NAŘÍZENÍ RADY (EURATOM) č. 237/2014
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se zřizuje nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti, zřízený nařízením Rady (Euratom) č. 300/2007 (2), je jedním z nástrojů poskytujících přímou podporu vnějším politikám Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii.
(2)
Unie je významným poskytovatelem hospodářské, finanční, technické, humanitární a makroekonomické pomoci třetím zemím. Toto nařízení tvoří součást rámce navrženého pro plánování spolupráce a poskytování pomoci s cílem podpořit prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a uplatňování účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
(3)
Havárie v Černobylu v roce 1986 upozornila na celosvětový význam jaderné bezpečnosti. Havárie ve Fukušimě Dai-iči v roce 2011 jen potvrdila, že je nutné i nadále pokračovat v úsilí o zlepšení jaderné bezpečnosti a splnění nejpřísnějších norem. V zájmu vytvoření bezpečnostních podmínek nezbytných k odstranění rizik pro život a zdraví obyvatelstva by Společenství mělo mít možnost podporovat jadernou bezpečnost ve třetích zemích.
(4)
Součinností v rámci společných politik a strategií se svými členskými státy má jen sama Unie schopnost jednat v takovém měřítku, aby reagovala na globální výzvy, a má také nejlepší předpoklady ke koordinaci spolupráce se třetími zeměmi.
(5)
Rozhodnutím Komise 1999/819/Euratom (3) přistoupilo Společenství k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994. Rozhodnutím Komise 2005/510/Euratom (4) přistoupilo Společenství rovněž ke Společné úmluvě o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady.
(6)
Pro udržování a podporu trvalého zdokonalování jaderné bezpečnosti a dozoru nad ní přijala Rada směrnici 2009/71/Euratom (5). Rada rovněž přijala směrnici 2011/70/Euratom (6). Tyto směrnice a přísné normy v oblasti jaderné bezpečnosti a nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem zavedené ve Společenství představují názorné příklady, které lze využít k motivaci třetích zemí k tomu, aby přijaly podobně přísné normy.
(7)
Podpora spolupráce s rozvíjejícími se ekonomikami v oblasti regulačních opatření a dalších oblastech a prosazování přístupů, pravidel, norem a postupů uplatňovaných v Unii představují cíle vnější politiky v rámci strategie Evropa 2020.
(8)
Členské státy Společenství jsou smluvními stranami Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a dodatkového protokolu k ní.
(9)
V souladu s kapitolou 10 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) Společenství v souvislosti s jadernou bezpečností již dlouhodobě usiluje o úzkou spolupráci s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE), jak v souvislosti s jadernými zárukami (podpora cílů kapitoly 7 hlavy II Smlouvy o Euratomu), tak v souvislosti s jadernou bezpečností.
(10)
O cíle podobné cílům tohoto nařízení usiluje celá řada mezinárodních organizací a programů, jako například MAAE, Agentura pro jadernou energii při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD/NEA), Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD) a Ekologické partnerství pro Severní dimenzi (NDEP).
(11)
Je zvláště zapotřebí, aby Společenství nadále vyvíjelo úsilí na podporu uplatňování účinného dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích, a to na základě svých vlastních činností v oblasti dozoru v rámci Unie.
(12)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise před vypracováním a přijetím strategického dokumentu a víceletých orientačních programů měla konzultovat Skupinu evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG). Akční programy by měly v příslušných případech vycházet z konzultací s vnitrostátními dozornými orgány členských států a z dialogu s partnerskými zeměmi.
(13)
Opatření podporující cíle tohoto nařízení by měla rovněž být podpořena využíváním další součinnosti s přímými i nepřímými činnostmi rámcových programů Euratomu v jaderném výzkumu a odborné přípravě.
(14)
Rozumí se, že odpovědnost za bezpečnost zařízení nese provozovatel a stát, do jehož působnosti zařízení spadá.
(15)
Zatímco finanční potřeby související s vnější pomocí Unie stále rostou, hospodářská a rozpočtová situace Unie dostupné zdroje pro tuto pomoc omezuje. Komise by proto měla usilovat o co nejefektivnější využívání dostupných zdrojů, zejména prostřednictvím používání finančních nástrojů s pákovým efektem. Tento pákový efekt se zvyšuje s možností jednorázově a opakovaně využívat finanční prostředky investované a vytvořené těmito finančními nástroji.
(16)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi.
(17)
Prováděcí pravomoci, které se vztahují k programování a financování činností podporovaných podle tohoto nařízení, by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7), které se má použít pro účely tohoto nařízení, ačkoli se v něm neodkazuje na článek 106a Smlouvy o Euratomu. Vzhledem k povaze těchto prováděcích aktů, zejména k jejich povaze politické orientace či finančním dopadům, se pro jejich přijímání má v zásadě použít přezkumný postup uvedený ve zmíněném nařízení, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu. V řádně odůvodněných případech souvisejících s jadernou nebo radiologickou havárií, včetně havarijního ozáření, by Komise tam, kde je to z mimořádně naléhavých důvodů nebo vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků nutné, měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(18)
Na provádění tohoto nařízení by se měly v příslušných případech vztahovat pravidla a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (8).
(19)
Unie a Společenství mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů. V souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU (9) se ve vhodných případech má na programování tohoto nástroje podílet Evropská služba pro vnější činnost.
(20)
Unie by měla v zájmu optimalizace dopadu své vnější činnosti usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů. Tohoto cíle by mělo být dosaženo zajištěním soudržnosti a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením součinnosti mezi tímto nástrojem, dalšími nástroji vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést k vzájemnému posílení programů navržených podle těchto nástrojů.
(21)
Toto nařízení nahrazuje nařízení (Euratom) č. 300/2007, které pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Obecný cíl
Unie financuje opatření podporující prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a přílohy k němu.
Článek 2
Specifické cíle
Spolupráce podle tohoto nařízení sleduje tyto specifické cíle:
1)
podporu účinné kultury jaderné bezpečnosti a uplatňování nejpřísnějších norem jaderné bezpečnosti a radiační ochrany a trvalé zdokonalování jaderné bezpečnosti;
2)
odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, totiž přepravu, třídění, úpravu, zpracování, skladování a ukládání, vyřazování jaderných zařízení z provozu a sanaci bývalých jaderných areálů a jaderných zařízení;
3)
zavedení rámců a metod pro provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
Článek 3
Specifická opatření
1. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 1 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory;
b)
posílením dozorného rámce, zejména pokud jde o prověrky a posuzování, udělování povolení a dozor týkající se jaderných elektráren a jiných jaderných zařízení;
c)
prosazováním účinných dozorných rámců, postupů a systémů s cílem zajistit odpovídající ochranu před ionizujícím zářením z radioaktivních materiálů, zvláště z vysoce aktivních radioaktivních zdrojů, a jejich bezpečné ukládání;
d)
zavedením účinných mechanismů pro předcházení haváriím s radiologickými následky, včetně havarijního ozáření. a zmírňování jejich následků například monitorování životního prostředí v případě úniků radioaktivity, plánování a provádění zmírňovacích a sanačních opatření a spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními organizacemi v případě havarijního ozáření, a pro přípravu nouzových plánů, připravenost a reakci na mimořádné události, opatření v oblasti civilní ochrany a obnovy;
e)
podporou zaměřenou na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení a areálů, pokud jde o praktická ochranná opatření ke snížení stávajících radiačních rizik ohrožujících zdraví pracovníků i obyvatelstva.
2. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 2 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory a posílením dozorného rámce, zejména v souvislosti s odpovědným a bezpečným nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
vypracováváním a prováděním zvláštních strategií a rámců pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
c)
vypracováváním a prováděním strategií a rámců pro vyřazování stávajících zařízení z provozu, pro sanaci bývalých jaderných areálů a bývalých oblastí těžby uranu a vyzdvižení potopených radioaktivních objektů a materiálů z moře a nakládání s nimi.
3. Cíl stanovený v čl. 2 bodě 3 je omezen na technické aspekty zajišťující, aby rudy, výchozí materiály a zvláštní štěpné materiály nebyly využívány k jiným účelům, než které uživatelé uvedli. Je ho dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
vytvořením potřebného dozorného rámce, metod, technologií a přístupů pro provádění jaderných záruk, včetně řádné evidence a kontroly štěpných materiálů na úrovni státu a provozovatelů;
b)
podporou infrastruktury a odborné přípravy personálu.
4. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 mohou zahrnovat činnosti na podporu mezinárodní spolupráce, včetně provádění a monitorování mezinárodních smluv. Podstatnou součástí těchto opatření je rovněž předávání znalostí, jako jevýměna informací, budování kapacit a odborná příprava v oblasti jaderné bezpečnosti a výzkumu, s cílem posílit udržitelnost dosažených výsledků. Tato opatření se provádějí prostřednictvím spolupráce s příslušnými orgány členských států Unie nebo s orgány třetích zemí, orgány jaderného dozoru a jejich organizacemi technické podpory nebo s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména MAAE. Ve zvláštních a řádně odůvodněných případech se opatření týkající se odst. 1 písm. b) a c) provádějí prostřednictvím spolupráce s provozovateli nebo příslušnými organizacemi z členských států a s provozovateli jaderných zařízení ze třetích zemí ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2009/71/Euratom a jaderných areálů.
Článek 4
Soulad, soudržnost a doplňkovost
1. Pokrok při dosahování specifických cílů stanovených v článku 2 se posuzuje na základě těchto výkonnostních ukazatelů:
a)
počet a důležitost otázek identifikovaných během uskutečňované spolupráce;
b)
stav rozvoje strategií pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a vyřazování zařízení z provozu, příslušného právního a dozorného rámce a provádění projektů;
c)
počet a závažnost otázek identifikovaných v příslušných zprávách o jaderných zárukách.
Před prováděním projektů a s přihlédnutím ke specifickým rysům každé činnosti jsou stanoveny konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a přezkum výkonnosti podle čl. 7 odst. 2.
2. Komise zajistí, aby přijatá opatření byla v souladu s celkovým strategickým politickým rámcem Unie pro dotčenou partnerskou zemi, a zejména s cíli jejích politik a programů v oblasti rozvoje a hospodářské spolupráce.
3. Finanční, hospodářská a technická spolupráce poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje spolupráci, kterou Unie poskytuje podle jiných nástrojů.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A ORIENTAČNÍ PŘÍDĚLY FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 5
Strategický dokument
1. Spolupráce Společenství podle tohoto nařízení se provádí na základě obecného víceletého strategického dokumentu pro nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti.
2. Strategický dokument tvoří obecný základ pro spolupráci a vypracovává se na období až sedmi let. Vymezuje strategii Společenství pro spolupráci podle tohoto nařízení s ohledem na potřeby dotčených zemí, priority Společenství, mezinárodní situaci a činnosti příslušných třetích zemí. Ve strategickém dokumentu je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce a způsob, jak zabránit zdvojování činností s jinými programy a iniciativami, zejména s těmi, které uskutečňují mezinárodní organizace sledující stejné cíle a významní dárci.
3. Cílem strategického dokumentu je poskytnout soudržný rámec pro spolupráci mezi Společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi či regiony, který je v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli, zásadami a politikou Společenství.
4. Při přípravě strategického dokumentu se uplatňují zásady účinnosti pomoci: odpovědnost jednotlivých států, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení systémům přijímající země nebo regionu, vzájemná odpovědnost a zaměření na výsledky.
5. Strategický dokument schvaluje Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise v polovině období, a kdykoli je to nezbytné, strategický dokument přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje.
Článek 6
Víceleté orientační programy
1. Víceleté orientační programy se vypracovávají na základě strategického dokumentu uvedeného v článku 5. Víceleté orientační programy pokrývají období dvou až čtyř let.
2. Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, a včetně přiměřené rezervy nepřidělených prostředků. Ta může být stanovena formou rozpětí nebo případně minimální výše. Víceleté orientační programy stanoví pokyny pro zabránění zdvojování činností.
3. Víceleté orientační programy jsou založeny na žádosti partnerských zemí či regionů a na dialogu s těmito zeměmi či regiony, do něhož jsou zapojeny zúčastněné strany, aby bylo zajištěno, že dotyčná země či region převezmou za proces dostatečnou vlastní odpovědnost, a aby se podnítila podpora vnitrostátních rozvojových strategií. V zájmu dosažení doplňkovosti a zamezení zdvojování činností zohledňují víceleté orientační programy stávající a plánovanou mezinárodní spolupráci v oblastech uvedených v článku 2, zejména s mezinárodními organizacemi sledujícími podobné cíle a s významnými dárci. Ve víceletých orientačních programech je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce.
4. Víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise orientační programy přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje s přihlédnutím k případnému přezkumu strategického dokumentu podle článku 5.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 7
Roční akční programy
1. Roční akční programy (dále jen „akční programy“) se vypracovávají na základě strategického dokumentu podle článku 5 a víceletých orientačních programů podle článku 6. Akční programy se stanoví pro každou třetí zemi nebo region a určí podrobnosti týkající se provádění spolupráce poskytované podle tohoto nařízení.
Výjimečně, zejména pokud akční program nebyl dosud přijat, může Komise na základě orientačních programových dokumentů přijmout individuální opatření za stejných pravidel a stejnými postupy, které se používají v případě akčních programů.
V případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb, okolností nebo závazků může Komise přijmout zvláštní opatření, která nejsou stanovena v orientačních programových dokumentech.
2. Akční programy blíže určují sledované cíle, oblasti zásahu, předpokládaná opatření a projekty, očekávané výsledky, řídicí postupy a celkovou plánovanou částku financování. Obsahují souhrnný popis operací, které mají být financovány, údaje o finančních částkách přidělených pro jednotlivé operace a orientační harmonogram provádění a konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a případně přezkum výkonnosti. Případně obsahují také výsledky plynoucí ze zkušeností získaných během předchozí spolupráce.
3. Akční programy, individuální opatření a zvláštní opatření přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem může Komise tyto akční programy a opatření přezkoumat a prodloužit jejich platnost.
4. Odchylně od odstavce 3 se přezkumný postup podle čl. 11 odst. 2 nevyžaduje:
i)
u individuálních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
ii)
u zvláštních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
iii)
u technických změn akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření.
Pro účely tohoto odstavce se technickými změnami rozumějí takové úpravy, jako jsou:
-
prodloužení prováděcího období,
-
přerozdělení prostředků mezi činnostmi v rámci ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření a projektů v objemu nejvýše 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR, nebo
-
zvýšení nebo snížení rozpočtu ročních akčních programů, individuálních nebo zvláštních opatření nejvýše o 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR,
za předpokladu, že tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původních opatření a akčních programů.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce se do jednoho měsíce od přijetí oznámí Evropskému parlamentu, Radě a výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
5. V řádně odůvodněných případech, kdy je to nutné z mimořádně naléhavých důvodů vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků jaderné nebo radiologické havárie, Komise postupem podle čl. 11 odst. 3 přijme nebo pozmění akční programy nebo opatření prostřednictvím okamžitě použitelných prováděcích aktů.
6. Komise může rozhodnout o přistoupení k jakékoli iniciativě, kterou zahájí mezinárodní organizace a významní dárci sledující podobné cíle, pokud je tato iniciativa v souladu s obecným cílem stanoveným v článku 1. Odpovídající rozhodnutí o financování se přijme postupem podle odstavců 2 a 3 tohoto článku.
Článek 8
Soudržnost a doplňkovost
Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 9
Provádění
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, provádí se toto nařízení v souladu s čl. 1 odst. 3 a 4 a články 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 a 17 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 10
Zpráva
Komise posuzuje pokrok dosažený při provádění opatření přijatých podle tohoto nařízení a předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o provádění spolupráce podle tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje informace o financovaných opatřeních týkající se předcházejícího roku a dále informace o výsledcích monitorování a hodnocení a o plnění rozpočtových závazků a plateb, rozčleněné podle zemí, regionů a druhů spolupráce.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s článkem 9 rozhodnutí 2010/427/EU.
Článek 13
Finanční referenční částka
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení v letech 2014 až 2020 se stanoví na 225 321 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
Padomes Regula (Euratom) Nr. 237/2014
(2013. gada 13. decembris),
ar ko izveido Instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 203. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
tā kā:
(1)
Instruments sadarbībai kodoldrošības jomā, kas izveidots ar Padomes Regulu (Euratom) Nr. 300/2007 (2), ir viens no instrumentiem, ar ko paredz tiešu atbalstu Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Kopiena”) ārpolitikai.
(2)
Savienība ir būtiska palīdzības sniedzēja trešām valstīm ekonomikas, finanšu, tehnikas, humānās palīdzības un makroekonomikas jomā. Šī regula veido daļu no sistēmas, kas izstrādāta sadarbības un palīdzības sniegšanas plānošanai, kuru nolūks ir atbalstīt augsta līmeņa kodoldrošību, pretradiācijas aizsardzību un iedarbīgu un efektīvu kodolmateriālu drošības pasākumu piemērošanu trešās valstīs.
(3)
Černobiļas avārija 1986. gadā apliecināja, cik svarīga ir kodoldrošība visā pasaulē. Avārija Fukušimā-Daiči 2011. gadā apstiprināja vajadzību turpināt centienus uzlabot kodoldrošību un sasniegt augstākos standartus. Lai radītu drošības apstākļus, kas nepieciešami, lai novērstu draudus sabiedrības dzīvībai un veselībai, Kopienai vajadzētu būt spējīgai atbalstīt kodoldrošību trešās valstīs.
(4)
Darbojoties kopā ar dalībvalstīm atbilstīgi kopējai politikai un stratēģijai, Savienības pašas rīcībā ir kritiskā masa, lai reaģētu uz globālām problēmām, un tai ir arī vislabākās iespējas saskaņot sadarbību ar trešām valstīm.
(5)
Ar Komisijas Lēmumu 1999/819/Euratom (3) Kopiena pievienojās 1994. gada Konvencijai par kodoldrošību. Ar Komisijas Lēmumu 2005/510/Euratom (4) Kopiena pievienojās arī Kopējai lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu drošas apsaimniekošanas konvencijai.
(6)
Lai uzturētu un veicinātu kodoldrošības un tās regulējuma nepārtrauktu uzlabošanu, Padome pieņēma Direktīvu 2009/71/Euratom (5) un Direktīvu 2011/70/Euratom (6). Šīs direktīvas, kā arī kodoldrošības un radioaktīvo atkritumu un lietotās kodoldegvielas apsaimniekošanas augstie standarti, kas tiek īstenoti Kopienā, ir piemēri, kas jāizmanto, lai rosinātu trešās valstis pieņemt līdzvērtīgi augstus standartus.
(7)
Regulatīvas un cita veida sadarbības ar jaunietekmes ekonomikas valstīm veicināšana, kā arī Savienības pieeju, noteikumu, standartu un prakses veicināšana ir stratēģijas “Eiropa 2020” ārpolitikas mērķi.
(8)
Kopienas dalībvalstis ir Kodolieroču neizplatīšanas līguma un tā Papildu protokola parakstītājvalstis.
(9)
Kopiena saskaņā ar Līguma, ar ko izveido Eiropas Atomenerģijas kopienu (“Euratom līgums”), 10. nodaļu jau veido ciešu sadarbību ar Starptautisko Atomenerģijas aģentūru (SAEA) gan saistībā ar kodoldrošības pasākumiem (sekmējot Euratom līguma otrās sadaļas 7. nodaļā noteiktos mērķus), gan saistībā ar kodoldrošību.
(10)
Vairākas starptautiskas organizācijas un programmas, piemēram, SAEA, Organizācija sadarbībai un attīstībai ekonomikā un Kodolenerģijas aģentūra (OECD/NEA), Eiropas Rekonstrukcijas un Attīstības banka (ERAB) un Ziemeļu dimensijas vides partnerība (NDEP), īsteno mērķus, kas ir līdzīgi tiem, kas paredzēti šajā regulā.
(11)
Ir īpaši svarīgi, lai Kopiena turpinātu īstenot centienus, ar ko atbalsta efektīvu kodoldrošības pasākumu piemērošanu kodolmateriāliem trešās valstīs, balstoties uz saviem drošības pasākumiem Savienībā.
(12)
Piemērojot šo regulu, Komisijai, pirms tā izstrādā un pieņem stratēģijas dokumentu un daudzgadu indikatīvās programmas, būtu jāapspriežas ar Eiropas Kodoldrošības jomas regulatoru grupu (ENSREG). Rīcības programmu pamatā vajadzētu būt konsultācijām - vajadzības gadījumā ar dalībvalstu regulatīvajām iestādēm - un dialogam ar partnervalstīm.
(13)
Pasākumi, ar kuriem atbalsta šīs regulas mērķu sasniegšanu, būtu arī jāatbalsta, izmantojot lielākas sinerģijas ar Euratom kodolpētniecības un mācību pamatprogrammu tiešajām un netiešajām darbībām.
(14)
Tiek uzskatīts, ka atbildību par iekārtas drošumu uzņemas operators un valsts, kuras jurisdikcijā iekārta atrodas.
(15)
Lai gan Savienības ārējās palīdzības finansēšanas vajadzības arvien palielinās, Savienības ekonomikas un budžeta situācija ierobežo šādai palīdzībai pieejamos līdzekļus. Tāpēc Komisijai būtu jāatrod vislietderīgākais pieejamo līdzekļu izlietojums, jo īpaši izmantojot finanšu instrumentus, kuriem ir sviras efekts. Šāds sviras efekts palielinās, ja tiek dota iespēja izmantot un atkārtoti izmantot ar minētajiem finanšu instrumentiem ieguldītos un radītos līdzekļus.
(16)
Lai nodrošinātu vienādus šīs regulas īstenošanas nosacījumus, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai.
(17)
Īstenošanas pilnvaras, kas saistītas ar to darbību plānošanu un finansēšanu, kuras atbalsta ar šo regulu, būtu jāīsteno saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 182/2011 (7), kura jāpiemēro šīs regulas vajadzībām, neatkarīgi no fakta, ka tajā nav atsauce uz Euratom līguma 106.a pantu. Ņemot vērā minēto īstenošanas aktu būtību, jo īpaši to politiskās orientācijas būtību vai finansiālo ietekmi, to pieņemšanā principā ir jāizmanto pārbaudes procedūra, kas paredzēta minētajā regulā, izņemot maza finanšu apjoma tehniskus īstenošanas pasākumus. Komisijai būtu jāpieņem nekavējoties piemērojami īstenošanas akti, ja attiecīgi pamatotos gadījumos saistībā ar kodolavāriju vai radiācijas avāriju (tostarp nejaušu apstarošanu) Kopienai ir ātri jāreaģē, lai mazinātu tās sekas, un ja tas nepieciešams nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ.
(18)
Šīs regulas īstenošanā attiecīgā gadījumā būtu jāpiemēro noteikumi un procedūras, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 236/2014 (8).
(19)
Savienībai un Kopienai aizvien ir vienota iestāžu sistēma. Tāpēc ir būtiski nodrošināt abu veikto ārējo darbību saskaņotību. Šā instrumenta plānošanā attiecīgā gadījumā jāiesaista Eiropas Ārējās darbības dienests saskaņā ar Padomes Lēmumu 2010/472/ES (9).
(20)
Savienībai būtu jācenšas maksimāli efektīvi izmantot pieejamos resursus, lai optimizētu tās ārējās darbības ietekmi. Tas būtu jāpanāk ar ārējās darbības instrumentu saskaņotību un papildināmību, kā arī, veidojot sinerģijas starp šo instrumentu, citiem ārējās darbības instrumentiem un citām Savienības politikas jomām. Turklāt tas būtu jādara, savstarpēji pastiprinot saskaņā ar šiem instrumentiem izveidotās programmas.
(21)
Ar šo regulu aizstāj Regulu (Euratom) Nr. 300/2007, kuras spēkā esība beidzas 2013. gada 31. decembrī,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I SADAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Vispārīgais mērķis
Savienība finansē pasākumus, ar ko atbalsta augsta kodoldrošības un pretradiācijas aizsardzības līmeņa veicināšanu un iedarbīgu un efektīvu drošības pasākumu piemērošanu kodolmateriāliem trešās valstīs saskaņā ar šīs regulas noteikumiem un tās pielikumu.
2. pants
Konkrēti mērķi
Sadarbībai saskaņā ar šo regulu ir turpmāk izklāstītie mērķi.
1)
Efektīvas kodoldrošības kultūras veicināšana un augstāko kodoldrošības un pretradiācijas aizsardzības standartu īstenošana, kā arī kodoldrošības nepārtraukta uzlabošana.
2)
Lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu atbildīga un droša apsaimniekošana (t. i., pārvadāšana, priekšapstrāde, apstrāde, pārstrāde, uzglabāšana un apglabāšana), bijušo kodolvietu un iekārtu ekspluatācijas pārtraukšana un to atveseļošana.
3)
Sistēmu un metodoloģiju izveide, lai kodolmateriāliem trešās valstīs piemērotu iedarbīgus un efektīvus drošības pasākumus.
3. pants
Konkrēti pasākumi
1. Šīs regulas 2. panta 1. punktā paredzētos mērķus īsteno, konkrēti, ar šādiem pasākumiem:
a)
atbalsts regulatīvajām struktūrām, tehniskā atbalsta organizācijām;
b)
normatīvā regulējuma stiprināšana, jo īpaši attiecībā uz kodolspēkstaciju un citu kodoliekārtu pārbaudi un izvērtēšanu, licenzēšanu un uzraudzības pasākumiem;
c)
efektīva normatīvā regulējuma, procedūru un sistēmu veicināšana, lai nodrošinātu pietiekamu aizsardzību pret radioaktīvu materiālu jonizējošo starojumu, jo īpaši aizsardzību no augstas radioaktivitātes starojuma avotiem un to drošu apglabāšanu;
d)
efektīvu mehānismu izveidošana avāriju ar radioloģiskām sekām, tostarp nejaušas apstarošanas novēršanai, kā arī, ja tās rodas, šādu seku mazināšanai, piemēram, vides uzraudzība radioaktīvu vielu izplūdes gadījumā, seku mazināšanas un atveseļošanas pasākumu izstrāde un īstenošana un sadarbība ar valsts un starptautiskām organizācijām nejaušas apstarošanas gadījumā, un ārkārtas situāciju plānošanai, gatavībai un reaģēšanai, civilajai aizsardzībai un rehabilitācijas pasākumiem;
e)
atbalsts kodoliekārtu un kodolvietu drošības nodrošināšanai attiecībā uz praktiskiem aizsardzības pasākumiem, kas paredzēti, lai samazinātu pastāvošos radiācijas riskus attiecībā uz darba ņēmēju un sabiedrības veselību.
2. Šīs regulas 2. panta 2. punktā paredzētos mērķus īsteno jo īpaši ar šādiem pasākumiem:
a)
atbalsts regulatīvajām struktūrām un tehniskā atbalsta organizācijām un normatīvā regulējuma stiprināšana, jo īpaši attiecībā uz izlietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu atbildīgu un drošu apsaimniekošanu;
b)
specifisku stratēģiju un sistēmu izstrāde un īstenošana, lai atbildīgi un droši apsaimniekotu izlietoto kodoldegvielu un radioaktīvos atkritumus;
c)
stratēģiju un sistēmu izstrāde un īstenošana pašreizējo iekārtu ekspluatācijas pārtraukšanai, bijušo kodolvietu un ar urāna raktuvēm saistīto ieguves vietu atveseļošanai, kā arī jūrā nogremdēto radioaktīvo priekšmetu un materiālu atguvei un apsaimniekošanai.
3. Regulas 2. panta 3. punktā minētais mērķis attieksies tikai uz tehniskiem aspektiem, kas nodrošina, ka rūdas, izejmateriāli un īpašie skaldmateriāli netiek novirzīti no to paredzētajiem lietojumiem, par kuriem paziņojuši īpašnieki; Šo mērķi īstenos jo īpaši ar šādiem pasākumiem:
a)
vajadzīgās normatīvās sistēmas, metodoloģijas, tehnoloģiju un paņēmienu ieviešana, ar kuriem īsteno kodoldrošības pasākumus, tostarp arī skaldmateriālu pienācīgu uzskaiti un kontroli valsts un operatoru līmenī;
b)
atbalsts infrastruktūrai un personāla apmācībai.
4. Šā panta 1. un 2. punktā minētie pasākumi var ietvert darbības, ar kurām veicina starptautisko sadarbību, tostarp starptautisku konvenciju un līgumu īstenošanu un uzraudzību. Šajos pasākumos iekļauj arī būtisku aspektu attiecībā uz zināšanu nodošanu, piemēram, apmaiņu ar informāciju, spēju veidošanu un mācības kodoldrošības jomā, kā arī pētniecību, lai stiprinātu sasniegto rezultātu ilgtspējību. Minētos pasākumus īsteno, sadarbojoties ar Savienības dalībvalstu kompetentām iestādēm un/vai ar trešo valstu iestādēm, kodolregulatoriem un to tehniskā atbalsta organizācijām, un/vai attiecīgām starptautiskām organizācijām, jo īpaši ar SAEA. Konkrētos un pienācīgi pamatotos gadījumos pasākumus, kas attiecas uz 1. punkta b) un c) apakšpunktu, īsteno, sadarbojoties ar dalībvalstu operatoriem un/vai kompetentām organizācijām un trešo valstu kodoliekārtu, kas definētas Direktīvas 2009/71/Euratom 3. panta 1. punktā, un kodolvietu operatoriem.
4. pants
Atbilstība, saskaņotība un papildināmība
1. Progresu virzībā uz 2. pantā noteikto konkrēto mērķu sasniegšanu attiecīgi vērtē, pamatojoties uz šādiem izpildes rādītājiem:
a)
to jautājumu skaits un svarīgums, kas apzināti, īstenojot sadarbību;
b)
lietotās kodoldegvielas, kodolatkritumu un ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģiju izstrādes statuss, attiecīgais tiesiskais un normatīvais regulējums un projektu īstenošana;
c)
to jautājumu skaits un svarīgums, kuri apzināti attiecīgos ziņojumos par kodoldrošības pasākumiem.
Pirms projektu īstenošanas un, ņemot vērā katras darbības īpatnības, nosaka konkrētus rādītājus attiecībā uz darbības rezultātu uzraudzību, izvērtējumu un pārskatīšanu, kā minēts 7. panta 2. punktā.
2. Komisija nodrošina, lai pieņemtie pasākumi būtu atbilstīgi Savienības vispārējām stratēģiskās politikas pamatnostādnēm attiecībā uz attiecīgo partnervalsti un jo īpaši minētās partnervalsts attīstības mērķiem un ekonomiskās sadarbības politikas virzieniem un programmām.
3. Šajā regulā paredzētā sadarbība finanšu, ekonomikas un tehnikas jomā ir papildinājums tam, ko Savienība nodrošina saskaņā ar citiem instrumentiem.
II SADAĻA
PLĀNOŠANA UN PAREDZAMAIS FINANSĒJUMA SADALĪJUMS
5. pants
Stratēģijas dokuments
1. Kopienas sadarbību saskaņā ar šo regulu īsteno, pamatojoties uz vispārēju daudzgadu stratēģijas dokumentu, kas attiecas uz instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā.
2. Stratēģijas dokuments ir sadarbības vispārīgs pamats, un to izstrādā laikposmam līdz septiņiem gadiem. Ar to nosaka Kopienas stratēģiju sadarbībai saskaņā ar šo regulu, ņemot vērā attiecīgo valstu vajadzības, Kopienas prioritātes, starptautisko situāciju un attiecīgo trešo valstu darbības. Stratēģijas dokumentā norāda arī sadarbības papildu vērtību un to, kā izvairīties no dublēšanās ar citām programmām un iniciatīvām, jo īpaši tām, ko izstrādājušas starptautiskas organizācijas, kurām ir līdzīgi mērķi, un lielākie līdzekļu devēji.
3. Stratēģijas dokumenta mērķis ir nodrošināt saskaņotu sadarbības sistēmu starp Kopienu un attiecīgajām trešām valstīm vai reģioniem atbilstīgi Kopienas vispārējam mērķim un darbības jomai, mērķiem, principiem un politikai.
4. Stratēģijas dokumenta sagatavošanā piemēro palīdzības efektivitātes principus: valsts atbildību, partnerību, koordināciju, saskaņošanu, pielāgošanu saņēmējas valsts vai reģiona sistēmām, savstarpēju pārskatatbildību un virzību uz rezultātiem.
5. Komisija apstiprina stratēģijas dokumentu saskaņā ar 11. panta 2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru. Komisija, izmantojot šo pašu procedūru, pārskata un, ja nepieciešams, atjaunina stratēģijas dokumentu termiņa vidusposmā vai tiklīdz rodas vajadzība.
6. pants
Daudzgadu indikatīvās programmas
1. Daudzgadu indikatīvās programmas izstrādā, pamatojoties uz 5. pantā minēto stratēģijas dokumentu. Daudzgadu indikatīvās programmas ir paredzētas laikposmam no 2 līdz 4 gadiem.
2. Daudzgadu indikatīvajās programmās norāda finansēšanai izraudzītās prioritāšu jomas, konkrētos mērķus, gaidāmos rezultātus, izpildes rādītājus un indikatīvo finansējuma sadalījumu gan kopā, gan atsevišķi pa prioritāšu jomām, un tostarp saprātīgu nesadalīto līdzekļu rezervi; šo rezervi vajadzības gadījumā var norādīt apmēra robežās vai minimālās summas veidā. Daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka pamatnostādnes, kā izvairīties no dublēšanās.
3. Daudzgadu indikatīvās programmas ir balstītas uz partnervalstu vai reģiona(-u) lūgumu un dialogu ar partnervalstīm vai reģionu(-iem), kurā piedalās ieinteresētās personas, lai tādējādi nodrošinātu, ka attiecīgā valsts vai reģions uzņemas pietiekamu atbildību par procesu, un lai rosinātu atbalstu valsts attīstības stratēģijām. Lai sasniegtu papildināmību un izvairītos no dublēšanās, daudzgadu indikatīvajās programmās ņem vērā pašreizējo un plānoto starptautisko sadarbību, īpaši ar starptautiskām organizācijām, kurām ir līdzīgi mērķi, un lielākajiem līdzekļu devējiem 2. pantā noteiktajās jomās. Daudzgadu indikatīvajās programmās norāda arī sadarbības papildu vērtību.
4. Komisija pieņem daudzgadu indikatīvās programmas saskaņā ar 11. panta 2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru. Komisija, ievērojot šo pašu procedūru, pārskata un, ja nepieciešams, atjaunina minētās indikatīvās programmas, ņemot vērā 5. pantā minēto stratēģijas dokumentu pārskatīšanu.
III SADAĻA
ĪSTENOŠANA
7. pants
Gada rīcības programmas
1. Gada rīcības programmas (turpmāk “rīcības programmas”) izstrādā, pamatojoties uz stratēģijas dokumentu un daudzgadu indikatīvām programmām, kas minētas attiecīgi 5. un 6. pantā. Rīcības programmas izstrādā attiecībā uz katru trešo valsti vai reģionu, un tajās iekļauj konkrētu informāciju par šajā regulā paredzētās sadarbības īstenošanu.
Izņēmuma gadījumos, jo īpaši tad, ja rīcības programma vēl nav pieņemta, Komisija, pamatojoties uz indikatīvās plānošanas dokumentiem, var pieņemt individuālus pasākumus atbilstīgi tiem pašiem noteikumiem un procedūrām, ko piemēro rīcības programmu gadījumā.
Neparedzētu un pienācīgi pamatotu vajadzību, apstākļu vai saistību gadījumā Komisija var pieņemt īpašus pasākumus, kas nav atrunāti indikatīvās plānošanas dokumentos.
2. Rīcības programmās ir precizēti nospraustie mērķi, rīcības jomas, paredzētie pasākumi un projekti, gaidāmie rezultāti, pārvaldības procedūras, kā arī paredzētā finansējuma kopapjoms. Tajās iekļauj finansējamo darbību kopsavilkumu, norāda katrai darbībai piešķirto finansējumu, indikatīvu īstenošanas grafiku un vajadzības gadījumā specifiskus rādītājus saistībā ar uzraudzību, novērtēšanu un pārskatīšanu vai rezultātiem. Vajadzības gadījumā tajās iekļauj agrākajā sadarbībā gūtās pieredzes rezultātus.
3. Komisija pieņem rīcības programmas, individuālus pasākumus un īpašus pasākumus saskaņā ar 11. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. Komisija var pārskatīt un paplašināt rīcības programmas un pasākumus, ievērojot šo pašu procedūru.
4. Atkāpjoties no 3. punkta, 11. panta 2. punktā minēto procedūru neprasa attiecībā uz:
i)
individuāliem pasākumiem, kuriem Savienības finanšu palīdzība nav lielāka par EUR 5 miljoniem,
ii)
īpašiem pasākumiem, kuriem Savienības finanšu palīdzība nav lielāka par EUR 5 miljoniem,
iii)
tehniskiem grozījumiem rīcības programmās, individuālos pasākumos un īpašos pasākumos.
Piemērojot šo punktu, “tehniski grozījumi” ir pielāgojumi, piemēram:
-
īstenošanas laikposma pagarināšana,
-
līdzekļu pārdalīšana starp darbībām gada rīcības programmās, individuāliem un īpašiem pasākumiem un projektiem par ne vairāk kā 20 % no sākotnējā budžeta, bet nepārsniedzot EUR 5 miljonus, vai
-
budžeta palielināšana vai samazināšana gada rīcības programmām, individuāliem vai īpašiem pasākumiem par ne vairāk kā 20 % no sākotnējā budžeta un nepārsniedzot EUR 5 miljonus,
ar noteikumu, ka šādi grozījumi būtiski neietekmē sākotnējo pasākumu un rīcības programmu mērķus.
Par pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo punktu ziņo Eiropas Parlamentam, Padomei un 11. panta 1. punktā minētajai komitejai viena mēneša laikā pēc to pieņemšanas.
5. Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, kad Kopienai nepieciešams ātri reaģēt, lai mazinātu kodolavārijas vai radiācijas avārijas sekas, Komisija pieņem vai groza rīcības programmas vai pasākumus, izmantojot nekavējoties piemērojamus īstenošanas aktus saskaņā ar 11. panta 3. punktā minēto procedūru.
6. Komisija var nolemt pievienoties jebkurai iniciatīvai, ko uzsākušas starptautiskas organizācijas un lielākie līdzekļu devēji, kam ir līdzīgi mērķi, ja minētā iniciatīva atbilst 1. pantā paredzētajam vispārējam mērķim. Atbilstīgo finansēšanas lēmumu pieņem saskaņā ar procedūru, kas minēta šā panta 2. un 3. punktā.
8. pants
Saskaņotība un papildināmība
Izstrādājot programmas vai tās pārskatot pēc Regulas (ES) Nr. 236/2014 17. pantā noteiktā starpposma ziņojuma publicēšanas, ņem vērā tajā izklāstītos rezultātus, atzinumus un secinājumus.
9. pants
Īstenošana
Šo regulu īsteno saskaņā ar 1. panta 3. punktu, 1. panta 4. punktu, 3., 4., 5., 7., 8., 9., 12. un 17. pantu Regulā (ES) Nr. 236/2014, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi.
10. pants
Ziņojums
Komisija pārbauda panākumus, kas gūti, īstenojot saskaņā ar šo regulu veiktos pasākumus, un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadēju ziņojumu par šajā regulā minētās sadarbības īstenošanu. Ziņojumā norāda informāciju par iepriekšējā gadā finansētajiem pasākumiem, informāciju par uzraudzības un novērtēšanas rezultātiem, kā arī informāciju par budžeta saistībām un maksājumiem sadalījumā pa valstīm, reģioniem un sadarbības veidiem.
IV SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
11. pants
Komiteja
1. Komisijai palīdz Sadarbības komiteja kodoldrošības jomā. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar tās 5. pantu.
12. pants
Eiropas Ārējās darbības dienests
Šo regulu piemēro saskaņā ar 9. pantu Lēmumā 2010/427/ES.
13. pants
Finanšu atsauces summa
1. Finanšu atsauces summa šīs regulas īstenošanai laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam ir EUR 225 321 000.
2. Gada apropriācijas apstiprina Eiropas Parlaments un Padome saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu.
14. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Briselē, 2013. gada 13. decembrī