SMĚRNICE RADY 2013/1/EU
ze dne 20. prosince 2012,
kterou se mění směrnice 93/109/ES, pokud jde o některá pravidla pro výkon práva být volen ve volbách do Evropského parlamentu občanů Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě a nejsou jeho státními příslušníky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 22 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Právo každého občana Unie volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě, kde má bydliště, je zakotveno v čl. 20 odst. 2 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie a v čl. 39 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie. Pravidla pro výkon tohoto práva stanoví směrnice Rady 93/109/ES ze dne 6. prosince 1993, kterou se stanoví pravidla pro výkon práva volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu občanů Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě a nejsou jeho státními příslušníky (2).
(2)
V souvislosti s volbami v letech 2004 a 2009 vypracovala Komise zprávu ze dne 12. prosince 2006 a zprávu ze dne 27. října 2010 o uplatňování směrnice 93/109/ES, z nichž vyplynulo, že je třeba změnit některá ustanovení uvedené směrnice.
(3)
Směrnice 93/109/ES stanoví, že každý občan Unie, který je zbaven práva být volen buď podle právních předpisů členského státu bydliště, nebo právních předpisů členského státu původu, je vyloučen z výkonu tohoto práva ve volbách do Evropského parlamentu konaných v členském státě bydliště. Za tímto účelem směrnice 93/109/ES stanoví, že občan Unie, který předkládá svou kandidaturu v členském státě, jehož není státním příslušníkem, musí předložit písemné potvrzení příslušných správních orgánů členského státu původu dokládající, že v uvedeném členském státě není zbaven práva být volen nebo že žádná taková nezpůsobilost není těmto orgánům známa.
(4)
Obtíže, se kterými se tito občané Unie setkávají při zjišťování orgánů zmocněných k vydání tohoto písemného potvrzení a při jeho získávání v přiměřené lhůtě, představují překážku pro výkon práva být volen a přispívají k malému zapojení občanů Unie jako kandidátů ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě bydliště.
(5)
Povinnost, aby tito občané předkládali toto písemné potvrzení, by se proto měla zrušit a měla by být nahrazena prohlášením potvrzujícím, že dotčená osoba nebyla zbavena práva být volen ve volbách do Evropského parlamentu, jež by mělo být součástí čestného prohlášení, které musí kandidáti učinit při předložení své kandidatury.
(6)
Členský stát bydliště by měl mít za povinnost oznámit členskému státu původu tato prohlášení, aby tak ověřil, že kandidát pocházející z Unie nebyl v členském státě původu zbaven práva být volen ve volbách do Evropského parlamentu. Po obdržení tohoto oznámení by členský stát původu měl členskému státu bydliště poskytnout příslušné informace ve lhůtě umožňující účinně posoudit přípustnost kandidatury.
(7)
Skutečnost, že členský stát původu neposkytne tyto informace včas, by neměla vést k odepření práva účastnit se voleb jako kandidát v členském státě bydliště. V případě, že jsou příslušné informace poskytnuty později, by měl členský stát bydliště pomocí vhodných opatření a v souladu s postupy stanovenými jeho vnitrostátním právem zajistit, aby občané Unie zbavení ve svém členském státě původu práva být voleni, kteří byli zapsáni do příslušného seznamu nebo kteří již byli zvoleni, nemohli být zvoleni nebo nemohli vykonávat svůj mandát.
(8)
Vzhledem k tomu, že řízení o přípustnosti kandidatury občana některého členského státu v jiném členském státě nutně vyžaduje ve srovnání s jeho vlastními státními příslušníky další kroky ze strany správních orgánů, měly by mít členské státy možnost stanovit pro občany Unie, kteří nejsou jejich státními příslušníky, pro předložení kandidatury lhůtu, která je odlišná od lhůty stanovené pro kandidáty, kteří jsou jejich státními příslušníky. Lhůty se mohou lišit pouze do té míry, v jaké je to nezbytné a přiměřené, aby informace z členského státu původu mohly být zohledněny ve lhůtě dostatečné pro případné odmítnutí žádosti o kandidaturu ještě před jmenováním kandidátů. Stanovení této zvláštní lhůty by nemělo mít vliv na lhůty pro splnění povinností jiných členských států týkajících se vydání oznámení v souladu se směrnicí 93/109/ES.
(9)
Za účelem usnadnění komunikace mezi vnitrostátními orgány by členské státy měly určit jedno kontaktní místo odpovědné za oznamování informací o těchto kandidátech.
(10)
Za účelem zajištění efektivnějšího zjišťování totožnosti kandidátů zapsaných v seznamech svého členského státu původu i v seznamech členského státu bydliště by měl být seznam údajů, které by měly být vyžadovány od občanů Unie při podávání žádosti o kandidaturu v členském státě bydliště, doplněn o datum a místo jejich narození a jejich poslední adresu bydliště v členském státě původu.
(11)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých k provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů, které objasňují vztah mezi jednotlivými ustanoveními směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých k provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(12)
Směrnice 93/109/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/109/ES se mění takto:
1)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Každý občan Unie, který má bydliště v některém členském státě, jehož není státním příslušníkem, a který je individuálním soudním nebo správním rozhodnutím, za předpokladu, že toto správní rozhodnutí může být předmětem soudního přezkumu, zbaven práva být volen buď podle právních předpisů členského státu bydliště, nebo právních předpisů členského státu původu, je vyloučen z výkonu tohoto práva v členském státě bydliště ve volbách do Evropského parlamentu.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členský stát bydliště ověří, zda občané Unie, kteří vyjádřili přání využít své právo být volen v tomto státě, nebyli tohoto práva zbaveni v členském státě původu individuálním soudním nebo správním rozhodnutím, za předpokladu, že toto správní rozhodnutí může být předmětem soudního přezkumu.“;
c)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„3. Pro účely odstavce 2 tohoto článku členský stát bydliště oznámí členskému státu původu prohlášení uvedené v čl. 10 odst. 1. Informace, které má členský stát původu k dispozici, jsou za tímto účelem jakýmkoli vhodným způsobem poskytnuty do pěti pracovních dnů od obdržení oznámení nebo, pokud je to možné a pokud o to požádá členský stát bydliště, ve lhůtě kratší. Tyto informace smějí obsahovat pouze údaje naprosto nezbytné pro provádění tohoto článku a smějí být použity pouze k tomuto účelu.
Pokud členský stát bydliště informace neobdrží ve stanovené lhůtě, musí být kandidatura přesto přijata.
4. Popírají-li poskytnuté informace obsah prohlášení, přijme členský stát bydliště bez ohledu na to, zda informace obdrží ve stanovené lhůtě nebo v pozdější fázi, vhodná opatření v souladu s vnitrostátním právem, aby dotyčné osobě zabránil kandidovat, nebo pokud to není možné, aby zabránil, aby tato osoba byla zvolena či aby vykonávala svůj mandát.
5. Členské státy určí kontaktní místo pro přijímání a předávání informací nezbytných pro uplatňování odstavce 3. Oznámí Komisi název tohoto kontaktního místa a kontaktní údaje na něj, jakož i veškeré jejich aktualizace či změny. Komise vede seznam kontaktních míst a zpřístupní ho členským státům.“
2)
Článek 10 se mění takto:
a)
odstavec 1 písmeno a) se nahrazuje tímto:
„a)
jeho státní příslušnost, datum a místo narození, poslední adresu v členském státě původu a adresu ve volebním obvodu členského státu bydliště;“;
b)
v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„d)
prohlášení, že v členském státě původu nebyl individuálním soudním nebo správním rozhodnutím, za předpokladu, že toto správní rozhodnutí může být předmětem soudního přezkumu, zbaven práva být volen.“;
c)
odstavec 2 se zrušuje.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 28. ledna 2014. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. prosince 2012.
PADOMES DIREKTĪVA 2013/1/ES
(2012. gada 20. decembris),
ar kuru groza Direktīvu 93/109/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātu kārtību tiesību kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās izmantošanai Savienības pilsoņiem, kas dzīvo dalībvalstī, kuras pilsoņi tie nav
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 22. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Ikviena Savienības pilsoņa tiesības balsot un tiesības kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās savas dzīvesvietas dalībvalstī ir atzītas Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. panta 2. punkta b) apakšpunktā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 39. panta 1. punktā. Padomes Direktīvā 93/109/EK (1993. gada 6. decembris), ar ko nosaka sīki izstrādātu kārtību balsstiesību un tiesību kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās izmantošanai Savienības pilsoņiem, kas dzīvo dalībvalstī, kuras pilsoņi tie nav (2), ir noteikta šo tiesību izmantošanas kārtība.
(2)
Komisijas 2006. gada 12. decembra un 2010. gada 27. oktobra ziņojumi par Direktīvas 93/109/EK piemērošanu attiecīgi 2004. gada vēlēšanām un 2009. gada vēlēšanām atklāja vajadzību grozīt konkrētus Direktīvas 93/109/EK noteikumus.
(3)
Direktīvā 93/109/EK ir paredzēts, ka ikviens Savienības pilsonis, kam ir atņemtas tiesības kandidēt saskaņā ar dzīvesvietas dalībvalsts vai piederības dalībvalsts tiesību aktiem, nevar izmantot šīs tiesības dzīvesvietas dalībvalstī Eiropas Parlamenta vēlēšanās. Tālab Direktīvā 93/109/EK ir prasība, ka Savienības pilsonim, iesniedzot kandidāta pieteikumu dalībvalstī, kas nav tā piederības dalībvalsts, ir jāuzrāda piederības dalībvalsts kompetento iestāžu apliecinājums, kas apstiprina, ka atbilstīgajai personai nav atņemtas tiesības kandidēt piederības dalībvalstī vai ka šāds aizliegums tām nav zināms.
(4)
Sarežģījumi, ar ko šādi pilsoņi sastopas, nosakot iestādes, kuras ir pilnvarotas izsniegt šo apliecinājumu, un mēģinot to iegūt laikus, traucē izmantot tiesības kandidēt un samazina to Savienības pilsoņu skaitu, kuri kandidē Eiropas Parlamenta vēlēšanās dzīvesvietas dalībvalstī.
(5)
Prasība šiem pilsoņiem iesniegt šādu apliecinājumu attiecīgi būtu jāatceļ un jāaizstāj ar paziņojumu, kurš iekļauts oficiālajā deklarācijā, kas šiem pilsoņiem ir jāiesniedz kā daļa no to pieteikuma, un kurā apliecināts, ka attiecīgajai personai nav atņemtas tiesības kandidēt Eiropas Parlamenta velēšanās.
(6)
Dzīvesvietas dalībvalstij būtu par šo deklarāciju jāpaziņo piederības dalībvalstij, lai pārbaudītu, vai Savienības pilsonim patiešām nav atņemtas tiesības kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās piederības dalībvalstī. Saņemot šādu paziņojumu, piederības dalībvalstij būtu dzīvesvietas dalībvalstij jāsniedz attiecīga informācija tādā termiņā, kas ļautu efektīvi izvērtēt kandidatūras pieņemamību.
(7)
Ja piederības dalībvalsts laikus nesniedz minēto informāciju, tam nebūtu jāliedz tiesības kandidēt dzīvesvietas dalībvalstī. Gadījumos, kad attiecīgā informācija tiek sniegta vēlāk, dzīvesvietas dalībvalstij, izmantojot attiecīgus pasākumus saskaņā ar tās valsts tiesību aktos noteikto procedūru, būtu jānodrošina, ka Savienības pilsoņiem, kuriem ir atņemtas tiesības kandidēt savā piederības dalībvalstī, bet kuri ir reģistrēti vēlēšanu sarakstos vai kuri jau ir ievēlēti, tiktu liegtas tiesības tikt ievēlētiem vai izmantot mandātu.
(8)
Ņemot vērā to, ka pieņemamības procedūra dalībvalstī citas dalībvalsts pilsonim neizbēgami ir saistīta ar vairāk administratīviem pasākumiem nekā šīs dalībvalsts pilsoņiem, dalībvalstīm būtu jāvar tādiem Savienības pilsoņiem, kas nav to pilsoņi, kandidēšanas pieteikuma iesniegšanai noteikt citu termiņu nekā valsts pilsoņiem. Jebkādām termiņa atšķirībām ir jābūt tikai nepieciešamām un proporcionālām, lai laikus varētu ņemt vērā piederības dalībvalsts informācijas paziņojumus, lai varētu noraidīt pieteikumu pirms kandidātu nominēšanas. Šādai atsevišķa termiņa noteikšanai nebūtu jāietekmē termiņi citu dalībvalstu pienākumiem veikt paziņošanu saskaņā ar Direktīvu 93/109/EK.
(9)
Lai atvieglotu saziņu starp valstu iestādēm, dalībvalstīm būtu jānorāda viens kontaktpunkts, kas atbild par informācijas paziņošanu par šādiem kandidātiem.
(10)
Lai nodrošinātu, ka efektīvāk tiek apzināti kandidāti, kuri iekļauti vēlētāju sarakstā gan savā piederības dalībvalstī, gan dzīvesvietas dalībvalstī, to ziņu saraksts, kas Savienības pilsoņiem tiek prasītas, iesniedzot pieteikumu kandidēt dzīvesvietas dalībvalstī, būtu jāpapildina ar ziņām par šādu pilsoņu dzimšanas datumu un vietu un viņu pēdējo adresi piederības dalībvalstī.
(11)
Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem dalībvalstis ir apņēmušās pamatotos gadījumos paziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros izskaidrota saikne starp direktīvas elementiem un attiecīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs šādu dokumentu nosūtīšanu uzskata par pamatotu.
(12)
Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 93/109/EK,
IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Direktīvu 93/109/EK groza šādi:
1)
direktīvas 6. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Ikviens Savienības pilsonis, kas dzīvo dalībvalstī, kuras pilsonis tas nav, un kam ar atsevišķu tiesas nolēmumu vai administratīvu lēmumu ar noteikumu, ka pēdējam var piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus, saskaņā ar dzīvesvietas dalībvalsts vai piederības dalībvalsts tiesību aktiem ir atņemtas tiesības kandidēt, nevar izmantot šīs tiesības Eiropas Parlamenta vēlēšanās dzīvesvietas dalībvalstī.”;
b)
panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Dzīvesvietas dalībvalsts pārbauda, vai Savienības pilsoņiem, kas izteikuši vēlēšanos tajā izmantot tiesības kandidēt, piederības dalībvalstī šīs tiesības nav atņemtas ar atsevišķu tiesas nolēmumu vai administratīvu lēmumu ar noteikumu, ka pēdējam var piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus.”;
c)
pantam pievieno šādus punktus:
“3. Piemērojot šā panta 2. punktu, dzīvesvietas dalībvalsts paziņo piederības dalībvalstij par 10. panta 1. punktā minēto deklarāciju. Šajā nolūkā atbilstīgo un pieejamo informāciju piederības dalībvalsts jebkādā pienācīgā veidā sniedz piecu darbdienu laikā, sākot no paziņojuma saņemšanas brīža, vai, ja iespējams, īsākā termiņā, ja tā lūgusi dzīvesvietas dalībvalsts. Šāda informācija var ietvert tikai ziņas, kas tieši nepieciešamas šā panta piemērošanai, un to var izmantot tikai šim mērķim.
Ja dzīvesvietas dalībvalsts informāciju nesaņem noteiktajā termiņā, kandidātam tomēr ļauj piedalīties.
4. Ja sniegtā informācija padara par spēkā neesošu deklarācijas saturu, dzīvesvietas dalībvalsts, neatkarīgi no tā, vai tā saņem informāciju noteiktajā termiņā vai vēlāk, veic atbilstīgus pasākumus saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem, lai liegtu attiecīgajai personai kandidēt vai, ja tas nav iespējams, liegtu šai personai vai nu tikt ievēlētai, vai arī izmantot mandātu.
5. Dalībvalstis norāda kontaktpunktu, kuram uzdots saņemt un pārsūtīt informāciju, kas vajadzīga 3. punkta piemērošanai. Tās paziņo Komisijai šo kontaktpunktu vārdus un informāciju, kā ar tiem sazināties, un jebkuru atjauninātu informāciju vai izmaiņas attiecībā uz tiem. Komisija izveido kontaktpunktu sarakstu un dara to pieejamu dalībvalstīm.”;
2)
direktīvas 10. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“a)
viņa valstspiederību, dzimšanas datumu un vietu, viņa pēdējo adresi piederības dalībvalstī un adresi dzīvesvietas dalībvalsts vēlēšanu teritorijā;”;
b)
panta 1. punktam pievieno šādu apakšpunktu:
“d)
ka viņam ar atsevišķu tiesas nolēmumu vai administratīvu lēmumu ar noteikumu, ka pēdējam var piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus, nav atņemtas tiesības kandidēt dzīvesvietas dalībvalstī.”;
c)
panta 2. punktu svītro.
2. pants
1. Dalībvalstīs līdz 2014. gada 28. janvārim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tiem nekavējoties informē Komisiju.
Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kādā izdara šādu atsauci.
2. Dalībvalstis dara zināmu Komisijai to galveno valsts tiesību aktu tekstu, kurus tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
3. pants
Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
4. pants
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Briselē, 2012. gada 20. decembrī