SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/50/EU
ze dne 22. října 2013,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování a směrnice Komise 2007/14/ES, kterou se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 50 a 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle článku 33 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES (4) měla Komise předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování uvedené směrnice, včetně vhodnosti ukončení výjimky pro existující dluhové cenné papíry po období 10 let podle čl. 30 odst. 4 uvedené směrnice, a o možném vlivu uplatňování uvedené směrnice na evropské finanční trhy.
(2)
Dne 27. května 2010 přijala Komise zprávu o uplatňování směrnice 2004/109/ES, která určila oblasti, v nichž by bylo možno režim zavedený uvedenou směrnicí zlepšit. Zpráva zejména ukazuje, že v zájmu zajištění větší přitažlivosti regulovaných trhů pro malé a střední emitenty, kteří získávají kapitál v Unii, je nutné zjednodušit povinnosti některých emitentů. Kromě toho je třeba zvýšit účinnost stávajícího režimu průhlednosti, zejména s ohledem na zveřejňování informací o vlastnictví společností.
(3)
Ve svém sdělení ze dne 13. dubna 2011 nazvaném „Akt o jednotném trhu - Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry - Společně pro nový růst“ Komise uvedla, že je nutný přezkum směrnice 2004/109/ES, aby povinnosti uplatňované na kotované malé a střední podniky byly přiměřenější, a to při zachování stejné míry ochrany investorů.
(4)
Podle zprávy a sdělení Komise je nutno u malých a středních emitentů snížit administrativní zátěž s ohledem na povinnosti spojené s přijetím k obchodování na regulovaném trhu, aby se zlepšil jejich přístup ke kapitálu. Povinnosti týkající se zveřejňování mezitímních zpráv vedení nebo čtvrtletních finančních zpráv představují významnou zátěž pro mnoho malých a středních emitentů, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaných trzích, aniž by byly nezbytné pro ochranu investorů. Tyto povinnosti rovněž povzbuzují k dosahování krátkodobých výsledků a odrazují od dlouhodobých investic. Na podporu udržitelné tvorby hodnot a dlouhodobě zaměřené investiční strategie je nezbytné snížit krátkodobý tlak na emitenty a poskytnout investorům pobídku k přijetí dlouhodobější vize. Požadavek na zveřejňování mezitímních zpráv vedení by se proto měl zrušit.
(5)
Členské státy by neměly mít možnost uložit ve svých vnitrostátních právních předpisech požadavek zveřejňovat pravidelné finanční informace častěji než v rámci výročních finančních zpráv a pololetních finančních zpráv. Členské státy by však měly mít možnost po emitentech požadovat, aby zveřejňovali dodatečné pravidelné finanční informace, pokud takový požadavek nepředstavuje významné finanční zatížení a pokud jsou požadované dodatečné informace přiměřené vzhledem k okolnostem, které přispějí k investičním rozhodnutím. Touto směrnicí nejsou dotčeny jakékoli dodatečné informace, které jsou požadovány odvětvovými právními předpisy Unie, přičemž členské státy mohou po finančních institucích zejména požadovat zveřejnění dodatečných pravidelných finančních informací. Regulovaný trh může navíc po emitentech, jejichž cenné papíry jsou na něm přijaty k obchodování, požadovat, aby zveřejňovali dodatečné pravidelné finanční informace ve všech nebo v některých segmentech tohoto trhu.
(6)
V zájmu zajištění větší pružnosti a tím i snížení administrativní zátěže by se lhůta pro zveřejnění pololetních finančních zpráv měla prodloužit na tři měsíce po skončení vykazovaného období. Jelikož se období, ve kterém mohou emitenti zveřejňovat své pololetní finanční zprávy, prodlužuje, předpokládá se, že účastníci trhu budou věnovat větší pozornost zprávám malých a středních emitentů, a tím se tito emitenti více zviditelní.
(7)
K zajištění větší průhlednosti plateb odváděných vládám by emitenti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu a kteří vykonávají činnosti v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích, měli zveřejňovat v rámci samostatné části výroční zprávy platby odvedené vládám zemí, v nichž působí. V této zprávě by měly být uvedeny druhy plateb, jež jsou srovnatelné s platbami, které se zveřejňují podle iniciativy v oblasti průhlednosti těžebního průmyslu (EITI). Zveřejňování plateb vládám by mělo poskytnout občanské společnosti a investorům informace, které zajistí, aby vlády zemí bohatých na zdroje nesly odpovědnost za příjmy plynoucí z využívání přírodních zdrojů. Tato iniciativa rovněž doplňuje akční plán Evropské unie pro prosazování práva, správu a obchod v oblasti lesnictví (EU FLEGT) a ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 995/2010 ze dne 20. října 2010, kterým se stanoví povinnosti hospodářských subjektů uvádějících na trh dřevo a dřevařské výrobky (5), jež ukládají obchodníkům s dřevařskými výrobky, aby vykonávali náležitou péči za účelem zabránění vstupu nezákonně vytěženého dřeva na trh Unie. Členské státy by měly zajistit, aby členové odpovědných orgánů podniku jednající v mezích pravomocí, které jim svěřuje vnitrostátní právo, měli povinnost zajistit, že zpráva o platbách vládám bude podle jejich nejlepšího vědomí a jejich nejlepších schopností vypracována v souladu s požadavky této směrnice. Podrobné požadavky jsou stanoveny v kapitole 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků (6).
(8)
Pro účely průhlednosti a ochrany investorů by měly členské státy požadovat, aby podávání zpráv o platbách vládám v souladu s kapitolou 10 směrnice 2013/34/EU podléhalo těmto zásadám: významnost (ve zprávě není nutné zohledňovat jakoukoli platbu, ať byla provedena najednou, nebo jako řada souvisejících plateb, pokud její výše nepřesahuje za účetní období částku 100 000 EUR); podávání zpráv podle vlád a jednotlivých projektů (podávání zpráv o platbách vládám by mělo být prováděno v členění podle příslušných vlád a jednotlivých projektů); univerzálnost (nečiní se žádné výjimky, například pro emitenty působící v některých zemích, jež by mohly mít rušivý účinek a umožňovaly emitentům zneužívat příliš volné požadavky na průhlednost); úplnost (zprávy by se měly podávat o veškerých významných platbách vládám v souladu s kapitolou 10 směrnice 2013/34/EU a příslušnými body odůvodnění).
(9)
Finanční inovace vedly k vytváření nových druhů finančních nástrojů, které vedou k ekonomické účasti investorů ve společnostech, přičemž směrnice 2004/109/ES zveřejňování informací o těchto nástrojích nepožaduje. Tyto nástroje by se mohly využít k tajnému nabytí akciového kapitálu ve společnostech, což by mohlo vést k zneužití trhu a poskytnout nesprávnou a zavádějící představu o ekonomickém vlastnictví kotovaných společností. Aby bylo zajištěno, že emitenti a investoři zcela znají strukturu vlastnictví společností, měla by definice finančních nástrojů v uvedené směrnici zahrnovat veškeré nástroje s ekonomickým účinkem podobným účasti na akciích a oprávněním k nabytí akcií.
(10)
Finanční nástroje s ekonomickým účinkem podobným účasti na akciích a oprávněním k nabytí akcií, jež umožňují hotovostní vypořádání, by se měly vypočítat „na základě zohlednění hodnoty delta“ vynásobením jmenovité hodnoty podkladových akcií hodnotou delta příslušného nástroje. Delta udává, o kolik by se teoretická hodnota finančního nástroje změnila v případě změny ceny pokladového nástroje, a poskytuje přesnou představu o expozici držitele vůči podkladovému nástroji. Tento přístup se uplatňuje, aby se zajistilo, že informace o celkových hlasovacích právech dostupné investorovi jsou co nejpřesnější.
(11)
K zajištění náležité průhlednosti s ohledem na významné účasti v případech, kdy držitel finančních nástrojů uplatní svůj nárok na nabytí akcií a celková účast na hlasovacích právech souvisejících s podkladovými akciemi překročí prahovou hodnotu pro oznámení, aniž by byl dotčen celkový procentní podíl dříve oznámených účastí, by se mělo požadovat nové oznámení za účelem zveřejnění změny v povaze účastí.
(12)
Harmonizovaný režim pro oznamování významných účastí na hlasovacích právech, zejména pokud jde o sčítání účastí na akciích a účastí na finančních nástrojích, by měl zvýšit právní jistotu, zlepšit průhlednost a snížit administrativní zátěž u přeshraničních investorů. Členské státy by proto neměly mít možnost přijmout přísnější pravidla, než jsou pravidla uvedená ve směrnici 2004/109/ES, která se týkají výpočtu prahových hodnot pro oznamování, souhrnu účastí na hlasovacích právech spojených s akciemi a účastí na hlasovacích právech spojených s finančními nástroji a výjimek z požadavků na oznamování. Avšak s přihlédnutím ke stávajícím rozdílům v koncentraci vlastnictví v Unii a k rozdílům v unijních právních předpisech v oblasti obchodních společností, vedoucím k tomu, že celkové množství akcií se u některých emitentů liší od celkového počtu hlasovacích práv, by členským státům mělo být i nadále umožněno, aby stanovily nižší i dodatečné prahové hodnoty pro oznamování účastí na hlasovacích právech a požadovaly rovnocenné oznamování, pokud jde o prahové hodnoty založené na kapitálových účastech. Členským státům by navíc mělo být i nadále umožněno stanovit přísnější povinnosti, než jsou povinnosti podle směrnice 2004/109/ES, pokud se jedná o obsah (jako je zveřejňování záměrů akcionářů), postup a okamžik zasílání oznámení, a požadovat dodatečné informace ohledně významných účastí, které nejsou upraveny ve směrnici 2004/109/ES. Zejména by členské státy měly také mít možnost nadále uplatňovat právní a správní předpisy přijaté ohledně nabídek převzetí, transakcí za účelem fúzí a jiných transakcí majících vliv na vlastnictví nebo kontrolu nad společnostmi, které podléhají dohledu orgánů určených členskými státy na základě článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (7), která stanoví přísnější požadavky na zveřejňování, než jsou požadavky stanovené ve směrnici 2004/109/ES.
(13)
Technické normy by měly zajistit důslednou harmonizaci režimu pro oznamování významných účastí a přiměřenou úroveň průhlednosti. Bylo by účelné a vhodné pověřit Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) (dále jen „ESMA“ nebo „orgán ESMA“), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (8), vypracováním návrhů regulačních technických norem, které nejsou politické povahy, za účelem jejich předložení Komisi. Komise by měla přijmout regulační technické normy vypracované orgánem ESMA za účelem stanovení podmínek pro používání stávajících výjimek z požadavků na oznamování významných účastí na hlasovacích právech. S využitím svých odborných znalostí by orgán ESMA měl zejména určit případy výjimek s přihlédnutím k jejich možnému zneužití k obcházení požadavků na oznamování.
(14)
Za účelem zohlednění technického vývoje by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), pokud jde o stanovení obsahu oznámení významných účastí na finančních nástrojích. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(15)
K usnadnění přeshraničních investic by měli mít investoři možnost získat snadno přístup k regulovaným informacím o všech kotovaných společnostech v Unii. Stávající síť úředně určených vnitrostátních mechanismů centrálního ukládání regulovaných informací však nezajišťuje snadné vyhledávání těchto informací v rámci Unie. Za účelem zajištění přeshraničního přístupu k informacím a zohlednění technického vývoje na finančních trzích a v oblasti komunikačních technologií by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o stanovení minimálních norem pro šíření regulovaných informací, přístup k regulovaným informacím na úrovni Unie a mechanismus centrálního ukládání regulovaných informací. Komise by měla být rovněž zmocněna přijímat s pomocí orgánu ESMA opatření ke zlepšení fungování sítě úředně určených vnitrostátních mechanismů ukládání a vypracovat technická kritéria pro přístup k regulovaným informacím na úrovni Unie, zejména pokud jde o fungování ústředního přístupového místa pro vyhledávání regulovaných informací na úrovni Unie. Orgán ESMA by měl vytvořit a provozovat internetový portál, který by sloužil jako evropské elektronické přístupové místo (dále jen „přístupové místo“).
(16)
V zájmu lepšího dodržování požadavků směrnice 2004/109/ES a na základě sdělení Komise ze dne 9. prosince 2010 nazvaného „Posílení sankčních režimů v odvětví finančních služeb“ by se měly pravomoci ukládat sankce příslušných orgánů posílit a měly by splňovat určité základní požadavky ve vztahu k osobám, jimž se sankce ukládají, kritériím, která mají být zohledněna při ukládání správní sankce nebo správního opatření, klíčovým pravomocím k ukládání sankcí a výši správních peněžitých sankcí. Tyto pravomoci ukládat sankce by měly být k dispozici alespoň v případě porušení klíčových ustanovení směrnice 2004/109/ES. Členské státy by měly mít možnost uložit je i za jiných okolností. Členské státy by měly zejména zajistit, že správní sankce a opatření, které lze použít, zahrnují možnost uložit peněžité sankce, jež jsou dostatečně vysoké, aby byly odrazující. V případě porušení ze strany právnických osob by členské státy měly mít možnost stanovit uplatnění sankcí vůči členům správních, řídících nebo dozorčích orgánů dotčené právnické osoby nebo jiným fyzickým osobám, které za podmínek stanovených ve vnitrostátních právních předpisech nesou za tato porušení odpovědnost. Členské státy by rovněž měly mít možnost pozastavit výkon hlasovacích práv u držitelů akcií a finančních nástrojů, kteří nesplňují požadavky na oznamování. Členské státy by měly mít možnost zvolit takovou úpravu, podle které se pozastavení hlasovacích práv vztahuje pouze na nejzávažnější porušení. Směrnice 2004/109/ES by měla odkazovat na správní sankce i na správní opatření, aby se tak pokryly všechny případy nedodržování, bez ohledu na jejich kvalifikaci jako sankce nebo opatření podle vnitrostátních právních předpisů, a nemělo by jimi být dotčeno žádné ustanovení práva členských států související s trestními sankcemi.
Členské státy by měly mít možnost stanovit další sankce nebo opatření a vyšší úrovně správních peněžitých sankcí, než jaké jsou stanoveny ve směrnici 2004/109/ES, přičemž zohlední potřebu dostatečně odrazujících sankcí s cílem podpořit čisté a průhledné trhy. Ustanovení týkající se sankcí a ustanovení týkající se zveřejňování správních sankcí nepředstavují žádný precedens pro jiné právní předpisy Unie, zejména pokud jde o závažnější regulační porušení.
(17)
S cílem zajistit odrazující účinek rozhodnutí o uložení správního opatření nebo sankce na širokou veřejnost by tato rozhodnutí měla být zpravidla zveřejňována. Zveřejňování rozhodnutí je rovněž důležitým nástrojem pro informování účastníků trhu o tom, jaké chování je považováno za porušení směrnice 2004/109/ES, a pro podporu řádného chování účastníků trhu na obecnější úrovni. Avšak v případě, že by zveřejnění některého rozhodnutí vážným způsobem ohrozilo stabilitu finančního systému nebo probíhající úřední vyšetřování, nebo, pokud to lze zjistit, způsobilo dotčeným institucím nebo jednotlivcům neúměrnou a vážnou škodu, nebo pokud by se v případě uložení sankce fyzické osobě zveřejnění osobních údajů ukázalo na základě povinného předchozího posouzení přiměřenosti takového zveřejnění jako nepřiměřené, měl by mít příslušný orgán možnost rozhodnout toto zveřejnění odložit nebo informace zveřejnit anonymně.
(18)
V zájmu objasnění zacházení s nekotovanými cennými papíry představovanými depozitními poukázkami, jež jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a s cílem zamezit nedostatečné průhlednosti je nutno upřesnit definici „emitenta“ tak, aby zahrnovala emitenty nekotovaných cenných papírů představovaných depozitními poukázkami, které jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu. Je rovněž vhodné definici „emitenta“ pozměnit s přihlédnutím ke skutečnosti, že v některých členských státech mohou být emitenty cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu fyzické osoby.
(19)
V případě emitenta ze třetí země emitujícího dluhové cenné papíry o jednotkové jmenovité hodnotě nižší než 1 000 EUR nebo akcie se podle směrnice 2004/109/ES za domovský členský stát tohoto emitenta považuje členský stát uvedený v čl. 2 odst. 1 písm. m) bodě iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES (9). V zájmu vyjasnění a zjednodušení určení domovského členského státu takovýchto emitentů ze třetích zemí by se měla definice tohoto pojmu pozměnit tak, aby bylo stanoveno, že domovským členským státem má být členský stát, jenž si emitent zvolil z těch členských států, v nichž jsou jeho cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
(20)
Na všechny emitenty, jejichž cenné papíry jsou přijímány k obchodování na regulovaném trhu v Unii, by měl dohlížet příslušný orgán některého z členských států, aby bylo zajištěno, že plní své povinnosti. Emitenti, kteří si podle směrnice 2004/109/ES musí zvolit svůj domovský členský stát, avšak neučinili tak, se mohou vyhnout dohledu ze strany jakéhokoli příslušného orgánu v Unii. Směrnici 2004/109/ES je proto nutno pozměnit tak, aby emitentům, kteří příslušné orgány do tří měsíců neinformovali o zvoleném domovském členském státě, byl domovský členský stát určen. V takovém případě by měl být domovským členským státem členský stát, kde jsou cenné papíry emitenta přijaty k obchodování na regulovaném trhu. Pokud jsou cenné papíry přijímány k obchodování na regulovaném trhu ve více členských státech, budou všechny tyto členské státy domovskými členskými státy do doby, než si emitent zvolí jediný domovský členský stát a informuje o této skutečnosti. To by mělo pobídnout takovéto emitenty k tomu, aby si zvolili svůj domovský členský stát a svou volbu sdělili příslušným orgánům, a do doby, než emitent oznámí svůj zvolený členský stát, by již příslušným orgánům nechyběly nezbytné pravomoci k tomu, aby mohly zasáhnout.
(21)
Podle směrnice 2004/109/ES v případě emitenta dluhových cenných papírů o jednotkové jmenovité hodnotě 1 000 EUR nebo vyšší zůstává emitentova volba domovského členského státu platná po dobu tří let. Avšak v případě, že cenné papíry emitenta již nejsou přijímány k obchodování na regulovaném trhu v domovském členském státě emitenta a jsou i nadále přijímány k obchodování v jednom nebo více hostitelských členských státech, nemá takovýto emitent žádný vztah s domovským členským státem, který si původně zvolil, nemá-li v tomto členském státě své sídlo. Takovýto emitent by měl mít možnost zvolit si před uplynutím stanoveného tříletého období jeden ze svých hostitelských členských států nebo členský stát, v němž má své sídlo, jako svůj nový domovský členský stát. Stejná možnost volby nového domovského členského státu by se rovněž vztahovala na emitenta ze třetí země emitujícího dluhové cenné papíry o jednotkové jmenovité hodnotě nižší než 1 000 EUR nebo akcie, jehož cenné papíry přestaly být přijímány k obchodování na regulovaném trhu v domovském členském státě emitenta, ale jsou i nadále přijímány k obchodování v jednom nebo více hostitelských členských států.
(22)
Mezi směrnicemi 2004/109/ES a 2003/71/ES by měl být soulad ohledně definice domovského členského státu. V tomto ohledu, aby byl zajištěn dohled nejpříslušnějším členským státem, by měla být směrnice 2003/71/ES pozměněna, aby nabízela větší flexibilitu v situacích, kdy cenné papíry emitenta zapsaného v obchodním rejstříku ve třetí zemi přestaly být přijímány k obchodování na regulovaném trhu v jeho domovském členském státě, ale namísto toho jsou přijímány k obchodování v jednom nebo více jiných členských států.
(23)
Směrnice Komise 2007/14/ES (10) obsahuje zejména pravidla ohledně oznamování volby domovského členského státu emitentem. Tato pravidla by měla být začleněna do směrnice 2004/109/ES. Aby se zajistilo, že jsou příslušné orgány hostitelského členského státu (hostitelských členských států) a členského státu, v němž má emitent sídlo, pokud tento členský stát není ani domovským ani hostitelským členským státem, emitentem informovány o volbě domovského členského státu, mělo by se od všech emitentů vyžadovat, aby příslušnému orgánu svého domovského členského státu, příslušným orgánům všech hostitelských členských států a příslušnému orgánu členského státu, v němž mají sídlo, oznámili zvolený domovský členský stát v případě, že se liší od jejich domovského členského státu. Pravidla ohledně oznamování volby domovského členského státu by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(24)
Požadavek podle směrnice 2004/109/ES týkající se zveřejňování nových úvěrových emisí vede při provádění v praxi k mnoha problémům a jeho uplatňování je považováno za složité. Tento požadavek se kromě toho částečně překrývá s požadavky stanovenými ve směrnici 2003/71/ES a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (11) a neposkytuje trhu mnoho doplňkových informací. Proto by se v zájmu snížení zbytečné administrativní zátěže pro emitenty měl tento požadavek zrušit.
(25)
Požadavek týkající se oznamování případných změn zakládacích listin nebo stanov emitenta příslušným orgánům domovského členského státu se překrývá s podobným požadavkem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (12) a může vést k nejasnostem, pokud jde o úlohu příslušného orgánu. Proto by se v zájmu snížení zbytečné administrativní zátěže pro emitenty měl tento požadavek zrušit.
(26)
Harmonizovaný elektronický formát pro podávání zpráv by byl pro emitenty, investory a příslušné orgány velmi přínosný, neboť by usnadnil podávání zpráv, jakož i dostupnost, analýzu a srovnatelnost ročních finančních zpráv. Příprava ročních finančních zpráv v jednotném elektronickém formátu pro podávání zpráv by proto měla být povinná počínaje dnem 1. ledna 2020 za podmínky, že ESMA provede analýzu nákladů a přínosů. Orgán ESMA by měl vypracovat návrhy technických regulačních norem k přijetí Komisí s cílem stanovit elektronický formát pro podávání zpráv, a to s patřičným ohledem na současná i budoucí technologická řešení jako například eXtensible Business Reporting Language (XBRL). Při přípravě návrhů regulačních technických norem by měl orgán ESMA vést otevřené veřejné konzultace se všemi dotčenými zúčastněnými stranami, provést důkladné posouzení potenciálních dopadů přijetí jednotlivých technologických řešení a provádět příslušné testy v členských státech, o nichž by měl podat Komisi zprávu současně s předložením návrhů regulačních technických norem. Při vypracování návrhů regulačních technických norem týkajících se formátů, které mají být používány pro banky, finanční zprostředkovatele a pro pojišťovny, by orgán ESMA měl pravidelně a úzce spolupracovat s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví), zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (13) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (14) s cílem zohlednit zvláštní rysy těchto odvětví a současně zajistit meziodvětvovou soudržnost práce a dosáhnout společných postojů. Evropský parlament a Rada by měly mít možnost vyslovit proti regulačním technickým normám námitky podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EU) č. 1095/2010 a v tom případě by tyto normy neměly vstoupit v platnost.
(27)
Na zpracování osobních údajů pro účely této směrnice se plně vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (15) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (16).
(28)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie, jak jsou zakotveny ve Smlouvě, a musí být prováděna v souladu s těmito právy a zásadami.
(29)
Jelikož cíle této směrnice, totiž harmonizovat požadavky na průhlednost ve vztahu k informování o emitentech, jejichž cenné papíry byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu jejího rozsahu nebo účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(30)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (17) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(31)
Směrnice 2004/109/ES, 2003/71/ES a 2007/14/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 2004/109/ES
Směrnice 2004/109/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
„emitentem“ fyzická nebo právnická osoba upravená soukromým nebo veřejným právem, včetně státu, jejíž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
V případě depozitních poukázek přijatých k obchodování na regulovaném trhu se emitentem rozumí emitent zastoupených cenných papírů bez ohledu na skutečnost, zda jsou tyto cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu, či nikoli;“,
ii)
písmeno i) se mění takto:
i)
v bodě i) se druhá odrážka nahrazuje tímto:
„-
pokud je emitent zapsán v obchodním rejstříku ve třetí zemi, členský stát, který si emitent zvolil z členských států, v nichž jsou jeho cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu. Volba domovského členského státu zůstává v platnosti, ledaže si emitent zvolil nový domovský členský stát podle bodu iii) a o své volbě informoval v souladu s druhým odstavcem tohoto písmena (písmeno i))“,
ii)
bod ii) se nahrazuje tímto:
„ii)
u všech emitentů, na které se nevztahuje bod i), členský stát, který si emitent zvolí z členského státu, ve kterém má tento emitent sídlo, je-li to použitelné, a členských států, ve kterých jsou jeho cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu. Emitent může jako domovský členský stát zvolit pouze jeden členský stát. Jeho volba je platná po dobu nejméně tří let, kromě případu, kdy již nejsou jeho cenné papíry přijaty k obchodování na žádném regulovaném trhu v Unii, nebo kromě případu, kdy se na emitenta během tohoto tříletého období začne vztahovat bod i) nebo iii),“,
iii)
doplňuje se nový bod, který zní:
„iii)
pro emitenta, jehož cenné papíry již nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v jeho domovském členském státě podle bodu i) druhé odrážky nebo bodu ii), ale namísto toho jsou přijaty k obchodování v jiném členském státě nebo ve více jiných členských státech, ten nový domovský členský stát, který si emitent může zvolit z členských států, v nichž jsou jeho cenné papíry přijímány k obchodování na regulovaném trhu a případně členský stát, v němž má emitent své sídlo;“,
iv)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„Emitent informuje o svém domovském členském státě podle bodů i), ii) nebo iii) v souladu s články 20 a 21. Emitent navíc informuje o svém domovském členském státě příslušný orgán členského státu, v němž má své sídlo, případně příslušný orgán svého domovského členského státu a příslušné orgány všech hostitelských členských států.
Jestliže emitent neinformuje o svém domovském členském státě podle bodu i) druhé odrážky nebo bodu ii) do tří měsíců ode dne prvního přijetí cenných papírů emitenta k obchodování na regulovaném trhu, je domovským členským státem ten členský stát, kde jsou jeho cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu. V případě, že jsou cenné papíry emitenta přijaty k obchodování na regulovaných trzích nacházejících se nebo provozovaných ve více než jednom členském státě, jsou tyto členské státy domovskými členskými státy emitenta až do doby, než si emitent následně zvolí jediný domovský členský stát a o své volbě informuje.
V případě emitenta, jehož cenné papíry jsou již přijaty k obchodování na regulovaném trhu a jehož volba domovského členského státu podle bodu i) druhé odrážky nebo bodu ii) nebyla oznámena před 27. listopadem 2015, začíná doba tří měsíců plynout ode dne 27. listopadu 2015.
Emitent, který si zvolí domovský členský stát podle bodu i) druhé odrážky nebo bodu ii) nebo iii) a svou volbu oznámí příslušným orgánům domovského členského státu před 27. listopadem 2015, je osvobozen od požadavku podle druhého odstavce tohoto písmene / písmeno i), ledaže si tento emitent zvolí jiný domovský členský stát po 27. listopadu 2015.“,
iii)
doplňuje se nové písmeno, které zní:
„q)
„formální dohodou“ dohoda, která je podle rozhodného práva závazná.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Veškeré odkazy v této směrnici na právnické osoby se rozumí tak, že se vztahují i na registrovaná podnikatelská sdružení bez právní subjektivity a na svěřenecké fondy (trusty).“
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Domovský členský stát může emitentovi uložit požadavky přísnější, než jsou požadavky stanovené v této směrnici, avšak nemůže požadovat, aby emitenti zveřejňovali pravidelné finanční informace častěji, než je zveřejňování výročních finančních zpráv uvedených v článku 4 a pololetních finančních zpráv uvedených v článku 5.“;
b)
vkládá se nový odstavce, který zní:
„1a. Odchylně od odstavce 1 mohou domovské členské státy požadovat, aby emitenti zveřejňovali dodatečné pravidelné finanční informace častěji, než je zveřejňování výročních finančních zpráv uvedených v článku 4 a pololetních finančních zpráv uvedených v článku 5, jsou-li splněny tyto podmínky:
-
dodatečné pravidelné finanční informace nepředstavují v příslušném členském státě nepřiměřenou finanční zátěž, zejména pro dotčené malé a střední emitenty, a
-
obsah požadovaných dodatečných pravidelných finančních informací je úměrný vzhledem k okolnostem, které přispívají k investičním rozhodnutím investorů v dotčeném členském státě.
Před přijetím rozhodnutí, jímž se emitentům ukládá povinnost zveřejňovat dodatečné pravidelné finanční informace, členské státy posoudí, zda tyto dodatečné požadavky mohou vést k nadměrnému zaměření se na krátkodobé výsledky a výkony emitentů a zda mohou mít nepříznivý dopad na možnost malých a středních emitentů mít přístup na regulované trhy.
Tímto není dotčena možnost, aby členské státy požadovaly zveřejňování dodatečných pravidelných finančních informací po emitentech, kteří jsou finančními institucemi.
Domovský členský stát nesmí uložit držiteli akcií nebo fyzické či právnické osobě uvedené v článku 10 nebo v článku 13 přísnější požadavky, než jsou požadavky stanovené v této směrnici, kromě:
i)
stanovení nižších nebo dodatečných prahových hodnot pro oznamování, než jsou stanoveny v čl. 9 odst. 1, a vyžadování rovnocenných oznámení ve vztahu k prahovým hodnotám na základě kapitálových účastí,
ii)
uplatňování přísnějších požadavků, než jsou požadavky uvedené v článku 12, nebo
iii)
uplatňování právních a správních předpisů přijatých ohledně nabídek převzetí, fúzí a jiných transakcí majících vliv na vlastnictví nebo kontrolu nad společnostmi, které podléhají dohledu orgánů určených členskými státy na základě článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (18).
3)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Emitent zveřejní svou výroční finanční zprávu nejpozději čtyři měsíce po skončení každého účetního období a zajistí, aby byla tato zpráva veřejně přístupná nejméně po dobu deseti let.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. S účinkem od 1. ledna 2020 se veškeré výroční finanční zprávy připravují v jednotném elektronickém formátu pro podávání zpráv za podmínky, že Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (19) provede analýzu nákladů a přínosů.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění elektronického formátu pro podávání zpráv s náležitým ohledem na stávající i budoucí technologické možnosti. Před přijetím návrhů regulačních technických norem provede Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) odpovídající posouzení možných elektronických formátů pro podávání zpráv a uskuteční vhodné praktické zkoušky. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 31. prosince 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené ve druhém pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4)
V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Emitent akcií nebo dluhových cenných papírů zveřejní pololetní finanční zprávu zahrnující prvních šest měsíců účetního období co nejdříve po skončení příslušného období, nejpozději však tři měsíce poté. Emitent zajistí, aby byla pololetní finanční zpráva veřejně přístupná nejméně po dobu deseti let.“
5)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
Zpráva o platbách vládám
Členské státy vyžadují, aby emitenti působící v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích, jak jsou vymezeny v čl. 41 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS (20), každý rok vypracovali v souladu s kapitolou 10 uvedené směrnice zprávu o platbách odváděných vládám. Zpráva se zveřejní nejpozději šest měsíců po skončení každého účetního období a je veřejně přístupná nejméně po dobu deseti let. Platby vládám se vykazují na konsolidované úrovni.
6)
Článek 8 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Články 4 a 5 se nevztahují na tyto emitenty:
a)
stát, orgán regionální nebo místní samosprávy státu, mezinárodní subjekt veřejnoprávní povahy, jehož členem je alespoň jeden členský stát, Evropská centrální banka (ECB), evropský nástroj finanční stability (EFSF), jak byl ustanoven rámcovou dohodou o EFSF, a jakýkoli jiný mechanismus ustanovený s cílem zachovat finanční stabilitu evropské měnové unie poskytováním dočasné finanční pomoci členským státům, jejichž měnou je euro, a centrální banky členských států, bez ohledu na to, zda emitují nebo neemitují akcie nebo jiné cenné papíry, a
b)
emitent, který emituje výhradně dluhové cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu, jejichž jednotková jmenovitá hodnota činí nejméně 100 000 EUR, nebo v případě dluhových cenných papírů denominovaných v jiné měně než euro, jejichž jednotková jmenovitá hodnota je k datu emise rovnocenná nejméně 100 000 EUR.“;
b)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Odchylně od odstavce 1 písm. b) tohoto článku se články 4 a 5 nepoužijí na emitenty výhradně dluhových cenných papírů, jejichž jednotková jmenovitá hodnota činí nejméně 50 000 EUR, nebo v případě dluhových cenných papírů denominovaných v jiné měně než euro, jejichž jednotková jmenovitá hodnota je k datu emise rovnocenná alespoň 50 000 EUR, které již byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu v Unii před 31. prosincem 2010, dokud nejsou tyto dluhové cenné papíry splaceny.“
7)
Článek 9 se mění takto:
a)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Tento článek se nevztahuje na hlasovací práva držená v obchodním portfoliu úvěrové instituce nebo investičního podniku podle článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (21) za předpokladu, že:
a)
hlasovací práva držená v obchodním portfoliu nepřesahují 5 % a
b)
hlasovací práva spojená s akciemi drženými v obchodním portfoliu nejsou vykonávána nebo jinak používána k zásahům do řízení emitenta.
b)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„6a. Tento článek se nevztahuje na hlasovací práva spojená s akciemi pořízenými za účelem stabilizace v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2273/2003 ze dne 22. prosince 2003, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o výjimky pro programy zpětného odkupu a stabilizace finančních nástrojů (22), pokud hlasovací práva spojená s těmito akciemi nejsou vykonávána nebo jinak využívána k zásahům do řízení emitenta.
6b. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) s přihlédnutím k čl. 12 odst. 4 a 5 vypracuje návrhy regulačních technických norem ke stanovení metody výpočtu 5 % prahové hodnoty podle odstavců 5 a 6, a to i v případě skupin společností.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 27. listopadu 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8)
V čl. 12 odst. 2 se návětí nahrazuje tímto:
„Oznámení emitentovi se provede neprodleně, ale nikoli později než čtyři obchodní dny po dni, kdy akcionář nebo fyzická či právnická osoba uvedená v článku 10.“
9)
Článek 13 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Požadavky na oznámení stanovené v článku 9 se použijí i na fyzickou či právnickou osobu, která přímo či nepřímo drží:
a)
finanční nástroje, které ke dni splatnosti na základě formální dohody bezpodmínečně opravňují držitele nabýt již vydané akcie, s nimiž jsou spojena hlasovací práva, emitenta, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, nebo držiteli umožňují rozhodnout o uplatnění tohoto oprávnění podle vlastního uvážení;
b)
finanční nástroje, které nejsou zahrnuty do písmene a), avšak jsou přiřazeny k akciím stanoveným v uvedeném písmenu, a které mají ekonomický účinek podobný jako v případě finančních nástrojů stanovených v uvedeném písmenu, bez ohledu na skutečnost, zda zakládají nárok na vypořádání fyzicky, či nikoli.
Požadované oznámení zahrnuje rozpis podle druhů držených finančních nástrojů podle písmene a) prvního pododstavce a držených finančních nástrojů podle písmene b) uvedeného pododstavce s rozlišením mezi finančními nástroji, které opravňují k vypořádání fyzicky a finančními nástroji, které opravňují vypořádání v hotovosti.“;
b)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„1a. Počet hlasovacích práv se vypočítá s ohledem na celkovou jmenovitou hodnotu akcií, které jsou podkladovou hodnotou daného finančního nástroje, kromě případů, kdy finanční nástroj umožňuje výlučně vypořádání v hotovosti, a to tak, že se počet hlasovacích práv vypočítá na základě zohlednění hodnoty delta vynásobením jmenovité hodnoty podkladových akcií hodnotou delta tohoto nástroje. Za tímto účelem držitel provede souhrn veškerých finančních nástrojů vztahujících se k témuž podkladovému emitentovi a oznámí je. Při výpočtu hlasovacích práv se vezmou v úvahu pouze dlouhé pozice. Dlouhé pozice se vzájemně nezapočítávají s krátkými pozicemi vztahujícími se k témuž podkladovému emitentovi.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění:
a)
metody výpočtu počtu hlasovacích práv podle prvního pododstavce v případě finančních nástrojů vztahujících se ke koši akcií nebo k indexu, a
b)
metody stanovení hodnoty delta za účelem výpočtu hlasovacích práv týkajících se finančních nástrojů, které umožňují výlučně vypořádání v hotovosti, v souladu s požadavkem v prvním pododstavci.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 27. listopadu 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené ve druhém pododstavci tohoto odstavce postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
1b. Pro účely odstavce 1 se za finanční nástroje považují níže uvedené nástroje, pokud splňují kteroukoli z podmínek uvedených odst. 1 prvním pododstavci písm. a) nebo b).
a)
převoditelné cenné papíry;
b)
opce;
c)
futures;
d)
swapy;
e)
dohody o budoucích úrokových sazbách;
f)
finanční rozdílové smlouvy a
g)
jakékoli jiné smlouvy nebo dohody s podobnými ekonomickými účinky, které mohou být vypořádány fyzicky nebo v hotovosti.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) vypracuje a pravidelně aktualizuje orientační seznam finančních nástrojů, na něž se vztahují požadavky na oznamování podle odstavce 1, s ohledem na technický vývoj na finančních trzích.“;
c)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Komise je zmocněna k tomu, aby prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s čl. 27 odst. 2a, 2b a 2c a s výhradou podmínek stanovených v článcích 27a a 27b přijala opatření za účelem upřesnění obsahu oznámení, které má být provedeno, lhůty pro oznamování a adresáta oznámení podle odstavce 1.“;
d)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Výjimky stanovené v čl. 9 odst. 4, 5 a 6 a v čl. 12 odst. 3, 4 a 5 se obdobně použijí na požadavky na oznamování podle tohoto článku.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění případů, kdy se výjimky uvedené v prvním pododstavci vztahují na finanční nástroje držené fyzickou osobou nebo právnickou osobou plnící pokyny klientů nebo reagující na požadavky klientů na obchodování na jiném základě než na vlastní účet nebo zajišťující pozice vyplývající z takových obchodů.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 27. listopadu 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené ve druhém pododstavci tohoto odstavce postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
10)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 13a
Souhrn
1. Požadavky na oznamování stanovené v článcích 9, 10 a 13 se vztahují rovněž na fyzickou či právnickou osobu, pokud souhrn počtu hlasovacích práv držených přímo či nepřímo touto osobou podle článků 9 a 10 a počtu hlasovacích práv vztahujících se k finančním nástrojům drženým přímo či nepřímo podle článku 13 dosáhne prahových hodnot stanovených v čl. 9 odst. 1 nebo tyto hodnoty překročí či pod ně klesne.
Oznámení podle prvního pododstavce tohoto odstavce zahrnuje rozpis podle počtu hlasovacích práv spojených s akciemi drženými podle článků 9 a 10 a hlasovacích práv vztahujících se k finančním nástrojům ve smyslu článku 13.
2. Hlasovací práva vztahující se k finančním nástrojům, která již byla oznámena podle článku 13, se oznámí znovu, pokud fyzická či právnická osoba nabyla podkladové akcie a toto nabytí má za následek, že celkový počet hlasovacích práv spojených s akciemi vydanými stejným emitentem dosáhne prahových hodnot stanovených v čl. 9 odst. 1 či je překročí.“
11)
V článku 16 se zrušuje odstavec 3.
12)
V čl. 19 odst. 1 se zrušuje druhý pododstavec.
13)
V článku 21 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise je zmocněna přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s čl. 27 odst. 2a, 2b a 2c a s výhradou podmínek stanovených v článcích 27a a 27b opatření k stanovení:
a)
minimálních norem pro šíření regulovaných informací podle odstavce 1;
b)
minimálních norem pro mechanismus centrálního ukládání podle odstavce 2;
c)
pravidel k zajištění interoperability informačních a komunikačních technologií používaných mechanismy uvedenými v odstavci 2 a k přístupu k regulovaným informacím na úrovni Unie podle uvedeného odstavce.
Komise může rovněž stanovit a aktualizovat seznam médií pro šíření informací veřejnosti.“
14)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 21a
Evropské elektronické místo přístupu
1. Do dne 1. ledna 2018 vznikne internetový portál sloužící jako evropské elektronické místo přístupu k informacím („přístupové místo“). Toto přístupové místo vytvoří a provozuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy).
2. Systém vzájemného propojení mezi úředně určenými mechanismy je tvořen:
-
mechanismy uvedenými v čl. 21 odst. 2,
-
portálem sloužícím jako evropské elektronické místo přístupu k informacím.
3. Členské státy zajistí přístup ke svým mechanismům centrálního ukládání prostřednictvím přístupového místa.“
15)
Článek 22 se nahrazuje tímto:
„Článek 22
Přístup k regulovaným informacím na úrovni Unie
1. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) vypracuje návrhy regulačních technických norem, které stanoví technické požadavky na přístup k regulovaným informacím na úrovni Unie, s cílem upřesnit:
a)
technické požadavky na komunikační technologie používané mechanismy uvedenými v čl. 21 odst. 2;
b)
technické požadavky na provoz ústředního přístupového místa pro vyhledávání regulovaných informací na úrovni Unie;
c)
technické požadavky na používání jedinečného identifikátoru pro každého emitenta ze strany mechanismů uvedených v čl. 21 odst. 2;
d)
společný formát pro sdělování regulovaných informací mechanismy uvedenými v čl. 21 odst. 2;
e)
společnou klasifikaci regulovaných informací mechanismy uvedenými v čl. 21 odst. 2 a společný seznam druhů regulovaných informací.
2. Při vypracovávání návrhů regulačních technických norem Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zohlední technické požadavky na systém propojení obchodních rejstříků zřízený směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2012/17/EU (23).
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 27. listopadu 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
16)
V čl. 23 odst. 1 se doplňuje pododstavec, který zní:
„Informace, pro které platí požadavky stanovené ve třetí zemi, se předloží v souladu s článkem 19 a zveřejní v souladu s články 20 a 21.“
17)
V článku 24 se vkládají nové odstavce, které znějí:
„4a. Aniž je dotčen odstavec 4, mají příslušné orgány veškeré vyšetřovací pravomoci, které jsou nezbytné k výkonu jejich funkcí. Výkon těchto pravomocí probíhá v souladu s vnitrostátním právem.
4b. Příslušné orgány vykonávají své sankční pravomoci v souladu s touto směrnicí a vnitrostátním právem kterýmkoli z níže uvedených způsobů:
-
přímo,
-
ve spolupráci s jinými orgány,
-
na svou odpovědnost přenesením pravomocí na takové orgány,
-
podáním žádosti u příslušných soudních orgánů.“
18)
V čl. 25 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Příslušné orgány při výkonu svých sankčních a vyšetřovacích pravomocí spolupracují, aby bylo zajištěno, že sankce nebo opatření povedou k požadovaným výsledkům, a při řešení přeshraničních případů koordinují svou činnost.“
19)
Za článek 27b se vkládá nový nadpis, který zní:
„KAPITOLA VIa
SANKCE A OPATŘENÍ“
20)
Článek 28 se nahrazuje tímto:
„Článek 28
Správní opatření a sankce
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů podle článku 24 a právo členských států stanovit a ukládat trestní sankce, stanoví členské státy pravidla pro správní opatření a sankce použitelné v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých k provedení této směrnice, a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby uvedená pravidla byla uplatňována. Tyto správní opatření a sankce jsou účinné, přiměřené a odrazující.
2. Aniž je dotčen článek 7, členské státy zajistí, aby v případě, že se povinnosti vztahují na právnické osoby, mohly být v případě porušení povinností uloženy sankce za podmínek stanovených ve vnitrostátním právu členům správních, řídících nebo dozorčích orgánů dotčené právnické osoby a jakékoli jiné fyzické osobě, která je podle vnitrostátního práva za porušení odpovědná.“
21)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 28a
Porušení
Článek 28b se použije alespoň na tato porušení:
a)
emitent ve stanovené lhůtě nezveřejní informace požadované podle vnitrostátních právních předpisů přijatých za účelem provedení článků 4, 5, 6, 14 a 16;
b)
fyzická nebo právnická osoba ve stanovené lhůtě neoznámí nabytí nebo pozbytí významné účasti podle vnitrostátních právních předpisů přijatých za účelem provedení článků 9, 10, 12, 13 a 13a.
Článek 28b
Sankční pravomoci
1. V případě porušení podle článku 28a mají příslušné orgány pravomoc uložit alespoň tato správní opatření a tyto sankce:
a)
veřejné oznámení, v němž je uvedena odpovědná fyzická nebo právnická osoba a povaha daného porušení;
b)
příkaz, aby fyzická nebo právnická osoba, která je za porušení odpovědná, od chování představujícího porušení a jeho opakování upustila;
c)
správní peněžité sankce:
i)
v případě právnické osoby:
-
do výše 10 000 000 EUR nebo do 5 % celkového ročního obratu podle nejnovějších dostupných ročních účetních závěrek schválených řídícím orgánem; je-li právnická osoba mateřským podnikem nebo dceřiným podnikem mateřského podniku, který je povinen sestavovat konsolidované účetní závěrky podle směrnice 2013/34/EU, je příslušným celkovým obratem celkový roční obrat nebo odpovídající druh příjmů podle příslušných účetních směrnic vyplývající z nejnovější dostupné roční konsolidované účetní závěrky schválené řídícím orgánem vrcholného mateřského podniku, nebo
-
do výše dvojnásobku výše zisku plynoucího z porušení nebo výše ztráty, které se dotyčná osoba díky porušení vyhnula, pokud je lze zjistit,
podle toho, která hodnota je vyšší,
ii)
v případě fyzické osoby:
-
do výše 2 000 000 EUR, nebo
-
do výše dvojnásobku výše zisku plynoucího z porušení nebo výše ztráty, které se dotyčná osoba díky porušení vyhnula, pokud je lze zjistit,
podle toho, která hodnota je vyšší.
V členských státech, v nichž není euro úřední měnou, se odpovídající hodnota částky ve vnitrostátní měně vypočítá s ohledem na oficiální směnný kurz ke dni vstupu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/50/EU ze dne 22. října 2013, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování a směrnice Komise 2007/14/ES, kterou se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES (24) v platnost.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů podle článku 24 a právo členských států ukládat trestní sankce, zajistí členské státy, že jejich právní a správní předpisy umožňují v případě porušení podle čl. 28a písm. b) pozastavení výkonu hlasovacích práv spojených s akciemi. Členské státy mohou stanovit, že se pozastavení hlasovacích práv má vztahovat pouze na nejzávažnější porušení.
3. Členské státy mohou stanovit další sankce nebo opatření a vyšší úrovně správních peněžitých sankcí, než jsou úrovně stanovené v této směrnici.
Článek 28c
Výkon sankčních pravomocí
1. Členské státy zajistí, aby při určování druhu a výše správních sankcí nebo opatření vzaly příslušné orgány v úvahu veškeré podstatné okolnosti, případně včetně:
a)
závažnosti a doby trvání porušení;
b)
stupně odpovědnosti odpovědné fyzické nebo právnické osoby;
c)
finanční situace odpovědné fyzické nebo právnické osoby vyplývající například z celkového obratu odpovědné právnické osoby nebo z ročního příjmu odpovědné fyzické osoby;
d)
výše zisku, kterého odpovědná fyzická nebo právnická osoba nabyla, nebo ztráty, které se vyhnula, pokud je lze stanovit;
e)
ztrát způsobených porušením třetím stranám, pokud je lze stanovit;
f)
míry spolupráce odpovědné fyzické nebo právnické osoby s příslušným orgánem;
g)
předchozích porušení ze strany odpovědné fyzické nebo právnické osoby.
2. Zpracovávání osobních údajů shromážděných v průběhu nebo za účelem výkonu pravomocí dohledu a vyšetřovacích pravomocí podle této směrnice je prováděno v souladu se směrnicí 95/46/ES a nařízením (ES) č. 45/2001.
22)
Před článek 29 se vkládá nový název, který zní:
„KAPITOLA VIb
ZVEŘEJNĚNÍ ROZHODNUTÍ“
23)
Článek 29 se nahrazuje tímto:
„Článek 29
Zveřejnění rozhodnutí
1. Členské státy stanoví, že příslušné orgány bez zbytečného odkladu zveřejní každé rozhodnutí o sankcích a opatřeních uložených za porušení této směrnice, včetně alespoň informací o druhu a povaze porušení a totožnosti fyzických nebo právnických osob, které za porušení nesou odpovědnost.
Příslušné orgány však mohou odložit zveřejnění rozhodnutí nebo mohou rozhodnutí zveřejnit anonymně způsobem, který je v souladu s vnitrostátním právem, v kterémkoli z těchto případů:
a)
v případě, kdy při uložení sankce fyzické osobě je na základě povinného předchozího posouzení přiměřenosti zveřejnění osobních údajů shledáno, že je takové zveřejnění nepřiměřené;
b)
v případě, že by zveřejnění vážným způsobem ohrozilo stabilitu finančního systému nebo probíhající úřední vyšetřování;
c)
v případě, že by zveřejnění, pokud to lze zjistit, způsobilo zúčastněným institucím nebo fyzickým osobám nepřiměřenou a vážnou škodu.
2. Jestliže je proti rozhodnutí zveřejněnému podle odstavce 1 podáno odvolání, je příslušný orgán povinen tuto informaci buď zahrnout do zveřejnění v okamžiku tohoto zveřejnění, nebo je změnit, je-li odvolání podáno po původním zveřejnění.“
24)
V článku 31 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud členské státy přijmou opatření podle čl. 3 odst. 1, čl. 8 odst. 2 nebo 3 nebo článku 30, neprodleně tato opatření sdělí Komisi a ostatním členským státům.“
Článek 2
Změny směrnice 2003/71/ES
V čl. 2 odst. 1 písm. m) směrnice 2003/71/ES se bod iii) mění takto:
„iii)
u všech emitentů cenných papírů se sídlem ve třetí zemi, kteří nejsou uvedeni v bodě ii), členský stát, v němž mají být cenné papíry poprvé veřejně nabídnuty po dni vstupu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/50/EU ze dne 22. října 2013, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování a směrnice Komise 2007/14/ES, kterou se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením směrnice 2004/109/ES (25) v platnost nebo v němž je podána první žádost o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, podle výběru emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování, s výhradou následné volby ze strany emitentů se sídlem ve třetí zemi za těchto okolností:
-
pokud domovský členský stát nebyl určen na základě jejich volby, nebo
-
v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. i) bodem iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (26).
Článek 3
Změny směrnice 2007/14/ES
Směrnice 2007/14/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se zrušuje.
2)
V článku 11 se zrušují odstavce 1 a 2.
3)
Článek 16 se zrušuje.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Přezkum
Do 27. listopadu 2015 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, včetně informací o jejím dopadu na malé a střední emitenty a uplatňování sankcí, a zejména o tom, zda jsou tyto sankce účinné, přiměřené a odrazující, a přezkoumá fungování metody používané pro výpočet hlasovacích práv souvisejících s finančními nástroji uvedenými v čl. 13 odst. 1a prvním pododstavci směrnice 2004/109/ES a posoudí její účinnost.
Tato zpráva se v případě potřeby předloží společně s legislativním návrhem.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 22. října 2013.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2013/50/ES
(2013. gada 22. oktobris),
ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Komisijas Direktīvu 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK atsevišķu noteikumu īstenošanai
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 50. un 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/109/EK (4) 33. pantu Komisijai bija jāsniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par minētās direktīvas darbību, tostarp par to, cik lietderīgi būtu izbeigt atbrīvojumu attiecībā uz esošiem parāda vērtspapīriem pēc 10 gadu perioda, kas noteikts minētās direktīvas 30. panta 4. punktā, un par minētās direktīvas darbības iespējamo ietekmi uz Eiropas finanšu tirgiem.
(2)
Komisija 2010. gada 27. maijā pieņēma ziņojumu par Direktīvas 2004/109/EK darbību, kurā bija apzinātas jomas, kurās ar direktīvu izveidoto režīmu varētu uzlabot. Konkrēti, ziņojums liecināja par vajadzību vienkāršot dažus emitentu pienākumus, lai regulētie tirgi kļūtu pievilcīgāki maziem un vidējiem emitentiem, kuri piesaista kapitālu Savienībā. Turklāt ir jāuzlabo pastāvošā atklātības režīma efektivitāte, jo īpaši attiecībā uz korporatīvo īpašumtiesību struktūras atklāšanu.
(3)
Turklāt Komisija 2011. gada 13. aprīļa paziņojumā ar nosaukumu “Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos. Kopīgiem spēkiem uz jaunu izaugsmi” norādīja uz vajadzību pārskatīt Direktīvu 2004/109/EK, lai biržas sarakstā iekļautiem maziem un vidējiem uzņēmumiem piemērojamie pienākumi būtu samērīgāki, vienlaikus garantējot tādu pašu ieguldītāju aizsardzības līmeni.
(4)
Saskaņā ar Komisijas ziņojumu un Komisijas paziņojumu būtu jāsamazina administratīvais slogs, ko maziem un vidējiem emitentiem rada pienākumi saistībā ar atļauju tirgot vērtspapīrus regulētā tirgū, lai uzlabotu šādu emitentu piekļuvi kapitālam. Pienākumi publicēt starpposma vadības ziņojumus vai ceturkšņa finanšu pārskatus rada nozīmīgu slogu maziem un vidējiem emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, kaut gan ieguldītāju aizsardzībai šāda informācija nav nepieciešama. Šie pienākumi arī veicina īstermiņa rezultātu gūšanu un attur no ilgtermiņa ieguldījumu veikšanas. Lai veicinātu ilgtspējīgu vērtības radīšanu un uz ilgtermiņu orientētu ieguldījumu stratēģiju, ir svarīgi mazināt īstermiņa spiedienu uz emitentiem un radīt ieguldītājiem motivāciju pievērsties ilgāka termiņa redzējumam. Tāpēc prasība publicēt starpposma pārvaldības ziņojumus būtu jāatceļ.
(5)
Dalībvalstīm nebūtu jāatļauj to valsts tiesību aktos noteikt prasību publicēt periodisku finanšu informāciju biežāk nekā atbilstoši gada finanšu pārskatiem un pusgada finanšu pārskatiem. Tomēr dalībvalstīm būtu jāvar pieprasīt emitentiem periodiski publicēt papildu finanšu informāciju, ja šāda prasība nav ievērojams finanšu slogs un ja pieprasītā papildu informācija ir samērīga ar faktoriem, kas palīdz pieņemt lēmumus par ieguldījumiem. Šī direktīva neskar papildu informāciju, ko pieprasa, pamatojoties uz Savienības nozaru tiesību aktiem, un dalībvalstis var īpaši pieprasīt finanšu iestādēm publicēt papildu periodisku finanšu informāciju. Turklāt regulēts tirgus var pieprasīt emitentiem, kuru vērtspapīrus ir atļauts tajā tirgot, periodiski publicēt papildu finanšu informāciju par visiem vai atsevišķiem šā tirgus segmentiem.
(6)
Lai nodrošinātu papildu elastību un tādējādi samazinātu administratīvo slogu, pusgada finanšu pārskatu publicēšanas termiņu pēc ziņošanas perioda beigām vajadzētu pagarināt par trim mēnešiem. Tā kā periods, kurā emitenti var publicēt savus pusgada finanšu pārskatus, ir pagarināts, sagaidāms, ka mazo un vidējo emitentu ziņojumi saņems lielāku uzmanību no tirgus dalībnieku puses un tādējādi minētie emitenti kļūs pamanāmāki.
(7)
Lai nodrošinātu pārvaldes struktūrām veiktu maksājumu lielāku atklātību, emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū un kuri darbojas ieguves rūpniecībā vai pirmatnējo mežu izstrādes jomā, reizi gadā atsevišķā ziņojumā būtu jādara zināmi atklātībai maksājumi pārvaldes struktūrām valstīs, kurās tie darbojas. Ziņojumā būtu jāiekļauj tādu veidu maksājumi, kas salīdzināmi ar tiem, kuri atklāti saskaņā ar Ieguves rūpniecības atklātības iniciatīvu (EITI). Atklājot šādu informāciju par pārvaldes struktūrām veiktiem maksājumiem, pilsoniskajai sabiedrībai un ieguldītājiem sniegtu informāciju, ar kuru resursiem bagātu valstu pārvaldes struktūrām liktu uzņemties atbildību par ieņēmumiem no dabas resursu izmantošanas. Šī iniciatīva papildina arī Eiropas Savienības meža tiesību aktu ieviešanas, pārvaldības un tirdzniecības rīcības plānu (FLEGT) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 995/2010 (2010. gada 20. oktobris), ar ko nosaka pienākumus tirgus dalībniekiem, kas laiž tirgū kokmateriālus un koka izstrādājumus (5), kurā koka izstrādājumu tirgotājiem noteikts pienākums veikt likumības pārbaudes, lai nepieļautu nelikumīgi iegūtas koksnes iekļūšanu Savienības tirgū. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka uzņēmuma atbildīgo struktūru locekļiem, darbojoties saskaņā ar valsts tiesību aktos tiem noteikto kompetenci, ir pienākums atbilstoši to rīcībā esošām zināšanām un prasmei nodrošināt, ka ziņojums par maksājumiem pārvaldes struktūrām ir sagatavots saskaņā ar šīs direktīvas prasībām. Sīkākas prasības noteiktas 10. nodaļā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteikta veida uzņēmumu finanšu gada pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem (6).
(8)
Atklātības un ieguldītāju aizsardzības nolūkā dalībvalstīm vajadzētu pieprasīt, lai ziņošanai par maksājumiem pārvaldes struktūrām piemērotu šādus principus saskaņā ar Direktīvas 2013/34/ES 10. nodaļu: būtiskums (jebkurš maksājums - vai tas veikts kā viens maksājums vai saistītu maksājumu virkne - ziņojumā nav jāņem vērā, ja tā apjoms ir mazāks par EUR 100 000 finanšu gada laikā); ziņošana, pamatojoties uz pārvaldes struktūru un par katru projektu atsevišķi (ziņošana par maksājumiem pārvaldes struktūrām būtu jāveic, pamatojoties uz pārvaldes struktūru un par katru projektu atsevišķi); universālums (nevajadzētu pieļaut nekādus izņēmumus, piemēram, attiecībā uz emitentiem, kas darbojas atsevišķās valstīs; un kuriem ir kropļojoša ietekme un kuri ļauj emitentiem izmantot vājākas atklātības prasības); visaptveramība (būtu jāziņo par visiem attiecīgiem pārvaldes struktūrām veiktiem maksājumiem atbilstīgi Direktīvas 2013/34/ES 10. nodaļai un attiecīgajiem apsvērumiem.
(9)
Inovācijas finanšu jomā ir radījušas jauna veida finanšu instrumentus, kas ļauj ieguldītājiem veidot ekonomiska rakstura riska darījumus ar sabiedrībām, bet par kuriem Direktīva 2004/109/EK neprasa atklāt informāciju. Šādus instrumentus varētu izmantot, lai slepeni iegādātos akcijas sabiedrībās, kā rezultātā varētu notikt ļaunprātīga tirgus izmantošana un rasties nepatiess un maldinošs priekšstats par biržas sarakstā iekļauto sabiedrību ekonomiskajām īpašumtiesībām. Lai nodrošinātu to, ka emitenti un ieguldītāji pilnībā pārzina korporatīvo īpašumtiesību struktūru, finanšu instrumentu definīcijai minētajā direktīvā būtu jāaptver visi instrumenti, kuru ekonomiskā ietekme ir līdzīga līdzdalībai akcijās un tiesībās iegādāties akcijas.
(10)
Tādu finanšu instrumentu, kuru ekonomiskā ietekme ir līdzīga līdzdalībai akcijās un tiesībās iegādāties akcijas un kuri paredz naudas norēķinus, vērtība būtu jāaprēķina ar delta korekciju, reizinot pamatakciju nosacīto summu ar instrumenta delta koeficientu. Delta koeficients norāda to, kā mainītos finanšu instrumenta teorētiskā vērtība gadījumā, ja būtu pamatinstrumenta cenas svārstības, un tas precīzi atspoguļo finanšu instrumenta turētāja riska darījumu apmēru ar pamatinstrumentu. Šāda pieeja tiek izmantota, lai nodrošinātu, ka informācija par ieguldītājam pieejamo kopējo balsstiesību skaitu ir pēc iespējas precīza.
(11)
Turklāt, lai nodrošinātu nozīmīgu līdzdalību adekvātu atklātību, gadījumos, kad finanšu instrumentu turētājs īsteno savas tiesības iegādāties akcijas un kopējā līdzdalība pamatakciju balsstiesībās pārsniedz paziņošanas slieksni, bet neietekmē iepriekš paziņoto līdzdalību kopējo procentuālo īpatsvaru, būtu jāprasa sniegt jaunu paziņojumu, lai atklātu pārmaiņas līdzdalību būtībā.
(12)
Saskaņojot režīmu par to, kā paziņo par nozīmīgām līdzdalībām balsstiesībās, īpaši saistībā ar līdzdalību akcijās un līdzdalību finanšu instrumentos summēšanu, varētu uzlabot tiesisko noteiktību, veicināt atklātību un samazināt administratīvo slogu pārrobežu ieguldītājiem. Tādēļ dalībvalstīm nevajadzētu ļaut pieņemt stingrākus noteikumus par tiem, kas noteikti Direktīvā 2004/109/EK attiecībā uz paziņošanas sliekšņa aprēķināšanu, līdzdalību ar akcijām saistītās balsstiesībās un līdzdalību ar finanšu instrumentiem saistītās balsstiesībās summēšanu un atbrīvojumiem no paziņošanas prasības. Tomēr, ņemot vērā pastāvošās atšķirības īpašumtiesību koncentrācijā Savienībā un atšķirības uzņēmējdarbības tiesībās Savienībā, kā rezultātā dažu emitentu gadījumā kopējais akciju skaits atšķiras no kopējā balsstiesību skaita, dalībvalstīm arī turpmāk vajadzētu ļaut noteikt gan zemākus, gan papildu sliekšņus paziņošanai par līdzdalībām balsstiesībās, kā arī pieprasīt līdzvērtīgus paziņojumus attiecībā uz paziņošanas sliekšņiem, kas balstās uz līdzdalībām kapitālā. Turklāt arī turpmāk būtu jāatļauj dalībvalstīm noteikt stingrākas prasības nekā tās, kas noteiktas Direktīvā 2004/109/EK attiecībā uz saturu (piemēram, akcionāru nodomiem), procesu un paziņošanas laiku, un tām ir jāļauj pieprasīt papildu informāciju attiecībā uz nozīmīgu līdzdalību, kas nav paredzēta Direktīvā 2004/109/EK. Īpaši dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai arī turpmāk piemērot normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti saistībā ar pārņemšanas piedāvājumiem, apvienošanās darījumiem un citiem darījumiem, kas skar tādu sabiedrību īpašumtiesības vai kontroli, ko uzrauga dalībvalstu izraudzītas iestādes atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem (7) 4. pantam, kurā minētas stingrākas prasības attiecībā uz informācijas sniegšanu nekā Direktīvā 2004/109/EK.
(13)
Tehniskajiem standartiem būtu jānodrošina nozīmīgu līdzdalību paziņošanas režīma konsekventa saskaņošana un adekvāta līmeņa atklātība. Būtu lietderīgi un pareizi uzticēt Eiropas Uzraudzības iestādei (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei) (EVTI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (8), izstrādāt un iesniegt Komisijai regulatīvus tehniskos standartus, kuros neietilpst politiski lēmumi. Komisijai būtu jāpieņem regulatīvo tehnisko standartu projekts, kuru EVTI izstrādājusi, lai precizētu nosacījumus, kādos piemēro pastāvošos atbrīvojumus no prasībām paziņot nozīmīgas līdzdalības balsstiesībās. Pamatojoties uz savu profesionālo pieredzi, EVTI būtu konkrēti jānosaka atbrīvojumu piemērošanas gadījumi, vienlaikus ņemot vērā to, ka pastāv iespēja tos izmantot ļaunprātīgi, lai apietu paziņošanas prasības.
(14)
Lai ņemtu vērā tehnisko attīstību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 290. pantu, lai precizētu par nozīmīgām līdzdalībām finanšu instrumentos sniedzamā paziņojuma saturu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(15)
Lai veicinātu pārrobežu ieguldījumus, būtu jānodrošina ieguldītājiem viegla piekļuve regulētai informācijai par visām biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām Savienībā. Tomēr pašreizējais valstu oficiāli noteikto regulētas informācijas centralizētas glabāšanas sistēmu tīkls nenodrošina šādas informācijas vienkāršu meklēšanu visā Savienībā. Lai nodrošinātu pārrobežu piekļuvi informācijai un ņemtu vērā finanšu tirgu un komunikāciju tehnoloģiju tehnisko attīstību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras saskaņā ar LESD 290. pantu pieņemt tiesību aktus, lai precizētu minimuma standartus, kas attiecas uz regulētas informācijas izplatīšanu, piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā un regulētas informācijas centralizētas glabāšanas sistēmu. Komisija būtu arī jāpilnvaro ar EVTI palīdzību veikt pasākumus, lai uzlabotu oficiāli noteikto valstu regulētas informācijas glabāšanas sistēmu tīkla darbību un izstrādātu tehniskos kritērijus attiecībā uz piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā, jo īpaši attiecībā uz to, kā darbojas centralizēts piekļuves punkts regulētas informācijas meklēšanai Savienības mērogā. EVTI būtu jāizstrādā un jāpārvalda tīmekļa portāls, kas kalpotu par Eiropas elektroniskās piekļuves punktu (“piekļuves punkts”).
(16)
Lai uzlabotu atbilstību Direktīvas 2004/109/EK prasībām un ievērotu Komisijas 2010. gada 9. decembra“Paziņojumu par sankciju režīmu pastiprināšanu finanšu pakalpojumu nozarē”, būtu jāpastiprina pilnvaras piemērot sankcijas, lai tās atbilstu noteiktām būtiskām prasībām attiecībā uz adresātiem, kritērijiem, kas jāņem vērā, piemērojot administratīvu sodu vai pasākumu, galvenās pilnvaras piemērot sankcijas un administratīvo naudas sodu līmeņus. Šīm pilnvarām piemērot sankcijas vajadzētu būt pieejamām vismaz gadījumos, ja tiek pārkāpti galvenie Direktīvas 2004/109/EK noteikumi. Dalībvalstīm būtu jāvar tās īstenot arī citos apstākļos. Dalībvalstīm jo īpaši būtu jānodrošina, ka administratīvie sodi un pasākumi, kurus var piemērot, ietver iespēju piemērot naudas sodus, kas ir pietiekami lieli, lai būtu atturoši. Ja juridiskas personas izdara pārkāpumu, dalībvalstīm būtu jāievieš noteikumi, kas paredz piemērot sankciju attiecīgajai juridiskajai personai vai citu personu administratīvās, vadības vai uzraudzības struktūrvienības locekļiem, kurus var saukt pie atbildības par šiem pārkāpumiem saskaņā ar valstu tiesību aktu noteikumiem. Dalībvalstīm būtu jāvar paredzēt paziņošanas prasību neievērojušo akciju turētāju un finanšu instrumentu turētāju balsstiesību īstenošanas apturēšanu vai iespēju tās apturēt. Dalībvalstīm būtu jāvar paredzēt, ka balsstiesību apturēšana ir piemērojama tikai visnopietnāko pārkāpumu gadījumā. Lai aptvertu visus iespējamos neatbilstības gadījumus, Direktīvai 2004/109/EK būtu jāattiecas gan uz administratīviem sodiem, gan uz pasākumiem neatkarīgi no tā, vai valsts tiesību aktos tie kvalificēti kā sankcija vai kā pasākums, un tai nevajadzētu skart nekādus dalībvalstu tiesību noteikumus saistībā ar kriminālsodiem.
Ņemot vērā nepieciešamību piemērot pietiekami atturošas sankcijas, lai atbalstītu godīgus un pārredzamus tirgus, dalībvalstīm būtu jāvar paredzēt papildu sankcijas vai pasākumus un noteikt tādus administratīvo naudas sodu līmeņus, kas būtu augstāki par Direktīvā 2004/109/EK paredzētajiem līmeņiem. Šie noteikumi par sankcijām un noteikumi par administratīvo sodu publiskošanu nerada precedentu citiem Savienības tiesību aktiem, īpaši attiecībā uz nopietnākiem regulējuma pārkāpumiem.
(17)
Lai nodrošinātu, ka lēmumiem, ar kuriem piemēro administratīvo pasākumu vai sankciju, ir atturoša ietekme uz sabiedrību kopumā, parasti tie būtu jāpublicē. Lēmumu publicēšana arī ir svarīgs līdzeklis, ar ko tirgus dalībniekus informēt par to, kāda rīcība tiek uzskatīta par Direktīvas 2004/109/EK pārkāpumu, kā arī veicināt plašāku izpratni par labu praksi tirgus dalībnieku vidū. Tomēr, ja lēmuma publicēšana nopietni apdraudētu finanšu sistēmas stabilitāti vai notiekošu oficiālu izmeklēšanu vai tā - ciktāl to iespējams noteikt - radītu nesamērīgu un nopietnu kaitējumu iesaistītajām iestādēm vai personām, vai gadījumā, kad sankciju piemēro fiziskai personai, - ja obligāti veicamā iepriekšējā novērtējumā par publikācijas samērīgumu secināts, ka šāda personas datu publicēšana nav samērīga, - kompetentajai iestādei būtu jāvar nolemt atlikt šādu publicēšanu vai publicēt informāciju anonīmi.
(18)
Lai padarītu skaidrāku režīmu biržas sarakstā neiekļautiem vērtspapīriem, ko reprezentē depozitārie sertifikāti, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū, un lai novērstu atklātības nepilnības, būtu precīzāk jāformulē termina “emitents” definīcija, tajā iekļaujot tādu biržas sarakstā neiekļautu vērtspapīru emitentus, kas aizstāti ar depozitārajiem sertifikātiem, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū. Termina “emitents” definīciju ir lietderīgi grozīt arī tādēļ, lai ņemtu vērā to, ka dažās dalībvalstīs vērtspapīru emitenti, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, var būt fiziskas personas.
(19)
Saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK tāda trešās valsts emitenta gadījumā, kas emitē parāda vērtspapīrus, kuru vienības denominācija ir mazāka par EUR 1 000, vai līdzvērtīgas akcijas, šāda emitenta izcelsmes dalībvalsts ir tā dalībvalsts, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK (9) 2. panta 1. punkta m) apakšpunkta iii) punktā. Lai precizētu un vienkāršotu šādu trešās izcelsmes dalībvalsts emitentu apzīmējumu, minētā termina definīciju vajadzētu grozīt, lai noteiktu, ka izcelsmes dalībvalstij jābūt dalībvalstij, ko emitents ir izvēlējies no to dalībvalstu vidus, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū.
(20)
Lai nodrošinātu to, ka visi emitenti, kuru vērtspapīrus Savienībā ir atļauts tirgot regulētā tirgū, pilda savas saistības, tie būtu jāuzrauga dalībvalsts kompetentai iestādei. Emitenti, kuriem saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK jāizvēlas izcelsmes dalībvalsts, bet kuri to nav izdarījuši, var izvairīties no kompetentās iestādes uzraudzības Savienībā. Tāpēc Direktīva 2004/109/EK būtu jāgroza, lai tajā noteiktu izcelsmes dalībvalsti emitentiem, kuri triju mēnešu laikā nav kompetentajām iestādēm darījuši zināmu izvēlēto izcelsmes dalībvalsti. Šādos gadījumos izcelsmes dalībvalstij vajadzētu būt dalībvalstij, kurā emitenta vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Ja vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū vairāk nekā vienā dalībvalstī, visas šīs dalībvalstis būs izcelsmes dalībvalstis līdz brīdim, kad emitents izvēlas un paziņo vienu izcelsmes dalībvalsti. Šādiem emitentiem tas būtu stimuls izvēlēties izcelsmes dalībvalsti un atklāt savu izvēli attiecīgajām kompetentajām iestādēm, un vienlaicīgi kompetentajām iestādēm būtu vajadzīgās pilnvaras iesaistīties līdz brīdim, kad emitents ir paziņojis par tā izvēlēto izcelsmes dalībvalsti.
(21)
Saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK attiecībā uz to parādu vērtspapīru emitentiem, kuru vienības denominācija ir EUR 1 000 vai vairāk, emitentu izcelsmes dalībvalsts izvēle ir spēkā trīs gadus. Tomēr, ja emitenta vērtspapīrus vairs nav atļauts tirgot regulētā tirgū emitenta izcelsmes dalībvalstī un joprojām ir atļauts tirgot vienā vai vairākās uzņēmējās dalībvalstīs, šādam emitentam nav attiecību ar tā sākotnēji izvēlēto izcelsmes dalībvalsti, ja tā nav dalībvalsts, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese. Pirms trīs gadu termiņa beigām kā jauno izcelsmes dalībvalsti šādam emitentam būtu jāvar izvēlēties vienu no savām uzņēmējām dalībvalstīm vai dalībvalsti, kurā ir emitenta juridiskā adrese. Tāda pati iespēja izvēlēties jaunu izcelsmes dalībvalsti attiektos arī uz trešās valsts emitentu, kurš emitē parāda vērtspapīrus, kuru vienības denominācija ir mazāka par EUR 1 000, vai līdzvērtīgas akcijas un kura vērtspapīrus vairs nevar tirgot emitenta izcelsmes valsts regulētā tirgū, bet tos joprojām var tirgot vienā vai vairākās uzņēmējās valstīs.
(22)
Attiecībā uz izcelsmes dalībvalsts definīciju būtu jānodrošina konsekvence starp Direktīvu 2004/109/EK un 2003/71/EK. Šajā ziņā, lai nodrošinātu, ka uzraudzību veic visvairāk iesaistītā dalībvalsts, Direktīva 2003/71/EK būtu jāgroza, lai panāktu lielāku elastību situācijās, kad trešā valstī reģistrēta emitenta vērtspapīrus vairs nav atļauts tirgot regulētā tirgū tā izcelsmes dalībvalstī, bet kurus ir atļauts tirgot vienā vai vairākās citās dalībvalstīs.
(23)
Komisijas Direktīvā 2007/14/EK (10) ir iekļauti konkrēti noteikumi par to, kā emitents paziņo par izvēlēto izcelsmes dalībvalsti. Minētie noteikumi būtu jāiestrādā Direktīvā 2004/109/EK. Lai nodrošinātu, ka emitents izvēlēto izcelsmes dalībvalsti paziņo kompetentajām iestādēm uzņēmējā dalībvalstī(-īs) vai dalībvalstī, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, ja šī dalībvalsts nav ne izcelsmes, ne uzņēmēja dalībvalsts, būtu jāparedz prasība visiem emitentiem paziņot izvēlēto izcelsmes dalībvalsti kompetentajām iestādēm to izcelsmes dalībvalstī, visās uzņēmējās dalībvalstīs un tajā dalībvalstī, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, ja šī valsts nav emitenta izcelsmes dalībvalsts. Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza noteikumi par to, kā paziņo par izvēlēto izcelsmes dalībvalsti.
(24)
Saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK noteiktā prasība atklāt informāciju par no jauna izsniegtiem aizdevumiem praksē ir radījusi daudzas problēmas saistībā ar tās īstenošanu, un tiek uzskatīts, ka šo prasību ir sarežģīti piemērot. Turklāt šī prasība daļēji pārklājas ar prasībām Direktīvā 2003/71/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (11) un nedod nozīmīgu papildinformāciju tirgum. Tāpēc un lai samazinātu nevajadzīgu administratīvo slogu emitentiem, šī prasība būtu jāatceļ.
(25)
Prasība emitentam grozījumus savos reģistrācijas dokumentos vai statūtos darīt zināmus izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei pārklājas ar līdzīgu prasību, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2007/36/EK (2007. gada 11. jūlijs) par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu (12), un var radīt sajukumu attiecībā uz kompetentās iestādes lomu. Tāpēc un lai samazinātu nevajadzīgu administratīvo slogu emitentiem, šī prasība būtu jāatceļ.
(26)
Emitentiem, ieguldītājiem un kompetentajām iestādēm būtu ļoti noderīgs saskaņots elektronisks ziņošanas formāts, jo tas atvieglotu ziņošanu un vienkāršotu gada finanšu pārskatu analīzi, salīdzināmību un piekļuvi tiem. Tādēļ no 2020. gada 1. janvāra gada finanšu pārskatu sagatavošanai vienotā elektroniskā ziņošanas formātā vajadzētu būt obligātai - ar noteikumu, ka EVTI ir veikusi izmaksu un ieguvumu analīzi. EVTI būtu jāizstrādā tādu regulatīvo tehnisko standartu projekts, kuri jāpieņem Komisijai un kuros precizē elektronisko ziņošanas formātu, atbilstīgi atsaucoties uz pašreizējām un nākotnes tehnoloģiskajām izvēlēm, piemēram, uz paplašināmo uzņēmējdarbības ziņojumu valodu (XBRL). Sagatavojot regulatīvo tehnisko standartu projektu, EVTI būtu jāsarīko publiska apspriešanās ar visām iesaistītajām personām, rūpīgi jāizvērtē, kādas sekas varētu rasties, pieņemot dažādas tehnoloģiskās izvēles, un dalībvalstīs jāveic attiecīgi testi, par kuriem tai būtu jāziņo Komisijai, kad tā iesniedz regulatīvo tehnisko standartu projektu. Izstrādājot regulatīvo tehnisko standartu projektu par formātiem, ko piemēro bankām, finanšu starpniekiem un apdrošināšanas sabiedrībām, EVTI būtu regulāri un cieši jāsadarbojas ar Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi) (EBI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (13), un Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Apdrošināšanas un arodpensiju iestādi) (EAAPI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1094/2010 (14), lai ņemtu vērā šo nozaru īpatnības, nodrošinot starpnozaru darba konsekvenci un panākot kopējas nostājas. Eiropas Parlamentam un Padomei būtu jāvar iebilst pret regulatīviem tehniskiem standartiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 13. panta 3. punktu, un tādā gadījumā šiem standartiem nebūtu jāstājas spēkā.
(27)
Personas datu apstrādei šīs direktīvas īstenošanas vajadzībām pilnībā piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (15) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (16).
(28)
Šajā direktīvā ir ņemtas vērā pamattiesības un ievēroti principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kā noteikts Līgumā, un tā jāpiemēro saskaņā ar šīm tiesībām un principiem.
(29)
Tā kā šīs direktīvas mērķi, proti, saskaņot atklātības prasības attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs un tāpēc minētā mērķa mēroga un iedarbības dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz tikai to, kas vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai.
(30)
Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra Kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (17) dalībvalstis gadījumos, kad tas nepieciešamības ziņā ir pamatoti, ir apņēmušās ziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros ir paskaidrota saikne starp direktīvas elementiem un attiecīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs šādu dokumentu nosūtīšanu uzskata par pamatotu.
(31)
Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 2004/109/EK, 2003/71/EK un 2007/14/EK,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Grozījumi Direktīvā 2004/109/EK
Ar šo Direktīvu 2004/109/EK groza šādi:
1)
direktīvas 2. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu groza šādi:
i)
punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“d)
“emitents” ir fiziska persona vai juridiska persona, kas ir privāttiesību vai publisko tiesību subjekts, arī valsts, kuras vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū.
Attiecībā uz depozitārajiem sertifikātiem, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū, emitents ir attiecīgo vērtspapīru emitents neatkarīgi no tā, vai šos vērtspapīrus ir vai nav atļauts tirgot regulētā tirgū;”;
ii)
punkta i) apakšpunktu groza šādi:
i)
apakšpunkta i) punkta otro ievilkumu aizstāj ar šādu:
“-
ja emitents ir reģistrēts trešā valstī - dalībvalsts, ko emitents ir izvēlējies no to dalībvalstu vidus, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Izcelsmes dalībvalsts izvēle paliek spēkā, ja vien emitents nav izvēlējies jaunu izcelsmes dalībvalsti saskaņā ar iii) punktu un ir savu izvēli darījis zināmu saskaņā ar šā i) apakšpunkta otro daļu.”;
ii)
apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šādu:
“ii)
attiecībā uz emitentu, uz kuru neattiecas i) punkts - dalībvalsts, ko emitents izvēlējies attiecīgā gadījumā no dalībvalsts, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, un no dalībvalstīm, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Emitents drīkst izvēlēties tikai vienu dalībvalsti par savu izcelsmes dalībvalsti. Izvēle paliek spēkā vismaz trīs gadus, ja vien tā vērtspapīri nav zaudējuši tirgošanas atļauju kādā Savienības regulētā tirgū vai ja uz emitentu šo trīs gadu laikā netiek attiecināts i) vai iii) punkts;”;
iii)
pievieno šādu punktu:
“iii)
emitentam, kura vērtspapīrus vairs nav atļauts tirgot regulētā tirgū tā izcelsmes dalībvalstī, kā definēts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) punktā, bet kurus ir atļauts tirgot vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, tādā jaunā izcelsmes dalībvalstī, kuru emitents var izvēlēties no tām dalībvalstīm, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū, un attiecīgos gadījumos - dalībvalstī, kurā emitentam ir juridiskā adrese.”;
iv)
pievieno šādas daļas:
“Emitents paziņo savu izcelsmes dalībvalsti, kā norādīts i), ii) vai iii) punktā, saskaņā ar 20. un 21. pantu. Turklāt emitents paziņo savu izcelsmes dalībvalsti tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, attiecīgos gadījumos - izcelsmes valsts kompetentajai iestādei un visu uzņēmēju dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
Gadījumā, ja emitents trīs mēnešu laikā no dienas, kad emitenta vērtspapīrus pirmo reizi atļauj tirgot regulētā tirgū, nepaziņo par savu izcelsmes dalībvalsti, kā noteikts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) punktā, izcelsmes dalībvalsts ir tā dalībvalsts, kurā emitenta vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Ja emitenta vērtspapīrus atļauts tirgot regulētos tirgos, kas atrodas vai darbojas vairāk nekā vienā dalībvalstī, šīs dalībvalstis ir minētā emitenta izcelsmes dalībvalstis līdz laikam, kamēr emitents nav izvēlējies vienu izcelsmes dalībvalsti un par to paziņojis.
Emitentam, kura vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū un kurš nav atklājis savu izvēlēto izcelsmes dalībvalsti, kā norādīts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) punktā, pirms 2015. gada 27. novembra, trīs mēnešu laikposms sākas 2015. gada 27. novembrī.
Emitents, kurš ir izvēlējies izcelsmes dalībvalsti, kā noteikts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) vai iii) punktā un par minēto izvēli ir paziņojis izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm pirms 2015. gada 27. novembra, ir atbrīvots no prasībām, kas noteiktas šā i) apakšpunkta otrajā daļā, ja vien šāds emitents neizvēlas citu izcelsmes dalībvalsti pēc 2015. gada 27. novembra;”;
iii)
pievieno šādu apakšpunktu:
“q)
“oficiāla vienošanās” ir vienošanās, kas ir saistoša saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem.”;
b)
iekļauj šādu punktu:
“2.a Šajā direktīvā visas atsauces uz juridiskām personām ietver arī reģistrētas uzņēmumu apvienības bez juridiskās personas statusa un trastus.”;
2)
direktīvas 3. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Izcelsmes dalībvalsts var izvirzīt emitentam stingrākas prasības, nekā noteikts šajā direktīvā, izņemot - tā nevar prasīt publicēt periodisku finanšu informāciju biežāk kā atbilstoši 4. pantā minētajiem gada finanšu pārskatiem un 5. pantā minētajiem pusgada finanšu pārskatiem.”;
b)
iekļauj šādu punktu:
“1.a Atkāpjoties no 1. punkta, izcelsmes dalībvalstis var pieprasīt emitentiem periodiski publicēt papildu finanšu informāciju biežāk nekā 4. pantā minētos gada finanšu pārskatus un 5. pantā minētos pusgada finanšu pārskatus, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
-
pieprasītā periodiskā papildu informācija neveido nesamērīgu finansiālu slogu attiecīgajā dalībvalstī, jo īpaši attiecīgajiem maziem un vidējiem emitentiem, kā arī
-
pieprasītās periodiskās papildu finanšu informācijas saturs ir samērīgs ar faktoriem, kas palīdz ieguldītājiem attiecīgajā dalībvalstī pieņemt lēmumus par ieguldījumiem.
Pirms pieņemt lēmumu pieprasīt emitentiem publicēt periodisku papildu finanšu informāciju, dalībvalstis izvērtē, vai šādas papildu prasības var izraisīt pārlieku koncentrēšanos uz emitentu īstermiņa rezultātiem un emitentu darbības sekmēm un vai tās var negatīvi ietekmēt mazo un vidējo emitentu spēju piekļūt regulētiem tirgiem.
Tas neskar dalībvalstu spēju pieprasīt emitentiem, kas ir finanšu iestādes, periodiski publicēt papildu finanšu informāciju.
Izcelsmes dalībvalsts nevar akciju turētājam vai 10. vai 13. pantā minētajai fiziskai vai juridiskai personai piemērot stingrākas prasības, nekā noteikts šajā direktīvā, izņemot, ja:
i)
nosaka zemākus vai papildu paziņošanas sliekšņus nekā tos, kas minēti 9. panta 1. punktā, un var pieprasīt līdzvērtīgus paziņojumus attiecībā uz paziņošanas sliekšņiem, kas balstās uz līdzdalību kapitālā;
ii)
piemēro prasības, kas ir stingrākas par 12. pantā minētajām prasībām; vai
iii)
piemēro normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti saistībā ar pārņemšanas piedāvājumiem, apvienošanās darījumiem un citiem darījumiem, kas skar tādu uzņēmumu īpašumtiesības vai kontroli, ko uzrauga dalībvalstu izraudzītās iestādes atbilstoši 4. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem (18).
3)
direktīvas 4. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Emitents dara zināmu atklātībai savu gada finanšu pārskatu vēlākais četrus mēnešus pēc katra finanšu gada beigām un nodrošina, ka tas ir publiski pieejams vismaz turpmākos 10 gadus.”;
b)
pievieno šādu punktu:
“7. No 2020. gada 1. janvāra visus gada finanšu pārskatus sagatavo vienotā elektroniskā ziņošanas formātā - ar noteikumu, ka Eiropas Uzraudzības iestāde (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde) (EVTI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (19), ir veikusi izmaksu un ieguvumu analīzi.
EVTI izstrādā regulatīvo tehnisko standartu projektu, kuros precizē elektronisko ziņošanas formātu, atbilstīgi atsaucoties uz pašreizējām un nākotnes tehnoloģiskajām izvēlēm. Pirms regulatīvo tehnisko standartu pieņemšanas EVTI veic iespējamo elektronisko ziņošanas formātu pienācīgu novērtēšanu un attiecīgu testēšanu. EVTI šos regulatīvo tehnisko standartu projektus iesniedz Komisijai vēlākais līdz 2016. gada 31. decembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt otrajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.
4)
direktīvas 5. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Akciju vai parādu vērtspapīru emitents publisko pusgada finanšu pārskatu par pirmajiem sešiem finanšu gada mēnešiem cik vien ātri iespējams pēc attiecīgā perioda beigām, bet ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc tā beigām. Emitents nodrošina, ka pusgada finanšu pārskats ir publiski pieejams vismaz turpmākos 10 gadus.”;
5)
direktīvas 6. pantu aizstāj ar šādu:
“6. pants
Ziņojumi par maksājumiem pārvaldes struktūrām
Dalībvalstis pieprasa, lai emitenti, kas darbojas ieguves rūpniecībā vai pirmatnējo mežu izstrādes jomā, kā definēts 41. panta 1. un 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteikta veida uzņēmumu finanšu gada pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK (20), katru gadu saskaņā ar minētās direktīvas 10. nodaļu sagatavotu ziņojumu par maksājumiem pārvaldes struktūrām. Ziņojumu publisko ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc katra finanšu gada beigām, un tas ir publiski pieejams vismaz desmit gadus. Ziņojumu par maksājumiem pārvaldes struktūrām sniedz konsolidētā līmenī.
6)
direktīvas 8. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Direktīvas 4. un 5. pants neattiecas uz šādiem emitentiem:
a)
valsti, tās reģionālajām vai pašvaldības iestādēm, starptautiskām publiskām struktūrām, kurā vismaz viena dalībvalsts ir dalībniece, Eiropas Centrālo banku (ECB), Eiropas Finanšu stabilitātes instrumentu (EFSI), kas izveidots saskaņā ar Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta pamatnolīgumu, un jebkuru citu mehānismu, kas izveidots ar mērķi saglabāt Eiropas monetārās savienības finanšu stabilitāti, sniedzot pagaidu finanšu palīdzību dalībvalstīm, kuru valūta ir euro, un dalībvalstu centrālajām bankām, neatkarīgi no tā, vai tās emitē akcijas vai citus vērtspapīrus; un
b)
emitentu, kas emitē tikai un vienīgi parāda vērtspapīrus, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū un kuru vienības denominācija ir vismaz EUR 100 000 vai - ja parāda vērtspapīru vērtība izteikta citā valūtā, kas nav euro, - kuru vienības denominācija emisijas dienā ir ekvivalenta vismaz EUR 100 000.”;
b)
panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta b) apakšpunkta, šīs direktīvas 4. un 5. pantu nepiemēro emitentiem, kas emitē tikai un vienīgi parāda vērtspapīrus, kuru vienības denominācija ir vismaz EUR 50 000 vai - ja parāda vērtspapīru vērtība izteikta citā valūtā, kas nav euro, - kuru vienības denominācija emisijas dienā ir ekvivalenta vismaz EUR 50 000, kuriem jau pirms 2010. gada 31. decembra ir bijusi sniegta pielaide tirdzniecībai regulētā tirgū Savienībā, kamēr šādi parāda vērtspapīri tiek dzēsti.”;
7)
direktīvas 9. pantu groza šādi:
a)
panta 6. punktu aizstāj ar šādu:
“6. Šo pantu nepiemēro balsstiesībām, kas iekļautas kredītiestādes vai ieguldījumu brokersabiedrības tirdzniecības portfelī, kā noteikts 11. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/49/EK (2006. gada 14. jūnijs) par ieguldījumu brokersabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (21), ja:
a)
balsstiesības, kas iekļautas tirdzniecības portfelī, nepārsniedz 5 %; un
b)
tirdzniecības portfelī iekļauto akciju balsstiesības netiek īstenotas vai citādi izmantotas, lai iejauktos emitenta pārvaldībā.
b)
iekļauj šādus punktus:
“6.a Šo pantu nepiemēro balsstiesībām, kas saistītas ar akcijām, kuras iegūtas stabilizācijas nolūkos saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2273/2003 (2003. gada 22. decembris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK īsteno attiecībā uz atbrīvojumiem saistībā ar atpirkšanas programmām un finanšu instrumentu stabilizāciju (22), ja ar minētajām akcijām saistītās balsstiesības netiek izmantotas vai citādi pielietotas, lai iejauktos emitenta pārvaldībā.
6.b EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu 5. un 6. punktā norādītā 5 % sliekšņa aprēķināšanas metodi sabiedrību grupai, ņemot vērā 12. panta 4. un 5. punktu.
EVTI iesniedz minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2014. gada 27. novembrim.
Komisijai tiek deleģētas pilnvaras saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu pieņemt šā punkta pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus.
8)
direktīvas 12. panta 2. punkta ievadfrāzi aizstāj ar šādu:
“Paziņojumu emitentam veic nekavējoties, ne vēlāk kā četras tirdzniecības dienas pēc dienas, kad akcionārs vai fiziska vai juridiska persona, kas minēta 10. pantā:”;
9)
direktīvas 13. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Šīs direktīvas 9. pantā noteiktās paziņošanas prasības piemēro arī fiziskai personai vai juridiskai personai, kura tieši vai netieši tur:
a)
finanšu instrumentus, kas to termiņa beigās saskaņā ar oficiālu vienošanos dod to turētājam neierobežotas tiesības vai izvēles brīvību pēc saviem ieskatiem iegādāties jau emitētas akcijas, kuras dod balsstiesības un kuras emitējis emitents, kura akcijas atļauts tirgot regulētā tirgū;
b)
finanšu instrumentus, kuri nav iekļauti a) apakšpunktā, bet kuri saistīti ar akcijām, kas minētas šajā apakšpunktā un kuru ekonomiskā ietekme ir līdzīga tai, kāda ir minētajā apakšpunktā minētajiem finanšu instrumentiem, neatkarīgi no tā, vai tie piešķir vai nepiešķir tiesības veikt norēķinus finanšu instrumentos.
Prasītajā paziņojumā atsevišķi norāda tādu finanšu instrumentu veidus, kas turēti saskaņā ar pirmās daļas a) apakšpunktu, un finanšu instrumentu veidus, kas turēti saskaņā ar minētās daļas b) apakšpunktu, nošķirot finanšu instrumentus, kas piešķir tiesības veikt norēķinus finanšu instrumentos, un tos, kas piešķir tiesības veikt naudas norēķinus.”;
b)
iekļauj šādus punktus:
“1.a Balsstiesību skaitu aprēķina, pamatojoties uz finanšu instrumentu pamatakciju pilnu nosacīto summu, izņemot situācijas, kad ar finanšu instrumentu paredz tikai norēķinus naudā, un tādā gadījumā balsstiesības aprēķina ar delta korekciju, reizinot pamatakciju nosacīto summu ar instrumenta delta koeficientu. Šim nolūkam turētājs summē un paziņo visus finanšu instrumentus, kuri saistīti ar vienu un to pašu bāzes emitentu. Aprēķinot balsstiesības, ņem vērā tikai garās pozīcijas. Nedrīkst veikt ar vienu un to pašu bāzes emitentu saistītu garo un īso pozīciju ieskaitu.
EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu:
a)
pirmajā daļā minētā balsstiesību skaita aprēķināšanas metodi attiecībā uz finanšu instrumentiem, kuru atsauce ir akciju grozs vai indekss; un
b)
delta koeficienta noteikšanas metodes, lai aprēķinātu balsstiesības, kas saistītas ar finanšu instrumentiem, kuri paredz vienīgi norēķinus naudā, kā prasīts pirmajā daļā.
EVTI iesniedz šo regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2014. gada 27. novembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt šā punkta otrajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.
1.b Šā panta 1. punkta nolūkā, ja turpmāk minētie instrumenti atbilst 1. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkta nosacījumiem, par finanšu instrumentiem uzskata:
a)
pārvedamus vērtspapīrus;
b)
iespējas līgumus;
c)
nākotnes līgumus;
d)
mijmaiņas līgumus;
e)
procentu nākotnes līgumus;
f)
līgumus attiecībā uz starpībām; un
g)
jebkurus citus līgumus vai darījumus ar līdzīgu ekonomisko ietekmi, par kuriem var veikt norēķinus finanšu instrumentos vai naudā.
EVTI izstrādā un periodiski atjaunina to finanšu instrumentu orientējošu sarakstu, uz kuriem attiecas paziņošanas prasības atbilstīgi 1. punktam, ņemot vērā tehnisko attīstību finanšu tirgos.”;
c)
panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Komisija ir pilnvarota, izmantojot deleģētos aktus atbilstīgi 27. panta 2.a, 2.b un 2.c punktam un ievērojot 27.a un 27.b panta nosacījumus, pieņemt pasākumus, lai precizētu, kā minēts 1. punktā, norādītā paziņojuma saturu, paziņošanas periodu un paziņojuma adresātu.”;
d)
pievieno šādu punktu:
“4. Šīs direktīvas 9. panta 4., 5. un 6. punktā un 12. panta 3., 4. un 5. punktā minētos atbrīvojumus mutatis mutandis piemēro šajā pantā minētajām paziņošanas prasībām.
EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu gadījumus, kad pirmajā daļā minētos atbrīvojumus piemēro finanšu instrumentiem, kurus tur fiziska persona vai juridiska persona, kura izpilda klienta uzsāktus rīkojumus vai izpilda rīkojumus, reaģējot uz klienta pieprasījumu veikt tirdzniecību, kas nav darījumu veikšana savā vārdā, vai ierobežo risku attiecībā uz pozīcijām, kas veidojas šādu darījumu rezultātā.
EVTI iesniedz šo regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2014. gada 27. novembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt šā punkta otrajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.”;
10)
iekļauj šādu pantu:
“13.a pants
Summēšana
1. Šīs direktīvas 9., 10. un 13. pantā noteiktās paziņošanas prasības piemēro arī fiziskai personai vai juridiskai personai, ja šādas personas tieši vai netieši turētu balsstiesību skaits, kā minēts 9. un 10. pantā, summēts ar tādu balsstiesību skaitu, kas saistītas ar tieši vai netieši turētiem finanšu instrumentiem, kā minēts 13. pantā, sasniedz vai pārsniedz 9. panta 1. punktā noteiktos sliekšņus vai kļūst mazāks par tiem.
Šā punkta pirmajā daļā prasītajā paziņojumā norāda balsstiesību sadalījumu, norādot ar turētajām akcijām saistīto balsstiesību skaitu saskaņā ar 9. un 10. pantu un ar finanšu instrumentiem saistīto balsstiesību skaitu 13. panta nozīmē.
2. Par balsstiesībām, kuras saistītas ar finanšu instrumentiem un par kurām jau paziņots saskaņā ar 13. pantu, paziņo vēlreiz, ja fiziskā persona vai juridiskā persona ir iegādājusies pamatakcijas un šādas iegādes rezultātā kopējais ar viena emitenta akcijām saistītais balsstiesību skaits sasniedz vai pārsniedz 9. panta 1. punktā noteiktos sliekšņus.”;
11)
direktīvas 16. panta 3. punktu svītro;
12)
direktīvas 19. panta 1. punkta otro daļu svītro;
13)
direktīvas 21. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Komisija ir pilnvarota, izmantojot deleģētus aktus atbilstīgi 27. panta 2.a, 2.b un 2.c punktam un ievērojot 27.a un 27.b panta nosacījumus, pieņemt pasākumus, lai precizētu:
a)
standartu minimumu regulētas informācijas izplatīšanai, kā minēts 1. punktā;
b)
standartu minimumu centralizētās glabāšanas sistēmām, kā minēts 2. punktā;
c)
noteikumus, lai nodrošinātu 2. punktā minētajās sistēmās izmantoto informācijas un komunikācijas tehnoloģiju sadarbspēju un piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā, kā tajā paredzēts.
Komisija var arī noteikt un atjaunināt to plašsaziņas līdzekļu sarakstu, kas paredzēti informācijas izplatīšanai sabiedrībā.”;
14)
direktīvā iekļauj šādu pantu:
“21.a pants
Eiropas elektroniskās piekļuves punkts
1. Līdz 2018. gada 1. janvārim izveido tīmekļa portālu, kas darbojas kā Eiropas elektroniskās piekļuves punkts (“piekļuves punkts”). EVTI izstrādā un pārvalda šo piekļuves punktu.
2. Oficiāli apstiprināto mehānismu savstarpējo savienojumu sistēmu veido:
-
21. panta 2. punktā minētās sistēmas,
-
portāls, kas darbojas kā Eiropas elektroniskās piekļuves punkts.
3. Dalībvalstis nodrošina piekļuvi savām centralizētajām informācijas glabāšanas sistēmām, izmantojot piekļuves punktu.”;
15)
direktīvas 22. pantu aizstāj ar šādu:
“22. pants
Piekļuve regulētai informācijai Savienības mērogā
1. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, nosakot tehniskas prasības attiecībā uz piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā, lai precizētu:
a)
tehniskās prasības attiecībā uz 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās izmantotajām komunikācijas tehnoloģijām;
b)
tehniskās prasības par to, kā darbojas centralizētais piekļuves punkts regulētas informācijas meklēšanai Savienības mērogā;
c)
tehniskās prasības unikāla identifikatora izmantošanai katram emitentam 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās;
d)
vienotu formātu regulētas informācijas sniegšanai 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās;
e)
vienotu regulētas informācijas klasifikāciju 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās un kopēju sarakstu par regulētas informācijas veidiem.
2. Izstrādājot regulatīvo tehnisko standartu projektu, EVTI ņem vērā tehniskās prasības attiecībā uz uzņēmumu reģistru savstarpējo savienojumu sistēmu, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/17/ES (23).
EVTI iesniedz šo regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2015. gada 27. novembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt šā punkta pirmajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.
16)
direktīvas 23. panta 1. punktam pievieno šādu daļu:
“Informāciju, uz kuru attiecas trešās valsts noteiktās prasības, iesniedz saskaņā ar 19. pantu un dara zināmu saskaņā ar 20. un 21. pantu.”;
17)
direktīvas 24. pantā iekļauj šādus punktus:
“4.a Neskarot 4. punktu, kompetentajām iestādēm tiek piešķirtas visas izmeklēšanas pilnvaras, kādas ir nepieciešamas to darbības veikšanai. Šīs pilnvaras tiek izmantotas saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
4.b Kompetentās iestādes izmanto savas pilnvaras piemērot sankcijas saskaņā ar šo direktīvu un valsts tiesību aktiem jebkurā no turpmāk minētajiem veidiem:
-
tieši,
-
sadarbībā ar citām iestādēm,
-
uz savu atbildību deleģējot savas pilnvaras šādām iestādēm,
-
vēršoties kompetentajās tiesu iestādēs.”;
18)
direktīvas 25. panta 2. punktam pievieno šādu daļu:
“Īstenojot sankciju piemērošanas un izmeklēšanas pilnvaras, kompetentās iestādes sadarbojas, lai nodrošinātu sankciju vai pasākumu vēlamo rezultātu, un pārrobežu gadījumos koordinē savas darbības.”;
19)
pēc 27.b panta iekļauj šādu virsrakstu:
“VIA NODAĻA
SANKCIJAS UN PASĀKUMI”;
20)
direktīvas 28. pantu aizstāj ar šādu:
“28. pants
Administratīvie pasākumi un sankcijas
1. Neskarot kompetento iestāžu pilnvaras saskaņā ar 24. pantu un dalībvalstu tiesības paredzēt un piespriest kriminālsodus, dalībvalstis nosaka noteikumus par administratīviem pasākumiem un sankcijām, kas piemērojamas, ja tiek pārkāpti šīs direktīvas transponēšanai pieņemtie valsts tiesību akti, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu minēto noteikumu īstenošanu. Minētie administratīvie pasākumi un sankcijas ir efektīvi, samērīgi un preventīvi.
2. Neskarot 7. pantu, dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, kad pienākumus piemēro juridiskām personām, sankcijas par pārkāpumu var piemērot saskaņā ar valsts tiesību aktu noteikumiem attiecīgās juridiskās personas administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļiem vai citām personām, kuras saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir atbildīgas par pārkāpumu.”;
21)
iekļauj šādus pantus:
“28.a pants
Pārkāpumi
Direktīvas 28.b pants attiecas vismaz uz šādiem pārkāpumiem:
a)
ja emitents noteiktajā termiņā nav publicējis prasīto informāciju saskaņā ar valsts noteikumiem, kuri pieņemti šīs direktīvas 4., 5., 6., 14. un 16. panta transponēšanai;
b)
ja fiziska vai juridiska persona noteiktajā termiņā nav paziņojusi par nozīmīgas līdzdalības iegādi vai atsavināšanu saskaņā ar valsts noteikumiem, kuri pieņemti šīs direktīvas 9., 10., 12., 13. un 13.a panta transponēšanai.
28.b pants
Pilnvaras piemērot sankcijas
1. Ja tiek izdarīti 28.a pantā minētie pārkāpumi, kompetentajām iestādēm ir pilnvaras piemērot vismaz šādus administratīvos pasākumus un sankcijas:
a)
publisku paziņojumu, kurā norādīta atbildīgā fiziskā vai juridiskā persona un pārkāpuma būtība;
b)
rīkojumu, saskaņā ar kuru atbildīgajai fiziskajai vai juridiskajai personai jāpārtrauc sava rīcība, kas veido pārkāpumu, un jāatturas atkārtoti veikt šādu rīcību;
c)
administratīvi naudas sodi;
i)
ja tā ir juridiska persona:
-
līdz EUR 10 000 000 vai līdz 5 % no kopējā gada apgrozījuma saskaņā ar pēdējiem pieejamiem gada pārskatiem, kurus apstiprinājusi vadības struktūra; ja juridiskā persona ir mātesuzņēmums vai mātesuzņēmuma filiāle, kurai ir jāsagatavo konsolidētie finanšu pārskati saskaņā ar Direktīvu 2013/34/ES, attiecīgo kopējo apgrozījumu veido kopējais gada apgrozījums vai atbilstoša veida ienākumi saskaņā ar attiecīgām grāmatvedības direktīvām, ņemot vērā pēdējo pieejamo konsolidēto gada pārskatu, ko apstiprinājusi galvenā mātesuzņēmuma vadības struktūra, vai
-
ja var noteikt pārkāpuma dēļ gūto labumu vai novērstos zaudējumus - uzlikto administratīvo naudas sodu apmērs var būt līdz šo ieguvumu vai zaudējumu divkāršai summai;
atkarībā no tā, kurš apmērs ir lielāks;
ii)
ja tā ir fiziska persona:
-
līdz EUR 2 000 000 vai
-
ja var noteikt pārkāpuma dēļ gūto labumu vai novērstos zaudējumus - līdz šo ieguvumu vai zaudējumu divkāršai summai;
atkarībā no tā, kurš apmērs ir lielāks.
Dalībvalstīs, kur euro nav oficiālā valūta, euro atbilstošo summu nacionālajā valūtā aprēķina, ņemot vērā oficiālo valūtas maiņas kursu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/50/ES (2013. gada 22. oktobris), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Komisijas Direktīvu 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK atsevišķu noteikumu īstenošanai (24), spēkā stāšanās dienā.
2. Neskarot kompetento iestāžu pilnvaras saskaņā ar 24. pantu un dalībvalstu tiesības noteikt kriminālsodus, dalībvalstis nodrošina, ka to normatīvajos un administratīvajos aktos ir paredzēta iespēja apturēt ar akcijām saistīto balsstiesību īstenošanu, ja ir notikuši 28.a panta b) punktā minētie pārkāpumi. Dalībvalstis var nolemt, ka balsstiesību apturēšana ir piemērojama tikai visnopietnāko pārkāpumu gadījumā.
3. Dalībvalstis var noteikt papildu sankcijas vai pasākumus un augstākus administratīvo naudas sodu līmeņus nekā tos, kas paredzēti šajā direktīvā.
28.c pants
Sankciju piemērošanas pilnvaru izmantošana
1. Dalībvalstis nodrošina, ka, nosakot administratīvo sodu vai pasākumu veidu un līmeni, kompetentās iestādes ņem vērā visus attiecīgos apstākļus, tostarp, attiecīgos gadījumos:
a)
pārkāpuma smagumu un ilgumu;
b)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas atbildības pakāpi;
c)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas finansiālo stāvokli, ko, piemēram, norāda atbildīgās juridiskās personas kopējais apgrozījums vai atbildīgās fiziskās personas gada ienākumu apmērs;
d)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu nozīmīgumu, ciktāl to var noteikt;
e)
pārkāpuma dēļ trešām personām nodarītos zaudējumus, ciktāl tos var noteikt;
f)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas sadarbošanās līmeni ar kompetento iestādi;
g)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas iepriekš izdarītos pārkāpumus.
2. To personas datu apstrādi, kas iegūti uzraudzības un izmeklēšanas iestāžu vajadzībām saskaņā ar šo direktīvu, vajadzības gadījumā veic saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK un Regulu (EK) Nr. 45/2001.
22)
pirms 29. panta iekļauj šādu virsrakstu:
“VIB NODAĻA
LĒMUMU PUBLICĒŠANA”;
23)
direktīvas 29. pantu aizstāj ar šādu:
“29. pants
Lēmumu publicēšana
1. Dalībvalstis nodrošina, lai kompetentajām iestādām bez nepamatotas kavēšanās būtu jāpublisko visi lēmumi par sankcijām un pasākumiem, ko piemēro par šīs direktīvas pārkāpumiem, tostarp informācija vismaz par pārkāpuma veidu un būtību un par pārkāpumu atbildīgo fizisko vai juridisko personu identitāte.
Tomēr kompetentās iestādes var atlikt lēmuma publicēšanu vai var lēmumu publicēt anonīmi, proti, veidā, kas atbilst valsts tiesību aktiem, jebkuros no šādiem apstākļiem:
a)
gadījumā, kad sankciju piemēro fizisku personai, - ja obligāti veicamā iepriekšējā novērtējumā par publikācijas samērīgumu secināts, ka šāda personas datu publicēšana nav samērīga;
b)
ja publicēšana nopietni apdraudētu finanšu sistēmas stabilitāti vai notiekošu oficiālu izmeklēšanu;
c)
ja publikācija radītu - ciktāl to iespējams noteikt - nesamērīgu un nopietnu kaitējumu iesaistītajām iestādēm vai fiziskām personām.
2. Ja par saskaņā ar 1. punktu publicētu lēmumu tiek iesniegta pārsūdzība, kompetentajai iestādei ir pienākums iekļaut informāciju par to publikācijā tās publicēšanas laikā vai jālabo publikācija, ja pārsūdzība iesniegta pēc sākotnējās publikācijas.”;
24)
direktīvas 31. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Kad dalībvalstis pieņem pasākumus saskaņā ar 3. panta 1. punktu, 8. panta 2. punktu vai 8. panta 3. punktu, vai 30. pantu, tās tūlīt paziņo šos pasākumus Komisijai un citām dalībvalstīm.”
2. pants
Grozījumi Direktīvā 2003/71/EK
Direktīvas 2003/71/EK 2. panta 1. punkta m) apakšpunkta iii) punktu aizstāj ar šādu:
“iii)
attiecībā uz visiem trešā valstī reģistrētiem vērtspapīru emitentiem, kas nav minēti ii) punktā, - dalībvalsts, kurā vērtspapīrus ir paredzēts publiski piedāvāt pirmo reizi pēc dienas, kad Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/50/ES (2013. gada 22. oktobris), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Komisijas Direktīvu 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK atsevišķu noteikumu īstenošanai (25), stājas spēkā, vai kurā ir iesniegts pirmais pieteikums atļaujai tirdzniecībai regulētā tirgū, attiecīgi pēc emitenta, piedāvātāja vai tādas personas izvēles, kas lūdz atļauju, ievērojot vēlāku tā emitenta izvēli, kas reģistrēts trešā valstī, ja izcelsmes dalībvalsts netika noteikta pēc to izvēles, šādos gadījumos:
-
ja izcelsmes dalībvalsts netika noteikta pēc to izvēles vai
-
saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (26), 2. panta 1. punkta i) apakšpunkta iii) punktu.
3. pants
Grozījumi Direktīvā 2007/14/EK
Direktīvu 2007/14/EK groza šādi:
1)
direktīvas 2. pantu svītro;
2)
direktīvas 11. panta 1. un 2. punktu svītro;
3)
direktīvas 16. pantu svītro.
4. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 24 mēnešu laikā pēc tās spēkā stāšanās dienas. Dalībvalstis par tiem nekavējoties informē Komisiju.
Kad dalībvalstis veic minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos pasākumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
5. pants
Pārskatīšana
Komisija līdz 2015. gada 27. novembrim ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas darbību, tostarp par tās ietekmi uz maziem un vidējiem emitentiem, un par sankciju piemērošanu, jo īpaši par to, vai tās ir efektīvas, samērīgas un preventīvas, un pārskata pieņemtās metodes darbību un novērtē tās efektivitāti, lai aprēķinātu tādu balsstiesību skaitu, kuras saistītas ar Direktīvas 2004/109/EK 13. panta 1.a punkta pirmajā daļā minētajiem finanšu instrumentiem.
Attiecīgā gadījumā ziņojumu iesniedz kopā ar leģislatīva akta priekšlikumu.
6. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
7. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Strasbūrā, 2013. gada 22. oktobrī