jāsamazina cenas zem ražošanas izmaksām, pat ja IT likmes bija augstas. Lai gan iepriekš minētie faktori patiešām var būtu varējuši ietekmēt vidējās izmaksas, tomēr tie neizskaidro, kāpēc Savienības ražotājiem bija jāsamazina cenas zem ražošanas izmaksām. Tādēļ tiek secināts, ka galvenokārt subsidētais imports no ĶTR nospieda cenas līdz ilgtermiņā neizturamam līmenim, un šis apgalvojums tika noraidīts.
(644)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona apgalvoja, ka 641. apsvērumā paustais secinājums par to, ka IT samazinājums varētu būt bijis cenu krituma rezultāts, nevis otrādi, nav balstīts ne uz kādiem pierādījumiem.
(645)
Tiek norādīts, ka 641. apsvērumā paustie secinājumi balstījās uz izmeklēšanas laikā pieejamo informāciju un aprakstītais scenārijs tika uzskatīts par visai iespējamu, ņemot vērā konkrētā tirgus īpatnības. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(646)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona nepiekrita secinājumam, ka lejupējo cenu spiedienu uz Savienības ražotājiem izdarīja galvenokārt subsidētais imports, un apgalvoja, ka - gluži pretēji -Savienības ražotājus samazināt cenas piespieda IT samazinājums. Šī pati persona atkārtoja, ka ar IT samazināšanu FE sistēmu cenas samazinājās kopā ar IT kritumu, lai nepieaugtu projektu attīstītāju izmaksas, un tā rezultātā radās cenu spiediens uz Savienības ražotājiem.
(647)
Tā kā šiem apgalvojumiem nebija pievienoti pārliecinoši pierādījumi, Komisija paliek pie savas analīzes un secinājumiem 640. un 641. apsvērumā.
(648)
Šī pati persona apgalvoja, ka tirgus vada IT izmaiņas, un sniedza informāciju par FE iekārtu skaitu Apvienotajā Karalistē 2012. un 2013. gadā. Šīs personas sniegtā informācija bija Apvienotās Karalistes valdības publikācija, balstoties uz iknedēļas reģistrācijām Apvienotās Karalistes centrālajā IT reģistrā (CFR). Tiek norādīts, ka šī informācija attiecās galvenokārt uz laika posmu ārpus IP un tikai uz vienu dalībvalsti, kamēr šī izmeklēšana aptver stāvokli Savienības tirgū kopumā. Netiek apstrīdēts, ka IT līmenis ietekmē pieprasījumu, jo ieguldījumu atdeve vietās, kur saules ir mazāk, ir atkarīga no IT līmeņa. Tomēr, lai pierādītu, ka kaitējumu ir nodarījis IP laikā noteikto IT līmenis, ieinteresētajām personām būtu bijis jāpierāda, ka Savienības ražotāju cenu pieaugums līdz tādam līmenim, kas nerada kaitējumu, nozīmētu, ka Savienības ražotāji nespētu pārdot attiecīgo ražojumu, jo ieguldījumi FE sistēmās pie šāda cenu līmeņa nebūtu dzīvotspējīgi. Šādi pierādījumi netika sniegti. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(649)
Dažas personas apgalvoja, ka zemo IT likmju kontekstā ieguldījumi FE projektos ekonomiski pamatoti bija vienīgi tad, kad par zemākām cenām tika piegādāti no ĶTR importētie paneļi. Tādēļ tika apgalvots, ka IT samazināšana Savienības ražošanas nozarei radīja būtisku kaitējumu. Cita persona apgalvoja, ka IT likmes līmenis ietekmē moduļu cenas noteikšanas mehānismu.
(650)
Jānorāda, ka moduļa izmaksas, pie kādām projekts joprojām būtu ekonomiski dzīvotspējīgs, dažādās dalībvalstīs vai reģionos ir atšķirīgs, ņemot vērā virkni tādu faktoru kā IT, citi regulatīvi stimuli, saules daudzums, parastās elektroenerģijas cenas u.t.t. Turklāt izmeklēšanā atklājās, ka pašreizējās iekārtas aizvien mazāk ir atkarīgas no IT, jo FE tīkla paritāte, iespējams, dažiem iekārtu veidiem ir sasniegta vairākos Eiropas reģionos, piemēram, lielā daļā Itālijas, Spānijā, Portugālē, Francijas dienvidos un Grieķijā. Ņemot vērā iepriekš minēto pamatojumu, šajā sakarā izteiktie apgalvojumi tika noraidīti.
(651)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Komisija nav izmeklējusi to, vai Savienības ražošanas nozare bija paredzējusi, ka valdības atbalsta shēmas tiktu pēkšņi atceltas vai samazinātas. Netika sniegti argumenti, kas pamatotu šo apgalvojumu. Tomēr ir jāatzīmē, ka, balstoties uz savāktajiem pierādījumiem, nav informācijas, kas liecinātu, ka Savienības ražošanas nozare būtu neapdomīgi reaģējusi uz tirgus signāliem (piem., patēriņa pieaugumu) un citu pieejamo informāciju (piem., atbalsta shēmu samazināšanu). Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(652)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka IT samazināšana izraisījusi Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjomu samazināšanos, jo ieguldījumi bijuši dzīvotspējīgi vienīgi ar Ķīnas cenām, ko bija iespējams samaksāt. Savāktie pierādījumi faktiski liecina, ka izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjomi tikai nedaudz samazinājās pretstatā tam, kas būtu sagaidāms, ja FE projekti būtu iespējami vienīgi ar Ķīnas moduļiem. Gluži pretēji, Savienības ražošanas nozares moduļu pārdošanas pieauga līdz 2011. gadam, un tad izmeklēšanas periodā nedaudz samazinājās, sekojot tādai pašai tendencei, kāda bija patēriņam. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(653)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka IT samazināšanās likusi Savienības ražošanas nozarei samazināt cenas, lai saglabātu interesi ieguldīt FE nozarē un lai saglabātu pieaugošo pieprasījumu un izaugsmi.
(654)
Izmeklēšana atklāja, ka Savienības ražošanas nozare bija spiesta samazināt cenas galvenokārt subsidētā importa radītā spiediena, nevis IT samazināšanas dēļ. Par to liecina fakts, ka vislielākais Savienības ražošanas nozares cenu samazinājums notika 2010. un 2011. gadā, pirms notika ievērojams IT samazinājums. Subsidētā importa no ĶTR palielinājums, kam bija ievērojami mazākas cenas nekā Savienības ražošanas nozarei, lika Savienības ražošanas nozarei aizvien vairāk pazemināt savas cenas. Pamatojoties uz to, šo apgalvojumu noraidīja.
(655)
Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka konstatējumiem, kas izklāstīti antidempinga pagaidu regulas 174. un 175. apsvērumā (par to, ka IT izmaiņas neizjauca cēloņsakarību), nav nekāda faktiska vai juridiska pamatojuma un ka tie nav saderīgi ar pamatregulas 8. panta 5. punktu, jo Komisija nav izvērtējusi IT samazināšanas radītā kaitējuma līmeni un ir uzskatījusi, ka ievērojamais Savienības ražošanas nozares cenu samazinājums ir bijis saistīts vienīgi ar subsidēto importu no Ķīnas. Tā pati persona apgalvoja, ka moduļu un elementu cenas samazinājums ir bijusi globāla parādība, nevis saistīta ar Ķīnas izcelsmes importa radīto spiedienu.
(656)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka Komisija nav izvērtējusi regulēto tarifu samazināšanas radītā kaitējuma līmeni, tiek izdarīta atsauce uz iepriekš minēto 628. un 629. apsvērumu, kā arī uz 640. un 641. apsvērumu, kur Komisija secināja, ka ne pieprasījuma samazinājums, ne IT ietekme uz Savienības cenām nebija tādi, kas varētu pārtraukt cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un subsidēto ĶTR izcelsmes importu, neraugoties uz to, vai IT samazināšana tos būtu varējusi radīt, un cik lielā mērā. Tāpēc apgalvojums, ka Komisijas konstatējumiem nav nekāda faktiska pamata, tika noraidīts. Attiecībā uz apgalvojumu, ka moduļu un elementu cenas samazinājums ir bijusi globāla parādība, tiek izdarīta atsauce uz iepriekš minēto 619. līdz 621. apsvērumu, kur ir izvērtēti citu valstu, kas nav ĶTR, importa apjomi un cenas Savienībā. Lai gan visā pasaulē patiesi bija vērojama moduļu un elementu cenu lejupejoša tendence, subsidētā importa no ĶTR cena lejupējo tendenci saasināja līdz zaudējumus radošam līmenim. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šis apgalvojums tika noraidīts.
(657)
Kopumā IT ir bijis svarīgs faktors FE tirgus attīstībā Savienībā, un to pastāvēšana ir ietekmējusi izmeklējamā ražojuma patēriņu. Tomēr izmeklēšana atklāja, ka patēriņš būtiski nemazinājās, lai gan IT tika būtiski samazināti. Turklāt izmeklēšana atklāja, ka Savienības cenu samazināšanās nenotika galvenokārt IT samazināšanas dēļ. Tādēļ tiek secināts, ka IT izmaiņas nevarēja izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
5.3.5. Cita veida finansiālais atbalsts, kas piešķirts Savienības ražošanas nozarei
(658)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītā būtiskā kaitējuma cēlonis esot tas, ka tika samazināts Savienības ražošanas nozarei piešķirtais finansiālais atbalsts. Pamatojot šo apgalvojumu, tika iesniegta informācija, kas balstījās uz subsīdijām, kuras piešķirtas vienam no Savienības ražotājiem pirms attiecīgā periodā (laikā no 2003. līdz 2006. gadam).
(659)
Iesniegtie pierādījumi neatklāja saikni starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu un iespējamu subsīdiju, ko saņēmis kāds no Savienības ražotājiem laikposmā pirms attiecīgā perioda. Turklāt, tā kā šī informācija attiecas uz laiku pirms attiecīgā perioda, tā šķiet nebūtiska. Tāpēc nav iespējams rast nekādu saikni starp jebkuru iespējamu subsīdiju, kuru saņēmusi Savienības ražošanas nozare, un nodalīto būtisko kaitējumu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.
5.3.6. Jaudas pārpalikums
(660)
Tika apgalvots, ka būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei radīja jaudas pārpalikums Savienības tirgū un pasaules tirgū kopumā. Tāpat tika apgalvots, ka jaudas pārpalikums pasaules tirgū ir novedis pie Savienības ražošanas nozares konsolidēšanās, kas šobrīd norisinās, un, ka kaitējums ir radīts pārāk daudzu ražošanas iekārtu dēļ. Turklāt vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais būtiskais kaitējums bijis saistīts ar Savienības ražošanas nozares pašas radīto jaudas pārmērīgo palielinājumu. Dažas ieinteresētās personas gluži pretēji apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies tādēļ, ka Savienības ražošanas nozarei nav izdevies veikt nepieciešamos ieguldījumus jaudas palielināšanai.
(661)
Lai gan Savienības ražošanas nozare patiesi palielināja savu ražošanas jaudu, tās kopējais ražošanas apjoms nesedza aizvien pieaugošo patēriņa līmeni Savienības tirgū attiecīgajā periodā. Tādējādi Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda bija samērīga un sekoja tirgus attīstībai, t. i., patēriņa pieaugumam. Tādēļ to nevar uzskatīt par radītā kaitējuma iemeslu.
(662)
Tāpat ar tādu pašu pamatojumu izmeklēšanas laikā neapstiprinājās arguments, ka Savienības ražošanas nozare nav ieguldījusi jaudas palielināšanā. Tomēr gluži pretēji, kā ir minēts iepriekš, visa aplūkotā perioda laikā Savienības ražošanas nozare pakāpeniski palielināja jaudu un tai visā aplūkotajā periodā bija pieejams jaudas pārpalikums, kas liecina, ka tā bija spējīga apmierināt papildu pieprasījumu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(663)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka visi operatori, ieskaitot tos, kas darbojas lejupējās un augšupējās nozarēs, bijuši grūtā situācijā, kas radās jaudas pārpalikuma dēļ pasaules tirgū un tirgus pārmaiņu dēļ, ko tas radīja. Šajā sakarā tika apgalvots, ka izmeklējamais ražojums ir kļuvis par patēriņa preci, kurai individuāli ražotāji vairs nevarēja noteikt cenas, jo cenas bija atkarīgas no pieprasījuma un piedāvājuma visā pasaulē. Tika apgalvots, ka būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei ir radījusi šī situācija, nevis subsidētais imports.
(664)
Izmeklēšana apstiprināja, ka pasaules tirgū pastāv jaudas pārpalikums, kas galvenokārt rodas ĶTR. Attiecībā uz tirgus pārmaiņām, kas iespējams izmeklējamo ražojumu padarītu par patēriņa preci, tas neattaisnotu netaisnīgu cenu politiku un netaisnīgu tirdzniecības praksi. Šajā ziņā būtu jānorāda, ka Savienības ražošanas nozare ir ražojusi un pārdevusi izmeklējamo ražojumu jau vairāk nekā 20 gadus, bet ĶTR attiecīgā ražojuma ražošanas nozare ir attīstījusies tikai nesen (aptuveni kopš pagājušās desmitgades vidus) - Savienībā tas ir galvenokārt regulēto tarifu un citu politisku stimulu nopelns, kuri izraisījuši arī pieprasījuma palielinājumu. Pamatojoties uz to, iepriekš minētie argumenti tika noraidīti.
(665)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka jaudas pārpalikums ir izraisījis cenas racionalizēšanu. Attiecībā uz to ir jāatzīmē, no vienas puses, ka faktiski jaudas pārpalikums radīja strauju lejupslīdi un Savienības ražošanas nozares cenu samazinājumu, kas vidēji pārsniedza ražošanas izmaksu samazinājumu. No otras puses Savienības ražošanas nozares jaudas palielinājums sekoja tirgus attīstībai un bija uzskatāms par samērīgu. Turklāt elementu ražošanas jauda palielinājās mazāk nekā moduļiem. Tāpēc minētais arguments tika noraidīts.
(666)
Vēl viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums radies tāpēc, ka tā koncentrējās vienīgi uz specializētām investīcijām un nav veikusi nepieciešamos ieguldījumus jaudas palielināšanai un izmaksu samazināšanai. Līdzīgi, arī šo prasību nevar apstiprināt ar izmeklēšanas konstatējumiem, kuri liecina, ka Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā ir palielinājusi savu ražošanas jaudu un efektivitāti. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(667)
Turklāt ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare ir palielinājusi ražošanas jaudu, kaut arī jaudas izmantošanas līmenis bijis zems, tādējādi pati sev radījusi kaitējumu. Taču šis apgalvojums balstījās uz salīdzinājumu starp atlasīto Savienības ražotāju ieguldījumu tendenci un visas Savienības ražošanas nozares jaudas izmantošanas tendenci, kas nav piemērots pamats salīdzinājumam. Turklāt izmeklēšanā tika atklāts, ka Savienības ražošanas nozare nav palielinājusi savas ražošanas jaudas atkarībā no apjoma, kas pārsniedza Savienības patēriņu, tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(668)
Savāktie pierādījumi arī liecina, ka, ieguldot jaunās iekārtās, Savienība varētu samazināt savas ražošanas izmaksas un kļūt konkurētspējīgāka izmaksu ziņā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(669)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas dažas ieinteresētās personas apstrīdēja to, ka Savienības ražošanas nozares jaudas pieaugums ir bijis samērīgs un noticis saistībā ar tirgus attīstību, sevišķi Savienības patēriņa attīstību. Tomēr, ciktāl tas attiecas uz moduļiem, attiecīgajā periodā ražošanas jauda pieauga par 106 %, kamēr Savienības patēriņš palielinājās par 221 % - proti, vairāk nekā divas reizes. Tāpat, ciktāl tas attiecas uz elementiem, attiecīgajā periodā ražošanas jauda pieauga par 39 %, kamēr Savienības patēriņš palielinājās par 87 %. Tas liecina, ka jaudas pieaugums bija ievērojami zemāks nekā patēriņa pieaugums, un tādēļ to nevar uzskatīt par nesamērīgu, ņemot vērā, ka Savienībā nekad nav bijis jaudas pārpalikuma. Turklāt, analizējot to, vai jaudas palielinājums ir bijis samērīgs, nebūtu jāraugās uz attīstību no viena gada uz otru, bet gan jāņem vērā tendence visā attiecīgajā periodā. Jaudas palielinājums parasti pilnībā sak darboties tikai pēc kāda laika pēc veiktā ieguldījuma, un atsevišķa analīze par vienu gadu var radīt nepareizu priekšstatu. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
5.3.7. Izejmateriālu cenu ietekme
(670)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais būtiskais kaitējums saistīts ar plāksnīšu ražošanas galvenās izejmateriāla - polisilīcija - cenu izmaiņām. Tika apgalvots, ka Savienības ražošanas nozare ir noslēgusi ilgtermiņa piegāžu līgumus par fiksētām cenām, un tādēļ nevarēja gūt labumu polisilīcija cenu samazināšanās attiecīgajā periodā.
(671)
Izmeklēšana atklāja, ka, lai gan Savienības ražošanas nozarei bija polisilīcija ilgtermiņa piegādes līgumi, šo līgumu noteikumi vairumā gadījumā tika grozīti, pamatojoties uz polisilīcija cenas attīstību, un līguma cenas sasniedza līmeni, kas bija gandrīz vienāds vai dažreiz pat zemāks nekā cenas tūlītējā tirgū.
(672)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare vai vismaz tās daļa ilgtermiņa izejmateriālu līgumu dēļ nevarēja gūt labumu no polisilīcija cenu samazināšanās izmeklēšanas periodā. Šīs personas apgalvoja, ka, panākot jaunas vienošanās par polisilīcija un/vai plāksnīšu ilgtermiņa līgumiem vai tos izbeidzot, piemēroti sodi. Pamatojot šo argumentu, šīs personas iesniedza preses rakstus, kuros tika ziņots, ka daži Savienības ražotāji ir iesaistīti tiesvedībā vai arī tie ir izbeiguši līgumus. Dažas personas sniedza informāciju, kura, iespējams, apliecina, ka ilgtermiņa līgumus nevar pārskatīt.
(673)
Polisilīcijs ir galvenais izejmateriāls plāksnīšu ražotājiem. Izmeklēšana atklāja, ka polisilīcija cenas paaugstinājās 2008. gadā, kad tās sasniedza augstāko punktu - USD 500/kg, taču 2009. gadā tās atkal pazeminājās, 2009. gada beigās sasniedzot USD 50-55/kg, ar tikai nelielu augšupejošu tendenci 2010. gadā un 2011. gada sākumā. Izmeklēšanas periodā cenas būtiski kritās līdz USD 30/kg (JRC zinātniskie un politikas ziņojumi, 2012. gada FE statusa ziņojums). Ir jāatzīmē, ka polisilīcija cenu ietekme uz Savienības ražošanas nozari varētu būt tikai margināla, jo jebkura ietekme uz elementu un moduļu ražošanas izmaksām tika izkliedēta vērtības ķēdē. Turklāt iepriekš minētie preses raksti attiecās uz notikumu attīstību pēc izmeklēšanas perioda, kas neietekmēja attiecīgo Savienības ražošanas nozares situāciju izmeklēšanas periodā, tādēļ tos nevar ņemt vērā. Var apstiprināt, ka Savienības ražošanas nozarei bija iespēja mainīt vienošanās ne tikai par ilgtermiņa līgumu cenām, bet arī par līgumsodiem, kas attiecās uz šiem ilgtermiņa līgumiem.
(674)
Viena ieinteresētā persona vēl apgalvoja, ka pietiek vien ar to, ka ilgtermiņa līgumi ietekmējuši tikai dažus Savienības ražotājus, un ka kopējās Savienības ražošanas nozares situācija nav būtiska. Tā apgalvoja, ka augstākām izmaksām nav visi operatori noteikti jāietekmē vienādi. Šajā argumentā netiek ņemts vērā konstatējums, ka kopumā Savienības ražošanas nozarei vidējās polisilīcija cenas daudzos gadījumos nemaz nebija augstākas kā tirgus cenas vai kā tūlītējās cenas, un jautājums par to, vai augstākas izmaksas skar visus vai tikai dažus operatorus, netika uzskatīts par būtisku. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(675)
Vēl kāda ieinteresētā persona pieprasīja Komisijai atdalīt, nošķirt un kvantificēt katra tā faktora sekas, kurš varēja ietekmēt Savienības ražošanas nozari; jo īpaši atsevišķi būtu jāskata polisilīcija cenu ievērojamais kritums. Šajā sakarā tika apgalvots, ka drīzāk polisilīcija cenu kritums, nevis Ķīnas izcelsmes importa radītais cenu spiediens ir izraisījis pārdošanas cenu kritumu. Ciktāl tas attiecas uz Savienības ražošanas nozari, tās vidējās pārdošanas cenas nokritās daudz vairāk, nekā vidējās ražošanas izmaksas, kuras būtu varējis ietekmēt izejvielu cenu kritums. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(676)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas dažas ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka polisilīcija cenu samazinājuma ietekme uz Savienības ražošanas nozari nebija neliela vai izkliedēta vērtības ķēdē, kā tika secināts izmeklēšanā. Tomēr, kā jau norādīts 255. apsvērumā, polisilīcijs ir plāksnīšu ražotāju galvenais izejmateriāls, tādējādi tika konstatēts, ka ietekme uz elementu vai moduļu ražošanas izmaksām ir izkliedēta vērtības ķēdē. Ieinteresētās personas neiesniedza pierādījumus, kas liktu apšaubīt šo konstatējumu. Turklāt izmeklēšanā atklājās, ka polisilīcija cenu samazinājums attiecīgajā periodā atspoguļojās atlasīto Savienības ražotāju elementu un moduļu vidējās ražošanas izmaksās, kuras samazinājās līdzīgi kā polisilīcija cenas. Kāda ieinteresētā persona apšaubīja ietekmi, kāda bija iespējamajām soda naudām, kuras Savienības ražošanas nozarei bija jāmaksā pēc piegādātāju līgumu atkārtotas apspriešanas. Attiecībā uz to nevar izslēgt, ka dažiem ražotājiem varēja būt jāmaksā soda nauda par plāksnīšu piegādes līgumu atcelšanu attiecīgajā periodā. Tomēr Komisija nerada nekādus pierādījumus tam, ka šīs soda naudas būtu ietekmējušas Savienības ražošanas nozares stāvokli vai ka tās būtu reprezentatīvas. Šādus pierādījumus nesniedza arī attiecīgā ieinteresētā persona. Lai gan tādēļ nevar pilnīgi izslēgt, ka soda naudas varēja kaut kādā mērā negatīvi ietekmēt ierobežotu skaitu Savienības ražotāju, kopējā ietekme uz Savienības ražošanas nozari labākajā gadījumā ir neliela un tādēļ nevar pārtraukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu, kas nodarīts Savienības ražošanas nozarei kopumā. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
(677)
Vēl kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka izmeklējamā ražojuma pārdošanas cenu kritums Savienībā ir daļēji noticis sakarā ar polisilīcija cenas kritumu. Tomēr attiecībā uz to ir jānorāda - izmeklēšanā atklājās, ka imports no ĶTR bija subsidēts un tā cenas bija ievērojami zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām. Tādēļ cenu samazinājums pārsniedz ražošanas izmaksu samazinājumu, ko varētu izskaidrot ar izejmateriālu cenu kritumu. Ja cenu kritums būtu noticis tikai tādēļ, ka samazinājās izejmateriālu cenas, Savienības ražošanas nozare nebūtu bijusi spiesta samazināt savas pārdošanas cenas zem ražošanas izmaksām. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(678)
Vēl kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka tiesvedība, kurā pēc IP bija iesaistīts viens Savienības ražotājs, varēja ietekmēt vismaz šā Savienības ražotāja stāvokli jau IP. Tomēr šī persona nepaskaidroja, kā un ciktāl notikums, kas notika pēc IP, varēja ietekmēt šā ražotāja stāvokli IP. Arī izmeklēšanā netika atklāti nekādi pierādījumi par šādu ietekmi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(679)
Turklāt šī pati ieinteresētā persona apstrīdēja minētos konstatējumus, jo neesot sniegti nekādi pierādījumi. Tomēr izmeklēšanas konstatējumi tika balstīti uz faktiem un pierādījumiem, kā nekonfidenciāla versija bija pieejama visām ieinteresētajām personām.
(680)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka arī tad, ja konkrētus Savienības ražotājus ir ietekmējuši ilgtermiņa līgumi, Savienības ražošanas nozare kopumā necieta ilgtermiņa līgumu dēļ, un tā varēja pilnībā gūt labumu no izejvielu cenu krituma. Tāpēc netika konstatēts, ka ilgtermiņa līgumi izjauktu cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
5.3.8. Pašradīts kaitējums - automatizācijas, apjoma, apjomradītu ietaupījumu, konsolidācijas, inovāciju, izmaksu efektivitātes un Savienības ražošanas nozares importa ietekme
(681)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies ražošanas procesa lielās automatizācijas dēļ. Tika apgalvots, ka nelielu apjomu ražotāji ir neizdevīgā stāvoklī, salīdzinot ar lielākiem vertikāli integrētiem ražotājiem, tādēļ jebkuram mazo apjomu ražotājam nodarīto kaitējumu nevar attiecināt uz subsidēto importu. Šajā kontekstā tika arī apgalvots, ka kopumā Savienības ražošanas nozare bija neliela tādēļ nevarēja gūt labumu no apjomradītiem ietaupījumiem.
(682)
Izmeklēšana atklāja, ka arī neliela apjoma tirgotājiem Savienības tirgū bija augsts ražošanas procesa automatizācijas līmenis, kas pozitīvi ietekmēja viņu ražošanas izmaksas. Vairums Savienības ražotāju ir specializējušies vienā no ražošanas procesa daļām (elementi vai moduļi), kas specializācijas dēļ ir palielinājis viņu konkurētspēju attiecībā uz konkrēto ražojuma veidu, ko tie ražo. Tāpēc arguments, ka lielās automatizācijas ietekme ir izraisījusi kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, tika noraidīts.
(683)
Dažas ieinteresētas personas apgalvoja, ka cenu spiediens izraisījis Savienības ražošanas nozares un Ķīnas ražošanas nozares konsolidāciju un pēdējā minētā izraisījusi kaitējumu Savienības ražošanas nozari. Taču izmeklēšana atklāja, ka konsolidācija drīzāk bija subsidētā importa un negodīgas tirdzniecības prakses sekas. Turklāt šī persona nesniedza pierādījumus, kādā mērā konsolidācijas process būtu varējis radīt kaitējumu.
(684)
Vēl tika apgalvots, ka nodarītā kaitējuma iemesls ir Savienības ražošanas nozares vertikālās integrācijas trūkums. Kopumā vertikāli integrētiem ražotājiem normālos tirgus apstākļos vajadzētu būt lielākai drošībai piegādes ķēdē. Taču izmeklēšana atklāja, ka daļas Savienības ražošanas nozares, kura bija vertikāli integrēta, priekšrocības vertikālās integrācijas dēļ nevarēja izmantot pilnībā, jo subsidētā importa radītais spiediens uz cenām bija ārkārtīgi liels. Turklāt Savienības ražošanas nozare, arī vertikāli integrēti Savienības ražotāji, subsidētā importa dēļ nespēja gūt pilnīgu labumu no lielas jaudas izmantošanas, lai panāktu apjomradītus ietaupījumus. Turklāt izmeklēšana neatklāja nekādu korelāciju starp vertikālu integrāciju un labākiem rentabilitātes rādītājiem, jo augstā cena traucēja šādu korelāciju.
(685)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei trūkst tehnisko inovāciju, kā arī investīciju jaunās tehnoloģijās. Taču izmeklēšana neatklāja nekādus faktiskus pierādījumus, kas apliecinātu šādus apgalvojumus. Izmeklēšanā gluži pretēji tika atklāts, ka lielākā daļa Savienības ražošanas nozares veikto ieguldījumu bija paredzēta jaunām iekārtām un izpētei un izstrādei un ka starp dažādiem ražojumiem pasaulē nav būtiskas atšķirības starp tehnoloģijām.
(686)
Vēl viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka būtiskā kaitējuma cēlonis bijusi vājā projektu īstenošana (neizdevušies projekti). Šajā ziņā būtu jānorāda, ka šis arguments nebija pamatots. Turklāt jebkuru neizdevušos projektu var uzskatīt par subsidētā importa radītām sekām. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(687)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare nespēj savlaicīgi racionalizēt izmaksas, lai reaģētu uz norisēm pasaules tirgū. Citas personas apgalvoja, ka darbaspēka izmaksas un piesaistāmie izdevumi Savienībā ir lielāki nekā ĶTR.
(688)
Izmeklēšana atklāja, ka Savienības ražošanas nozares ražošanas izmaksas attiecīgajā periodā pamazām samazinājās. Ražīgums attiecībā uz moduļiem un elementiem palielinājās. Kā iepriekš ir minēts, subsidētā ĶTR izcelsmes importa pieplūduma un tam sekojošā būtiskā spiediena uz cenām Savienības tirgū dēļ Savienības ražošanas nozare nebija spējīga gūt labumu no cenu samazināšanās.
(689)
Ir atzīmēts, ka ĶTR ražotājiem eksportētājiem nav līdzīgu priekšrocību saistībā ar izejvielām (polisilīciju) un iekārtām, jo tie abi galvenokārt tiek importēti no Savienības. Kas attiecas uz darbaspēka izmaksām un pieskaitāmajiem izdevumiem, ieskaitot amortizāciju, tie kopā izmeklēšanas periodā veidoja vidēji mazāk nekā 10 % no kopējām izmaksām par moduļiem un nav uzskatāmi par tādiem, kuriem būtu būtiska loma. Kas attiecas uz elektroenerģijas izmaksām, tās izmeklēšanas periodā kopā veidoja vidēji mazāk nekā 1 % no kopējām izmaksām par moduļiem un nav uzskatāmas par tādām, kam būtu būtiska loma. Turklāt apgalvojums, ka ķīnieši ir izmantojuši jaunāko aprīkojumu, nav pamatots.
(690)
Vēl tika apgalvots, ka daži Savienības ražotāji elementus un/vai moduļus ieguva no attiecīgās valsts un pārdeva šos produktus Savienības tirgū kā savējos. Kaitējumu, kas radās šādu darījumu dēļ, nevajadzētu attiecināt uz subsidēto importu. Taču izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgā ražojuma imports no Savienības ražošanas nozares pēc būtības bija komplementārs, kā arī ierobežots apjoma ziņā, ja to salīdzina ar kopējo Savienības ražošanas apjomu un tādēļ tā iedarbība varētu būt vienīgi margināla un to nevarētu uzskatīt par tādu, kas varētu izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
(691)
Tādēļ, lai varētu atbilst ĶTR izcelsmes importa aizvien sarūkošās cenas tendencei, Savienībai bija jāpieliek ievērojamas pūles, lai racionalizētu savas ražošanas izmaksas. Neraugoties uz Savienības ražošanas nozares centieniem, šo izmaksu racionalizāciju nevarēja atspoguļot pārdošanas cenā, ņemot vērā būtisko samazinājumu, kuru radīja subsidētais imports.
(692)
Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums radās tāpēc, ka Savienības ražošanas nozarē trūka pietiekama apjomradīta ietaupījuma. Tika apgalvots, ka nelielu apjomu ražotāji ir neizdevīgā stāvoklī, salīdzinot ar lielākiem vertikāli integrētiem ražotājiem, tādēļ šiem ražotājiem nodarīto kaitējumu nevar attiecināt uz subsidēto importu. Vēl viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ražošanas procesa automatizācija ir dārga un tādēļ ražošanas izmaksu samazināšanai apjomradīti ietaupījumi ir jo svarīgāki.
(693)
Izmeklēšanā tika atklāts, ka Savienības ražošanas nozare, arī lielie un vertikāli integrētie ražotāji, subsidētā importa dēļ nespēja gūt pilnīgu labumu no lielas jaudas izmantošanas, lai panāktu apjomradītus ietaupījumus. Jebkurā gadījumā izmeklēšana neatklāja nekādu korelāciju starp lielumu, vertikālu integrāciju un labākiem rentabilitātes rādītājiem, jo subsidētā importa radītais spiediens traucēja šādu korelāciju. Izmeklēšanā tika atklāts, ka tirgū, kur bija zems izmantojuma līmenis, labuma no apjomradītiem ieguvumiem vairs nebija - tas attiecās arī uz Ķīnas ražotājiem. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
(694)
Turklāt viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ieguldītāji un bankas nefinansētu projektus, ja moduļa ražotājs būtu pārāk mazs, jo lielāki ražotāji nodrošina labākas garantijas un tie ir labāk “diskontējami”. Citiem vārdiem sakot, ieguldītāji un bankas negribīgi finansē ar FE saistītos projektus, kuros izmanto Savienībā ražotus moduļus. Izmeklēšana atklāja, ka jebkurā gadījumā, ja ieguldītāji un bankas labprātāk finansē Ķīnas ražotājus, kuriem ir lielāka ražošanas jauda, tad tas ir izkropļojuma dēļ, kuru subsidētais imports ir radījis Savienības tirgū. Kā ir iepriekš minēts, ražošanas līniju lielumam nav nozīmes, ja izmantojuma līmenis joprojām ir zems. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(695)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei ir nelabvēlīga izmaksu struktūra salīdzinājumā ar konkurentiem Ķīnā, jo pēdējiem minētajiem ir zemākas darbaspēka izmaksas, elektroenerģijas un amortizācijas izmaksas, turklāt jaunākas iekārtas. Tomēr attiecīgā persona nevarēja sniegt jaunu informāciju vai pamatojošus pierādījumus, kas varētu apgāzt šīs izmeklēšanas konstatējumus par šo jautājumu. It īpaši apgalvojums, ka Ķīnas ražotāji izmantojot jaunākā iekārtas aprīkojumu tika aplūkots konstatējumos, kas izklāstīti antidempinga pagaidu regulas 203. apsvērumā, kur norādīts, ka ražotājiem eksportētājiem ĶTR nav nekādu salīdzināmu priekšrocību, it īpaši tādēļ ka visas iekārtas un aprīkojumu importē no Eiropas Savienības. Tāpēc iepriekš minētie apgalvojumi tika noraidīti.
(696)
Cita persona apgalvoja, ka Ķīnai ir bijusi salīdzinoša priekšrocība saistībā ar polisilīcija cenām un apjomradītiem ietaupījumiem, kā dēļ iekārtām bija zemākas izmaksas. Šī persona nesniedza jaunu informāciju vai pamatojošus pierādījumus par šo jautājumu. Tāpēc šīs personas apgalvojums tika noraidīts.
(697)
Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka daži Savienības ražotāji elementus un/vai moduļus ieguva no attiecīgās valsts un pārdeva tālāk šos ražojumus Savienības tirgū kā savējos. Tā uzstāja, ka kaitējums, kas radies no šādiem darījumiem, nav attiecināms uz subsidēto importu. Taču izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgā ražojuma imports no Savienības ražošanas nozares pēc būtības bija komplementārs, kā arī ierobežots apjoma ziņā, ja to salīdzina ar kopējo Savienības ražošanas apjomu, un tādēļ tā iedarbība varētu būt vienīgi margināla un to nevarētu uzskatīt par tādu, kas varētu izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
(698)
Viens nesaistīts importētājs apgalvoja - analīzē būtu jāņem vērā tas, ka palielinājās darbinieku skaits. Attiecībā uz šo apgalvojumu ir atzīmēts, ka nodarbinātība saistībā ar moduļiem laikā no 2009. līdz 2011. gadam palielinājās, un tad izmeklēšanas periodā samazinājās. Saistībā ar elementiem nodarbinātība palielinājās līdz 2010. gadam un tad 2011. gadā tā samazinājās, un vēl vairāk samazinājās izmeklēšanas periodā. Vēl tika norādīts, ka attiecībā uz moduļiem nodarbinātība atbilda Savienības ražošanas tendencēm. Attiecībā uz elementiem, tā kā Ķīnas izcelsmes imports visa perioda laikā palielināja savu tirgus daļu uz Savienības ražošanas nozares rēķina, Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu no pieaugošā patēriņa, kā bija gaidīts. Tādēļ nodarbinātības samazinājums 2011. gadā un izmeklēšanas periodā atbilst uzņēmumiem, kuri kļuva maksātnespējīgi vai arī pārtrauca elementu ražošanu.
(699)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda ieinteresētā persona no jauna apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies sakarā ar nelielo apjomu un apjomradītu ietaupījumu trūkumu. Kā jau paskaidrots iepriekš 682. apsvērumā un pagaidu antidempinga regulas 195.-196. apsvērumā, pat globālā tirgū apjomradītu ietaupījumu lielums un tādējādi arī ieguvums nevar eksistēt, ja izmantošanas apjoms kopumā ir zems un ja visā pasaulē pastāv milzīgs jaudas pārpalikums. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(700)
Turklāt šī pati persona atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir sakarā ar tās nespēju izmantot nevienu izmaksu priekšrocību. Šī persona apgalvoja, ka tas jo īpaši ir tādēļ, ka lielākā daļa Savienības ražotāju ir vertikāli integrēti. Tomēr šī persona nesniedza plašāku informāciju par to, ciktāl tas, ka ražotāji ir vertikāli integrēti, varētu negatīvi ietekmēt to izmaksu struktūru. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(701)
Pamatojoties uz to, visi iepriekš minētie argumenti tika noraidīti.
5.3.9. Plānkārtiņu FE ražojumu un citu FE tehnoloģiju radītā konkurence
(702)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka kaitējumu Savienības ražošanas nozarei radījusi konkurence ar plānkārtiņu FE ražojumiem un citām FE tehnoloģijām, jo šīs tehnoloģijas ir savstarpēji aizstājamas un tām ir viens un tas pats galalietojums. Tāpat tika apgalvots, ka plānkārtiņu ražojumi konkurē ar izmeklējamo ražojumu, it īpaši saistībā ar komercplatību jumtiem un liela izmēra uz zemes izvietotām iekārtām, kas veido būtisku daļu kopējā Savienības FE tirgus.
(703)
Izmeklēšana liecināja, ka plānkārtiņas FE ražojumi tiek ražoti no atšķirīgām izejvielām un tajos neizmanto kristāliskā silīcija plāksnītes. Kopumā tiem ir daudz mazāks pārveidošanas efektivitātes koeficients un mazāka elektriskā jauda nekā kristāliskā silīcija moduļiem. Tādēļ tos nevar izmantot ierobežotās platībās, piemēram, uz jumtiem, tātad tie nav pilnībā savstarpēji aizstājami ar attiecīgo ražojumu. Tāpat izmeklēšanā tika atklāts, ka, lai gan plānkārtiņu FE ražojumi ir lētāki nekā izmeklējamais ražojums, tie attiecīgajā periodā ir aizņēmuši tikai ierobežotu tirgus daļu no kopējā Savienības saules enerģijas tirgus. Tāpēc, lai gan varētu pastāvēt zināma konkurence starp plānkārtiņu ražojumiem un attiecīgo ražojumu, šī konkurence tiek uzskatīta par ierobežotu.
(704)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums, iespējams, ir sakarā ar plānkārtiņu ražojumu radīto konkurenci. Saistībā ar to šī persona norādīja, ka Vācijā plānkārtiņu ražojumu tirgus daļa saules enerģijas tirgū lielākajā IP daļā ir bijusi ievērojama un ir samazinājusies tikai 2012. gada sākumā.
(705)
Izmeklēšanā patiešām atklājās, ka plānkārtiņu ražojumu vidējās cenas bija zemākas nekā izmeklējamā ražojuma vidējās cenas.
(706)
Tomēr, kā izklāstīts 703. apsvērumā, plānkārtiņu ražojumiem ir daudz mazāka pārveidošanas efektivitāte un mazāka elektriskā jauda nekā kristāliskā silīcija moduļiem, tāpēc, pat ja šie ražojumi vispār savstarpēji konkurē, tad tas tik un tā nevar veicināt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo Savienības saules enerģijas tirgū dominējošā tehnoloģija ir kristāliskā silīcija moduļi. JRC FE 2012. gada statusa ziņojumā tika norādīts, ka sakarā ar polisilīcija cenu kritumu plānkārtiņu ražojumi pēdējos gados ir zaudējuši tirgus daļu par labu kristāliskā silīcija moduļiem.
(707)
Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.
5.3.10. Finanšu krīze un tās ietekme
(708)
Tika apgalvots, ka finanšu krīze un ekonomikas lejupslīde negatīvi ietekmēja Savienības ražošanas nozares piekļuvi finansēm, tādējādi izraisot Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
(709)
Savienības ražošanas nozares spēja piesaistīt kapitālu attiecīgajā periodā būtiski samazinājās. Tā kā saules enerģijas ražošanas nozare ir kapitālietilpīga, spēja piesaistīt kapitālu ir ļoti būtiska. Ekonomikas lejupslīdei bija noteikta ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju. Tomēr izmeklēšana atklāja, ka neraugoties uz Savienības tirgus pieaugumu laikā no 2009. līdz 2011. gadam, Savienības ražošanas nozares situācija pasliktinājās subsidētā ĶTR izcelsmes importa dēļ, kura cenas bija ievērojami zemākas nekā Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas. Tāpēc tika secināts, ka finanšu krīzes potenciālo ietekmi vēl pasliktināja tas, ka palielinājās subsidētā importa no ĶTR apjoms, un tas, ka ierobežotā piekļuve finansējumam lielākoties bija negatīvā tirgus klimata sekas, un Savienības ražošanas nozares situācija un izredzes bija subsidētā importa sekas.
(710)
Turklāt tika izvērtēts, vai Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums radās tādēļ, ka tai neizdevās piesaistīt atbilstošu finansējumu tad, ka tā vēl bija rentabla. Izmeklēšanā tika atklāts, ka, piem., 2010. gadā, kad Savienības ražošanas nozare vēl bija rentabla, investīciju līmenis moduļiem palielinājās par 315 %, salīdzinot ar 2009. gadu, bet elementiem tajā pašā laikā par 10 %. Tā kā FE ražošanas nozare ir kapitālietilpīga, tiek sagaidīts, ka ražošanas nozare nepārtraukti meklē pienācīgu finansējumu, lai uzlabotu savu rentabilitāti un konkurētu ar negodīgo subsidēto importu. Tādēļ tika secināts, ka piekļuves finansēm trūkums bija neizdevīgās situācijas rezultāts, nevis tās iemesls.
(711)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka finanšu krīzes kaitējumu nodarošā ietekme būtu jānodala un tā nebūtu jāpiedēvē subsidētajam importam. Šī persona atsaucās uz publiski pieejamu informāciju, kurā redzams, ka vismaz viens Savienības ražotājs uzskatīja finanšu krīzi par galveno sava sliktā stāvokļa iemeslu. Šīs izmeklēšanas secinājumi tika balstīti uz konkrētu uzņēmumu datiem, kas ievērojami pārsniedz atsevišķu uzņēmumu publiski pieejamus paziņojumus. Tādējādi minētais publiski pieejamais paziņojums nevar apgāzt konstatējumu, ka, lai gan finanšu krīzei bija zināma ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju, tā nevarēja izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(712)
Vēl kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka būtu jāņem vērā atšķirīgā piekļuve finansējumam, salīdzinot Savienības ražošanas nozari ar Ķīnas ražotājiem eksportētājiem. Šī persona apgalvoja, ka tas ir bijis viens no galvenajiem faktoriem, kas nodarījis būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, nevis subsidētais imports. Tomēr ir konstatēts, ka virknes Ķīnas ražotāju eksportētāju preferenciāla piekļuve finansējumam ir izkropļojusi tirgu un varētu būt viens no galvenajiem iemesliem, kas ļāva Ķīnas ražotājiem eksportētājiem eksportēt attiecīgo ražojumu par subsidētām cenām. Šis faktors tādējādi nevar izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(713)
Ar šādu pamatojumu tika secināts, ka, lai gan finanšu krīzei bija zināma ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju, tā nevarēja pārtraukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
5.3.11. Savienības ražošanas nozares eksporta darbība
(714)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares eksporta pārdošanas apjomi attiecīgajā periodā būtiski kritušies - moduļiem it īpaši no 2009. līdz 2011. gadam, elementiem no 2009. gada līdz 2012. gada pirmajam ceturksnim - un tas izraisījis būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
(715)
Taču, kā ir parādīts turpmāk norādītajā tabulā, eksporta apjomi moduļiem saglabājas ievērojami, neraugoties uz nelielu samazinājumu izmeklēšanas periodā, un vidējās cenas izmeklēšanas periodā bija virs vidējām moduļu izmaksām visā attiecīgajā periodā. Tādēļ tas nebūtu varējis izraisīt Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Attiecībā uz elementiem, eksporta apjomi veidoja tikai aptuveni 12 % no elementu kopējā ražošanas apjoma. Tāpēc, neraugoties uz zemajām cenām izmeklēšanas periodā, tam varēja būt tikai ierobežota ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
13-a. tabula
Moduļi
2009
2010
2011
IP
Moduļu eksporta apjoms MW
989
1279
1157
1148
(Indekss 2009. gads = 100)
100
129
117
116
Eksporta vidējā cena (EUR/kW)
2500
1900
1470
1230
(Indekss 2009. gads = 100)
100
76
59
49
Avots: Europressedienst.
13-b. tabula
Elementi
2009
2010
2011
IP
Elementu eksporta apjoms MW
62
320
315
238
(Indekss 2009. gads = 100)
100
516
508
384
Eksporta vidējā cena (EUR/kW)
1350
1 050
830
640
(Indekss 2009. gads = 100)
100
78
61
47
Avots: Europressedienst.
(716)
Ar šādu pamatojumu tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozares eksporta darbība nebūtu varējusi veicināt Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu. Tāpēc šie personu argumenti tika noraidīti.
5.3.12. Slānekļa gāzes atradņu atklāšana Savienībā
(717)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu izraisījusi slānekļa gāzes nogulu atklāšana Savienībā, un izredzes palielināt lētas slānekļa gāzes ražošanu Savienībā samazināja publiskā un privātā sektora ieguldījumus atjaunojamās enerģijas projektos.
(718)
Izmeklēšanā tika atklāts, ka izmeklējamā ražojuma patēriņš būtiski pieaudzis visā attiecīgajā periodā, kā minēts 509. apsvērumā. Turklāt izmeklēšana neatklāja nekādus faktiskus pierādījumus, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums būtu radies tādēļ, ka Savienībā tika atklātas slānekļa gāzes nogulas. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
5.3.13. Savienības emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (“ETS”)
(719)
Tā pati persona apgalvoja, ka kaitējumu Savienības ražošanas nozarei izraisījuši nelielie ieguldījumi saules enerģijas ražošanā zemo tirgus cenu dēļ Eiropas Savienības emisijas kvotu tirdzniecības shēmas CO2 emisijas kredītvienībām.
(720)
Tomēr netika sniegts neviens pierādījums un izmeklēšana neatklāja nekādus faktiskus apstākļus, kas apstiprinātu šādus apgalvojumus. Gluži pretēji, izmeklēšanā tika atklāts, ka izmeklējamā ražojuma patēriņš attiecīgajā periodā ievērojami pieauga. Pamatojoties uz to, šis apgalvojums tika noraidīts.
5.3.14. Vadības lēmumi
(721)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka vismaz vienam Savienības ražotājam nodarīto būtisko kaitējumu izraisījuši nepareizi vadības pieņemtie lēmumi. Šie apgalvojumi balstījās uz ikgadējām atskaitēm, daļu informācijas saturēja vēstule, kuru uzņēmuma akcionārs nosūtīja pārējiem akcionāriem, un preses raksts.
(722)
Nekāda informācija šajā lietā neliecināja, ka kāds no attiecīgā uzņēmuma vadības pieņemtajiem lēmumiem būtu neparasts vai nepiesardzīgs vai tam būtu kāda ietekme uz Savienības ražošanas nozari. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
5.3.15. Citi valdības politikas virzieni
(723)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei izraisījuši citi valdības politikas virzieni, piemēram, atjaunojamās enerģijas politika, inovāciju veicināšanas politika, birokrātijas mazināšanas politika, tirdzniecības veicināšanas politika un piekļuves tīklam regulējums, jo šie politikas virzieni sniedz labumu ražotājiem eksportētājiem. Tomēr, pat ja ir taisnība, ka daži no norādītajiem politikas virzieniem būtu varējuši veicināt importu no citām trešām valstīm un vispārēju saules enerģijas nozares izaugsmi, šie politikas virzieni sniegtu labumu arī Savienības ražošanas nozarei. Turklāt šie politikas virzieni nevarētu būt vērsti uz to, lai imports Savienībā tiktu īstenots subsidētām cenām, kas izraisa kaitējumu. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
5.3.16. Citi argumenti
(724)
Viena ieinteresētā persona norādīja, ka kaitējumu Savienības ražošanas nozarei radījusi “pioniera” neizdevīgā situācija un Eiropas Komisijas politiskā atbalsta trūkums iepriekšējos gados. Šī persona arī apgalvoja, ka līdzās valsts atbalsta shēmām, būtiski faktori katram tirgum ir arī iedzīvotāju skaits, IKP, elektroenerģijas patēriņš, finansēšanas iespējas un iespēja pieslēgties tīklam. Tomēr iepriekš minētā persona nevarēja pamatot savus apgalvojumus, tāpēc tie tika noraidīti.
(725)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas šī pati persona no jauna apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies sakarā ar “pioniera” neizdevīgo situāciju. Tomēr šis apgalvojums nebija nedz analizēts, nedz pamatots, tādēļ tas tika noraidīts.
5.4. Citu faktoru, kuri saskaņā ar konstatējumiem veicināja kaitējumu, kumulatīvs novērtējums
(726)
Izmeklēšana apliecināja, ka kaitējumu varēja būt veicinājuši arī šādi citi faktori: attiecīgā ražojuma imports no Taivānas, IT līmeņa samazināšanās, ierobežota Savienības ražotāju skaita ilgtermiņa polisilīcija līgumi un finanšu un ekonomikas krīze.
(727)
Kā norādīts iepriekš 5.3.1. un 5.3.7. iedaļā, iespējamā Taivānas izcelsmes importa ietekme un ierobežota Savienības ražotāju skaita ilgtermiņa polisilīcija līgumu ietekme labākajā gadījumā ir neliela, jo to ietekme ir izkliedēta vērtības ķēdē.
(728)
Attiecībā uz finanšu un ekonomikas krīzi izmeklēšana ir apliecinājusi, ka galvenais iemesls, kādēļ Savienības ražošanas nozare saskārās ar ieguldījumiem nepieciešamā kapitāla pieejamības problēmām, bija subsidētais imports, kas neļāva Savienības ražošanas nozarei pārdot savus ražojumus ar peļņu tad, kad Savienības tirgus uzrādīja ievērojamu pieaugumu (2009.-2011.g.).
(729)
Par IT jānorāda, ka trešās personas nav spējušas pierādīt, ka IT līmenis IP laikā būtu bijis tik zems, ka tas nebūtu ļāvis Savienības ražotājiem pārdot attiecīgo ražojumu par tādām cenām, kas nenodara kaitējumu. Iestādes uzskata, ka IT līmeņa samazinājums var izskaidrot pieprasījuma samazinājumu, jo ieguldījumi atsevišķās vietās vairs nebija dzīvotspējīgi. Tomēr pat kopā ar citiem faktoriem, kuri saskaņā ar konstatējumiem ir veicinājuši kaitējumu, tas nevar izjaukt cēloņsakarību, jo IT līmenis joprojām bija tāds, pie kura, ja nebūtu subsidētā importa, Savienības ražotāji būtu varējuši pārdot savus ražojumus par tādām cenām, kas nenodara kaitējumu.
(730)
Tādēļ, pat izvērtējot četru pārējo faktoru, kuri, iespējams, veicināja kaitējumu, kumulatīvo ietekmi, netiek izjaukta cēloņsakarība starp subsidēšanu un kaitējumu.
5.5. Secinājums par cēloņsakarību
(731)
Izmeklēšana atklāja cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu un subsidēto importu no ĶTR. Tika analizēti citi iespējamie kaitējuma iemesli, piemēram, imports no citām trešām valstīm, nesubsidētais imports no ĶTR, patēriņš, IT, cita veida finanšu atbalsts, kas piešķirts Savienības ražošanas nozarei, jaudas pārpalikums, izejvielu cenu ietekme, pašu radīts kaitējums, plānkārtiņas ražojumu radītā konkurence, finanšu krīze un tās ietekme, Savienības ražošanas nozares eksporta darbība, slānekļa gāzes iegulu atklāšana Savienībā, vadības lēmumi, Eiropas Savienības emisijas kvotu tirdzniecības shēmas, citi valdības politikas virzieni, taču neviens no tiem neizrādījās tāds, kas varētu pārtraukt cēloņsakarību, kura konstatēta starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(732)
Tika atsevišķi un kopā analizēta visu to kaitējuma faktoru ietekme, kas nebija subsidētais imports. Tādēļ tiek secināts, ka visu faktoru, kuri, iespējams, veicināja Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu (proti, imports no trešām valstīm, IT, izejmateriālu cenu ietekme un finanšu krīze) kopējs izvērtējums neizskaidro Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu jo īpaši saistībā ar zemajām cenām un finansiālajiem zaudējumiem sakarā ar attiecīgā ražojuma zemas cenas importa ienākšanu no ĶTR ievērojamā daudzumā. Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto analīzi, kurā visu zināmo faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju ir skaidri konstatēta un nodalīta no subsidētā importa kaitējošās iedarbības, tika secināts, ka izmeklēšanas periodā pastāvēja cēloņsakarība starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
6. SAVIENĪBAS INTERESES
6.1. Ievadpiezīmes
(733)
Saskaņā ar pamatregulas 31. pantu Komisija pārbaudīja, vai, neraugoties uz iepriekš minētajiem konstatējumiem par kaitējošu subsidēšanu, ir kādi vērā ņemami iemesli, kas varētu likt secināt, ka šajā konkrētajā gadījumā Savienības interesēs nav noteikt kompensācijas pasākumus. Šim nolūkam un saskaņā ar pamatregulas 31. panta 1. punktu Savienības interešu analīze balstījās uz visu dažādo interešu, tostarp Savienības ražošanas nozares, augšupējo un lejupējo FE nozares operatoru, attiecīgā produkta importētāju, lietotāju un patērētāju interešu izvērtējumu.
(734)
Uzsākot paralēlo antidempinga izmeklēšanu, paši pieteicās aptuveni 150 operatori, kuri tika pienācīgi ņemti vērā pašreizējā izmeklēšanā. Nesaistītiem importētājiem, augšupējiem operatoriem (ieskaitot izmeklējamā ražojuma izejmateriālu ražotāju un ražošanas iekārtu piegādātājus), lejupējiem operatoriem (ieskaitot projekta attīstītājus un sistēmu instalētājus) un patērētāju organizācijai BUEC tika nosūtītas specifiskas anketas. Informāciju iesniedza trīs asociācijas, kuras pārstāv dažādus FE nozares operatorus (Savienības ražošanas nozari, augšupējos un lejupējos operatorus).
(735)
Tika apgalvots, ka Savienības interešu izvērtēšana netika balstīta uz pietiekamu operatoru skaitu.
(736)
Komisija sazinājās ar dažādajiem operatoriem kā paskaidrots turpmāk.
(737)
Augšupējiem un lejupējiem operatoriem, kā minēts 734. apsvērumā, Komisija nosūtīja specifiskas anketas aptuveni 150 operatoriem, ieskaitot tos nesaistītos importētājus, kuri bija pieteikušies pēc izmeklēšanas sākšanas un kuriem tāpēc bija iespējams sniegt Komisijai attiecīgos datus. Tika saņemta divdesmit viena atbilde uz anketas jautājumiem. Turklāt izmeklēšanā vērā tika ņemtas ne tikai atbildes uz anketas jautājumiem, bet arī pārbaudāmas un pienācīgi pamatotas piezīmes un iesniegtie dokumenti, kurus ieinteresētās personas iesniedza noteiktajos termiņos, neatkarīgi no tā, vai šīs personas bija atbildējušas uz anketas jautājumiem. AFASE nosūtīja Komisijai piezīmes savu dalībnieku - FE operatoru - vārdā, kas arī tika analizētas.
(738)
Attiecībā uz nesaistītiem importētājiem, kā minēts 25. apsvērumā, Komisija sazinājās ar visiem 250 nesaistītajiem importētājiem, par kuriem ziņoja sūdzības iesniedzējs, un izveidoja pagaidu izlasi saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai aptvertu reprezentatīvu importa apjomu, kuru noteiktajā laikā varētu pamatoti izmeklēt. Tomēr tikai viens no provizoriski atlasītajiem uzņēmumiem pēc pārbaudes izrādījās nesaistīts importētājs. Vēlākā izmeklēšanas posmā tika aicināti izmeklēšanā turpmāk sadarboties vēl citi nesaistīti importētāji, kuri bija sākotnēji iesnieguši atlases veidlapu, taču nebija atlasīti. Seši no tiem piekrita un saņēma anketu, un pieci iesniedza atbildes; no tām trīs aizpildītās anketas tika uzskatītas par pietiekami pilnīgām. Tādēļ nesaistīto importētāju galīgajā izlasē ir četri nesaistīti importētāji, kas pārstāv 2-5 % no attiecīgā ražojuma importa. Saistībā ar šo zemo procentuālo daudzumu jāatceras, ka lielākā daļa attiecīgā ražojuma importa Savienībā nenotiek ar nesaistītu importētāju starpniecību.
(739)
Tātad, Savienības interešu analīzei tika izmantota šāda informācija:
-
atbildes uz anketas jautājumiem, kas tika saņemtas no 8 atlasītajiem Savienības ražotājiem un četriem atlasītajiem nesaistītajiem importētājiem, kā arī atbildes uz īpašās anketas jautājumiem, kuras tika saņemtas no 8 augšupējiem un 13 lejupējiem operatoriem (7 projektu attīstītājiem/instalētājiem un 6 pakalpojumu sniedzējiem, kas darbojas arī FE nozarē) no 150 operatoriem, kas bija pieteikušies pēc procedūras sākšanas un saņēma īpašās anketas;
-
dati, kas tika pārbaudīti apmeklējumos uz vietas pie 8 Savienības ražotājiem, 1 nesaistīta importētāja, 2 augšupējiem operatoriem, 4 lejupējiem operatoriem (projektu attīstītājiem/instalētājiem) un 1 asociācijas (skat. pagaidu antidempinga regulas 17. apsvērumu un 29. apsvērumu iepriekš);
-
dati par Savienības interesēm, ko iesniedza citas ieinteresētās personas, tostarp asociācijas, kā arī publiski pieejamie dati par FE tirgus attīstību Eiropā, jo īpaši EPIA Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017.
6.2. Savienības ražošanas nozares intereses
(740)
Izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozarē līdzīgā ražojuma ražošanā un pārdošanā tieši bija nodarbināts 21 000 cilvēku.
(741)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, ko izraisīja subsidētais imports no attiecīgās valsts izmeklēšanas periodā. Tiek atgādināts, ka virknei kaitējuma indikatoru attiecīgajā periodā bija negatīva tendence. It īpaši būtiski skarti bija kaitējuma indikatori, kas saistīti ar Savienības ražotāju, kuri sadarbojās, finanšu sniegumu, proti, rentabilitāti, naudas plūsmu un ienākumu no ieguldījumiem. Faktiski Savienības moduļu un elementu ražotāji 2011. gadā un izmeklēšanas periodā strādāja ar zaudējumiem. Tādējādi daži Savienības ražotāji jau bija spiesti slēgt savas ražotnes, bet citi kļuva maksātnespējīgi. Ja pasākumi netiks noteikti, turpmāka Savienības ražošanas nozares ekonomiskās situācijas pasliktināšanās šķiet ļoti iespējama.
(742)
Gaidāms, ka kompensācijas pasākumu noteikšana Savienības tirgū atjaunotu taisnīgus apstākļus, dodot iespēju Savienības ražošanas nozarei izlīdzināt līdzīgā ražojuma cenas, lai atspoguļotu ražošanas izmaksas, tādējādi uzlabojot rentabilitāti. Tāpat ir gaidāms, ka kompensācijas pasākumu noteikšana ļautu Savienības ražošanas nozarei vismaz daļēji atgūt tirgus daļu, kas zaudēta attiecīgajā periodā, un tas pozitīvi ietekmētu vispārējo finansiālo situāciju. Turklāt Savienības ražošanas nozarei vajadzētu uzlaboties piekļuvei kapitālam un veikt turpmākus ieguldījumus pētniecībā un izstrādē un inovācijās FE tirgū. Visbeidzot, izmeklēšanā arī tika norādīts uz to, ka Savienības ražotāji, kuri bija spiesti pārtraukt ražošanu dēļ spiediena, kuru radīja Ķīnas izcelsmes imports, varētu atsākt uzņēmējdarbību. Kopumā saskaņā ar šo scenāriju ne tikai tiktu nodrošināts esošais 21 000 darbavietu Savienības ražošanas nozarē (izmeklēšanas periodā), bet arī rastos pamatotas iespējas paplašināt ražošanu un palielināt darbavietu skaitu.
(743)
Ja pasākumi netiks noteikti, tad gaidāms vēl lielākas tirgus daļas zaudējums, aizvien pasliktinoties Savienības ražošanas nozares rentabilitātei. Tas nebūtu ilgtspējīgi ne īstermiņā, ne vidējā termiņā. Rezultātā papildus lielam skaitam Savienības ražotāju, kuri jau tika izspiesti no tirgus, arī citi ražotāji varētu piedzīvot maksātnespēju, kas īstermiņā un vidējā termiņā varētu novest pie Savienības ražošanas nozares izzušanas, kas attiecīgi būtiski ietekmētu esošās darbavietas.
(744)
Dažas ieinteresētās personas apstrīdēja to, ka Savienības ražošanas nozare spēs gūt labumu no kompensācijas pasākumiem, norādot, ka i) pasākumi samazinās pieprasījumu pēc FE ražojumiem Savienībā un tādēļ Savienības ražošanas nozare nespēs palielināt pārdošanas apjomu, ii) Savienības ražošanas nozarei ir mazas ražotnes un tādēļ tā nevar apmierināt pieprasījumu saistībā ar noteikta veida aprīkojumu, piemēram, komercplatību jumtiem un liela izmēra uz zemes izvietotām iekārtām, iii) Savienības ražotāji nav “diskontējami”, iv) maksājumu noteikšana par elementiem de facto palielinās Savienības elementu ražotāju ražošanas izmaksas un padarīs tos mazāk pievilcīgus klientiem un v) ja ievērojami kritīsies Ķīnas izcelsmes imports, visticamāk, ka to izmantos ražotāji no citām trešām valstīm.
(745)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka pasākumi samazinātu FE ražojumu pieprasījumu Savienībā un tāpēc Savienības ražošanas nozare nevarētu palielināt pārdošanas apjomu, tiek norādīts, ka personas nespēja sniegt pārbaudāmus pierādījumus, ka pastāv tieša saikne starp pasākumu noteikšanu un FE ražojumu pieprasījuma samazinājumu, ko, kā izrādījās, jau vairākus gadus ietekmē dažādi faktori.
(746)
Atbildot uz apgalvojumu, ka Savienības ražošanas nozarei ir nelielas ražotnes iekārtas un tādēļ tā nav spējīga apmierināt pieprasījumu pēc konkrētu veidu iekārtām, piemēram, komercplatību jumtiem un liela izmēra uz zemes izvietotām iekārtām, būtu jānorāda, ka izmeklēšanā tika atklāts, ka Savienības ražošanas nozare spēj piegādāt gan tirdzniecības un rūpniecības iekārtas (no 40 kW līdz 1 MW), gan pakalpojumu tirgus segmenta iekārtas (1 MW un 10 MW). Turklāt izmeklēšanā netika atklāts, ka vienā projektā nevarētu izmantot dažādu ražotāju piegādātus ražojumus. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(747)
Arguments, ka Savienības ražošanas nozare negūtu labumu no pasākumiem, jo Savienības ražotāji nav “diskontējami” un investīciju fondi nevēlētos finansēt projektus, kuros izmanto ES izgatavotus moduļus, netika pamatots. Katrā ziņā ir gaidāms, ka pasākumu noteikšana atjaunos taisnīgus tirgus apstākļus, kam vajadzētu pārliecināt investorus, tostarp no banku sektora, par Savienības ražošanas nozares spēju izstrādāt dzīvotspējīgus projektus. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.
(748)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka maksājumu noteikšana elementiem de facto palielinās Savienības ražotāju moduļu ražošanas izmaksas un padarīs tos mazāk pievilcīgus klientiem, lai gan nav izslēgts, ka pēc maksājumu noteikšanas zināms cenu pieaugums varētu būt iespējams, tāpat būtu jāņem vērā, ka publiski pieejami avoti liecina, ka moduļu un elementu cenu tendence ir lejupejoša. Tādējādi, pat, ja pasākumu rezultātā elementu izmaksas varētu palielināties, kopējai cenu pazemināšanās tendencei vajadzētu izraisīt moduļu izmaksu samazināšanos. Konkrētie ražotāji var arī nolemt, ka iegādāsies elementus Savienībā, nevis ĶTR. Visbeidzot ir gaidāms, ka pasākumu noteikšana palielinās Savienības elementu ražotāju jaudas izmantojumu, tādējādi palielinot viņu apjomradītos ietaupījumus un tātad samazinot cenas. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(749)
Izmeklēšanā netika apstiprināts arguments, ka tad, ja pēc pasākumu noteikšanas būtiski samazinātos imports no Ķīnas, visticamāk šo iespēju izmantotu citas trešās valstis, nevis Savienības ražošanas nozare. Izmeklēšanā netika atklātas nekādas skaidras norādes par to, ka citas trešās valstis masveidā virzītu savu eksportu uz Savienības tirgu, jo īpaši ņemot vērā iespējamo izvēršanos citu trešo valstu tirgos, it īpaši Āzijā, kā to prognozē publiski pieejami avoti. Visbeidzot nav norāžu par to, ka arī tad, ja imports no trešām valstīm palielinātos sakarā ar to, ka samazinātos imports no Ķīnas, Savienības ražošanas nozare nespētu konkurēt ar importu no šīm valstīm.
(750)
Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu dažas personas apgalvoja - nav reāli sagaidīt, ka radīsies ilgtspējīga Savienības ražošanas nozare, kas ražo moduļus un elementus, jo neviens racionāls ieguldītājs neieguldīs Savienības ražotājos, kuri, iespējams, cieš no nelabvēlīgas izmaksu struktūras un tādēļ nevar ražot par konkurētspējīgām cenām. Izmeklēšana neapstiprināja, ka Savienības ražošanas nozare ciestu no nelabvēlīgas izmaksu struktūras, kā paskaidrots pagaidu antidempinga regulas 202. un 203. apsvērumā. Tādēļ, ja nebūtu subsidētā importa un ja ražošanas jauda tiktu plašāk izmantota, tam vajadzētu panākt apjomradītus ietaupījumus, kas ļautu veidoties ilgtspējīgai Savienības ražošanas nozarei. Ņemot vērā minēto, šis arguments tika noraidīts.
(751)
Viena persona apgalvoja, ka pieprasījumu Savienībā virza IT izmaiņas un ienākums no ieguldījumiem, uz kuru paļaujas ieguldītāji, ir saistīts ar šo tendenci. Konkrēti tā norādīja - ja maksājumu dēļ Savienībā cenas paaugstināsies un IT attiecīgi nesekos šim palielinājumam, pieprasījums mazināsies un Savienība negūs labumu no noteiktajiem maksājumiem.
(752)
Atbildot uz iepriekš minēto apgalvojumu, tiek norādīts, ka, lai gan pastāv saistība starp IT līmeni un pieprasījumu pēc FE iekārtām, izmeklēšanā savāktie pierādījumi liecina, ka nākotnē pieprasījums aizvien mazāk būs atkarīgs no IT un citām atbalsta shēmām, jo ar konkrētu veidu iekārtām vairākās Savienības vietās attiecībā uz FE varētu sasniegt tīkla paritāti. Turklāt sagaidāmajam ienākumam no ieguldījumiem būtu jābalstās uz taisnīgām tirgus cenām. Visbeidzot, lai gan nav izslēgts, ka pēc pasākumu noteikšanas iespējams cenu palielinājums, būtu jānorāda, ka publiski pieejami avoti liecina, ka kopējā cenu tendence ir lejupejoša. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(753)
Ieinteresētās personas norādīja - tā kā pieprasījumu pēc saules paneļiem virza atbalsta shēmas, īpaši IT, un elektroenerģijas cenas galapatērētājam (kas nosaka tīkla paritāti), pieprasījuma cenas elastīgums var būt ļoti liels. Lai gan taisnība, ka liels cenu pieaugums var ievērojami samazināt pieprasījumu sakarā ar tirgus īpašajām iezīmēm, kā norāda ieinteresētās personas, šis apgalvojums ir jānoraida, jo cenu palielinājums sakarā ar pasākumiem turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ visticamāk nebūs liels. Pirmkārt, visi pieejamie avoti apliecina, ka ievērojamā attiecīgā ražojuma cenu samazināšanās, kas bija vērojama visā IP un notiek no IP līdz pat šim brīdim, turpināsies. Otrkārt, Komisijas pieņemto saistību ekonomiskā ietekme ir tāda, ka Ķīnas ražotāji eksportētāji piegādās attiecīgo ražojumu par minimālo importa cenu zem 60 c/W, kas ir ievērojami zemāka nekā tā cena, kura bija vērojama IP laikā, un tādā apjomā, kas atbilst to pašreizējai tirgus daļai. Šādā cenas līmenī nav sagaidāms, ka pieprasījums ievērojami samazināsies, jo šāds cenas līmenis nodrošina pietiekamu pieprasījumu gan pie pašreizējā atbalsta līmeņa, ko sniedz atbalsta shēmas, gan pie pašreizējiem tīkla paritātes līmeņiem. Turklāt sagaidāms, ka palielināsies elektroenerģijas cena galapatērētājam, bet attiecīgā ražojuma cena samazināsies. Ar indeksācijas formulu saistības nodrošina to, ka minimālajā importa cenā tiek ņemti vērā turpmāki attiecīgā ražojuma cenas samazinājumi. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
(754)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares intereses nav būtiskas, jo augšupējo un lejupējo nozaru radītā pievienotā vērtība ir daudz nozīmīgāka nekā pievienotā vērtība, kuru Savienības ražošanas nozare rada FE vērtības ķēdē. Arguments, ka dažādiem segmentiem FE nozarē ir atšķirīga pievienotā vērtība, netiek apstrīdēts. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, kuru izraisījusi netaisnīgas tirdzniecības prakse. Daži Savienības ražotāji tiešām jau ir bijuši spiesti izbeigt darbību, un, ja pasākumi netiks piemēroti, turpmāka pasliktināšanās šķiet neizbēgama. Visi FE nozarē segmenti ir cieši savstarpēji saistīti, tāpēc Savienības ražošanas izzušana kaitētu visai FE nozarei, padarot to pilnībā atkarīgu no piegādēm no ārējiem avotiem. Tādēļ apgalvojums tika noraidīts - arī piegādes drošības iemeslu dēļ.
(755)
Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka kompensācijas maksājumu noteikšanai vai nenoteikšanai būtu jāņem vērā augstāka pievienotā vērtība, ko rada augšupējā un lejupējā ražošanas nozare salīdzinājumā ar attiecīgā ražojuma Savienības ražošanas nozari. Attiecībā uz to tiek apliecināts, ka, novērtējot Savienības intereses, iestādes patiešām izsvēra gan pozitīvās, gan negatīvās sekas, ko maksājumi varētu atstāt uz dažādajiem ekonomikas dalībniekiem. Lai gan ietekme uz augšupējo un lejupējo ražošanas nozari nav liela, pasākumi dos Savienības ražošanas nozarei iespēju atgūties no kaitējumu nodarošās subsidēšanas.
(756)
Viena persona apstrīdēja darbavietu skaitu, kuras tiktu nodrošinātas, ja tiktu noteikti pasākumi. Tā apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare nodarbina aptuveni 6 000 cilvēku, nevis 25 000, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 229. apsvērumā.
(757)
Tomēr netika sniegts neviens pierādījums, kas apliecinātu iepriekš minēto apgalvojumu, tāpēc tas tika noraidīts. Tiek precizēts, ka, plāksnītes izslēdzot no ražojumu klāsta, izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozarē IP nodarbināts bija aptuveni 21 000 darbinieku. Ieinteresētās personas nesniedza pierādījumus, ka darbinieku skaits Savienības ražošanas nozarē pēc IP beigām būtu ievērojami mainījies.
(758)
Izmeklēšanā tika secināts, ka subsidētais imports no ĶTR Savienības ražošanas nozarei nodarījis kaitējumu, jo tā nespēja kompensēt ieguldījumus, veicot pārdošanu ar peļņu. Sagaidāms, ka pasākumu noteikšana atjaunos taisnīgas tirdzniecības apstākļus Savienības tirgū, ļaujot Savienības ražošanas nozarei konkurēt ar līdzvērtīgiem noteikumiem. Iespējamais importa no ĶTR samazinājums varētu dot iespēju Savienības ražošanas nozarei palielināt pārdošanas apjomus Savienībā, tādējādi īstermiņā labāk izmantojot pieejamo ražošanas jaudu. Tas savukārt var nodrošināt apjomradītu ietaupījumu. Lai gan ir iespējams, ka pasākumu dēļ līdzīgā ražojuma cenas īsā laikā paaugstināsies, kopējā cenu lejupejošā tendence varētu saglabāties, pateicoties, pirmkārt, izmeklējamā ražojuma ražošanas izmaksu turpmākam samazinājumam, un, otrkārt, konkurences spiedienam no trešo valstu ražotājiem, kuri arī varētu konkurēt Savienības tirgū.
(759)
Tāpēc tiek secināts, ka galīgo kompensācijas pasākumu noteikšana būtu Savienības ražošanas nozares interesēs.
6.3. Nesaistīto importētāju intereses
(760)
Kā iepriekš minēts 26. apsvērumā, tika analizēts atlasīto importētāju stāvoklis.
(761)
Kopumā izmeklēšanas periodā četru nesaistīto importētāju, kuri sadarbojās, uzņēmējdarbība, kas saistīta ar attiecīgo ražojumu, atbilda 60 % līdz 100 % no to kopējās uzņēmējdarbības apjoma. Turklāt četri nesaistītie importētāji, kuri sadarbojās, no ĶTR importēja 16 % līdz 100 % sava kopējā moduļu importa apjoma, bet tikai viens importēja vienīgi no attiecīgās valsts. Četru nesaistīto importētāju, kuri sadarbojās, rentabilitāte saistībā ar attiecīgo ražojumu izmeklēšanas periodā bija vidēji 2,3 %.
(762)
Tika izvirzīts arguments, ka pasākumu noteikšana attiecīgajam ražojumam negatīvi ietekmēs importētāju darbību. Pirmkārt, maksājumu noteikšanai nevajadzētu pilnībā izskaust visu importu no ĶTR. Otrkārt, lai gan ir gaidāms, ka pasākumu noteikšana varētu negatīvi ietekmēt importētāju, kuri importē tikai no ĶTR, finanšu situāciju, ņemot vērā iespējamu importa palielinājumu no citām valstīm, importētājiem, kuri importē vienīgi no ĶTR, vajadzētu būt spējīgiem nomainīt savus piegādes avotus.
(763)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka maksājumu ietekme uz nesaistītajiem importētājiem nav pietiekami novērtēta, jo nav nekādu tūlītēju alternatīvu piegāžu avotu, kuri varētu aizstāt attiecīgā ražojuma importu no Ķīnas, ja tiktu noteikti maksājumi, un ka piegādes avota nomaiņa ir sarežģīta, jo lielākā ražošanas apjoma daļa ir koncentrēta ĶTR un tas būtu saistīts ar citām papildizmaksām.
(764)
Šajā ziņā tiek atgādināts, ka pasākumu noteikšanai nevajadzētu izraisīt to, ka attiecīgais ražojums no ĶTR vairs importēts netiek. Izmeklēšanā tika norādīts, ka iespējams importa no ĶTR samazinājums it īpaši ietekmēs tos importētājus, kuri attiecīgo ražojumu importē vienīgi no Ķīnas, kas attiecas tikai uz vienu no nesaistītajiem importētājiem, kuri sadarbojās. Attiecībā uz pasākumu ietekmi uz nesaistīto importētāju finanšu situāciju, netika izslēgts, ka tā varētu būt negatīva, bet tika secināts, ka tas lielā mērā būs atkarīgs no viņu spējas nomainīt piegādes avotus vai vismaz daļu iespējamā cenu pieauguma pārnest uz saviem klientiem. Operatoriem, kuri ražojumu importē arī no citiem avotiem, izņemot ĶTR vai, kuri importē arī citus ražojumus, ne tikai attiecīgo ražojumu, negatīvā ietekme būs vēl mazāka. Tādēļ Komisija uzskata - lai gan iespējams, ka attiecīgā ražojuma importētāji izjutīs negatīvu ietekmi, tā kopumā būs neliela.
(765)
Viens nesaistītais importētājs apgalvoja, ka tam ir nepieciešams daudz laika un finanšu investīciju, lai varētu saņemt ražojumus no jauna piegādātāja. Šajā sakarā, reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, tika apgalvots, ka pārbaudes vienībai apmeklējumā uz vietas tika sniegti pierādījumi par ilgās testēšanas prasību, kas importētājam jāveic, pirms pieņemt lēmumu par piegādi no konkrēta eksportētāja.
(766)
Katrā ziņā tiek atzīts, ka jaunu attiecību izveidošana starp importētāju un piegādātāju varētu būt saistīta ar papildu izmaksām un laika ieguldījumu (piemēram, ražojuma testēšanai). Taču tas neatsver nepieciešamību atjaunot taisnīgu konkurenci tirgū. Vienlaikus piegādātāju maiņa, šķiet, ir parasts risks, kas ir ierēķināts importētāja profesionālajā darbībā un ir saistīts ar to, ka FE tirgus tuvojas piesātinājumam un tādējādi pastāvīgi piedzīvo izmaiņas (piemēram, bankrotus, konsolidācijas), kas liek pārslēgties uz jauniem piegādātājiem. Turklāt var pieņemt, ka ir jātestē arī jauni moduļu veidi, kuri pastāvīgi nonāk tirgū (un kam ir, piemēram, jaunas efektivitātes īpašības). Tādējādi jauna ražojuma testēšana (pat no tā paša piegādātāja) ir parasta, nevis neparasta darbība. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(767)
Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu divas personas no jauna apgalvoja, ka nav tikušas pienācīgi ņemtas vērā nesaistīto importētāju intereses. Viena persona paziņoja - tas, ka papildu importētāju, kuri sadarbojās, sniegtajām atbildēm uz anketas jautājumiem nav nekonfidenciālas versijas, neļāva personām veikt pienācīgu novērtējumu. Šī persona apšaubīja Komisijas novērtējumu par iespējamību, ka citu trešo valstu izcelsmes imports Savienībā varētu palielināties, tādējādi ļaujot importētājiem mainīt savus piegādātājus, pamatojoties uz apgalvojumu, ka citu trešo valstu tirgos vērojams uzplaukums. Persona apgalvoja, ka šāds apgalvojums ir pretrunā 749. apsvērumā izklāstītajam secinājumam, proti, ka imports no citām trešām valstīm nebūs ļoti liels. Cita persona apšaubīja to, ka Komisija ir ievērojusi nediskriminācijas principu, jo Savienības ražotājiem Komisijas novērtējumā tika piešķirta lielāka nozīme nekā citiem operatoriem.
(768)
Vispirms tiek apstiprināts, ka papildu importēju, kuri sadarbojās, sniegto atbilžu uz anketas jautājumiem, kas saņemtas pēc pagaidu antidempinga regulas publicēšanas, nekonfidenciāla versija bija iekļauta dokumentu paketē un bija pieejama ieinteresētajām personām. Otrkārt, nav pretrunas starp apgalvojumu, ka imports no citām trešām valstīm var palielināties, reaģējot uz mazāku importa apjomu no ĶTR, un ka šis pieaugums nebūs ļoti liels, ņemot vērā pieaugošo pieprasījumu pēc FE iekārtām visā pasaulē. Vienlaikus, tā kā ir sagaidāms, ka Savienības ražošanas nozare atgūs zināmu tirgus daļu, kas iepriekš bija ĶTR izcelsmes ražojumiem, daži nesaistīti importētāji zaudēs zināmu savas uzņēmējdarbības daļu. Tomēr sagaidāms, ka FE tirgus apjoms kopumā ilgtermiņā turpinās pieaugt, jo aizvien vairāk vietās tiek sasniegta tīkla paritāte. Visbeidzot, tiek paskaidrots, ka, tāpat kā visās tirdzniecības aizsardzības izmeklēšanās, lai gan Savienības ražošanas nozares stāvoklis tika novērtēts, lai noteiktu, vai subsidētais imports tai ir nodarījis būtisku kaitējumu, Savienības interešu analīzē Savienības ražošanas nozares intereses tika izvērtētas līdzīgi citu ekonomikas dalībnieku, arī nesaistīto importētāju, interesēm. Tiek arī paskaidrots, ka uz izmeklēšanu par to, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, attiecas jo īpaši pamatregulas 8. panta 4. punkts, kurā noteiktas šīs izmeklēšanas obligātās prasības. Savienības intereses tiek analizētas tikai tad, ja saskaņā ar pamatregulas 31. pantā noteiktajām prasībām ir konstatēta kaitējumu nodaroša subsidēšana. Tādējādi tika uzskatīts, ka pasākumu iespējamā negatīvā ietekme uz dažiem importētājiem, īpaši tiem, kuri importē vienīgi no ĶTR, nepārsniedz Savienības ražošanas nozares ieguvumus no pasākumiem un vidēja termiņa un ilgtermiņa ieguvumus Savienības FE tirgum, kas rastos no godīgas konkurences.
(769)
Tāpēc tika secināts, ka pasākumu noteikšana piedāvātajā līmenī varētu zināmā mērā negatīvi ietekmēt attiecīgā ražojuma nesaistīto importētāju stāvokli.
6.4. Augšupējo operatoru intereses
(770)
Augšupējie operatori galvenokārt darbojas izejvielu ražošanā un izmeklējamā ražojuma ražošanas iekārtu izgatavošanas un projektēšanas jomā. No augšupējiem operatoriem tika saņemtas astoņas atbildes uz anketas jautājumiem. Tika veikti divi pārbaudes apmeklējumi pie izejmateriālu ražotāja un ražošanas iekārtu ražotāja.
(771)
Kopumā izmeklēšanas periodā astoņu augšupējo operatoru, kuri sadarbojās, uzņēmējdarbības proporcija saistībā ar izmeklējamo ražojumu attiecībā pret to kopējo uzņēmējdarbību bija atšķirīga, un tikai vienam no uzņēmumiem, kuri sadarbojās, tā bija 100 % no uzņēmējdarbības, bet citiem tie bija 6 % līdz 80 %. Vidēji izmeklēšanas periodā uzņēmējdarbība saistībā ar attiecīgo ražojumu bija aptuveni 41 % no augšupējo operatoru, kuri sadarbojās, kopējās uzņēmējdarbības. Attiecībā uz darbavietām, astoņi augšupējie operatori, kuri sadarbojās, izmeklēšanas periodā nodarbināja aptuveni 4 200 cilvēku. Rentabilitāte atšķīrās atkarībā no segmenta uz konkrētā uzņēmuma, sākot no augstiem rādītājiem līdz nedaudz negatīvai rentabilitātei. Izmeklēšana liecina, ka operatori ar negatīvu rentabilitāti cieta no Savienības ražošanas nozares stāvokļa pasliktināšanās, jo daži no zaudētajiem klientiem bija izmeklējamā ražojuma Savienības ražotāji, un no patēriņa samazinājuma. Pēc tam, kad no ražojuma klāsta tika izslēgtas plāksnītes, šā ražojuma ražotājiem Savienībā būtu jāgūst labums no maksājumu noteikšanas, jo gaidāms, ka Savienības ražošanas nozare palielinās elementu un moduļu ražošanas apjomu.
(772)
Savienības augšupējo operatoru pārdošanas darbība aptvēra Savienību, ĶTR un citas trešās valstis. Izmeklēšanas periodā pārdošana tika veikta vidēji 20 % uz Savienību, gandrīz 50 % uz ĶTR un aptuveni 30 % uz citām trešām valstīm.
(773)
Dažas personas augšupējā nozarē apgalvoja, ka kompensācijas pasākumu noteikšana negatīvi ietekmētu to darbību, jo ĶTR ir viņu galvenais eksporta tirgus. Tika apgalvots, ka maksājumi būtiski ierobežotu attiecīgā ražojuma importu no ĶTR Savienībā, tāpēc ĶTR samazinātu polisilīcija un ražošanas iekārtu importu no Savienības. Rezultātā Savienības augšupējiem operatoriem, iespējams, būs jāsamazina savas uzņēmējdarbības apjomi un jāsamazina darbinieku skaits.
(774)
Tiek norādīts, ka maksājuma mērķis nav pilnībā izskaust attiecīgā ražojuma importu no Ķīnas, bet gan atjaunot vienlīdzīgus konkurences apstākļus. Tādējādi importam no Ķīnas joprojām noteiktā līmenī ir jāapgādā Savienības tirgus, bet par godīgām cenām. Turklāt izmeklēšana atklāja, ka Savienības augšupējie operatori šobrīd darbojas dažādu valstu tirgos un tādēļ nav pilnībā atkarīgi no eksporta uz ĶTR. Tāpēc ir saprātīgi pieņemt, ka pasaules FE tirgū Savienības augšupējie operatori varētu būt spējīgi kompensēt iespējamo eksporta uz ĶTR samazinājumu ar eksportu uz citiem tirgiem, kuri, kā liecina publiski pieejami tirgus pētījumi, varētu augt. Jebkurā gadījumā Ķīnas FE tirgus jau piedzīvo būtisku ražošanas jaudas pārpalikumu, tādēļ ir apšaubāmi, vai Savienības iekārtu ražotāji īstermiņā un vidējā termiņā varētu pārdot vēl daudz vairāk ražošanas iekārtu.
(775)
Ieinteresētās personas izteica argumentu, ka ielaide FE vērtības ķēdē lielākoties nāk no Savienības un, ka tad, ja tiktu noteikti maksājumi, tik situācija vairs nebūtu tik izdevīga. Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, kāda persona norādīja, ka pasākumi šajā gadījumā varētu izraisīt citus pasākumus, ko ĶTR varētu noteikt Savienības ražojumiem.
(776)
Attiecībā uz to, ir sagaidāms, ka Ķīnas imports turpinās apgādāt Savienības tirgu arī tad, ja tiks piemēroti maksājumi. Turklāt dažādi atklātībā pieejami avoti FE nozarē, piemēram, EPIA Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, prognozē to, ka iespējami pieprasījuma samazinājumi Savienībā varētu būt tikai īstermiņā (2013. un 2014. gadā) un ka turpmākajos gados patēriņš Savienībā atkal palielināsies. Turklāt, netaisnīgas tirdzniecības prakses novēršana varētu ļaut vidējā termiņā un ilgtermiņā veidot ilgtspējīgu izaugsmi Savienības FE tirgū, kas Savienības operatoriem varētu būt ieguvums. Visbeidzot, attiecībā uz argumentu par iespējamajiem ĶTR pretpasākumiem, atbildot uz pasākumu noteikšanu šajā lietā, tiek atgādināts, ka ĶTR tāpat kā jebkurš cits PTO dalībnieks var izmantot tirdzniecības aizsardzības izmeklēšanas tikai pamatotos apstākļos un visām šādām izmeklēšanām ir jāatbilst stingriem PTO noteikumiem. Komisija uzrauga šādas izmeklēšanas, lai nodrošinātu PTO noteikumu ievērošanu. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(777)
Dažas personas apstrīdēja argumentu, ka Savienības FE nozares augšupējo operatoru eksporta uz ĶTR samazinājumu varētu kompensēt eksports uz citiem tirgiem, norādot, ka maksājumi samazinās pieprasījumu pēc ražojuma visā pasaulē.
(778)
Attiecībā uz to, pirmkārt, tiek norādīts, ka nav sagaidāms, ka maksājumu dēļ Ķīnas eksports izzudīs pilnībā. Turklāt izmeklēšanas gaitā apkopotā informācija neliecināja par korelāciju starp ĶTR importa attīstību Savienības tirgū un ĶTR eksportu uz citiem tirgiem. Turklāt publiski pieejami avoti, piemēram, EPIA Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, prognozē, ka FE tirgus visā pasaulē turpmākajos gados pieaugs. Ciktāl tas attiecas uz Ķīnas FE tirgu, daži rādītāji liecina, ka iekšējais patēriņš ĶTR ievērojami palielināsies (piemēram, to norāda EPIA). Ņemot vērā iepriekš minēto, nav gaidāms, ka pasākumu noteikšanas dēļ Savienības augšupējo operatoru eksports uz ĶTR būtiski samazināsies.
(779)
Tāpat ir jāatzīmē, ka pieprasījuma samazinājums Savienībā 2013. un 2014. gadā varētu negatīvi ietekmēt augšupējos operatorus. Tomēr to, vismaz ne lielā mērā, nevar saistīt ar maksājumiem. Turklāt, attiecībā uz iekārtu FE ražošanas nozarei Savienības ražotājiem, tā kā ĶTR pastāv ievērojama rezerves jauda, ir maz ticams, ka viņu eksports uz ĶTR varētu būtiski palielināties arī saskaņā ar scenāriju, kad Ķīnas ražotāji palielinātu savus ražošanas apjomus. Visbeidzot, informācija, kas apkopota izmeklēšanas laikā, liecināja, ka iekārtu ražotājus varētu ietekmēt arī Ķīnas saules enerģijas fotoelektriskās ražošanas nozares 12. piecgades plāns, kurā ir paredzēts, ka līdz 2015. gadam 80 % elementu ražošanas iekārtu ir jāražo ĶTR. Ja šīs izmaiņas tiek panāktas saskaņā ar PTO noteikumiem, tas var arī turpmāk ierobežot Savienības iekārtu ražotāju iespēju konkurēt Ķīnas tirgū. Tāpēc iepriekš minētais arguments tika noraidīts.
(780)
Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, Ķīnas valdība apgalvoja, ka 12. piecgades plāns saules fotoelektriskajai ražošanas nozarei paredz tikai dažas vadlīnijas, kas nav saistošas, jo nav paredzētas nekādas izpildes pilnvaras, un ka tādēļ to nevar uzskatīt par norādi, ka būs ierobežota Savienības iekārtu ražotāju iespēja konkurēt Ķīnas tirgū. Attiecībā uz to tiek norādīts, ka Ķīnas valdība 12. piecgades plānā FE ražošanas nozari ir iekļāvusi starp stratēģiskajām ražošanas nozarēm un izstrādājusi īpašu plānu saules fotoelektriskajai ražošanas nozarei. Šajā plānā Ķīnas valdība ir paudusi atbalstu “svarīgākajiem uzņēmumiem” un “galvenajiem uzņēmumiem”, apņemoties “veicināt dažādu fotoelektriskās nozares atbalsta politikas virzienu īstenošanu” un “formulēt vispārēju atbalsta politikas virzienu sagatavošanu rūpniecības, finanšu un nodokļu jomā ..”. Turklāt, tā kā plānā ir svarīgas norādes par to, kas Ķīnas ražošanas nozarei piecos gados jāsasniedz, tas ievērojami ietekmē uzņēmējdarbības vidi gan ĶTR, gan valstīs, kuras ar ĶTR sadarbojas uzņēmējdarbībā. Ņemot to vērā, ir skaidras norādes, ka šis plāns ierobežo Ķīnas elementu ražotāju izvēles brīvību un Savienības ražošanas iekārtu ražotāju, kuri eksportē uz Ķīnas tirgu, konkurences spiedienu. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(781)
Viens izejmateriālu ražotājs, kurš sadarbojās, apstrīdēja iespēju, ka citi tirgi varētu kompensēt samazināto ražošanu Ķīnas tirgū, ņemot vērā būtisko uzstādīto ražošanas jaudu ĶTR, kuru nebūtu vienkārši izbūvēt kaut kur citur. Šis arguments tiek noraidīts, jo nekas neliecina par to, ka Ķīnas tirgū ražošana varētu samazināties.
(782)
Viena ieinteresētā persona apstrīdēja augšupējā nozarē nodarbināto skaitu, kas minēts antidempinga pagaidu regulas 236. apsvērumā. Tiek precizēts, ka rādītājs “4 200 darbinieki” attiecas tikai uz augšupējiem operatoriem, kuri sadarbojās, piemēram, iekārtu ražotājiem un polisilīcija piegādātāju, tā pamatā ir viņu sniegtās atbildes uz anketas jautājumiem un tas neraksturo nozari kopumā.
(783)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka kompensācijas pasākumu ietekme uz iekārtu ražotājiem nebūtu būtiska, bet ietekme uz izejmateriālu piegādātāju īstermiņā varētu būt negatīva, ņemot vērā tā iespējamo pārdošanas apjomu samazināšanos ĶTR.
6.5. Lejupējo tirgus dalībnieku intereses
(784)
Lejupējie dalībnieki galvenokārt darbojas saistībā ar projektu izstrādi, mārketingu, komunikāciju un FE iekārtām. No lejupējiem dalībniekiem tika saņemtas 13 atbildes uz lejupējo uzņēmumu anketas jautājumiem: 7 no ekonomikas dalībniekiem, kuru darbība ir tieši saistīta ar līdzīgo produktu (proti, no projektu attīstītājiem un sistēmu uzstādītājiem), un 6 no FE nozares pakalpojumu sniedzējiem (loģistika, transports, sabiedriskās attiecības utt.), t.i., dalībniekiem, kuru darbība nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu. Šajās atbildēs uz anketas jautājumiem bija iekļauta atbilde no viena nesaistīta importētāja, kurš tomēr ir kvalificējams kā lejupējais dalībnieks, jo tā galvenā darbība ir iekārtu uzstādīšana (skat. 25. apsvērumu)
(785)
Antidempinga pagaidu regulas 242. apsvērumā novērtēts, ka kopumā lejupējo dalībnieku (uzstādītāju un projektu attīstītāju) ar izmeklējamo ražojumu saistītās darbības īpatsvars attiecībā pret to kopējo darbību ir atšķirīgs. IP laikā tas bija vidēji 41 %. Ekonomikas dalībnieku, kas sadarbojās, rentabilitāte saistībā ar izmeklējamo ražojumu IP laikā bija vidēji aptuveni 11 %. Darba vietu izteiksmē septiņi lejupējie dalībnieki, kas sadarbojās, IP laikā nodarbināja aptuveni 550 cilvēku.
(786)
Vairākas personas apstrīdēja to, ka dati par lejupējo dalībnieku apgrozījumu, rentabilitāti un nodarbinātību, kurus Komisija ieguva no septiņu lejupējo dalībnieku atbildēm uz anketas jautājumiem, ir reprezentatīvi. AFASE iesniedza “pētījumu”, kas veikts starp tās locekļiem (sistēmu uzstādītājiem), lai parādītu, ka lielākajai daļai uzstādītāju ar FE saistītā darbība ir galvenais ienākumu avots. Turklāt AFASE apgalvoja, ka lejupējie dalībnieki, it īpaši uzstādītāji, pretēji konstatējumiem, kas minēti antidempinga pagaidu regulas 242. apsvērumā, realizētu tikai viencipara peļņas procentu, kas neļautu amortizēt nekādus maksājumus.
(787)
Attiecībā uz antidempinga pagaidu regulā izmantoto datu reprezentativitāti jānorāda, ka Komisija izmantoja visus datus, ko bija iesnieguši uz specifiskās anketas jautājumiem atbildējušie lejupējie dalībnieki, kā arī AFASE iesniegtos dokumentus, kā skaidrots 737. apsvērumā.
(788)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka ar FE saistītā darbība esot uzstādītāju galvenais ienākumu avots, atbilžu uz anketas jautājumiem, kuras iesniedza septiņi lejupējie dalībnieki (uzstādītāji un projektu attīstītāji) turpmāka analīze atklāja, ka darbība, kas tieši saistīta ar izmeklējamo līdzīgo ražojumu, bija vidēji aptuveni 42 % no šo dalībnieku kopējās darbības un rentabilitāte - vidēji 11 %. Taču, ja ņem vērā darbību (kas nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu), to kopējā nozīme būtiski palielinās trim no septiņiem dalībniekiem. Līdz ar to attiecīgais koeficients IP laikā būtu robežās no 45 % līdz 100 %. Turklāt šo septiņu dalībnieku (uzstādītāju un projektu attīstītāju) rentabilitāte attiecībā uz FE darbībām, ieskaitot darbības, kas nav tieši saistītas ar izmeklējamo ražojumu, būtu vidēji 9 %. Vērtējot nodarbinātību, FE darbības, ieskaitot tās darbības, kas nav tieši saistītas ar izmeklējamo ražojumu, attiecīgajiem septiņiem dalībniekiem IP laikā atbilst 660 pilnas slodzes darbavietām. Papildus FE projektiem un iekārtām šie dalībnieki darbojās arī vēja enerģijas iekārtu un elektroiekārtu ražošanas jomā.
(789)
Tiek uzskatīts, ka vispirms ir jāizvērtē pasākumu ietekme uz lejupējo dalībnieku darbību, kura ir tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu; IP laikā tās rentabilitāte vidēji bija 11 %. Taču arī tad, ja to izvērtētu, balstoties uz visu ar FE saistīto darbību, kas nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu, secinājumi būtiski nemainītos, jo dažādie faktori, kas tiek ņemti vērā, galvenokārt rentabilitāte un iespēja amortizēt daļu maksājuma, īpaši neatšķiras (rentabilitāte samazinās no vidējā rādītāja 11 % līdz vidējam rādītājam 9 %). Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, viena persona, kuras telpās Komisija bija pārbaudes apmeklējumā, apstrīdēja reprezentativitāti attiecībā uz secinājumu par uzstādītāju un attīstītāju rentabilitāti, kas, ciktāl runa ir par šo personu, esot balstīta uz vienu vienīgu darījumu. Šis arguments tiek noraidīts, jo Komisija lejupējo dalībnieku rentabilitāti aprēķināja, pamatojoties uz visiem datiem, ko atbildēs uz anketas jautājumiem bija iesnieguši lejupējie dalībnieki.
(790)
Attiecībā uz pētījumu, kuru AFASE veica starp saviem biedriem, vispirms tiek norādīts, ka visiem dalībniekiem ir bijusi iespēja izmeklēšanas sākumā pieteikties un sniegt atbildes uz specifiskās anketas jautājumiem, kas izstrādāti lejupējiem dalībniekiem, lai noskaidrotu nepieciešamo informāciju, lai varētu izvērtēt maksājumu ietekmi uz šiem dalībniekiem. Otrkārt, pētījumā nebija norādīta uzstādītāju identitāte, tāpēc nebija iespējas pārbaudīt, piemēram, norādīto datu būtiskumu un uzticamību. Treškārt, lai gan daudzi jautājumi, kas uzdoti pētījumā, attiecās uz uzstādītāju spēju amortizēt iespējamos maksājumus, pētījumā trūka jebkādu norāžu uz peļņu, kādu šie uzstādītāji ir guvuši izmeklēšanas periodā, tādējādi tajā nebija iekļauti būtiski elementi pasākumu ietekmes novērtēšanai. Tādēļ, izmantojot šo pētījumu, nav iespējams izdarīt nekādus jēgpilnus secinājumus.
(791)
Tika izvirzīts arguments, ka pasākumi nav Savienības interesēs, jo tie palielinās moduļu cenas, tādējādi atturot galalietotājus/patērētājus uzstādīt iekārtas. Rezultātā lejupējiem dalībniekiem būtu daudz mazāk pasūtījumu un tas liktu sašaurināt viņu uzņēmējdarbību. Šis izvērtējums balstījās uz izmeklēšanas laikā iesniegtu Prognos sagatavotu pētījumu par iespējamu darbavietu zudumu. Pētījumā ir prognozēts, ka tad, ja tiktu noteikti maksājumi, liela daļa darbavietu Savienības FE tirgū būtu apdraudētas. Pētījumā ir izmantotas EPIA aplēses, kas liecina, ka kopējais tiešo darbavietu skaits 2011. gadā visos Savienības FE tirgus posmos, ieskaitos Savienības ražotājus, importētājus, augšupējos un lejupējos dalībniekus, ir 265 000. Kā starta punktu izmantojot 2011. gada aplēses par kopējo tiešo darbavietu skaitu FE nozarē, Prognos secināja, ka atkarībā no maksājumu apmēra trīs gadu laikā tiks zaudēti 242 000 darbavietu no 265 000. Lielākais darbavietu zudums, iespējams, notiks lejupējā tirgū, kurā, kā norādīja Prognos, 2011. gadā bija nodarbināti aptuveni 220 000 cilvēku.
(792)
Izmeklēšana neapstiprināja iepriekš minēto scenāriju un norādīja uz daudz mazāku skaitu tiešo darbavietu, kas pastāvēja FE tirgū 2011. gadā, izmeklēšanas periodā un 2012. gadā.
(793)
Sākumā izmeklēšanā radās šaubas par tiešo ar FE saistīto darbavietu kopējo skaitu, ko bija aprēķinājusi EPIA. Konkrēti pārbaudes apmeklējumā EPIA izrādījās, ka pamatā esošie dati, kas noveda pie secinājuma par 265 000 darbavietu, bija neprecīzi un neļāva izdarīt šādus secinājumus. Faktiski pārbaudes apmeklējuma laikā iegūtā informācija liecina, ka 2011. gadam aprēķinātā tiešo FE darbavietu skaita pieļaujamā kļūda svārstās līdz pat 20 %. Turklāt aplēsēs ir iekļauti darbinieki citās Eiropas valstīs ārpus Savienības, kā arī darbinieki, kas saistīti ar plānkārtiņu ražojumiem, uz kuriem izmeklēšana neattiecas.
(794)
Jāprecizē, ka 20 % pieļaujamā kļūda (kas darbavietu aplēsi var gan palielināt, gan samazināt) tiešo ar FE saistīto darbinieku kopskaitā, kuru aprēķināja Eiropas FE asociācija, atklājās pārbaudes apmeklējumā EPIA. Tas norāda, ka ir grūti aprēķināt precīzus skaitļus saistībā ar nodarbinātību lejupējā nozarē, jo ir maz datu avotu, kuri bieži ir pretrunīgi.
(795)
Neraugoties uz šaubām, lai gan, analizējot ietekmi uz pasākumiem, tika izmantotas sākotnējās aplēses par darbavietu skaitu, ir jāizdara šādas piezīmes. Aplēse attiecas uz darba vietu skaitu FE ražojumu nozarē 2011. gadā, proti, gadā, kad FE iekārtu skaits Savienībā bija ļoti liels (aptuveni 20 GW). Ir saprātīgi pieņemt, ka, tā kā iekārtu jauda izmeklēšanas periodā samazinājās līdz aptuveni 17,5 GW un 2012. gadā līdz 15 GW, tad arī lejupējo darbavietu skaits, it īpaši to, kas tieši saistītas ar iekārtu skaitu, attiecīgi samazinājās. Šajā saistībā publiski pieejamā specializētā prese liecināja, ka Vācijā, kas ir vislielākais valsts tirgus, no 2011. gada līdz 2012. gadam darba vietu skaits FE enerģijas nozarē samazinājās no 128 000 līdz 100 000, ieskaitot ražotāju nodrošinātās darba vietas. Turklāt izmeklēšanā radās nopietnas šaubas par to, vai attiecīgajā skaitā ir ietvertas tikai pilnlaika darba vietas, kas izveidotas tikai FE enerģijas nozares vajadzībām. Šajā sakarā izmeklēšanā tika atklāts, ka jo īpaši lejupējā tirgū (iekārtas) ar FE ražošanu saistītā darbība pārsvarā ir tikai daļa no plašākas uzņēmējdarbības un ka galvenais uzņēmējdarbības virziens ir apkures iekārtas un elektroiekārtas, santehnikas iekārtas u. c.
(796)
Ņemot vērā iepriekšminēto, lai ir iespējams, ka pasākumu noteikšana varētu izraisīt izmeklējamā ražojuma cenu paaugstināšanos Savienībā, tādējādi, iespējams, īstermiņā samazinot FE iekārtu skaitu. Tomēr, ņemot vērā turpmāk izklāstīto, darba vietas šajā tirgus daļā var tikt nelabvēlīgi ietekmētas tikai ierobežotā apjomā. Pirmkārt, vismaz dažiem no iekārtu uzstādītājiem ar FE ražojumiem saistītā darbība ir tikai daļa no to uzņēmējdarbības un ir arī sezonāla. Tāpēc uzstādītājiem vajadzētu būt spējīgiem veikt citas darbības gadījumā, ja samazinās pieprasījums pēc FE iekārtām. Tā kā mērķi attiecībā uz atjaunojamiem energoresursiem un energoefektivitāti, kas saskaņoti Savienības līmenī, ir juridiski saistoši dalībvalstīm, paredzams, ka samazināts pieprasījums pēc saules energoiekārtām palielinās pieprasījumu pēc citu veidu atjaunojamiem elektroenerģijas avotiem un energoefektivitātes. Daudziem no lejupējās nozares darbiniekiem, visticamāk, ir prasmes, kas nepieciešanas, lai varētu savā labā izmantot pieprasījuma palielināšanos šajās blakusnozarēs. Otrkārt, ņemot vērā esošo peļņu lejupējā tirgū (skat. 785. apsvērumu), iekārtu uzstādītājiem vajadzētu spēt segt daļu no cenu palielinājuma, tādējādi ierobežojot ietekmi uz galīgajām cenām un uz pieprasījumu pēc FE iekārtām.
(797)
Neatkarīgi no maksājumu noteikšanas atklātībā pieejamas prognozes par FE iekārtu pieprasījumu liecina par iespējamu pieprasījuma samazinājumu 2013. gadā (2013. gadā uzstādīto iekārtu jauda - no 9,8 GW līdz 16,5 GW), kas katrā ziņā, visticamāk, nelabvēlīgi ietekmētu darba vietu skaitu lejupējā tirgū.
(798)
Visbeidzot jānorāda, ka iespējamais FE ražojumu cenu palielinājums, visticamāk, rastos jebkurā gadījumā, jo ĶTR ražošana, ar ko apgādā Savienības tirgu, lielā mērā nes zaudējumus, un šāda situācija nav ilgtspējīga.
(799)
Kas attiecas uz darbavietu zudumu, izmeklēšanas laikā apkopotā informācija apliecināja, ka lejupējā nozare ir pieredzējusi darbavietu zudumu sakarā ar FE iekārtu pieprasījuma samazināšanos Savienībā par aptuveni 5 GW laikā no 2011. līdz 2012. gadam. Šo darbavietu zudumu nevar saistīt ar pasākumiem, jo tie atspoguļo tirgus attīstību. Turklāt 2013. un 2014. gadā ir paredzama turpmāka pieprasījuma samazināšanās, un tas, visticamāk, nozīmēs tālāku darbavietu zudumu FE nozarē. Līdzīgi šādas pieprasījuma izmaiņas pirms izmeklēšanas sākuma prognozēja lielākie pētniecības centri, tāpēc šos darbavietu zudumus nevar attiecināt uz pasākumu noteikšanu.
(800)
Savienības ražošanas nozare iesniedza konsultanta PriceWaterHouseCoopers (PWC) pētījumu par pasākumu iespējamo ietekmi uz darbavietām, kas saistītas ar FE. PWC pētījums atsaucas uz Prognos pētījumu, kurā pasākumu noteikšanas dēļ bija prognozēti lieli darbavietu zudumi FE tirgū un kuru AFASE iesniedza pirms pagaidu antidempinga maksājumu noteikšanas; tas ir aplūkots iepriekš 791. apsvērumā. PWC pētījumā Prognos pētījums tika kritizēts, norādot uz faktu, ka Prognos aplēstais kopējais darbavietu zudums faktiski pārsniedz kopējo esošo ar FE saistīto darbavietu skaitu Savienībā. Attiecībā uz maksājumu ietekmi Savienības tirgū PWC nonāca pie secinājumiem, kas ir pretēji Prognos secinājumiem, prognozējot tīri pozitīvu ietekmi uz darbavietu skaitu Savienībā, un to, ka ieguvumi atsvērs maksājumu iespējamo negatīvo ietekmi (piem., uz pieprasījumu).
(801)
AFASE apgalvoja, ka Komisija nav izpaudusi avotu saistībā ar 20 % pieļaujamo kļūdu tiešo FE darbavietu skaitam, ko 2011. gadam aprēķināja EPIA.
(802)
Šī 20 % pieļaujamā kļūda, kas darbavietu aplēsi var gan palielināt, gan samazināt, atklājās pārbaudes apmeklējumā EPIA. Tas norāda, ka ir grūti aprēķināt precīzus skaitļus saistībā ar nodarbinātību lejupējā nozarē, jo ir maz datu avotu, kuri bieži ir pretrunīgi.
(803)
Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, dažas personas apgalvoja, ka Komisijas analīzē nav minēts tas, ka maksājumi vēl vairāk palielinās darbavietu zudumu, ko rada FE iekārtu skaita samazināšanās pēc 2011. gada. Tika apgalvots, ka šis darbavietu zudums, īpaši lejupējā nozarē, ir cieši saistīts ar to, ka FE uzstādītāji ir atkarīgi no saules enerģijas iekārtām. Turklāt AFASE kritizēja Komisiju par to, ka tā neesot pienācīgi ņēmusi vērā pētījumu, ko AFASE veica starp tās locekļiem, un līdzīgu pētījumu, ko veica Apvienotās Karalistes Solar Trade Association, kas it kā uzrādot šādu atkarību.
(804)
Attiecībā uz to, ka Komisija it kā neesot izteikusies par maksājumu ietekmi uz darbavietām, skat. 799.-800. apsvērumu, kuros ir skatīti apgalvojumi par pasākumu ietekmi uz darbavietu skaitu FE nozarē un ir atzīts, ka pasākumu dēļ īstermiņā tiešām varētu tikt ietekmēts darbavietu skaits lejupējā nozarē.
(805)
Attiecībā uz pētījumiem, ko veikuši AFASE un Apvienotās Karalistes Solar Trade Association, atbildē uz informācijas galīgo izpaušanu tika iesniegti dati par aptaujā piedalījušos uzņēmumu identitāti. Tomēr pētījumi tā arī palika nepilnīgi, jo, piemēram, dažas atbildes bija nepilnīgas. Pētījumu analīze atklāja turpmāk minēto. Attiecībā uz AFASE pētījumu pirmām kārtām tiek atzīmēts, ka lielākā daļa no 50 uzstādītājiem, kuri sniedza atbildes, norādīja, ka darbojas vienīgi FE tirgū. 15 no šiem 50 uzstādītājiem norādīja, ka zināmā mērā darbojas arī citās ar FE nesaistītās jomās, piemēram, apkures, elektroiekārtu un vēja enerģijas jomā. Attiecībā uz Apvienotās Karalistes pētījumu no 31 AK uzņēmuma, kas sniedza atbildes, 21 darbojās arī citās jomās nekā FE. Šie skaitļi rāda, ka attiecībā uz teju pusi no projektu attīstītājiem un uzstādītājiem ir pareizs antidempinga pagaidu regulas 247. apsvērumā sniegtais konstatējums par spēju veikt citas darbības, piemēram, elektrisko un apkures iekārtu jomā. Tomēr tiek atzīts, ka šī spēja reāli var būt mazāka nekā pieņemts antidempinga pagaidu regulā. Tādējādi tās neitralizējošā ietekme uz darbavietu zudumu var būt mazāka nekā sākotnēji pieņemts. Otrkārt, daži no dalībniekiem, ko aptaujāja AFASE un Apvienotās Karalistes Solar Trade Association, ir izmantojuši Savienībā ražotos ražojumus, un daži, lai izvairītos no cenu pieauguma, paredz, ka pēc pasākumu pieņemšanas pirks ražojumus, kas nav ražoti Ķīnā.
Tādējādi to atkarība no importa no Ķīnas un pasākumu ietekme, domājams, būs neliela, jo šie dalībnieki var izmantot Savienībā ražotos ražojumus. Treškārt, vērtējums par pasākumu ietekmi uz visu aptaujāto uzņēmumu komercdarbību neļāva izdarīt skaidrus secinājumus, jo to vērtējums bija ļoti atšķirīgs. Daži uzņēmumi pat nespēja novērtēt šo ietekmi. Ceturtkārt, atbildes uz jautājumu par to, cik FE projekti varētu tikt atcelti maksājumu piemērošanas gadījumā, Apvienotās Karalistes pētījumā svārstījās no “nedaudzi” līdz “visi projekti”. Daži dalībnieki nespēja sniegt aplēsi. Visbeidzot, nevienā no abiem pētījumiem nebija jautājuma par aptaujāto ekonomikas dalībnieku rentabilitāti, kas ir būtiska, lai varētu novērtēt, kāda būtu maksājuma radītā cenu pieauguma (ja tāds vispār būtu) iespējamā amortizācijas pakāpe.
(806)
Vairākas personas apgalvoja, ka uzstādītāji nevar viegli mainīt savas darbības vai pāriet uz citas zaļās enerģijas iekārtām, jo tās ir pavisam citādas tehnoloģijas un zinātība. Tāpēc, ja maksājumi tiktu noteikti, tiem būtu jāizbeidz darbība. Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena ieinteresētā persona atkārtoti pauda šo apgalvojumu, norādot, ka uzstādītāji ir ieguldījuši ievērojamus resursus darbības specializācijā uz FE, piemēram, veicot speciālu apmācību, un tas pierādot, ka to darbība ir pamatā virzīta uz FE nozari un tie nespētu viegli pāriet uz citu darbību.
(807)
Šis arguments nebija pietiekami pamatots, jo netika norādīts, tieši kādas zināšanas uzstādītājam būtu jāiegūst un cik sarežģīta un dārga ir to iegūšana. Neatkarīgi no tā institūcijas atzīst, ka uzstādītāji ir izkopuši zinātību, kas ir specifiska FE moduļu uzstādīšanai. Tomēr šīs zinātības izkopšana ir salīdzinoši nesena un ir papildus uzstādītāju pamatzināšanām, kuras ir par elektroiekārtām, apkures iekārtām, santehniku utt. Turklāt tā tika izkopta saistībā ar netaisnīgu praksi, proti, masveidā ieplūstot subsidētam importam no ĶTR. Neatkarīgi no uzstādītāju darbinieku specializētajām prasmēm šis arguments ir jāskata paralēli 792.-800. apsvērumā sniegtajai analīzei par nodarbinātības situāciju lejupējā nozarē, kura īstermiņā varētu tikt ietekmēta negatīvi, taču, pateicoties ilgtspējīgai tirdzniecībai, radītu uzstādītāju nodarbinātības pieaugumu vidējā termiņā un ilgtermiņā. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(808)
Dažas personas apstrīdēja lejupējo dalībnieku spēju amortizēt kaut daļu no iespējamā cenu pieauguma. Šis arguments nebija pietiekami pamatots, tādējādi nevarēja novērtēt, cik precīzs ir šis apgalvojums. Tika novērtēts, ka lejupējiem dalībniekiem, kuri sadarbojās, rentabilitāte, kas tieši saistīta ar attiecīgo ražojumu, vidēji ir ap 11 %, un attiecīgajiem dalībniekiem tas dod iespēju amortizēt vismaz daļu no cenas pieauguma, ja tāds būtu. Šajā kontekstā tiek atgādināts, ka cenu kopējā tendence ir lejupejoša.
(809)
Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, dažas personas atkārtoti pauda apgalvojumu, ka pasākumu rezultātu rastos nopietns risks, ka Savienībā samazinātos pieprasījums pēc saules enerģijas ražojumiem, kas, šo personu skatījumā, esot pretarguments pasākumu noteikšanai. Viena persona apgalvoja, ka saules enerģijai patlaban ir raksturīga augsta pieprasījuma cenu elastība un pat ierobežots saules enerģijas ražojumu cenas kāpums radītu būtisku pieprasījuma sarukumu. Saskaņā ar šīs personas aplēsēm kompensācijas maksājums 30 % apmērā varētu samazināt pieprasījumu par 8 GW, savukārt maksājums 50 % apmērā pieprasījumu samazinātu par 10 GW. Līdzīgā garā AFASE atsaucās uz tirgus analītiķa pētījumu, kurā prognozēts, ka 2013. gadā 50 % maksājuma rezultātā pieprasījums saruktu līdz 2 GW apmērā, kas attiecīgi ir daudz mazāka apjoma samazinājums.
(810)
Kaut arī izmeklēšanas laikā personas iesniedza vairākus citus pieprasījuma samazināšanās scenārijus papildus iepriekš minētajiem, to rezultāti nebija salīdzināmi. Kaut arī nevar izslēgt iespēju, ka maksājumu dēļ varētu samazināties pieprasījums pēc FE iekārtām, šo ietekmi ir sarežģīti izteikt skaitliski, ņemot vērā dažādos elementus, kas ietekmē FE iekārtu pievilcību Savienībā. Turklāt, pat ja īstermiņā pieprasījums samazinātos, ir paredzams, ka ieguvumi no taisnīgas tirdzniecības vidējā termiņā un ilgtermiņā atsvērtu īstermiņa negatīvo ietekmi. Visbeidzot, pati AFASE atzina, ka novērtējums par tiešo saikni starp pieprasījumu un maksājumiem būtu pieejams vienīgi tad, kad maksājumi būtu ieviesti. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(811)
Kā minēts 784. apsvērumā, 6 atbildes uz anketu tika saņemtas no FE nozares pakalpojumu sniedzējiem (loģistika, transports, sabiedriskās attiecības utt.), t.i., dalībniekiem, kuru darbība nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu. Tika konstatēts, ka šīs atbildes sniedz norādes par to, cik relatīvi būtiskas ir ar FE saistītās darbības, salīdzinot ar attiecīgo dalībnieku, kuri sadarbojās, kopējo darbību. Neraugoties uz noteiktiem atbilžu trūkumiem, anketās iekļautie dati ļāva izvērtēt to, ka šo dalībnieku ar FE saistītās darbības ir marginālas, ja salīdzina ar viņu kopējo darbību. Ar FE saistītās darbības veidoja vidēji tikai apmēram 5 % no viņu kopējā apgrozījuma un aptuveni 8 % no kopējās nodarbinātības. Attiecībā uz rentabilitāti, tā vidēji bija ap 7 %. Taču ir atzīmēts, ka dati par rentabilitāti nebija pilnīgi, jo ne visi dalībnieki ziņoja par šo jautājumu. Tādējādi tika secināts, ka ir maz ticams, ka pasākumu iespējamā ietekme uz FE nozares pakalpojumu sniedzēju ekonomisko situāciju būtu ievērojama.
(812)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tika secināts, ka pasākumu ietekme uz lejupējiem dalībniekiem īstermiņā būtu nedaudz negatīva, jo iekārtu skaits samazinātos izteiktāk nekā tad, ja tiktu īstenots scenārijs bez maksājuma noteikšanas, ko ir prognozējuši lielākie pētniecības centri, un ciktāl lejupējie dalībnieki nebūtu spējīgi amortizēt maksājumu. Neraugoties uz pieprasījuma pēc FE iekārtām iespējamo samazināšanos, iekārtu uzstādītājiem vajadzētu būt spējīgiem veikt citas darbības neatkarīgi no tā, vai tās ir saistītas ar citiem videi nekaitīgiem enerģijas avotiem vai ar uzstādītāju darbības pamatveidu, kas minēts iepriekš. Tika secināts, ka, ņemot vērā sniegtos datus, ir maz ticams, ka pasākumu iespējamā ietekme uz FE nozares pakalpojumu sniedzēju ekonomisko situāciju būtu ievērojama.
6.6. Galalietotāju (patērētāju) intereses
(813)
Neviena persona, kura tieši pārstāv galalietotājus, piemēram, patērētāju apvienības, neiesniedza piezīmes. Šajā gadījumā runa ir par divu veidu galalietotājiem, proti, patērētājiem (mājsaimniecībām) un citiem galalietotājiem (piemēram, iestādēm, citiem ieguldītājiem). Izmeklēšanā tika atklāts, ka patērētāji ir pasūtījuši tikai aptuveni ceturto daļu Savienībā pastāvošo FE iekārtu (tā dēvētās jumta konstrukcijas, mazākas iekārtas). Pārējās iekārtas (uz zemes montējamās, rūpnieciskās un komerciālās iekārtas, kas ir daudz lielākas) ir pasūtījuši citi galalietotāji.
(814)
Vairākas personas apgalvoja, ka tad, ja tiktu noteikti pasākumi, patērētāji ciestu no FE moduļu cenu pieauguma. Lai gan varētu gaidīt, ka maksājuma noteikšanas dēļ FE moduļu cenas Savienības tirgu varētu paaugstināties, tomēr patērētājus un citus galalietotājus tas varētu skartu mazā mērā, jo izmeklēšanā tika atklāts, ka moduļa cena veido līdz 50 % no FE iekārtu kopējām izmaksām. Ņemot vērā projektu attīstītāju un uzstādītāju gūto peļņas procentu, ir saprātīgi pieņemt, ka iespējamu moduļu cenu kāpumu patērētājiem vismaz daļēji būtu iespējams amortizēt, tādējādi to mazinot. Pamatojoties uz pieejamajiem pierādījumiem tiek secināts, ka ierosinātos pasākumus ierosinātā maksājuma līmenī vismaz daļēji uzņemsies piegādes ķēde un tādēļ nav noteikts, ka tie izpaudīsies, kā augstākas cenas patērētājiem mazumtirdzniecības līmenī.
(815)
Bez tam ir norādīts, ka tad, ja netiktu noteikti maksājumi, iespējamā Savienības ražošanas nozares izzušana nākotnē klientiem varētu atstāt tikai vienu moduļu piegādes avotu. Īstenojoties šādam scenārijam, Ķīnas ražotāji eksportētāji atrastos tādā pozīcijā, lai varētu vēl vairāk nostiprināt savas stingrās pozīcijas tirgū un tā rezultātā īstermiņā un vidējā termiņā varētu tikt paaugstinātas cenas, kaitējot patērētājiem/gala lietotājiem. Jebkurā gadījumā, kā iepriekš ir minēts, cenu paaugstināšanās visdrīzāk notiktu jebkurā gadījumā, ņemot vērā to, ka ĶTR ražošana strādā ar zaudējumiem.
(816)
Dažas personas apgalvoja, ka maksājumi palielinātu izmeklējamā ražojuma cenu. Tādēļ samazinātos FE iekārtu pieprasījums, jo tās būtu pārāk dārgas patērētājiem un arī ne pietiekami pievilcīgas citiem investoriem.
(817)
Kā jau minēts 752. apsvērumā, pat ja pasākumu noteikšanas dēļ varētu notikt īslaicīga cenu palielināšanās, tad cenu kopējā tendence ir lejupejoša, kā to apliecina vairāki atklātībā pieejami avoti. Tāpēc šis arguments tika noraidīts. Lai gan precīzu iespējamo cenu pieaugumu, ko radītu pasākumi un ar tiem saistītās iespējamās pieprasījuma izmaiņas, ir grūti izteikt skaitļos, jāatgādina vairāki apsvērumi. Pirmkārt, izmeklējamais ražojums veido līdz 50 % no FE iekārtu kopējām izmaksām, tāpēc maksājumu var vismaz daļēji amortizēt. Otrkārt, Savienības ražošanas nozares konkurence ar trešo valstu ražotājiem, kuri jau ir Savienības tirgū, cenas varētu saglabāt zemākā līmenī. Tajā pašā laikā Savienības ražošanas nozarei vajadzētu būt spējīgai sasniegt labākus finanšu rezultātus, pateicoties apjomradītiem ietaupījumiem, kas rastos, lietderīgāk izmantojot ražotnes un samazinot ražošanas izmaksas. Treškārt, FE iekārtu pieprasījums korelē ne vien ar izmeklējamā ražojuma cenu līmeni, bet arī ar iepirkuma tarifu līmeni. Ar pašreizējo zemo pieprasījuma līmeni, salīdzinot ar to, kāds bija sasniegts 2011. gadā un IP, gaidāms, ka iepirkuma tarifiem nevajadzētu samazināties tik strauji kā attiecīgajā periodā, ļaujot veikt nepārtrauktas investīcijas FE projektos. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(818)
Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, viena persona apstrīdēja iepriekš sniegto argumentāciju. Tā apgalvoja, ka pēc pasākumu noteikšanas cenu mazināšanās tendence nevarētu turpināties. Šī personas atgādināja, ka pasākumi nozīmē ļoti būtisku izmaksu pieaugumu, kuru nav iespējams pilnībā kompensēt ar izmaksu samazinājumiem un/vai importu no trešām valstīm. Turklāt tā atkārtoti uzsvēra, ka Savienības nozare nespēs veikt jaunus ieguldījumus ražotnēs un iekārtās un lejupējo dalībnieku iespējas amortizēt izmaksas ir nelielas, ja to peļņa ir 11 %. Visbeidzot, nav nekādu pierādījumu, kas liecinātu, ka iepirkuma tarifi varētu kompensēt cenu palielinājumu.
(819)
Jāatgādina, ka, pretēji šim apgalvojumam, nav paredzama pasākumu radītā cenu kāpuma pilnīga neitralizēšana, bet ka pēc pasākumu pieņemšanas ir iespējams cenu pagaidu kāpums (skat. antidempinga pagaidu regulas 247. apsvērumu). Šo cenu kāpumu varētu radīt Ķīnas subsidēto cenu un ārpus Ķīnas ražoto ražojumu cenu līmeņa atšķirības. Tomēr izmeklēšanas laikā ievāktā informācija ļauj apgalvot, ka iespējamais cenu pieaugums varētu tikt daļēji amortizēts vairāku faktoru ietekmē, ņemot vērā lejupējās nozares peļņu, kuras vidējais līmenis ir 11 %. Visbeidzot, attiecībā uz apgalvojumu, ka neesot pierādījumu, kas liecinātu, ka iepirkuma tarifi varētu kompensēt cenu palielinājumu, ir saprātīgi pieņemt, ka laika gaitā šie tarifi tiks koriģēti, ievērojot projektu cenu attīstību.
(820)
Viena persona apgalvoja, ka, tā kā kopš 2013. gada marta Eiropā moduļu cenas ir paaugstinājušās par 20 %, tad kopš 2013. gada ļoti pietrūkst krājumu. Šis arguments nebija pamatots un, tieši pretēji, publiski pieejamās informācijas avoti liecina, ka 2013. gada otrajā ceturksnī cenas bija salīdzinoši stabilas. Pat ja šī informācija būtu pareiza, tā tikai atspoguļotu faktu, ka pēc importa reģistrācijas cenā ir ņemts vērā iespējama kompensācijas maksājuma risks. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(821)
Cita persona apgalvoja, ka FE projekti investoram neradītu peļņu, ja iepirkuma tarifu samazinājums nebūtu saistīts ar rūkošām projekta izmaksām, ieskaitot moduļu cenas, jo tās veido būtisku konkrētā projekta izmaksu daļu. Šajā sakarā tika apgalvots, ka maksājumi apdraudētu daudzu FE projektu dzīvotspēju, jo to dēļ tiktu paaugstināta cena.
(822)
Kā minēts 752. apsvērumā, izmeklējamā ražojuma cenu tendence kopuma ir lejupejoša. Turklāt iepirkuma tarifu būtiskums saistībā ar tirgu mazinās, jo dažos reģionos varētu būt panākta tīkla paritāte. Pamatojoties uz to, arguments, ka FE moduļu cena varētu negatīvi ietekmēt FE projektus, ieskaitot jautājumu par to dzīvotspēju, tika noraidīts.
(823)
Viena ieinteresētā persona veica iekšēju modelēšanu, lai pierādītu, ka gadījumā, ja tiktu piemēroti maksājumi, daudzu FE projektu dzīvotspēja tiktu apdraudēta.
(824)
Ar šādu modelēšanu nebija iespējams pienācīgi aprēķināt, cik lielā mērā varētu sarukt FE iekārtu pievilcība investīcijām (piem., ienākumi no ieguldījumiem) gadījumā, ja palielinātos izmeklējamā ražojuma cenas. Kaut arī šajā modelēšanā izmantotais pieņēmums, ka jebkurš maksājums tiktu pilnībā nodots galalietotājiem vai patērētājiem, ir maz ticams, ņemot vērā esošo lejupējo dalībnieku peļņas procentu. Turklāt, lēmums par investīcijām nebalstās tikai uz moduļa cenu, bet ir atkarīgs arī no daudziem faktoriem, ieskaitot to, vai attiecīgajā valstī ir vispārējs labvēlīgs FE iekārtu regulējums, kādas ir atbalsta līmenis, proti, elektroenerģijas cena (tīkla paritātei). Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(825)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tika secināts, ka pasākumu noteikšanai kopumā būtu ierobežota ietekme uz patērētājiem un citiem galalietotājiem. Tas nav atkarīgs no valsts atbalsta shēmu lomas FE pieprasījuma stimulēšanā. Ja valsts atbalsta shēmas ir pielāgotas augstākām saules enerģijas paneļu cenām (izmantojot augstākus iepirkuma tarifus), ietekmes uz patērētājiem varētu nebūt nemaz.
6.7. Citi argumenti
(826)
Dažas personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare nav spējīga apgādāt ES tirgu ar nepieciešamajiem daudzumiem, tāpēc, ja tiktu noteikti kompensācijas maksājumi, ES būtu nopietns deficīta risks, kas izraisītu turpmāku attiecīgā ražojuma cenu celšanos.
(827)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka šis arguments nav pamatots. Savienības ražošanas nozare jau kopš 2009. gada savu ražošanas jaudu neizmanto pilnībā. IP laikā Savienības moduļu ražošanas jaudas izmantojuma līmenis bija 41 %, bet neizmantotā papildu jauda bija aptuveni 5,7 GW; Savienības elementu ražošanas jaudas izmantojuma līmenis bija 63 %, bet neizmantotā papildu jauda bija aptuveni 1,2 GW. Tāpēc, pateicoties rezerves jaudai, Savienības ražošanas nozare būtu spējīga īstermiņā konkurēt par papildu tirgus daļu. Arī vidējā termiņā ir saprātīgi pieņemt, ka Savienības ražošanas nozare izvērsīs savu ražošanas jaudu, lai spētu panākt lielākus apjomradītus ietaupījumus un nodrošinātu turpmāku cenas samazināšanos. Turklāt pasaulē ir vēl arī citi avoti, kuri ir pārstāvēti Savienības tirgū un kuri arī varētu konkurēt Savienības tirgū gadījumā, ja samazinātos Ķīnas izcelsmes produktu imports. Izmeklēšana atklāja, ka esošā ar Ķīnu nesaistītā rezerves jauda ārpus Savienības izmeklēšanas periodā bija 5,6 GW moduļiem un 6 GW elementiem. Tāpēc tiek secināts, ka Savienības un trešo valstu ražotāju ārpussavienības kopējā rezerves jauda ir pietiekama, lai īstermiņā kompensētu potenciālo Ķīnas importa samazinājumu, ņemot vērā FE iekārtu pieprasījumu ES, kādu lielie pētījumu centri, piemēram, EPIA, ir prognozējuši 2013. gadam (no 9,8 GW līdz 16,5 GW) un 2014. gadam (9 GW līdz 17,1 GW).
(828)
Pat ja pieņēmums par Savienības ražošanas jaudu būtu piesardzīgāks (skat. 545. apsvērumu), kopējā Savienības un trešo valstu rezerves jauda būtu pietiekama, lai īstermiņā apmierinātu Ķīnas izcelsmes importa samazinājumu. Arī vidējā termiņā ir saprātīgi pieņemt, ka Savienības ražošanas nozare palielinās savu ražošanas jaudu, lai spētu panākt apjomradītus ietaupījumus, kas savukārt nodrošinātu turpmāku cenas samazināšanos. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(829)
Dažas personas apgalvoja, ka maksājumu noteikšana attiecīgajam ražojumam kaitētu FE tirgus attīstībai Eiropā un tāpēc netiktu sasniegti ES stratēģijas “Eiropa 2020” mērķi attiecībā uz atjaunojamiem enerģijas resursiem un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu.
(830)
Vispirms jānorāda, ka stratēģijā 2020. gadam izvirzītie mērķi nav atkarīgi tikai no saules enerģijas. Vienlīdz svarīga nozīme ir arī citiem videi draudzīgiem enerģijas veidiem, piemēram, vēja, biomasas enerģijai, hiodroenerģijai u. c. Tā kā saules enerģijai attiecībā uz 2020. gada mērķiem nav noteikts konkrēts īpatsvars, paredzams, ka nedaudz mazāks FE iekārtu skaits nepaaugstinās 2020. gada stratēģijas kopējās izmaksas. Turklāt saules enerģijas paneļu cena ir tikai viens no daudziem faktoriem, kas ir svarīgi FE enerģijas nozares attīstībai Eiropā. Tikpat svarīga nozīme ir arī labvēlīgam tiesiskajam un finanšu regulējumam Savienības un valstu līmenī, labākai finansējuma pieejamībai atjaunojamo energoresursu projektu vajadzībām un ieguldījumiem pētniecībā un izstrādē. Attiecībā uz saules enerģijas ražošanā veikto ieguldījumu finansēšanu jānorāda, ka maksājumu noteikšana uzlabos stāvokli Savienības ražošanas nozarē un FE enerģijas nozarē kopumā. Attiecīgi varētu uzlaboties kapitāla pieejamība gan Savienības ražošanas nozarei, gan investoriem FE nozarē. Visbeidzot, jāatgādina, ka maksājuma mērķis nav izskaust Ķīnas izcelsmes importu, bet gan atjaunot taisnīgu konkurenci. Pierādījumi par peļņu, kas tiek gūta lejupējā tirgū, ļauj pieņemt, ka gadījumā, ja palielināsies attiecīgā ražojuma cena, šādu cenu palielinājumu daļēji amortizēs ekonomikas dalībnieki lejupējā tirgū. Tāpēc moduļu cenām galalietotājiem/patērētājiem nevajadzētu būtiski palielināties, un pieprasījumu pēc saules enerģijas iekārtām varētu saglabāt prognozētajā līmenī.
(831)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka pasākumu noteikšanai kopumā nebūtu būtiska negatīva ietekme uz citiem ES politikas virzieniem.
6.8. Secinājums par Savienības interesēm
(832)
Vispārējā pozitīvā ietekme uz Savienības ražošanas nozari atsver iespējamo negatīvo ietekmi uz citiem FE tirgus dalībniekiem, ieskaitot galalietotājus (patērētājus).
(833)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka, balstoties uz pieejamo informāciju par Savienības interesēm, nav pārliecinošu iemeslu, kuru dēļ nevajadzētu noteikt galīgos pasākumus attiecīgā ražojuma importam no ĶTR.
7. GALĪGIE KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMI
(834)
Ņemot vērā secinājumus, kas izdarīti attiecībā uz subsidēšanu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm, būtu jānosaka galīgie kompensācijas pasākumi, lai novērstu to, ka subsidētais imports turpina radīt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
7.1. Kaitējuma novēršanas līmenis
(835)
Lai noteiktu šo pasākumu līmeni, tika ņemtas vērā konstatētās subsīdijas starpības un tas, kāda apmēra maksājums ir nepieciešams, lai novērstu kaitējumu Savienības ražotājiem, nepārsniedzot konstatētās subsīdijas starpības.
(836)
Aprēķinot maksājuma apmēru, kāds vajadzīgs kaitējumu radošo subsīdiju ietekmes novēršanai, tika uzskatīts, ka pasākumiem jābūt tādiem, kuri ļauj Savienības ražošanas nozarei segt tās ražošanas izmaksas un gūt tādu peļņu pirms nodokļu samaksas, ko šāda veida ražošanas nozare varētu pienācīgi gūt, pārdodot līdzīgo ražojumu Savienībā normālos konkurences apstākļos, t. i., ja nebūtu subsidētā importa. Saskaņā ar Vispārējās tiesas judikatūru šāda peļņa ir tā, kas gūta aplūkotā perioda sākumā, t. i., pirms subsidētā importa apjoma pieauguma. Tāpēc mērķa peļņa tika noteikta 8 % līmenī, balstoties uz svērto vidējo peļņu, kādu ES ražošanas nozare saistībā ar moduļiem un elementiem guva 2009. un 2010. gadā, kad tā bija ienesīga.
(837)
Pēc informācijas galīgās paziņošanas Savienības ražošanas nozare apgalvoja, ka par rentabilitātes līmeni, ko šī nozare varētu, saprātīgi ņemot, sasniegt, ja nebūtu subsidētā importa, būtu jāizmanto rentabilitāte 2010. gadā, nevis 2009. un 2010. gada peļņas procentu vidējais rādītājs. Attiecībā uz šo tika apgalvots, ka 2009. gadā rentabilitāte nebija pietiekama un šajos divos gados apstākļi bija ievērojami atšķirīgi, jo īpaši ņemot vērā patēriņa attīstību 2010. gadā, kad šī attīstība mazināja subsidēšanas ietekmi. Saistībā ar šo būtu jāatzīmē, ka, nosakot kaitējuma novēršanas līmeni, nav svarīgi, vai Savienības ražošanas nozares vidējais peļņas procents bija “pietiekams”. Kaitējuma novēršanas līmenim būtu jābalstās uz peļņu, kuru, saprātīgi ņemot, var sasniegt, ja nav subsidētā importa. Izmeklēšanas iestāžu prakse ir uzskatīt, ka šis līmenis bija sasniegts izvērtējamā perioda sākumā. Tā kā šajā gadījumā Savienības ražošanas nozare izvērtējamā perioda sākumā 2009. gadā cieta zaudējumus no elementu pārdošanas, šī metodika nederēja, un tika atzīts, ka ticamāku rezultātu kaitējuma novēršanas līmeņa noteikšanā dos izvērtējamā perioda pirmā un otrā gada peļņas procentu vidējais rādītājs. Saistībā ar šo tika arī uzskatīts, ka tam, ka apstākļi šajos divos gados atšķīrās, nav nozīmes.
(838)
Cita persona atkārtoti norādīja, ka attiecīgi moduļiem un elementiem būtu jānosaka atšķirīgas mērķa peļņas, jo šiem diviem ražojumu veidiem izvērtējamā periodā bija atšķirīgas rentabilitātes tendences. Kaut arī rādītāji bija sniegti par katru ražojumu veidu, secinājumi par katru rādītāju tika izdarīti par izmeklējamo ražojumu kopumā. Jāatgādina, ka moduļi un elementi ir viens un tas pats ražojums, tāpēc arī subsīdijas starpības un kaitējuma novēršanas līmenis bija noteikti uz šā pamata.
(839)
Pamatojoties uz to, Savienības ražošanas nozarei tika aprēķināta līdzīgā ražojuma cena, kas nerada kaitējumu. Kaitējumu neradošā cena tika iegūta, iepriekš minēto peļņas procentu 8 % apmērā pieskaitot izlasē iekļauto Savienības ražotāju ražošanas izmaksām izmeklēšanas periodā.
(840)
Tad tika noteikts nepieciešamais cenas palielinājums, balstoties uz izlasē iekļauto ĶTR ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, vidējo svērto importa cenu, kura noteikta cenu samazinājuma aprēķinam ar atbilstīgām korekcijām saistībā ar importēšanas izmaksām un muitas nodokļiem, salīdzinājumu ar tā līdzīgā ražojuma kaitējumu neradošo vidējo svērto cenu, kuru izlasē iekļautie Savienības ražotāji pārdeva Savienības tirgū izmeklēšanas periodā. Minētajā salīdzinājumā iegūto starpību tad izteica procentos no vidējās svērtās CIF importa vērtības.
(841)
Viena persona apgalvoja, ka izlasē iekļauto Savienības ražotāju pārdošana ir vērsta uz augstāku cenu tirgus segmentu, piemēram, dzīvojamo māju/mazās uzņēmējdarbības nozari, kam atbilst augstāki iepirkuma tarifi, un ierosināja, ka tādēļ Savienības pārdošanas cena būtu attiecīgi jākoriģē. Būtu jāatzīmē, ka šim apgalvojumam nevajadzētu būt noteicošajam, aprēķinot kaitējuma starpību, jo izmeklēšana atklāja, ka Savienības ražotāji nebija rentabli.
7.2. Galīgie pasākumi
(842)
Ņemot vērā iepriekš minēto un saskaņā ar pamatregulas 15. pantu, kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) ĶTR izcelsmes importam galīgais kompensācijas maksājums saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu būtu jānosaka vai nu subsīdijas starpības, vai kaitējuma starpības apmērā atkarībā no tā, kurš no šiem lielumiem ir mazāks. Šajā gadījumā maksājuma likme attiecīgi būtu jānosaka konstatēto subsīdijas starpību apmērā.
(843)
Ņemot vērā Ķīnas ražotāju eksportētāju augsto sadarbības līmeni, maksājums “visiem pārējiem uzņēmumiem” tika noteikts līmenī, kas atbilst vislielākajam maksājumam, kurš nosakāms attiecīgi izlasē iekļautajiem uzņēmumiem vai uzņēmumiem, kas sadarbojās izmeklēšanā. Maksājums “visiem pārējiem uzņēmumiem” tiks piemērots tiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās izmeklēšanā.
(844)
Ķīnas uzņēmumiem, kuri sadarbojās, bet nebija iekļauti izlasē un ir norādīti pielikumā, galīgā maksājuma likme tiek noteikta kā vidējais svērtais no izlasē iekļauto uzņēmumu likmēm.
(845)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, noteiktās likmes maksājumiem, kas tiks piemēroti, ir šādas.
Uzņēmuma nosaukums
Subsīdijas starpība
Kaitējuma starpība
Kompensācijas maksājums
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd;
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Uzņēmumi, kas norādīti pielikumā
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Visi pārējie uzņēmumi
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Iepriekš minētos kompensācijas pasākumus nosaka ad valorem maksājumu veidā.
(847)
Individuālās uzņēmumu kompensācijas maksājuma likmes, kas norādītas šajā regulā, ir noteiktas, pamatojoties uz izmeklēšanā izdarītajiem konstatējumiem. Līdz ar to tās atspoguļo situāciju, kādu izmeklēšanas laikā konstatēja attiecībā uz šiem uzņēmumiem. Minētās maksājumu likmes (atšķirībā no valsts mēroga maksājuma, ko piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem”) līdz ar to piemēro tikai to ražojumu importam, kuru izcelsme ir attiecīgajā valstī un ko ražojuši minētie uzņēmumi, tātad - konkrēti minētās juridiskās personas. Minētās likmes nevar piemērot importētajiem ražojumiem, ko ražojis cits uzņēmums, kura nosaukums un adrese nav norādīti 1. pantā, tostarp uzņēmumi, kas saistīti ar norādītajiem uzņēmumiem, un uz tiem attiecina “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamo maksājuma likmi.
(848)
Visi lūgumi piemērot minētās individuālās uzņēmumu kompensācijas maksājuma likmes (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai pēc jaunu ražošanas vai tirdzniecības vienību izveidošanas) nekavējoties jānosūta Komisijai (103), pievienojot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par izmaiņām uzņēmuma darbībā, kas saistītas ar ražošanu, pārdošanu vietējā tirgū un pārdošanu eksportam, piemēram, sakarā ar minēto nosaukuma maiņu vai minētajām izmaiņām ražošanas un tirdzniecības uzņēmumos. Vajadzības gadījumā regulā tiks izdarīti attiecīgi grozījumi, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro individuālas maksājuma likmes.
(849)
Lai pienācīgi piemērotu kompensācijas maksājumu, visiem pārējiem uzņēmumiem noteiktais maksājums būtu jāpiemēro ne vien ražotājiem eksportētājiem, kas nesadarbojās, bet arī ražotājiem, kuri izmeklēšanas periodā neveica eksportu uz Savienību.
(850)
Pasākumi tiek noteikti, lai Savienības ražotāji varētu atgūties no subsidēšanas radītā kaitējuma ietekmes. Ja pastāvētu sākotnējā neatbilstība starp Savienības ražotāju potenciālo ieguvumu un citu Savienības ekonomikas dalībnieku izmaksām, šo neatbilstību varētu novērst, palielinot Savienības ražošanas apjomu un/vai atsākot ražošanu Savienībā. Tomēr paredzētais scenārijs par ražošanas palielināšanu Savienībā varētu neatbilst šā nepastāvīgā tirgus attīstībai. Moduļu patēriņš Savienībā laikā no 2009. līdz 2011. gadam palielinājās par 264 %, taču sešu mēnešu laikā starp 2011. gadu un izmeklēšanas periodu samazinājās par 43 procentu punktiem. Vēl ievērojamāka nepastāvība ir redzama, raugoties uz laikposmu no 2006. līdz 2011. gadam, kad moduļu patēriņš Savienībā pieauga no mazāk nekā 1 GW līdz gandrīz 20 GW, kas nozīmē, ka piecu gadu laikā tas palielinājās par aptuveni 2000 %. Ir gaidāms, ka šī nepastāvība turpināsies, un uzņēmējdarbības asociāciju publicētās prognozes atklāj 100 % un pat lielākas atšķirības starp dažādiem scenārijiem pat vidējā termiņā no 2014. līdz 2015. gadam.
(851)
Šo iemeslu dēļ ir uzskatāms par atbilstīgu šādos ārkārtas apstākļos ierobežot pasākumu ilgumu tikai līdz divu gadu periodam.
(852)
Šim periodam vajadzētu būt pietiekamam, lai ražotāji Savienībā palielinātu un/vai atsāktu savu ražošanu, tajā pašā laikā būtiski neapdraudot citu Savienības ekonomikas dalībnieku situāciju. Tiek uzskatīts, ka divu gadu periods būs visatbilstošākais, lai izanalizētu to, vai pasākumu noteikšana tiešām veicina Savienības ražošanas pieaugumu un tādējādi atsver negatīvo ietekmi uz citiem Savienības ekonomikas dalībniekiem.
(853)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens Savienības ražotājs izvirzīja argumentu, ka divi gadi ir pārāk īss periods, lai atgūtos no radītā kaitējuma. Turklāt tika apgalvots, ka divu gadu periods neļautu Savienības ražotājiem finalizēt uzņēmējdarbības plānus par pašreizējo un nākamo gadu. Attiecībā uz šo tiek norādīts, ka pasākumi ilgst līdz 2015. gada decembrim, kam būtu jābūt pietiekami ilgam laikam, lai Savienības ražotāji varētu finalizēt uzņēmējdarbības plānus līdz 2015. gadam.
(854)
Turklāt šis Savienības ražotājs neapstrīdēja iemeslus, kuru dēļ pasākumu ilgums aprobežojas ar diviem gadiem, jo īpaši tirgus nepastāvību. Šis ražotājs pat nepārprotami piekrita pārskatīšanai gadījumā, ja pasākumi tirgus situācijas izmaiņu dēļ būtu jāmaina. Tā kā šajā nepastāvīgajā tirgū apstākļu izmaiņu varbūtība divu gadu periodā patiešām ir liela, tika atzīts par lietderīgu jau no paša sākuma ierobežot pasākumu ilgumu līdz diviem gadiem.
(855)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka divi gadi nav pietiekami ilgs laiks, lai ieguldītu ražošanā, atsaucoties uz 852. apsvērumu. Tomēr, ņemot vērā Savienības ražošanas nozares ievērojamo jaudas pārpalikumu, ražošanas apjomu ir iespējams palielināt, labāk izmantojot esošās ražošanas jaudas, un tam būtu jābūt iespējamam bez ievērojamiem papildu ieguldījumiem.
(856)
Sūdzības iesniedzējs turklāt apgalvoja, ka galīgo kompensācijas maksājumu noteikšana uz diviem gadiem nav pietiekama, lai Savienības ražošanas nozare varētu atgūties no kaitējumu radošo kādreizējo subsīdiju ietekmes. Tomēr, nosakot kompensācijas maksājumus, nevar skatīt tikai Savienības ražošanas nozares intereses, bet ir jārod līdzsvars starp Savienības ražotāju potenciālajiem ieguvumiem un pārējo Savienības ekonomikas dalībnieku izmaksām. Šajā kontekstā tiek atstāts spēkā lēmums pasākumus noteikt tikai uz diviem gadiem.
(857)
Visas personas tika informētas par būtiskākajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata bija paredzēts ieteikt galīgā kompensācijas maksājuma noteikšanu ĶTR izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija FE moduļu vai paneļu un tāda veida elementu, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos, importam (galīgā informācijas izpaušana). Visām personām bija noteikts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par galīgo informācijas izpaušanu.
(858)
Ieinteresēto personu sniegtās mutiskās un rakstiskās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
7.3. Reģistrēšana un atpakaļejošs spēks
(859)
Kā ir iepriekš minēts 7. apsvērumā, Komisija 2013. gada 1. martā pieņēma regulu Nr. 182/2013, nosakot, ka, sākot no 2013. gada 6. marta, Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports ir jāreģistrē.
(860)
Sākot no 2013. gada 6. jūnija, importa reģistrēšana, lai nodrošinātu aizsardzību pret importu par dempinga cenām, tika izbeigta saskaņā ar antidempinga pagaidu regulu. Ciktāl tas attiecas uz pašreizējo antisubsidēšanas izmeklēšanu un ņemot vērā iepriekš minētos konstatējumus, importa reģistrēšana antisubsidēšanas izmeklēšanas vajadzībām saskaņā ar pamatregulas 24. panta 5. punktu arī būtu jābeidz.
(861)
Attiecībā uz kompensācijas pasākumu iespējamo piemērošanu ar atpakaļejošu spēku ir jāizvērtē kritēriji, kuri minēti pamatregulas 16. panta 4. punktā. Saskaņā ar šo pantu galīgo kompensācijas maksājumu var iekasēt par produktiem, kuri tika ievesti patēriņam ne vairāk kā 90 dienas pirms pagaidu pasākumu piemērošanas dienas, bet ne pirms izmeklēšanas sākuma.
(862)
Šajā gadījumā pagaidu kompensācijas pasākumi netika piemēroti. Tādēļ tika nolemts, ka galīgais kompensācijas maksājums nav iekasējams ar atpakaļejošu spēku.
8. PASĀKUMU VEIDS
(863)
Pēc pagaidu antidempinga pasākumu pieņemšanas paralēlajā antidempinga izmeklēšanā (104) sadarbojušos ražotāju eksportētāju grupa, tostarp to saistītie uzņēmumi ĶTR un Eiropas Savienībā, kopā ar Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātu (“CCCME”) piedāvāja kopīgas cenu saistības saskaņā ar antidempinga pamatregulas (105) 8. panta 1. punktu. Saistību piedāvājumu atbalstīja arī Ķīnas iestādes. Komisija izskatīja piedāvājumu un ar Komisijas Lēmumu 2013/423/ES (106) piekrita šim saistību piedāvājumam.
(864)
Pēc Lēmuma 2013/423/ES ražotāji eksportētāji kopā ar CCCME iesniedza paziņojumu par to sākotnējā saistību piedāvājumu grozīšanu. Tie pieprasīja pārskatīt saistības, lai ņemtu vērā plāksnīšu izslēgšanu no ražojuma klāsta, kā aprakstīts 46. un 99. apsvērumā. Turklāt vairāki citi eksportētāji termiņā, kas noteikts antidempinga pamatregulas 8. panta 2. punktā, lūdza pievienoties saistībām.
(865)
Tā pati ražotāju eksportētāju grupa kopā ar CCCME termiņā, kas noteikts pamatregulas (107) 13. panta 2. punktā, pieprasīja, lai Komisija piekristu minēto saistību noteikumiem, lai novērstu arī subsidētā importa kaitējumu radošo ietekmi. Komisija ar Īstenošanas lēmumu 2013/707/ES piekrita šim piedāvājumam attiecībā uz galīgajiem maksājumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo nosaka galīgo kompensācijas maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu vai paneļu un tāda veida elementu importam, ko izmanto kristāliskā silīcija fotoelektriskajos moduļos vai paneļos (elementa biezums nepārsniedz 400 mikrometrus), uz kuriem pašlaik attiecas KN kodi ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90 (TARIC kodi 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 un 8541409039), ja vien tie nav tranzītā saskaņā ar GATT V pantu.
No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi:
-
ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv no mazāk nekā sešiem elementiem, ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus;
-
plānkārtiņu fotoelektriskie ražojumi;
-
kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i);
-
moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 5 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar sistēmās tādām pašām sprieguma un jaudas īpašībām.
2. Galīgā kompensācijas maksājuma likme, ko piemēro turpmāk minēto uzņēmumu ražoto 1. punktā aprakstīto ražojumu neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļu samaksas, ir šāda:
Uzņēmums
Maksājuma likme
TARIC papildu kods
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd;
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Uzņēmumi, kas norādīti pielikumā
6,4 %
Visi pārējie uzņēmumi
11,5 %
B999 (108)
3. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
1. To ražojumu imports, kas deklarēti laišanai brīvā apgrozībā un ko pašlaik klasificē ar KN kodu ex 8541 40 90 (TARIC kodi 8541409021, 8541409029, 8541409031 un 8541409039), un par ko rēķinu izrakstījuši uzņēmumi, no kuriem Komisija pieņēmusi saistības un kuru nosaukums iekļauts Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā, ir atbrīvots no antisubsidēšanas maksājuma, kas noteikts 1. pantā, ja:
a)
Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā minētais uzņēmums tieši vai ar saistītā uzņēmuma, kas arī norādīts Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā, starpniecību ir ražojis un nosūtījis iepriekš minētos ražojumus un izrakstījis rēķinu par tiem vai nu saistītajiem uzņēmumiem Savienībā, kuri darbojas kā importētāji un muito preces laišanai brīvā apgrozībā Savienībā, vai pirmajam neatkarīgajam klientam, kas darbojas kā importētājs un muito preces laišanai brīvā apgrozībā Savienībā;
b)
šādam importam ir pievienots saistību rēķins, kas ir faktūrrēķins, kurā norādīta vismaz tā informācija un deklarācija, kas minēta šīs regulas 2. pielikumā;
c)
šādam importam ir pievienots eksporta saistību sertifikāts saskaņā ar šīs regulas 3. pielikumu; un
d)
muitas dienestiem deklarētās un uzrādītās preces precīzi atbilst aprakstam saistību rēķinā.
2. Pieņemot deklarāciju laišanai brīvā apgrozībā, muitas parāds rodas:
a)
ja attiecībā uz 1. punktā minēto importu konstatē, ka viens vai vairāki minētajā punktā paredzētie nosacījumi nav izpildīti; vai
b)
ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 597/2009 13. panta 9. punktu Komisija, atsaucoties uz konkrētiem darījumiem, ar regulu vai lēmumu atsauc savu piekrišanu saistībām, paziņojot, ka attiecīgie saistību rēķini nav derīgi.
3. pants
Uzņēmumi, kuru saistības Komisija ir pieņēmusi un kuri norādīti Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā, un uz kuriem attiecas konkrēti minētajā lēmumā norādītie nosacījumi, arī izraksta rēķinu par darījumiem, kas nav atbrīvoti no antisubsidēšanas maksājumiem. Šis rēķins ir faktūrrēķins, kurā norādīta vismaz šīs regulas 4. pielikumā minētā informācija.
4. pants
Izbeidz importa reģistrēšanu, kas izriet no Regulas (ES) Nr. 182/2013, ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports.
5. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tā ir spēkā līdz 2015. gada 7. decembris.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 2. decembrī.