NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/9
ze dne 6. ledna 2015,
kterým se mění nařízení (EU) č. 142/2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na akt o přistoupení Chorvatska, a zejména na článek 50 uvedeného aktu,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 písm. b), c), d) a g), čl. 18 odst. 3 písm. b) bod i), čl. 19 odst. 4 písm. c), čl. 20 odst. 11, čl. 21 odst. 6 písm. d), čl. 23 odst. 3, čl. 27 písm. c), čl. 31 odst. 2, čl. 40 písm. f), čl. 41 odst. 3 a čl. 42 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 stanoví hygienická a veterinární pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty s cílem zabraňovat rizikům pro zdraví lidí a zvířat, která v souvislosti s těmito produkty vznikají, a snižovat je na minimum. Uvedené nařízení rovněž stanoví konečný bod výrobního řetězce určitých získaných produktů, po kterém se na ně již nevztahují požadavky zmíněného nařízení.
(2)
Nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (2) stanoví prováděcí pravidla pro nařízení (ES) č. 1069/2009, včetně pravidel o přijímání alternativních metod pro využívání nebo neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nebo získaných produktů a požadavků pro uvádění organických hnojiv a některých dalších vedlejších produktů živočišného původu na trh.
(3)
V souladu s čl. 19 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1069/2009 mohou členské státy povolit sběr, přepravu a neškodné odstraňování materiálu kategorie 3 uvedeného v čl. 10 písm. f) zmíněného nařízení jinými prostředky stanovenými v kapitole IV přílohy VI nařízení (EU) č. 142/2011. V souladu s čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 142/2011 byla tato možnost omezena na přechodné období do 31. prosince 2014. Sběr, přepravu a neškodné odstranění jinými prostředky stanovenými v kapitole IV přílohy VI nařízení (EU) č. 142/2011 povolují některé členské státy v případě malých množství zmetkových potravin do 20 kg za týden.
(4)
Nejsou-li hlášeny žádné negativní důsledky pro zdraví zvířat a s ohledem na skutečnost, že v některých případech by neškodné odstranění v souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 1069/2009 bylo ve srovnání s neškodným odstraněním v místě nepřijatelně obtížné, jeví se jako odůvodněné stanovit dočasnou odchylku jako trvalé řešení, pokud takové neškodné odstranění nezpůsobí nepřijatelné zdravotní riziko. Článek 15 nařízení (EU) č. 142/2011, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro použití ustanovení čl. 19 odst. 1 písm. a), b), c), e) a f) nařízení (ES) č. 1069/2009, by proto měl být doplněn o odkaz na opatření stanovená v kapitole IV přílohy VI nařízení (EU) č. 142/2011, jež by rovněž měla být odpovídajícím způsobem změněna. Po konzultaci s členskými státy a organizacemi zúčastněných stran by možnost, že členské státy mohou rozhodnout, že zvýší objem na nejvýše 50 kg týdně, měla být zrušena, jestliže se dočasná odchylka stane trvalým řešením. Kromě toho by mělo být zrušeno ustanovení čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 142/2011.
(5)
Vzhledem k nízkému riziku možného styku hospodářských zvířat s organickými hnojivy a půdními přídavky, s nimiž manipulují někteří provozovatelé a uživatelé, zejména pokud působí mimo potravinový a krmivový řetězec, by příslušné orgány měly mít možnost osvobodit tyto provozovatele a uživatele od registrační povinnosti podle článku 23 nařízení (ES) č. 1069/2009. Tito provozovatelé a uživatelé by měli být doplněni na seznam provozovatelů osvobozených od ohlašovací povinnosti ve vztahu k příslušným orgánům v souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení (EU) č. 142/2011. Ustanovení čl. 20 odst. 4 nařízení (EU) č. 142/2011 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6)
U pěstebních substrátů, včetně zahrádkářské zeminy, s nízkým obsahem vedlejších produktů živočišného původu nebo získaných produktů, jež jsou balené k použití konečným spotřebitelem, nehrozí riziko, že budou používány jako krmivo pro hospodářská zvířata. Omezení obsahu získaných produktů materiálů kategorie 2 nebo 3 v pěstebních substrátech, včetně zahrádkářské zeminy, na méně než 5 % objemových snižuje riziko použití jako krmiva pro hospodářská zvířata, neboť vysoký obsah půdy a jiných materiálů činí tyto produkty nepoživatelnými pro hospodářská zvířata. Při výrobě pěstebních substrátů se smí používat zpracovaný hnůj. Nesmí však být jedinou složkou pěstebních substrátů. Jeho obsah v pěstebních substrátech by neměl činit více než 50 % objemových. Zpracovaný hnůj se nesmí používat k výrobě pěstebních substrátů v případě, kdy místo původu podléhá zákazu z důvodu podezření na ohnisko nebo potvrzeného ohniska závažného přenosného onemocnění postihujícího hospodářská zvířata. Proto tyto produkty mohou být osvobozeny od veterinárních kontrol pro uvádění na trh jinak než dovozem. Ustanovení čl. 22 odst. 2 nařízení (EU) č. 142/2011 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7)
Definice „meziproduktů“ v bodě 35 a „vzorků zboží“ v bodě 39 přílohy I nařízení (EU) č. 142/2011 by měly být upřesněny, aby se zabránilo neopodstatněným překážkám obchodu. Definice „meziproduktů“ zahrnuje rovněž místo určení meziproduktů. Je vhodné rozšířit stávající definici o možná další použití v kosmetickém průmyslu. Získané produkty, jež splňují požadavky směrnice Rady 76/768/EHS (3), mohou být v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1069/2009 prohlášeny za konečný bod výrobního řetězce. Kromě toho je třeba ujasnit, že krmivo pro zvířata v zájmovém chovu může do EU vstoupit jako vzorek zboží pro účely krmných pokusů, zkoušení strojů nebo zařízení. Definice „meziproduktů“ v bodě 35 a „vzorků zboží“ v bodě 39 přílohy I nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8)
Ačkoli v souladu s čl. 3 odst. 6 nařízení (ES) č. 1069/2009 jsou koňovití považováni za hospodářská zvířata, existuje mezi některými konkrétními zvířaty této čeledi a jejich chovateli zvláště úzký vztah. Je proto odůvodněné, aby bylo umožněno spalovat těla mrtvých koňovitých ve spalovnách schválených za tímto účelem příslušným orgánem, a to za podmínky, že dané zvíře pochází z hospodářství, jež nepodléhá zákazům v souvislosti s nákazami podléhajícími povinnému hlášení. Směrnice Rady 2009/156/ES (4) stanoví veterinární pravidla mimo jiné pro přesun koňovitých, včetně podmínek pro identifikaci koňovitých. Individuální spalování v nízkokapacitních spalovnách je možné pouze v případě mrtvých koňovitých, kteří splňují ustanovení uvedené směrnice. Kapitola III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9)
Podle čl. 13 písm. g) nařízení (ES) č. 1069/2009 mohou být vedlejší produkty živočišného původu pocházející z vodních živočichů materiálu kategorie 2 zesilážovány, zkompostovány nebo přeměněny na bioplyn. Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) zveřejnil vědecké stanovisko týkající se hodnocení nové zpracovatelské metody pro vedlejší produkty živočišného původu materiálů kategorie 2 rybího původu (5). Podle stanoviska EFSA jsou rizika, jež způsobují materiály kategorie 2 rybího původu, díky této zpracovatelské metodě přiměřeně snížena, což umožňuje použití získaných produktů k výrobě organických hnojiv, jejich zkompostování nebo přeměnu na bioplyn nebo použití k výrobě krmiva pro kožešinová zvířata nebo jiná zvířata, která nejsou určena k lidské spotřebě. EFSA ve svém stanovisku dospěl k závěru, že nedojde ke zvýšení rizika, pokud se tato zpracovatelská metoda uplatní i v případě zpracování vedlejších produktů pocházejících z vodních živočichů materiálů kategorie 3. Materiál kategorie 3 získaný z vodních živočichů proto může být určen pro účely uvedené v článku 14 nařízení (ES) č. 1069/2009.
(10)
S ohledem na úspěšný výsledek posouzení rizik, jež EFSA provedl, by zesilážování materiálu z ryb mělo být přidáno na seznam alternativních zpracovatelských metod v kapitole IV přílohy IV nařízení (EU) č. 142/2011. Příloha IV nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(11)
Zbytky rozkladu a kompost živočišného původu mohou být v praxi smíchány s materiály, které nejsou živočišného původu. Provozovatelé by měli vědět, jaké předpisy se vztahují na neškodné odstraňování takových zbytků rozkladu a kompostu. Kromě toho je třeba vyjasnit, ve kterých případech mohou být kompost a zbytky rozkladu získané z odpadu ze stravovacích zařízení neškodně odstraněny na povolené skládce. Kapitola III přílohy V nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12)
Chorvatsko oznámilo seznam druhů divokých mrchožravých ptáků, na něž by se měla vztahovat odchylka týkající se zvláštních krmných účelů stanovená v článku 18 nařízení (ES) č. 1069/2009. Seznam druhů mrchožravých ptáků v příloze VI nařízení (EU) č. 142/2011 by měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(13)
EFSA provedl posouzení rizika spojeného s kompostováním v uzavřených boxech a následným spalováním prasat uhynulých v hospodářství (6) a dospěl k závěru, že kompostování v uzavřených boxech, na něž je odkazováno v rámci alternativních parametrů stanovených v příloze V kapitole III oddíle 2 nařízení (EU) č. 142/2011, není dostatečným ošetřením pro bezpečné odstranění materiálu kategorie 2, a nemůže být tudíž uvedeno v kapitole IV přílohy IV uvedeného nařízení jako alternativní zpracovatelská metoda. Na základě výše zmíněného posouzení, jež EFSA provedl, by „aerobní fermentace a skladování prasat uhynulých v hospodářství s následným spalováním nebo spoluspalováním“ měly být považovány za specifickou metodu uchovávání v uzavřených prostorách pro účely skladování vedlejších produktů živočišného původu až do jejich následného neškodného odstranění v souladu s nařízením (ES) č. 1069/2009. Aby bylo možné rozlišit tuto metodu od schválených metod kompostování a aby nebylo nutné absolvovat postup schválení požadovaný pro zařízení na kompostování podle přílohy V nařízení (EU) č. 142/2011, je vhodné zahrnout tuto metodu do nové kapitoly v příloze IX uvedeného nařízení, společně s metodou „hydrolýza s následným neškodným odstraněním“, jež je v současné době uvedena v příloze IV kapitole IV oddíle 2 bodě H a která je založena na stejných principech. Kromě toho by odkaz na přílohu IV v příloze XVI kapitole II oddíle 11 měl být odpovídajícím způsobem upraven. Přílohy IV, IX a XVI nařízení (EU) č. 142/2011 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(14)
Na tavené/škvařené tuky z materiálu kategorie 3 se vztahují zvláštní požadavky podle přílohy X kapitoly II oddílu 3 nařízení (EU) č. 142/2011. Neexistují však žádné veterinární důvody pro zákaz zpracování materiálu kategorie 3 z vodních živočichů a vedlejších produktů živočišného původu z vodních živočichů podle čl. 10 písm. i) a j) nařízení (ES) č. 1069/2009 spolu s vedlejšími produkty živočišného původu získanými ze suchozemských zvířat na smíchané tavené/škvařené tuky. Proto by mělo být možné použít materiály kategorie 3 z vodních živočichů a vedlejších produktů živočišného původu z vodních živočichů podle čl. 10 písm. i) a j) nařízení (ES) č. 1069/2009 k výrobě taveného/škvařeného tuku. Ustanovení přílohy X kapitoly II oddílu 3 bodu A podbodu 1 nařízení (EU) č. 142/2011 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(15)
Požadavky na tepelné ošetření kalu z odstředivky nebo separátoru, jenž může být později použit jako organické hnojivo nebo k výrobě organických hnojiv a uveden na trh, jsou stanoveny v příloze X kapitole II oddíle 4 části III nařízení (EU) č. 142/2011. Je vhodné zavést odchylku, aby příslušný orgán mohl povolit alternativní parametry pro tepelné ošetření kalu z odstředivky nebo separátoru určeného pro použití v rámci členských států, pokud provozovatelé mohou prokázat, že tepelné ošetření provedené podle alternativních parametrů zaručuje přinejmenším stejné snížení rizika jako ošetření provedené podle již zavedených parametrů použitelných pro uvádění na trh. Ustanovení přílohy X kapitoly II oddílu 4 části III nařízení (EU) č. 142/2011 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(16)
Meziprodukty mohou být použity mimo jiné k výrobě laboratorních činidel nebo diagnostických zdravotnických prostředků in vitro pro zvířata. Po kontrolách na stanovišti hraniční kontroly v souladu s článkem 4 směrnice Rady 97/78/ES (7) musí být produkt přepraven přímo do registrovaného zařízení nebo podniku určení. Aby byly objasněny požadavky na dovoz meziproduktů, měla by být odpovídajícím způsobem změněna příloha XII nařízení (EU) č. 142/2011.
(17)
Krevní výrobky určené k výrobě krmiva pro hospodářská zvířata, včetně sprejově sušené krve a krevní plazmy prasat, musí být vyrobeny v souladu s přílohou X kapitolou II oddílem 2 nařízení Komise (EU) č. 142/2011. S odkazem na bod B uvedeného oddílu musí být krevní výrobky podrobeny některé ze zpracovatelských metod č. 1 až 5 nebo zpracovatelské metodě č. 7, které jsou stanoveny v příloze IV kapitole III uvedeného nařízení, nebo jiné metodě, která zaručuje, že krevní výrobky splňují mikrobiologické normy pro získané produkty stanovené v příloze X kapitole I nařízení Komise (EU) č. 142/2011. Nařízení (EU) č. 142/2011 rovněž stanoví, konkrétně ve druhém řádku šestého sloupce tabulky 1 v příloze XIV kapitole I oddíle 1, že krevní výrobky, které nejsou určeny k lidské spotřebě a které lze použít jako krmivo, musí být provázeny veterinárním osvědčením v souladu se vzorem veterinárního osvědčení stanoveným v příloze XV kapitole 4 bodě B, pokud jsou určeny k odeslání do Unie nebo k tranzitu přes Unii.
(18)
V Asii, Severní Americe, Karibiku a ve Střední a Jižní Americe byla nahlášena epizootická diarrhoea prasat, včetně infekce prasat virem epizootické diarrhoey prasat a deltakoronavirem prasat. Na území Unie nebyl deltakoronavirus prasat ještě nikdy zjištěn. Za příčinu šíření viru se považuje nevhodné tepelné ošetření nebo kontaminace po tepelném ošetření sprejově sušené krve a krevní plazmy prasat, což je tradiční složka krmiva pro selata.
(19)
Komise, jednajíce z vlastního podnětu, přijala prováděcí nařízení Komise (EU) č. 483/2014 (8) jako prozatímní ochranné opatření s ohledem na bezpečnost sprejově sušené krve a krevní plazmy prasat určené k výrobě krmiva pro prasata. Vzhledem k tomu, že riziko pro zdraví zvířat přetrvá, je třeba přezkoumat požadavky na dovoz sprejově sušené krve a krevní plazmy prasat určené k výrobě krmiva pro prasata a prozatímní opatření uplatnit jako trvalý požadavek.
(20)
Vědecká pozorování ukazují, že prasečí koronaviry se ve výkalech prasat inaktivují při zahřátí na teplotu 71 °C, kterou je nutné udržovat po dobu 10 minut, nebo jsou-li ponechány při pokojové teplotě 20 °C po dobu 7 dnů. Virus nepřežil v experimentálně infikovaném suchém krmivu skladovaném při pokojové teplotě 24 °C déle než 2 týdny. V Unii a ve třetích zemích se pro sprejově sušenou krev a krevní plazmu obecně používá teplota 80 °C, a to zahřátím celé hmoty.
(21)
Na základě těchto dostupných informací se jeví jako vhodné požadovat, aby sprejově sušená krev a krevní plazma prasat dovezená ze třetích zemí a určená ke krmení prasat byla podrobena ošetření vysokou teplotou a následnému skladování po určitou dobu při pokojové teplotě, aby se tak zmírnilo riziko kontaminace po ošetření.
(22)
Dovoz kostí a výrobků z nich (kromě kostní moučky), rohů a výrobků z nich (kromě rohové moučky) a kopyt a paznehtů a výrobků z nich (kromě moučky z kopyt a paznehtů), které nejsou určeny k použití jako krmná surovina, organická hnojiva nebo půdní přídavky, by rovněž měl být povolen, pokud jsou tyto materiály přepravovány letadlem a jestliže splňují požadavky stanovené v článku 41 nařízení (ES) č. 1069/2009. Příloha XIV nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(23)
S ohledem na změnu definice „meziproduktů“ a dodatečné požadavky týkající se dovozu krevních výrobků by měl být odpovídajícím způsobem změněn vzor prohlášení o dovozu ze třetích zemí týkajícího se meziproduktů a vzor veterinárního osvědčení pro dovoz krevních výrobků určených jako krmná surovina. Ustanovení přílohy XV kapitoly 4 bodu B a kapitoly 20 nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(24)
Aby se zabránilo narušení obchodu, mělo by být stanoveno přechodné období, během nějž by měl být dovoz meziproduktů, na něž se použijí ustanovení nařízení (EU) č. 142/2011 ve znění tohoto nařízení, přijímán členskými státy v souladu s pravidly platnými před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(25)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 142/2011 se mění takto:
1)
V článku 15 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Odchylně od článku 14 nařízení (ES) č. 1069/2009 mohou členské státy povolit sběr, přepravu a neškodné odstraňování malých množství materiálů kategorie 3 podle čl. 10 písm. f) uvedeného nařízení prostředky uvedenými v čl. 19 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, pokud jsou splněny požadavky pro neškodné odstranění jinými prostředky stanovené v kapitole IV přílohy VI tohoto nařízení.“
2)
V článku 19 se písmeno c) nahrazuje tímto:
„c)
v kapitole III, pokud skladují získané produkty pro určitá plánovaná použití podle čl. 24 odst. 1 písm. j) uvedeného nařízení;
d)
v kapitole V, pokud v hospodářství skladují vedlejší produkty živočišného původu určené k následnému neškodnému odstranění podle článku 4 uvedeného nařízení.“
3)
Ustanovení čl. 20 odst. 4 se mění takto:
a)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
provozovatele, kteří používají malá množství materiálů kategorie 2 a 3 uvedených v článcích 9 a 10 nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo produktů z nich získaných za účelem přímé dodávky produktů v rámci regionu konečnému spotřebiteli, na místní trh nebo místním maloobchodním zařízením, pokud se příslušný orgán domnívá, že taková činnost nepředstavuje riziko rozšíření žádného závažného přenosného onemocnění na člověka nebo zvířata; toto písmeno se nepoužije, pokud se tyto materiály používají jako krmivo pro hospodářská zvířata jiná než kožešinová;“
b)
doplňují se nová písmena e) a f), která znějí:
„e)
uživatele organických hnojiv nebo půdních přídavků v místech, kde nejsou držena hospodářská zvířata;
f)
provozovatele, kteří manipulují s organickými hnojivy nebo půdními přídavky a distribuují je, a to výhradně v maloobchodním balení připraveném k prodeji o váze nejvýše 50 kg pro použití mimo krmivový a potravinový řetězec.“
4)
V článku 22 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Na uvádění těchto produktů na trh se nevztahují žádné veterinární podmínky:
a)
guáno z volně žijících mořských ptáků, posbírané v Unii nebo dovezené ze třetích zemí;
b)
pěstební substráty připravené k prodeji, jiné než dovezené pěstební substráty, obsahující méně než:
i)
5 % objemových získaných produktů materiálu kategorie 3 nebo materiálu kategorie 2 jiných než zpracovaný hnůj,
ii)
50 % objemových zpracovaného hnoje.“
5)
V článku 23 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Provozovatel nebo vlastník zařízení nebo podniku v místě určení meziproduktů nebo jeho zástupce musí meziprodukty používat a/nebo odesílat výhradně k použití ve výrobě v souladu s definicí meziproduktů podle přílohy I bodu 35.“
6)
V článku 36 se zrušuje odstavec 3.
7)
Přílohy I, III, IV, V, VI, IX, X, XI, XII, XIV, XV a XVI se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Během přechodného období do 27. září 2015 se zásilky vedlejších produktů živočišného původu a získaných produktů doprovázené formulářem prohlášení vyplněného a podepsaného podle vzoru, který je stanoven v příloze XV kapitole 20 nařízení (EU) č. 142/2011 ve verzi před datem vstupu tohoto nařízení v platnost, nadále přijímají pro dovoz do Unie, pokud byla tato prohlášení vyplněna a podepsána před 27. červencem 2015.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 23. února 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. ledna 2015.
KOMISIJAS REGULA (ES) 2015/9
(2015. gada 6. janvāris),
ar ko groza Regulu (ES) Nr. 142/2011, ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Aktu par Horvātijas pievienošanos un jo īpaši tā 50. pantu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula) (1), un jo īpaši tās 15. panta 1. punkta b), c), d) un g) apakšpunktu, 18. panta 3. punkta b) apakšpunkta i) punktu, 19. panta 4. punkta c) apakšpunktu, 20. panta 11. punktu, 21. panta 6. punkta d) apakšpunktu, 23. panta 3. punktu, 27. panta c) punktu, 31. panta 2. punktu, 40. panta f) punktu, 41. panta 3. punktu un 42. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Ar Regulu (EK) Nr. 1069/2009 ir noteikti sabiedrības un dzīvnieku veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem, lai novērstu un mazinātu šo produktu radīto risku sabiedrības un dzīvnieku veselībai. Minētajā regulā arī noteikts beigu punkts dažu atvasinātu produktu ražošanas ķēdē, pēc kura uz tiem vairs neattiecas regulas prasības.
(2)
Komisijas Regulā (ES) Nr. 142/2011 (2) noteiktas Regulas (EK) Nr. 1069/2009 īstenošanas prasības, ieskaitot noteikumus par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vai atvasinātu produktu izmantošanas vai likvidēšanas alternatīvu metožu pieņemšanu un dažu citu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un organiskā mēslojuma laišanu tirgū.
(3)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 19. panta 1. punkta d) apakšpunktu dalībvalstis var atļaut minētās regulas 10. panta f) punktā minētā trešās kategorijas materiāla savākšanu, pārvadāšanu un likvidēšanu, izmantojot citus līdzekļus, kas norādīti Regulas (ES) Nr. 142/2011 VI pielikuma IV nodaļā. Atbilstoši Regulas (ES) Nr. 142/2011 36. panta 3. punktam šādas iespējas izmantošana ir atļauta tikai pārejas periodā līdz 2014. gada 31. decembrim. Atsevišķas dalībvalstis atļauj Regulas (ES) Nr. 142/2011 VI pielikuma IV nodaļā izklāstīto līdzekļu izmantošanu, lai savāktu, pārvadātu un likvidētu agrāko pārtiku nelielos apjomos, kas nepārsniedz 20 kg nedēļā.
(4)
Nav saņemti ziņojumi, ka būtu novērota nelabvēlīga ietekme uz dzīvnieku veselību, turklāt dažos gadījumos likvidēšana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 14. pantu būtu nepieņemami apgrūtinoša salīdzinājumā ar likvidēšanu uz vietas, tāpēc šķiet pamatoti ieviest pārejas perioda atkāpi kā pastāvīgu iespēju ar nosacījumu, ka šāda likvidēšana nerada nepieņemamu veselības apdraudējumu. Tādējādi Regulas (ES) Nr. 142/2011 15. pants, kurā paredzēti īpaši noteikumi attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1069/2009 19. panta 1. punkta a), b), c), e) un f) apakšpunkta īstenošanu, būtu jāpapildina ar atsauci uz pasākumiem, kas paredzēti Regulas (ES) Nr. 142/2011 VI pielikuma IV nodaļā un kas savukārt arī būtu attiecīgi jāgroza. Pēc apspriešanās ar dalībvalstīm un ieinteresēto personu organizācijām nolemts, ka, pārejas perioda atkāpei kļūstot par pastāvīgu iespēju, tiks atcelta iespēja dalībvalstīm palielināt apjomu augstākais līdz 50 kg nedēļā. Turklāt Regulas (ES) Nr. 142/2011 36. panta 3. punkts būtu jāsvītro.
(5)
Risks, ka lauksaimniecības dzīvnieki varētu nonākt saskarē ar organisko mēslojumu un augsnes uzlabotājiem, ar ko atsevišķi uzņēmēji un lietotāji veic manipulācijas, ir zems (it sevišķi tad, ja viņu darbība neietilpst pārtikas un barības ķēdē), tāpēc būtu jāļauj kompetentajām iestādēm atbrīvot šos uzņēmējus un lietotājus no Regulas (EK) Nr. 1069/2009 23. pantā paredzētā reģistrēšanas pienākuma. Minētie uzņēmēji un lietotāji būtu jāiekļauj to uzņēmēju sarakstā, kas atbilstoši Regulas (ES) Nr. 142/2011 20. panta 4. punktam atbrīvoti no pienākuma paziņot kompetentajām iestādēm. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 20. panta 4. punkts.
(6)
Nav riska, ka lauksaimniecības dzīvnieku barībā varētu izmantot augšanas substrātus, ieskaitot podiņu augsni, kas nelielā daudzumā satur dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus vai atvasinātus produktus un kas iepakoti lietošanai galapatērētājiem. Risku, ka augsnes substrātus, ieskaitot stādīšanai paredzētu augsni, varētu izmantot lauksaimniecības dzīvnieku barībā, mazina tiem piemērotais ierobežojums - no otrās un trešās kategorijas materiāla atvasināto produktu saturam tilpumā jābūt mazākam par 5 % -, tādējādi augstais augsnes un citu materiālu saturs padara šos produktus lauksaimniecības dzīvniekiem negaršīgus. Augšanas substrātu ražošanā var izmantot kūtsmēslus. Taču pārstrādāti kūtsmēsli nevar būt vienīgā augšanas substrāta sastāvdaļa. Tiem nevajadzētu veidot vairāk par 50 % augšanas substrāta tilpumā. Pārstrādātus kūtsmēslus neizmanto augšanas substrātu ražošanā, ja izcelsmes vietai piemēro aizliegumu, jo radušās aizdomas par nopietnu lipīgu slimību, kas skar lauksaimniecības dzīvniekus, vai ir apstiprināts šādas slimības uzliesmojums. Tāpēc šādus produktus var atbrīvot no veterinārās kontroles laišanai tirgū, izņemot importa gadījumā. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 22. panta 2. punkts.
(7)
Lai novērstu nepamatotus tirdzniecības šķēršļus, būtu jāprecizē “starpproduktu” un “tirdzniecības paraugu” definīcijas attiecīgi Regulas (ES) Nr. 142/2011 I pielikuma 35. un 39. punktā. “Starpproduktu” definīcija ietver arī šo starpproduktu galamērķi. Ir pamats paplašināt pašreizējo definīciju, iekļaujot iespējamus papildu lietojuma veidus kosmētikas nozarē. Padomes Direktīvas 76/768/EEK (3) prasībām atbilstošus atvasinātos produktus var saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 5. panta 1. punktu deklarēt kā ražošanas ķēdes beigu punktu. Turklāt ir jāprecizē, ka lolojumdzīvnieku barību var ievest ES kā tirdzniecības paraugus barošanas izmēģinājumu veikšanai, mašīnu vai iekārtu testēšanai. Būtu attiecīgi jāgroza “starpproduktu” un “tirdzniecības paraugu” definīcija Regulas (ES) Nr. 142/2011 I pielikuma 35. un 39. punktā.
(8)
Lai gan saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 3. panta 6. punktu zirgu dzimtas dzīvnieki tiek uzskatīti par lauksaimniecības dzīvniekiem, atsevišķiem zirgu dzimtas dzīvniekiem ir īpaši cieša saikne ar saviem saimniekiem. Tāpēc ir pamatoti paredzēt iespēju kremēt mirušus zirgu dzimtas dzīvniekus sadedzināšanas iekārtās, ko šim mērķim apstiprinājusi kompetentā iestāde, ar nosacījumu, ka zirgu dzimtas dzīvnieki ir ar izcelsmi saimniecībās, kurām nepiemēro aizliegumus saistībā ar paziņojamām slimībām. Padomes Direktīvā 2009/156/EK (4) paredzētas dzīvnieku veselības prasības, kas cita starpā reglamentē zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu, ieskaitot zirgu dzimtas dzīvnieku identifikācijas nosacījumus. Mazjaudas sadedzināšanas iekārtās drīkst atsevišķi kremēt tikai mirušus zirgu dzimtas dzīvniekus, kas atbilst minētās direktīvas prasībām. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 III pielikuma III nodaļa.
(9)
Regulas (EK) Nr. 1069/2009 13. panta g) punktā paredzēts, ka dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kas iegūti no otrās kategorijas ūdensdzīvnieku materiāla, var skābēt, kompostēt vai transformēt biogāzē. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) publicēja zinātnisku atzinumu par to, kā novērtēta jauna pārstrādes metode otrās kategorijas zivju izcelsmes materiāla dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādei (5). Saskaņā ar EFSA atzinumu pārstrādes metode pienācīgi novērš zivju izcelsmes otrās kategorijas materiāla radītos riskus, tāpēc atvasinātos produktus var izmantot organisko mēslojumu ražošanā, kompostēt, transformēt biogāzē vai izmantot kažokzvēru vai citu dzīvnieku, kas nav paredzēti lietošanai pārtikā, barības ražošanā. EFSA atzinumā secināts, ka risks nepalielinās, ja pārstrādes metodi izmanto arī, lai pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kas iegūti no trešās kategorijas ūdensdzīvnieku materiāla. Tāpēc ūdensdzīvnieku izcelsmes trešās kategorijas materiālu var izmantot Regulas (EK) Nr. 1069/2009 14. pantā uzskaitītajiem mērķiem.
(10)
Saistībā ar EFSA veiktā riska novērtējuma labvēlīgo iznākumu zivju izcelsmes materiāla skābēšana būtu jāiekļauj alternatīvo pārstrādes metožu sarakstā Regulas (ES) Nr. 142/2011 IV pielikuma IV nodaļā. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 IV pielikums.
(11)
Dzīvnieku izcelsmes fermentācijas atliekas un komposts praksē var būt sajaukts ar materiālu, kas nav dzīvnieku izcelsmes. Uzņēmējiem būtu jāzina, kādi noteikumi attiecas uz šādu fermentācijas atlieku un komposta likvidēšanu. Turklāt ir skaidri jānorāda, kādos gadījumos komposts un fermentācijas atliekas, kas iegūtas no ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumiem, var likvidēt, apglabājot atļautā atkritumu poligonā. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 V pielikuma III nodaļa.
(12)
Horvātija ir paziņojusi savvaļas maitēdāju putnu sugu sarakstu, kam vajadzētu piemērot Regulas (EK) Nr. 1069/2009 18. pantā izklāstīto atkāpi par īpašiem barošanas nolūkiem. Tāpēc attiecīgi jāgroza maitēdāju putnu sugu saraksts Regulas (ES) Nr. 142/2011 VI pielikumā.
(13)
EFSA novērtēja risku, ko rada saimniecībā nobeigušos cūku komposta izolēšana un sadedzināšana pēc tās (6), un secināja, ka komposta izolēšana, kā minēts Regulas (ES) Nr. 142/2011 V pielikuma III nodaļas 2. iedaļā par alternatīvajiem parametriem, nenodrošina pietiekamu apstrādi, lai drošā veidā likvidētu otrās kategorijas materiālu, tāpēc to nevar aprakstīt kā alternatīvu pārstrādes metodi minētās regulas IV pielikuma IV nodaļā. Saistībā ar minēto EFSA novērtējumu “saimniecībā nobeigušos cūku aerobā nogatavināšana un uzglabāšana ar vēlāk veiktu sadedzināšanu vai līdzsadedzināšanu” uzskatāma par konkrētu izolēšanas metodi, kā uzglabāt tādu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, ko vēlāk plānots likvidēt, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1069/2009 prasības. Lai minēto metodi nošķirtu no apstiprinātajām kompostēšanas metodēm un izvairītos no apstiprināšanas procedūras, kas jāveic kompostēšanas iekārtām, kuras minētas Regulas (ES) Nr. 142/2011 V pielikumā, ir lietderīgi šo metodi iekļaut jaunā nodaļā minētās regulas IX pielikumā - līdz ar metodi “Hidrolīze un turpmāka likvidēšana”, kas patlaban minēta IV pielikuma IV nodaļas 2. iedaļas H punktā un kuras pamatā ir tie paši principi. Turklāt būtu attiecīgi jāgroza atsauce uz IV pielikumu XVI pielikuma II nodaļas 11. iedaļā. Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 IV, IX un XVI pielikums.
(14)
Uz kausētiem taukiem, kas iegūti no trešās kategorijas materiāla, attiecas Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma II nodaļas 3. iedaļā izklāstītās īpašās prasības. Taču nav ar dzīvnieku veselības apsvērumiem saistīta pamatojuma, kāpēc aizliegt ūdensdzīvnieku izcelsmes trešās kategorijas materiāla un ūdensdzīvnieku izcelsmes blakusproduktu, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1069/2009 10. panta i) un j) punktā, pārstrādāšanu kopā ar sauszemes dzīvnieku izcelsmes trešās kategorijas blakusproduktiem, lai iegūtu kausētu tauku maisījumu. Tāpēc būtu jābūt iespējai kausētu tauku ražošanā izmantot ūdensdzīvnieku izcelsmes trešās kategorijas materiālu un dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1069/2009 10. panta i) un j) punktā. Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma II nodaļas 3. iedaļas A punkta 1. apakšpunkts.
(15)
Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma II nodaļas 4. iedaļas III daļā ir izklāstītas prasības attiecībā uz tādu centrifūgas vai separatora nogulšņu termisko apstrādi, ko vēlāk var izmantot kā organisko mēslojumu vai tā ražošanā un laist tirgū. Ir lietderīgi ieviest atkāpi, lai kompetentā iestāde varētu atļaut alternatīvus parametrus tādu centrifūgas vai separatora nogulšņu termiskai apstrādei, kas paredzētas izmantošanai dalībvalstīs, - ar nosacījumu, ka uzņēmēji var apliecināt, ka atbilstoši alternatīvajiem parametriem veiktā termiskā apstrāde garantē vismaz tādu pašu riska samazinājumu kā apstrāde, ko veic, ievērojot jau esošus parametrus, kurus piemēro laišanai tirgū. Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma II nodaļas 4. iedaļas III daļa.
(16)
Starpproduktus cita starpā var izmantot laboratorijas reaģentu ražošanā vai in vitro diagnostikā dzīvnieku vajadzībām. Pēc pārbaudes robežpunktā saskaņā ar Padomes Direktīvas 97/78/EK (7) 4. pantu produkts jānogādā tieši reģistrētajā galamērķa uzņēmumā vai iekārtā. Lai precizētu starpproduktu importēšanas prasības, attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 XII pielikums.
(17)
Asins pagatavojumiem, kas paredzēti barības ražošanai lauksaimniecības dzīvniekiem, tostarp ar izsmidzināšanu žāvētām cūku dzimtas dzīvnieku asinīm un asins plazmai, jābūt ražotiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma II nodaļas 2. iedaļu. Atsaucoties uz minētās iedaļas B punktu, asins pagatavojumiem jābūt pakļautiem jebkurai no 1. līdz 5. vai 7. pārstrādes metodei, kā izklāstīts minētās regulas IV pielikuma III nodaļā, vai citai metodei, kas nodrošina, ka asins pagatavojumi atbilst atvasinātu produktu mikrobioloģiskajiem standartiem, kuri noteikti Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma I nodaļā. Regulā (ES) Nr. 142/2011, konkrēti XIV pielikuma I nodaļas 1. iedaļas 1. tabulas otrās rindas sestajā slejā, paredzēts arī, ka asins pagatavojumiem, kas nav paredzēti lietošanai pārtikā, bet ko varētu izmantot kā barību, ir jābūt pievienotam veselības sertifikātam, kas izveidots atbilstoši XV pielikuma 4. nodaļas B daļā iekļautajam veselības sertifikāta paraugam, ja šie pagatavojumi ir paredzēti nosūtīšanai uz Savienību vai tranzītam caur to.
(18)
Āzijā, Ziemeļamerikā, Karību jūras reģionā, Centrālamerikā un Dienvidamerikā ir ziņots par cūku epidēmisko diareju, ieskaitot cūku inficēšanos ar cūku epidēmiskās diarejas vīrusu (PEDv) un cūku delta koronavīrusu (SDCv). SDCv nekad nav bijis konstatēts Savienībā. Ir aizdomas, ka vīrusa izplatība saistīta ar to, ka ar izsmidzināšanu žāvētām asinīm vai asins plazmai no cūku dzimtas dzīvniekiem (kas ir tradicionāla sastāvdaļa sivēnu barībā) veikta nepiemērota termiskā apstrāde vai tā kontaminēta pēc termiskās apstrādes.
(19)
Komisija pēc savas iniciatīvas pieņēma Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 483/2014 (8) kā pagaidu aizsardzības pasākumu, lai nodrošinātu, ka ar izsmidzināšanu žāvētas cūku izcelsmes asinis un asins plazma, ko paredzēts izmantot cūku dzimtas dzīvnieku barības ražošanā, ir drošas. Tā kā risks dzīvnieku veselībai saglabājas, ir jāpārskata importa prasības, ko piemēro ar izsmidzināšanu žāvētām cūku izcelsmes asinīm un asins plazmai, kas paredzēta cūku dzimtas dzīvnieku barības ražošanai, un jāīsteno minētie pagaidu pasākumi kā pastāvīga prasība.
(20)
Zinātniski novērojumi liecina, ka cūku koronavīrusi cūku fēcēs kļūst inaktīvi, uzkarsējot līdz 71 °C un uzturot šo temperatūru 10 minūtes vai paturot istabas temperatūrā (20 °C) septiņas dienas. Vīruss neizdzīvoja eksperimentālā kārtā inficētā sausā barībā, kas tika uzglabāta istabas temperatūrā (24 °C) vismaz divas nedēļas. Savienībā un trešās valstīs asins un asins plazmas žāvēšanai ar izsmidzināšanu parasti izmanto 80 °C temperatūru visā produktā.
(21)
Pamatojoties uz pieejamo informāciju, šķiet lietderīgi noteikt, ka ar izsmidzināšanu žāvētām cūku izcelsmes asinīm un asins plazmai, kas ievesta no trešām valstīm un paredzēta cūku barošanai, jābūt pakļautai apstrādei augstā temperatūrā un pēc tam noteiktu laiku uzglabātai istabas temperatūrā, tādējādi mazinot kontaminācijas risku pēc apstrādes.
(22)
Būtu jāatļauj importēt arī kaulus un kaulu produktus (izņemot kaulu miltus), ragus un ragu produktus (izņemot ragu miltus) un nagus un nagu produktus (izņemot nagu miltus), kas paredzēti citiem lietojumiem, kas nav barības materiāls, organiskais mēslojums vai augsnes uzlabotāji, ja minētie materiāli tiek pārvadāti ar lidmašīnu, - ar nosacījumu, ka tie atbilst Regulas (EK) Nr. 1069/2009 41. pantā noteiktajām prasībām. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 XIV pielikums.
(23)
Saistībā ar izmaiņām “starpproduktu” definīcijā un papildu prasībām attiecībā uz asins pagatavojumu importu būtu attiecīgi jāgroza deklarācijas paraugs, kuru izmanto starpproduktu importam no trešām valstīm, un veselības sertifikāta paraugs tādu asins pagatavojumu importam, kas paredzēti izmantošanai kā barības materiāls. Attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 142/2011 XV pielikuma 4. nodaļas B punkts un 20. nodaļa.
(24)
Lai nepieļautu tirdzniecības traucējumus, būtu jāparedz pārejas periods, kura laikā dalībvalstīm būtu jāatļauj tādu starpproduktu imports, uz kuriem attiecas Regulā (ES) Nr. 142/2011 paredzētie noteikumi, kas grozīti ar šo regulu, saskaņā ar noteikumiem, kas bija spēkā pirms šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
(25)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (ES) Nr. 142/2011 groza šādi:
1)
regulas 15. pantam pievieno šādu daļu:
“Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1069/2009 14. panta dalībvalstis var atļaut minētās regulas 10. panta f) punktā minētā trešās kategorijas materiāla savākšanu, pārvadāšanu un likvidēšanu nelielos daudzumos, izmantojot tās pašas regulas 19. panta 1) punkta d) apakšpunktā minētos līdzekļus, ar nosacījumu, ka ir ievērotas VI pielikuma IV nodaļā izklāstītās prasības attiecībā uz citādu likvidēšanu.”
;
2)
regulas 19. panta c) punktu aizstāj ar šādu:
“c)
III nodaļas prasībām, ja tie uzglabā atvasinātus produktus, kas paredzēti konkrētiem mērķiem, kā noteikts minētās regulas 24. panta 1. punkta j) apakšpunktā;
d)
V nodaļas prasībām, ja tie saimniecībā uzglabā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kas paredzēti vēlākai likvidēšanai, kā noteikts minētās regulas 4. pantā.”
;
3)
regulas 20. panta 4. punktu groza šādi:
a)
punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“d)
uzņēmējus, kuri Regulas (EK) Nr. 1069/2009 9. un 10. pantā minētos otrās un trešās kategorijas materiālus vai no tiem atvasinātus produktus izmanto nelielos daudzumos nolūkā tieši piegādāt produktus galapatērētājam reģiona robežās, vietējā tirgū vai vietējiem mazumtirdzniecības uzņēmumiem, ja kompetentā iestāde uzskata, ka šāda darbība nevar radīt nopietnas lipīgas slimības izplatīšanās risku cilvēkiem vai dzīvniekiem; šis punkts uz minētajiem materiāliem neattiecas, ja tos lieto kā barību lauksaimniecības dzīvniekiem, izņemot kažokzvērus.”
;
b)
pievieno šādu e) un f) apakšpunktu:
“e)
organiskā mēslojuma vai augsnes ielabotāju lietotājus telpās, kurās netiek turēti lauksaimniecības dzīvnieki;
f)
uzņēmējus, kas veic manipulācijas ar organiskajiem mēslojumiem vai augsnes ielabotājiem vai izplata tos vienīgi pārdošanai mazumtirdzniecībā gatavos iepakojumos, kuru svars nepārsniedz 50 kg, lietojumiem ārpus barības un pārtikas ķēdes.”
;
4)
regulas 22. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Nekādi dzīvnieku veselības nosacījumi neattiecas uz šādu produktu laišanu tirgū:
a)
savvaļas jūras putnu gvano, kas savākts Savienībā vai importēts no trešām valstīm;
b)
pārdošanai gatavi augšanas substrāti (izņemot importētus), kas tilpumā satur mazāk par:
i)
5 % no otrās vai trešās kategorijas materiāla atvasināto produktu, izņemot pārstrādātus kūtsmēslus;
ii)
50 % pārstrādātu kūtsmēslu.”
;
5)
regulas 23. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
“3. Starpproduktu galamērķa uzņēmuma vai iekārtas uzņēmējs vai īpašnieks vai viņa pārstāvis izmanto un/vai nosūta starpproduktus tikai izmantošanai ražošanā saskaņā ar starpproduktu definīciju I pielikuma 35. punktā.”
;
6)
regulas 36. panta 3. punktu svītro;
7)
I, III, IV, V, VI, IX, X, XI, XII, XIV, XV un XVI pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
2. pants
Pārejas periodā līdz 2015. gada 27. septembrim joprojām atļauts importēt Savienībā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un atvasināto produktu sūtījumus, kam pievienots veselības sertifikāts, kas aizpildīts un parakstīts saskaņā ar paraugu Regulas (ES) Nr. 142/2011 XV pielikuma 20. nodaļā, tā redakcijā pirms šīs regulas stāšanās spēkā un ja minētie sertifikāti ir aizpildīti un parakstīti pirms 2015. gada 27. jūlija.
3. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
To piemēro no 2015. gada 23. februāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2015. gada 6. janvārī