NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 516/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se zřizuje Azylový, migrační a integrační fond, mění rozhodnutí Rady 2008/381/ES a zrušují rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES a č. 575/2007/ES a rozhodnutí Rady 2007/435/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 78 odst. 2 a čl. 79 odst. 2 a 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cíl Unie, který spočívá ve vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, by mělo být mimo jiné dosaženo prostřednictvím společných rámcových opatření azylové a přistěhovalecké politiky založené na solidaritě mezi členskými státy a spravedlivé vůči třetím zemím a jejich státním příslušníkům. Evropská rada dne 2. prosince 2009 uznala, že je v zájmu podpory vývoje politiky v oblasti azylu a migrace zapotřebí v rámci Unie zvýšit pružnost a soudržnost finančních zdrojů, a to jak z hlediska rozsahu, tak z hlediska použitelnosti.
(2)
S cílem přispět k rozvoji společné azylové a přistěhovalecké politiky Unie a k posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva s ohledem na uplatňování zásad solidarity a sdílené odpovědnosti mezi členskými státy, jakož i zásady spolupráce se třetími zeměmi by se měl tímto nařízením zřídit Azylový, migrační a integrační fond (dále jen „fond“).
(3)
Fond by měl odrážet potřebu zvýšené flexibility a zjednodušení při respektování požadavků ohledně předvídatelnosti a při zajištění spravedlivého a transparentního rozdělování zdrojů za účelem splnění obecných a specifických cílů stanovených v tomto nařízení.
(4)
Účinnost opatření a kvalita výdajů jsou hlavními zásadami při provádění fondu. Fond by měl být rovněž prováděn co nejefektivnějším a uživatelsky nejvstřícnějším způsobem.
(5)
Nová struktura o dvou pilířích by měla přispět ke zjednodušení, racionalizaci, konsolidaci a transparentnosti financování v oblasti vnitřních věcí. Mělo by se usilovat o součinnost, soudržnost a doplňkovost mezi různými fondy a programy, a to i s ohledem na přidělování finančních prostředků na společné cíle. Mělo by se však vyloučit jakékoli překrývání mezi různými nástroji financování.
(6)
Fond by měl vytvořit pružný rámec, který by členským státům umožňoval přijímat finanční prostředky v rámci jejich národních programů na podporu oblastí politik spadajících do působnosti tohoto fondu, a to podle konkrétní situace a potřeb a s ohledem na obecné i specifické cíle fondu, u nichž by byla finanční podpora vyhodnocena jako nejúčinnější a nejvhodnější.
(7)
Fond by měl být vyjádřením solidarity formou finanční pomoci členským státům. Měl by posílit účinné řízení migračních toků do Unie v oblastech s maximální přidanou hodnotou Unie, zejména sdílením odpovědnosti mezi členskými státy, sdílením odpovědnosti se třetími zeměmi a posílením spolupráce s nimi.
(8)
Za účelem přispění k dosažení obecného cíle fondu členské státy zajistí, aby jejich národní programy zahrnovaly akce zaměřené na specifické cíle tohoto nařízení a aby přidělování zdrojů cílům zajišťovalo, že tyto mohou být splněny. V mimořádném případě, kdy si určitý členský stát přeje odchýlit se od minimálních procentních podílů stanovených v tomto nařízení by měl dotyčný členský stát předložit podrobné odůvodnění v rámci svého národního programu.
(9)
V zájmu zajištění jednotné a vysoce kvalitní azylové politiky, jakož i v zájmu uplatňování vyšších standardů mezinárodní ochrany by měl fond přispívat k účinnému fungování společného evropského azylového systému, který zahrnuje opatření týkající se politiky, právních předpisů a budování kapacit ve spolupráci s jinými členskými státy, agenturami Unie a se třetími zeměmi.
(10)
Je vhodné podporovat a zvyšovat úsilí členských států o plné a řádné provádění acquis Unie v oblasti azylu, a to zejména s cílem poskytnout odpovídající podmínky přijímání vysídleným osobám, žadatelům o mezinárodní ochranu a osobám požívajícím mezinárodní ochrany a s cílem zajistit správné určení jejich postavení v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU (4), uplatňovat spravedlivé a účinné azylové řízení a prosazovat osvědčené postupy v oblasti azylu, tak aby byla chráněna práva osob, jež žádají o mezinárodní ochranu, a aby azylové systémy členských států mohly účinně fungovat.
(11)
Fond by měl poskytnout přiměřenou podporu společnému úsilí členských států při určování, sdílení a prosazování osvědčených postupů a při vytváření účinných struktur spolupráce s cílem zvýšit kvalitu rozhodování v rámci společného evropského azylového systému.
(12)
Fond by měl doplnit a podpořit činnost Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu, jenž byl zřízen nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 439/2010 (5) s cílem koordinovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu, poskytovat podporu členským státům, jejichž azylové systémy jsou vystaveny mimořádnému tlaku, a přispět k provádění společného evropského azylového systému. Komise může využít možnost poskytnutou nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6) svěřit Evropskému podpůrnému úřadu pro otázky azylu provádění specifických úkolů a ad hoc úkolů, jako je koordinace akcí členských států souvisejících se znovuusídlením v souladu s nařízením (EU) č. 439/2010.
(13)
Fond by měl podporovat úsilí Unie a členských států spojené se zvyšováním kapacity členských států rozvíjet, monitorovat a hodnotit jejich azylové politiky s ohledem na jejich závazky vyplývající ze stávajících právních předpisů Unie.
(14)
Fond by měl podporovat členské státy v jejich úsilí poskytnout uprchlíkům a vysídleným osobám, které jsou Úřadem vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) označeny za způsobilé ke znovuusídlení, mezinárodní ochranu a trvalé řešení na vlastním území, jako je například posouzení potřeb souvisejících se znovuusídlením a přesun příslušných osob na vlastní území s tím, že jim zaručí bezpečné právní postavení a podpoří jejich účinnou integraci.
(15)
Fond by měl poskytovat podporu novým postojům týkajícím se přístupu k azylovým řízením bezpečnějším způsobem, zejména zaměřením se na hlavní země tranzitu, jako jsou programy ochrany zacílené na specifické skupiny či určité postupy pro posuzování žádostí o azyl.
(16)
Fond se vyznačuje tím, že by měl mít možnost podporovat dobrovolné operace s rozdělením zátěže dohodnuté mezi členskými státy a spočívající v přesunu žadatelů o mezinárodní ochranu a osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého.
(17)
Partnerství a spolupráce se třetími zeměmi na zajištění odpovídajícího řízení přílivu žadatelů o azyl či jiný druh mezinárodní ochrany představují základní prvky azylové politiky Unie. V zájmu zajištění co nejrychlejšího přístupu k mezinárodní ochraně a trvalých řešení, mimo jiné v rámci regionálních programů ochrany, by měl fond zahrnovat silnou unijní složku věnovanou znovuusídlení.
(18)
V zájmu zlepšení a posílení procesu integrace do evropských společností by měl fond usnadňovat legální migraci do Unie v souladu s hospodářskými a sociálními potřebami členských států a zajišťovat přípravu procesu integrace již v zemi původu státních příslušníků třetích zemí, kteří přicházejí do Unie.
(19)
Při podpoře ucelených strategií konkrétně zaměřených na podporu integrace státních příslušníků třetích zemí na celostátní, případně místní nebo regionální úrovni by měl fond v zájmu účinnosti a dosažení co největší přidané hodnoty postupovat cílenějším způsobem. Tyto strategie by měly být prováděny především místními či regionálními orgány a nestátními subjekty, přičemž by neměly být vyloučeny orgány s celostátní působností, zejména pokud by tak vyžadovala konkrétní správní organizace daného členského státu nebo pokud by byly v daném státě akce v oblasti integrace prováděny ve sdílené pravomoci ústředních a decentralizovaných správních orgánů. Provádějící organizace by z řady dostupných opatření měly vybrat ta, která jsou nejvhodnější s ohledem na jejich konkrétní situaci.
(20)
Provádění fondu by mělo být v souladu se společnými základními principy Unie v oblasti integrace, které jsou uvedeny ve Společném programu pro integraci.
(21)
Oblast působnosti integračních opatření by v zájmu zajištění komplexního přístupu k integraci měla rovněž zahrnovat osoby požívající mezinárodní ochrany, přičemž je třeba zohlednit specifické rysy těchto cílových skupin. Pokud jsou integrační opatření kombinována s opatřeními při přijetí, měly by akce případně zahrnovat i žadatele o mezinárodní ochranu.
(22)
Pro zajištění soudržné reakce Unie na integraci státních příslušníků třetích zemí by akce financované z fondu měly být specifické ve vztahu k akcím financovaným v rámci Evropského sociálního fondu, s kterými by se měly vzájemně doplňovat. V této souvislosti by se mělo od orgánů členských států odpovědných za provádění tohoto fondu vyžadovat, aby zřídily mechanismy spolupráce a koordinace s orgány, které členské státy pověřily řízením intervencí Evropského sociálního fondu.
(23)
Z praktických důvodů se mohou některé akce týkat skupiny lidí, na niž se lze účinněji obrátit jako na celek bez rozlišování mezi jejími členy. Bylo by proto vhodné stanovit, aby měly členské státy, které si to přejí, možnost stanovit v jejich národních programech, že opatření pro integraci mohou zahrnovat nejbližší příbuzné státních příslušníků třetích zemí, je-li to nezbytné pro účinné provádění takových akcí. Za „nejbližší příbuzné“ by měli být považováni manželé(manželky)/partneři(partnerky), jakož i jakákoli osoba s přímými rodinnými vazbami v sestupné či vzestupné linii na státního příslušníka třetí země, na nějž jsou dané integrační akce zaměřeny, která by jinak nebyla do oblasti působnosti fondu zahrnuta.
(24)
Fond by měl podporovat členské státy při zavádění strategií zaměřených na organizování legální migrace, posílit jejich celkovou schopnost rozvíjet, zavádět, monitorovat a hodnotit veškeré strategie a politiky týkající se přistěhovalectví a integrace, jakož i politiky a opatření zaměřená na státní příslušníky třetích zemí, a to včetně právních nástrojů Unie. Měl by také podporovat výměnu informací a osvědčených postupů a spolupráci mezi různými správními útvary i s dalšími členskými státy.
(25)
Unie by měla pokračovat v provádění partnerství v oblasti mobility a rozšiřovat jejich využití coby hlavního strategického, komplexního a dlouhodobého rámce spolupráce se třetími zeměmi v oblasti řízení migrace. Z fondu by se měly podporovat činnosti v rámci partnerství v oblasti mobility, jež jsou prováděny buď na území Unie, nebo ve třetích zemích a jejichž cílem je sledovat potřeby a priority Unie, zvláště akce, které zajišťují kontinuitu financování zahrnujícího jak Unii, tak třetí země.
(26)
Je vhodné i nadále podporovat a podněcovat členské státy v jejich úsilí o zlepšování řízení v oblasti navracení státních příslušníků třetích zemí ve všech jeho aspektech, a to s ohledem na trvalé, spravedlivé a účinné provádění společných norem pro navracení osob, stanovených zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (7). Fond by měl podporovat jak rozvoj strategií pro navracení osob na vnitrostátní úrovni v rámci koncepce integrovaného řízení navracení, tak i opatření podporující jejich účinné provádění ve třetích zemích.
(27)
Pokud jde o dobrovolné návraty osob, včetně osob, které si návrat přejí, i když nejsou povinny území opustit, je třeba pro tyto osoby navrhnout pobídky, jako je například přednostní zacházení ve formě rozšířené pomoci při návratu. Tento druh dobrovolného návratu je z hlediska nákladové efektivnosti v zájmu vracejících se osob i v zájmu orgánů. Členské státy by měly být podněcovány k tomu, aby dávaly přednost dobrovolným návratům.
(28)
Z politického hlediska jsou ovšem dobrovolné a nucené návraty navzájem propojené a jejich účinky se navzájem posilují, a proto by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby v rámci svého systému řízení navracení osob posílily doplňkovost obou těchto forem. Vyhoštění je nezbytné provádět v zájmu zachování integrity přistěhovalecké a azylové politiky Unie a přistěhovaleckých a azylových systémů členských států. Proto je možnost vyhoštění předpokladem, jenž zaručí, že nedojde k narušení této politiky a že budou prosazovány zásady právního státu, což je samo o sobě nezbytné pro vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Z fondu by tedy měly být podporovány akce členských států zaměřené na usnadnění vyhoštění, případně v souladu s normami stanovenými v právu Unie a při plném respektování základních práv a důstojnosti navracených osob.
(29)
Je zásadní, aby v zemi návratu fond podporoval specifická opatření určená vracejícím se osobám, jež jim zajistí opravdový návrat do jejich města či regionu původu za dobrých podmínek a jež podpoří jejich trvalé opětovné začlenění do jejich společenství.
(30)
Dohody Unie o zpětném přebírání osob jsou nedílnou součástí návratové politiky Unie a ústředním nástrojem účinného řízení migračních toků, neboť usnadňují rychlé navracení nelegálních migrantů. Tyto dohody představují důležitý prvek v rámci dialogu a spolupráce se třetími zeměmi původu a tranzitu nelegálních migrantů a v zájmu účinnosti strategií pro navracení osob na úrovni členských států i Unie by mělo být podporováno jejich provádění ve třetích zemích.
(31)
Fond by měl doplňovat a posilovat aktivity prováděné Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, která byla zřízena nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (8) a jejímž jedním z úkolů je poskytovat členským státům nezbytnou pomoc při organizaci společných návratových operací a určit osvědčené postupy v oblasti získávání cestovních dokladů a vyhošťování neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí na území členských států, jakož i napomáhat členským státům za okolností, které vyžadují zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích s přihlédnutím k případům, které mohou představovat humanitární nouzi a vyžadovat záchranné operace na moři.
(32)
Vedle podporování návratu osob, jak je stanoveno v tomto nařízení, by měl fond podporovat rovněž jiná opatření pro boj proti nedovolenému přistěhovalectví nebo obcházení stávajících právních předpisů v oblasti migrace, čímž by zajišťoval integritu imigračních systémů členských států.
(33)
Při čerpání z fondu by měly být plně dodržovány práva a zásady, jež jsou zakotveny v Listině základních práv Evropské unie a základní práva zakotvená v příslušných mezinárodních nástrojích, včetně příslušné judikatury Evropského soudu pro lidská práva. Způsobilé akce by měly zohledňovat přístup k ochraně migrantů, uprchlíků a žadatelů o azyl založený na lidských právech a zejména by měly zajistit, že bude věnována zvláštní pozornost specifické situaci zranitelných osob, zejména žen, nezletilých osob bez doprovodu a jiných ohrožených nezletilých osob, na něž je třeba zaměřit cílená opatření.
(34)
Pojmy „zranitelné osoby“ a „rodinní příslušníci“ jsou v různých aktech příslušných pro toto nařízení vymezeny různě. Měly by proto být chápány ve smyslu příslušného aktu s ohledem na kontext, v němž jsou použity. V souvislosti se znovuusídlením by měly členské státy, které znovuusídlení provádějí, podrobně konzultovat UNHCR ohledně pojmu „rodinní příslušníci“ v souvislosti se svou praxí v oblasti znovuusídlení a faktickými postupy znovuusídlování.
(35)
Opatření, která se provádějí ve třetích zemích a ve vztahu k těmto zemím a která dostávají podporu z fondu, by měla být přijímána v součinnosti a soudržnosti s ostatními akcemi, probíhajícími mimo Unii za podpory zeměpisně a tematicky zaměřených nástrojů v oblasti vnější pomoci Unie. Při provádění těchto akcí by se mělo usilovat především o plnou soudržnost se zásadami a obecnými cíli vnější činnosti a zahraniční politiky Unie, které jsou vůči dotyčné zemi či oblasti uplatňovány. Tato opatření by se neměla zaměřovat na podporu činností, jež jsou přímo zaměřeny na rozvoj a měla by případně doplňovat finanční pomoc poskytovanou prostřednictvím nástrojů vnější pomoci. Zásada soudržnosti politik ve prospěch rozvoje, jak je stanovena v bodu 35 Evropského konsensu o rozvoji, by měla být respektována. Je rovněž důležité zajistit, aby provádění mimořádné pomoci bylo v souladu s humanitární politikou Unie a případně ji doplňovalo, při dodržování humanitárních zásad, které jsou stanoveny v Evropském konsensu o humanitární pomoci.
(36)
Velká část dostupných prostředků v rámci fondu by se měla přidělovat úměrně odpovědnosti, kterou každý členský stát při svém úsilí o řízení migračních toků nese, a to podle objektivních kritérií. Za tímto účelem by se měly používat nejnovější dostupné statistické údaje shromážděné Eurostatem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 (9) související s migračními toky, jako jsou počet prvních žádostí o azyl, počet kladných rozhodnutí přiznávajících postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, počet znovuusídlených uprchlíků, počet oprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, počet státních příslušníků třetích zemí, kteří obdrželi povolení k pobytu vydané členským státem, počet rozhodnutí o navrácení vydaných vnitrostátními orgány a počet uskutečněných návratů.
(37)
V tomto nařízení se stanoví přidělení základních částek jednotlivým členským státům. Základní částka je složena z minimální částky a částky vypočtené na základě průměrné hodnoty částek, které byly jednotlivým členským státům přiděleny v letech 2011, 2012 a 2013 z Evropského uprchlického fondu zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES (10), Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí zřízeného rozhodnutím Rady 2007/435/ES (11) a Evropského návratového fondu zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 575/2007/ES (12). Výpočty přidělených částek byly provedeny v souladu s kritérii pro rozdělení stanovenými v rozhodnutí č. 573/2007/ES, rozhodnutí 2007/435/ES a rozhodnutí č. 575/2007/ES. S ohledem na závěry Evropské rady ze dnů 7. a 8. února 2013, které zdůraznily, že zvláštní důraz by měl být kladen na ostrovní společnosti, které čelí neúměrným migračním výzvám, je vhodné zvýšit minimální částky pro Kypr a Maltu.
(38)
Ačkoli je vhodné, aby se každému členskému státu přidělily prostředky ve výši vycházející z nejnovějších dostupných statistických údajů, část prostředků dostupných v rámci fondu by se měla přidělit také na provádění specifických akcí, jež od členských států vyžadují vzájemnou spolupráci a pro Unii vytvářejí významnou přidanou hodnotu, jakož i na provádění programů Unie pro znovuusídlení a na provádění přesunu osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého.
(39)
Za tímto účelem by mělo toto nařízení obsahovat seznam specifických akcí způsobilých k financování z fondu. Členským státům, jež se zavážou k provádění těchto akcí, by měly být přiděleny dodatečné finanční prostředky.
(40)
S ohledem na postupné zavádění programu Unie pro znovuusídlení by měl fond poskytovat cílenou pomoc ve formě finančních pobídek (jednorázové částky) pro každou znovuusídlenou osobu. Komise a Evropský podpůrný úřadu pro otázky azylu by měly ve vzájemné spolupráci a v souladu se svými příslušnými pravomocemi sledovat účinnost provádění operací spojených se znovuusídlením, které jsou z prostředků fondu podporovány.
(41)
S cílem zvýšit dopad úsilí Unie v oblasti znovuusídlení při poskytování ochrany osobám, které potřebují mezinárodní ochranu, a zajistit co největší strategický dopad znovuusídlení prostřednictvím cílenějšího zaměření na ty osoby, které znovuusídlení potřebují nejvíce, je zapotřebí na úrovni Unie stanovit společné priority pro oblast znovuusídlení. Tyto společné priority by se měly měnit pouze v řádně odůvodněných případech nebo v návaznosti na doporučení UNHCR, a to na základě obecných kategorií stanovených v tomto nařízení.
(42)
Některé kategorie osob, které potřebují mezinárodní ochranu, by vzhledem ke zvláštní zranitelnosti měly být do společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení zahrnuty stále.
(43)
S ohledem na potřeby v oblasti znovuusídlení stanovené ve společných prioritách Unie v této oblasti je rovněž nutné poskytovat dodatečné finanční pobídky na znovuusídlení osob v souvislosti s konkrétními zeměpisnými regiony a státními příslušníky určitých zemí i v souvislosti s konkrétními kategoriemi osob, které mají být znovuusídleny, je-li znovuusídlení označeno za nejvhodnější řešení jejich zvláštních potřeb.
(44)
V zájmu posílení solidarity a lepšího sdílení odpovědnosti mezi členskými státy, zejména vůči těm státům, které jsou azylovými toky zasaženy nejvíce, by měl být podobný mechanismus založený na finančních pobídkách zřízen i pro přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého. Tento mechanismus by měl snížit tlak na členské státy přijímající vysoké počty žadatelů o azyl a osob požívajících mezinárodní ochrany buď v absolutních, nebo v poměrných hodnotách.
(45)
Podpora poskytovaná z fondu bude efektivnější a bude mít vyšší přidanou hodnotu, pokud se v tomto nařízení stanoví omezený počet povinných cílů, jež mají být plněny v rámci programů, které jednotlivé členské státy s přihlédnutím ke svým specifickým podmínkám a potřebám vypracují.
(46)
Pro posilování solidarity je důležité, aby ve vhodných případech a v koordinaci a v součinnosti s humanitární pomocí, již řídí Komise, přicházela z fondu dodatečná podpora na mimořádnou pomoc při řešení mimořádných situací, k nimž v členských státech či třetích zemích dochází v důsledku velkých migračních tlaků či masového přílivu vysídlených osob, a to v souladu se směrnicí Rady 2001/55/ES (13). Mimořádná pomoc by měla rovněž zahrnovat podporu ad hoc humanitárním programům přijetí zaměřeným na poskytování dočasného pobytu na území určitého členského státu v případě naléhavé humanitární krize ve třetích zemích. Nicméně takovými jinými humanitárními programy přijetí není dotčen unijní program znovuusídlení, jenž je od začátku výslovně zaměřen na poskytování trvalého řešení pro osoby potřebující mezinárodní ochranu přesunuté do Unie ze třetích zemí. Za tímto účelem by členské státy neměly být oprávněny obdržet dodatečné jednorázové částky ohledně osob, jimž byl udělen dočasný pobyt na území určitého členského státu v rámci takových jiných humanitárních programů přijetí.
(47)
Toto nařízení by mělo stanovit finanční pomoc pro činnosti Evropské migrační sítě zřízené rozhodnutím Rady 2008/381/ES (14), a to v souladu s cíli a úkoly této sítě.
(48)
Rozhodnutí 2008/381/ES by proto mělo být změněno, aby byly sladěny postupy a usnadněno poskytování vhodné a včasné finanční podpory národním kontaktním místům podle uvedeného rozhodnutí.
(49)
S ohledem na účel finančních pobídek, jež jsou členským státům na znovuusídlení nebo přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého přidělovány ve formě jednorázových částek, a vzhledem k tomu, že tyto částky představují malou část skutečných nákladů, by toto nařízení mělo stanovit určité odchylky od pravidel pro způsobilost výdajů.
(50)
Za účelem doplnění či změny ustanovení tohoto nařízení, která se týkají jednorázových částek určených na znovuusídlení a přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého, a definic specifických akcí a společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla náležité konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány souběžné, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(51)
Při uplatňování tohoto nařízení, včetně vypracovávání aktů v přenesené pravomoci, by Komise měla konzultovat odborníky ze všech členských států.
(52)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (15).
(53)
Financování z rozpočtu Unie by se mělo zaměřovat na akce, u nichž může intervence Unie ve srovnání s akcemi prováděnými jednotlivými členskými státy samostatně přinést přidanou hodnotu. Vzhledem k tomu, že Unie může lépe než členské státy poskytnout rámec pro vyjádření solidarity Unie při řízení migračních toků, by finanční podpora poskytovaná podle tohoto nařízení měla především přispět k posílení kapacit v této oblasti na úrovni členských států i Unie.
(54)
Je nutné zajistit co největší dopad financování Unie tím, že budou uvolněny a shromážděny veřejné a soukromé finanční zdroje a bude docíleno jejich pákového účinku.
(55)
Komise by měla sledovat provádění fondu v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 514/2014 (16) za pomoci společných ukazatelů pro vyhodnocení výsledků a dopadů. Uvedené ukazatele, včetně příslušných základních hodnot, by měly vytvořit minimální základ pro vyhodnocení toho, v jakém rozsahu bylo dosaženo cílů fondu.
(56)
Aby bylo možné výsledky dosažené fondem měřit, je třeba stanovit společné ukazatele pro každý společný cíl fondu. Společnými ukazateli by neměla být dotčena dobrovolná či závazná povaha provádění souvisejících akcí stanovených v tomto nařízení.
(57)
Pokud jde o řízení a provádění fondu, měl by být fond součástí celkového rámce, který tvoří toto nařízení a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2014 (17). Pro účely fondu by partnerství uvedené v nařízení (EU) č. 514/2014 mělo zahrnovat příslušné mezinárodní organizace, nevládní organizace a sociální partnery. Každý členský stát by měl odpovídat za složení partnerství a měl by stanovit způsoby jeho provádění.
(58)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž přispívat k účinnému řízení migračních toků a provádět, posilovat a rozvíjet společnou azylovou politiku, politiku týkající se doplňkové a dočasné ochrany a společnou přistěhovaleckou politiku, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(59)
Podle článků 8 a 10 Smlouvy o fungování EU by tento fond měl zohledňovat prosazování zásady rovnosti žen a mužů a zásady nediskriminace.
(60)
Rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES by měla být zrušena za podmínek stanovených v přechodných ustanoveních tohoto nařízení.
(61)
V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, oznámil tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(62)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(63)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (18). Toto nařízení by se tedy mělo použít ode dne 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se zřizuje Azylový, migrační a integrační fond (dále jen „fond“) na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
2. Toto nařízení stanoví:
a)
cíle finanční podpory a způsobilé akce;
b)
obecný rámec k provádění způsobilých akcí;
c)
dostupné finanční zdroje a jejich přidělování;
d)
zásady a mechanismus pro stanovení společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení a
e)
finanční pomoc poskytovanou na akce prováděné Evropskou migrační sítí.
3. Tímto nařízením se stanoví, že se použijí pravidla stanovená v nařízení (EU) č. 514/2014, aniž je dotčen článek 4 tohoto nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„znovuusídlením“ proces, kdy jsou státní příslušníci třetích zemí na žádost Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) vycházející z individuální potřeby mezinárodní ochrany, přesunuti ze třetí země do členského státu, v němž se usadí a mohou zde pobývat jakožto osoby v některém z uvedených postavení:
i)
„postavení uprchlíka“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 2011/95/EU,
ii)
status doplňkové ochrany ve smyslu čl. 2 písm. g) směrnice 2011/95/EU nebo
iii)
další statusy, s nimiž jsou spojena obdobná práva a výhody podle práva členských států a práva Unie jako se statusy uvedenými v bodech i) a ii);
b)
„jinými humanitárními programy přijímání“ určitý ad hoc postup, kterým členský stát přijímá určitý počet státních příslušníků třetí země k dočasnému pobytu na svém území, aby je chránil před naléhavými humanitárními krizemi způsobenými událostmi, jako jsou politický vývoj nebo konflikty;
c)
„mezinárodní ochranou“ postavení uprchlíka a status doplňkové ochrany ve smyslu směrnice 2011/95/EU;
d)
„navrácením“ proces navrácení státního příslušníka třetí země jako dobrovolné splnění povinnosti návratu nebo jako nucený návrat, jak je stanoveno v článku 3 směrnice 2008/115/ES;
e)
„státním příslušníkem třetí země“ osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 20 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Odkaz na státní příslušníky třetích zemí musí být vykládán tak, že zahrnuje osoby bez státní příslušnosti a osoby s nevymezenou státní příslušností;
f)
„vyhoštěním“ výkon povinnosti návratu, totiž fyzické dopravení osoby mimo území dotyčného členského státu, jak je stanoveno v článku 3 směrnice 2008/115/ES;
g)
„dobrovolným opuštěním území“ splnění povinnosti návratu ve lhůtě stanovené za tímto účelem v rozhodnutí o navrácení, jak je vymezeno v článku 3 směrnice 2008/115/ES;
h)
„nezletilou osobou bez doprovodu“ státní příslušník třetí země mladší 18 let, jenž vstupuje či vstoupil na území členského státu bez doprovodu dospělé osoby, která za něj podle práva nebo vnitrostátních zvyklostí daného členského státu odpovídá, a to po dobu, po kterou se skutečně nenachází v péči takové osoby; tato definice zahrnuje i nezletilou osobu, jež je ponechána bez doprovodu po vstupu na území členského státu;
i)
„zranitelnou osobou“ státní příslušník třetí země, který odpovídá definici této kategorie osob podle práva Unie použitelného na akce v oblasti politiky podporované z fondu;
j)
„rodinným příslušníkem“ státní příslušník třetí země, který odpovídá definici této kategorie osob podle práva Unie použitelného na akce v oblasti politiky podporované z fondu;
k)
„mimořádnou situací“ situace, jež nastala v důsledku:
i)
velkých migračních tlaků v jednom či více členských státech, které se vyznačují nadměrným přílivem velkého počtu státních příslušníků třetích zemí a které kladou značné a naléhavé nároky na jejich přijímací zařízení, zařízení sloužící k zadržení osob, azylové systémy a azylová řízení,
ii)
provádění mechanismů dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES nebo
iii)
silných migračních tlaků ve třetích zemích, v nichž uprchlíci uvázli z důvodu např. politického vývoje nebo konfliktů.
Článek 3
Cíle
1. Obecným cílem fondu je přispívat k účinnému řízení migračních toků a provádění, posilování a rozvoji společné azylové politiky, politiky týkající se doplňkové a dočasné ochrany a společné přistěhovalecké politiky při plném dodržování práv a zásad zakotvených v Listině základních práv Evropské unie.
2. V rámci svého obecného cíle fond přispěje k plnění těchto společných specifických cílů:
a)
posílení a rozvoji všech aspektů společného evropského azylového systému včetně jeho vnějšího rozměru;
b)
podpoře legální migrace do členských států v souladu s jejich hospodářskými a sociálními potřebami, jako jsou potřeby trhu práce, při zajištění integrity imigračních systémů členských států a podpora účinné integrace státních příslušníků třetích zemí;
c)
podpoře spravedlivých a účinných strategií navracení osob prováděných v členských státech, jež podporují boj proti nedovolenému přistěhovalectví, s důrazem na udržitelnost návratů a efektivnost zpětného přebírání osob v zemích původu a tranzitu;
d)
posilování solidarity a sdílení odpovědnosti mezi členskými státy, zejména s těmi členskými státy, které jsou migračním a azylovým tokům vystaveny nejvíce, a to i prostřednictvím praktické spolupráce.
Plnění specifických cílů fondu se vyhodnocuje v souladu s čl. 55 odst. 2 nařízení (EU) č. 514/2014 prostřednictvím společných ukazatelů stanovených v příloze IV tohoto nařízení a ukazatelů pro specifické programy zahrnutých v národních programech.
3. Opatření přijatá v zájmu splnění cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou v plném souladu s opatřeními podporovanými nástroji vnější finanční pomoci Unie a se zásadami a obecnými cíli vnější činnosti Unie.
4. Cíle uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku jsou plněny v řádném souladu s cíli a zásadami humanitární politiky Unie. Soudržnost ve vztahu k opatřením financovaným z vnějších finančních nástrojů Unie je zajištěna v souladu s článkem 24.
Článek 4
Partnerství
Pro účely fondu zahrnuje partnerství uvedené v článku 12 nařízení (EU) č. 514/2014 příslušné mezinárodní organizace, nevládní organizace a sociální partnery.
KAPITOLA II
SPOLEČNÝ EVROPSKÝ AZYLOVÝ SYSTÉM
Článek 5
Přijímací a azylové systémy
1. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů uvedenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří akce zaměřené na jednu nebo více z uvedených kategorií státních příslušníků třetích zemí:
a)
osoby v postavení uprchlíka nebo se statusem doplňkové ochrany ve smyslu směrnice 2011/95/EU;
b)
osoby, které podaly žádost o jednu z forem mezinárodní ochrany uvedených v písmeni a) a dosud neobdržely konečné rozhodnutí;
c)
osoby, které požívají dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES;
d)
osoby, které jsou znovuusídlovány či byly znovuusídleny v rámci členského státu nebo jsou z tohoto členského státu přesunovány či z něj byly přesunuty.
Pokud jde o podmínky přijetí a azylová řízení, fond podpoří zejména tyto akce zaměřené na kategorie osob uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce:
a)
poskytování materiální pomoci, včetně pomoci na hranicích, vzdělávání, odborné přípravy, podpůrných služeb, lékařské a psychologické péče;
b)
poskytování podpůrných služeb, jako je překlad a tlumočení, vzdělávání a odborná příprava, včetně výuky jazyků, a další iniciativy, které jsou v souladu se statusem dotčené osoby;
c)
zřízení a zlepšení správních struktur, systémů a odborné přípravy pracovníků a příslušných orgánů s cílem zajistit účinný a snadný přístup k azylovým řízením pro žadatele o azyl, jakož i účinná a vysoce kvalitní azylová řízení, zejména za účelem podpory při případných změnách unijního acquis;
d)
poskytování sociální pomoci, informací nebo pomoci s administrativními nebo soudními postupy a poskytování informací nebo poradenství ohledně možného výsledku azylového řízení, včetně otázek, jako je řízení o navracení;
e)
poskytování právní pomoci a zastoupení;
f)
určení zranitelných skupin a stanovení specifické pomoci pro zranitelné osoby, zejména v souladu s písmeny a) až e);
g)
zavádění, rozvoj a zlepšování alternativních opatření k zajištění osob.
Pokud je to považováno za vhodné a stanoví tak národní programy členských států, může fond rovněž podpořit opatření související s integrací, jako jsou opatření uvedená v čl. 9 odst. 1 týkající se přijímání osob uvedených v prvním pododstavci tohoto odstavce.
2. Pokud jde o ubytovací infrastrukturu a přijímající systémy, fond v souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 podpoří zejména tyto akce:
a)
zlepšování a udržování stávající ubytovací infrastruktury a ubytovacích služeb;
b)
posilování a zlepšování administrativních struktur a systémů;
c)
informování místních společenství;
d)
odbornou přípravu pracovníků orgánů, včetně místních orgán, jež budou jednat s osobami uvedenými v odstavci 1 v souvislosti s jejich přijímáním;
e)
vybudování, provoz a rozvoj nové ubytovací infrastruktury a služeb, jakož i administrativních struktur a systémů, zejména za účelem řešení případných strukturálních potřeb členských států;
3. V souladu se specifickými cíli uvedenými v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a d) a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 fond rovněž podpoří obdobné akce, jako jsou akce uvedené v odstavci 1 tohoto článku, jestliže tyto akce souvisejí s osobami, které se dočasně nacházejí:
-
v centrech pro tranzit a evidenci uprchlíků, zejména s cílem podpořit operace spojené se znovuusídlením ve spolupráci s UNHCR, nebo
-
na území určitého členského státu v rámci jiných humanitárních programů přijímání.
Článek 6
Schopnost členských států rozvíjet, monitorovat a hodnotit své azylové politiky a azylová řízení
V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu, podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o akce týkající se posílení schopnosti členských států rozvíjet, monitorovat a hodnotit jejich azylové politiky a azylová řízení, fond podpoří zejména tyto akce:
a)
akce posilující schopnost členských států - i pokud jde o mechanismus včasného varování, připravenosti a řešení krizí zavedený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 (19) -shromažďovat, analyzovat a šířit kvalitativní a kvantitativní údaje a statistiky o azylových řízeních, přijímací kapacitě a opatřeních týkajících se znovuusídlení a přesunu žadatelů o mezinárodní ochranu nebo osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého;
b)
akce posilující schopnost členských států shromažďovat, analyzovat a šířit informace o zemi původu;
c)
akce přímo přispívající k hodnocení azylové politiky, jako je posuzování dopadu na vnitrostátní úrovni, průzkumy mezi různými cílovými skupinami a dalšími relevantními zúčastněnými stranami, rozvoj ukazatelů a srovnávací analýzy.
Článek 7
Znovuusídlení, přesun žadatelů o mezinárodní ochranu a osob požívajících mezinárodní ochrany a jiná humanitární přijímání ad hoc
1. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a d) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří zejména následující akce spojené se znovuusídlením státního příslušníka třetí země, který je znovuusídlován nebo byl znovuusídlen v určitém členském státě, a jiné humanitární programy přijímání:
a)
vytvoření a rozvoj národních programů a strategií zaměřených na znovuusídlení a jiných humanitárních programů přijímání, včetně analýz potřeb, zlepšení ukazatelů a hodnocení;
b)
vytvoření infrastruktury a služeb vhodných k zajištění hladkého a účinného provádění akcí v oblasti znovuusídlení a akcí týkajících se jiných humanitárních programů přijímání, včetně jazykové pomoci;
c)
vytvoření struktur, systémů a organizování odborné přípravy pracovníků zaměřené na vysílání na služební cesty do třetích zemí nebo jiných členských států, provádění pohovorů, lékařských prohlídek a bezpečnostních prověrek;
d)
posuzování možných případů znovuusídlení a případů jiných humanitárních přijímání příslušnými orgány členských států, jako je vysílání na služební cesty do třetích zemí, provádění pohovorů, lékařských prohlídek a bezpečnostních prověrek;
e)
lékařské vyšetření a lékařská péče před odjezdem, zabezpečení materiálních potřeb před odjezdem, poskytnutí informací před odjezdem, integrační opatření a opatření týkající se cesty prováděná před odjezdem, včetně zajištění služeb lékařského doprovodu;
f)
poskytování informací a pomoci při příjezdu nebo krátce po něm, včetně tlumočnických služeb;
g)
akce zaměřené na sloučení rodiny v případě osob znovuusídlených v členském státě;
h)
posilování infrastruktury a služeb příslušných pro migraci a azyl v zemích určených k provádění regionálních programů ochrany;
i)
vytváření podmínek pro dlouhodobou integraci, autonomii a posilování sebedůvěry znovuusídlených uprchlíků.
2. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. d) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond rovněž podpoří obdobné akce, jako jsou akce uvedené v odstavci 1 tohoto článku, jestliže jsou považovány za vhodné s ohledem na změny příslušné politiky, ke kterým dojde v průběhu prováděcího období fondu, nebo jestliže národní program členského státu stanoví takové akce, v souvislosti s přesunem žadatelů o mezinárodních ochranu nebo osob požívajících mezinárodní ochrany. Takové operace se provádějí za jejich souhlasu z členského státu, který jim poskytl mezinárodní ochranu, nebo odpovídá za posouzení jejich žádosti, do jiného zainteresovaného členského státu, kde jim bude poskytnuta rovnocenná ochrana nebo kde bude jejich žádost o mezinárodní ochranu posouzena.
KAPITOLA III
INTEGRACE STÁTNÍCH PŘÍSLUŠNÍKŮ TŘETÍCH ZEMÍ A LEGÁLNÍ MIGRACE
Článek 8
Přistěhovalectví a opatření před odjezdem
V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond rovněž podpoří akce prováděné ve třetí zemi a zaměřené na státní příslušníky této třetí země, kteří splňují požadavky specifických akcí prováděných před odjezdem nebo podmínky stanovené ve vnitrostátním právu a případně v souladu s právem Unie, včetně podmínek týkajících se schopnosti integrace do společnosti daného členského státu. V této souvislosti fond podpoří zejména tyto akce:
a)
přípravu informačních balíčků a kampaní zaměřených na zvyšování povědomí a podporu mezikulturního dialogu, mimo jiné prostřednictvím uživatelsky přístupných informačních a komunikačních technologií a internetových stránek;
b)
posuzování dovedností a kvalifikací, jakož i posilování transparentnosti a slučitelnosti dovedností a kvalifikací ve třetí zemi s dovednostmi a kvalifikacemi členského státu;
c)
odbornou přípravu zaměřenou na posílení možnosti pracovního uplatnění v členském státě;
d)
komplexní kurzy zaměřené na občanskou orientaci a výuku jazyků;
e)
pomoc v souvislosti se žádostmi o sloučení rodiny ve smyslu směrnice Rady 2003/86/ES (20).
Článek 9
Integrační opatření
1. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří akce, jež se uskutečňují v rámci soudržných strategií, při zohlednění integračních potřeb státních příslušníků třetích zemí na místní a regionální úrovni. V této souvislosti fond podpoří zejména následující akce zaměřené na státní příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členském státě nebo s nimiž bylo případně zahájeno řízení za účelem získání povolení k pobytu v členském státě:
a)
vytváření a rozvoj těchto integračních strategií za účasti místních nebo regionálních subjektů, je-li to vhodné včetně analýzy potřeb, vylepšování ukazatelů integrace a hodnocení, včetně participativních hodnocení, s cílem nalézt osvědčené postupy;
b)
poskytování poradenství a pomoci v oblastech, jako je ubytování, prostředky na živobytí, administrativní a právní poradenství, zdravotní, psychologická a sociální péče a péče o dítě a sloučení rodiny;
c)
akce týkající se uvádění státních příslušníků třetích zemí do přijímající společnosti a akce, které jim umožní se přizpůsobit, akce zaměřené na informování těchto osob o jejich právech a povinnostech, na jejich začlenění do občanského a kulturního života a sdílení hodnot zakotvených v Listině základních práv Evropské unie;
d)
akce zaměřené na vzdělávání a odbornou přípravu, včetně výuky jazyků, a přípravné akce na usnadnění přístupu na trh práce;
e)
akce na podporu soběstačnosti a schopnosti státních příslušníků třetích zemí samostatně zabezpečit své potřeby;
f)
akce na podporu účelných kontaktů a konstruktivního dialogu mezi státními příslušníky třetích zemí a přijímající společností a akce na podporu přijetí ze strany přijímající společnosti, mimo jiné s využitím sdělovacích prostředků;
g)
akce na podporu rovného přístupu a rovnocenných výsledků, pokud jde o jednání státních příslušníků třetích zemí s veřejnými a soukromými službami, včetně úpravy těchto služeb pro jednání se státními příslušníky třetích zemí;
h)
budování kapacit příjemců vymezených v čl. 2 písm. g) nařízení (EU) č. 514/2014 a to i prostřednictvím výměny zkušeností a osvědčených postupů a navazování vzájemných kontaktů.
2. Akce uvedené v odstavci 1 zohlední vždy, kdy je to nutné, specifické potřeby jednotlivých kategorií státních příslušníků třetích zemí, včetně osob požívajících mezinárodní ochrany, znovuusídlených nebo přesunutých osob a zejména zranitelných osob.
3. Národní programy mohou umožnit začlenění přímých příbuzných osob, jež náležejí do cílové skupiny uvedené ve výše uvedeném odstavci, do akcí podle odstavce 1 v té míře, v níž je to nezbytné pro účinné provádění takových akcí.
4. Za účelem programování a provádění akcí uvedených v odstavci 1 tohoto článku zahrnuje partnerství uvedené v článku 12 nařízení (EU) č. 514/2014 orgány určené členskými státy pro účely řízení intervencí Evropského sociálního fondu.
Článek 10
Praktická spolupráce a opatření na budování kapacit
V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří akce zaměřené na jednu nebo více z těchto oblastí:
a)
vytváření strategií na podporu legální migrace s cílem usnadnit rozvoj a provádění pružných postupů pro přijímání;
b)
spolupráci mezi pracovními agenturami třetích zemí, úřady práce a imigračními úřady členských států, jakož i podporu členských států při provádění právních předpisů Unie týkajících se migrace, konzultace se zúčastněnými subjekty a odborné poradenství či výměnu informací o přístupech, které se s ohledem na potřeby trhu práce zaměřují na osoby konkrétní státní příslušnosti či kategorie státních příslušníků třetích zemí;
c)
posílení schopnosti členských států rozvíjet, provádět, monitorovat a vyhodnocovat své strategie, politiky a opatření týkající se přistěhovalectví napříč různými úrovněmi a útvary úřadů, především pak posilování jejich kapacit shromažďovat, analyzovat a šířit podrobné a systematické údaje a statistiky o migračních řízeních a migračních tocích, povoleních k pobytu a rozvíjení monitorovacích nástrojů, programů hodnocení, ukazatelů a stanovování referenčních hodnot pro účely měření úspěšnosti těchto strategií;
d)
odbornou přípravu příjemců vymezených v čl. 2 písm. g) nařízení (EU) č. 514/2014 a pracovníků poskytujících veřejné a soukromé služby, včetně vzdělávacích institucí, podpora výměny zkušeností a osvědčených postupů, spolupráce a navazování vzájemných kontaktů a mezikulturních schopností, jakož i zvyšování kvality poskytovaných služeb;
e)
budování udržitelných organizačních struktur pro integraci a řízení rozmanitosti, především prostřednictvím spolupráce mezi různými zúčastněnými subjekty, což úředníkům na různých úrovních státní správy umožní rychle získat informace o zkušenostech a osvědčených postupech uplatňovaných jinde a případně sdílet zdroje s jinými příslušnými orgány, jakož i mezi vládními a nevládními subjekty v zájmu efektivnějšího poskytování služeb státním příslušníkům třetích zemí, mimo jiné prostřednictvím jednoho kontaktního místa (například koordinovaná střediska poskytující podporu při integraci);
f)
obousměrný dynamický proces vzájemné interakce, který je základem integračních strategií na místní a regionální úrovni, rozvíjením platforem pro konzultaci státních příslušníků třetích zemí, výměnu informací mezi zúčastněnými subjekty a platforem pro mezikulturní a náboženský dialog mezi společenstvími státních příslušníků třetích zemí navzájem nebo mezi nimi a orgány, které se podílejí na vytváření politiky a přijímají rozhodnutí;
g)
akce na podporu a posílení praktické spolupráce mezi příslušnými orgány členských států, zaměřené mimo jiné na výměnu informací, osvědčených postupů a strategií a na vytváření a provádění společných akcí, a to i s ohledem na zajištění integrity imigračních systémů členských států.
KAPITOLA IV
NAVRACENÍ OSOB
Článek 11
Doprovodná opatření při řízeních o navracení osob
V souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o opatření doprovázející řízení o navracení osob, zaměří se fond na jednu nebo více z těchto kategorií státních příslušníků třetích zemí:
a)
státní příslušníky třetích zemí, jejichž žádost o povolení k pobytu, jejich oprávněný pobyt nebo mezinárodní ochranu v členském státě dosud nebyla pravomocně zamítnuta a které se mohou rozhodnout využít možnosti dobrovolného návratu;
b)
státní příslušníky třetích zemí, kteří mají v členském státě právo k pobytu, oprávněný pobyt nebo požívají mezinárodní ochrany ve smyslu směrnice 2011/95/EU nebo dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES a kteří se rozhodnou využít možnosti dobrovolného návratu;
c)
státní příslušníky třetích zemí, kteří se nacházejí v členském státě a nesplňují nebo již nesplňují podmínky pro vstup nebo pobyt na území členského státu, včetně těch státních příslušníků třetích zemí, jejichž vyhoštění bylo odloženo v souladu s článkem 9 a čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/115/ES.
V této souvislosti fond podpoří zejména následující akce zaměřené na kategorie osob uvedené v prvním pododstavci:
a)
zavádění, rozvoj a zlepšování alternativních opatření k zajištění osob;
b)
poskytování sociální pomoci, informací nebo pomoci se správními nebo soudními postupy a poskytování informací nebo poradenství;
c)
poskytování právní a jazykové pomoci;
d)
specifická pomoc zranitelným osobám;
e)
zavádění a zlepšování nezávislých a účinných systémů pro sledování nuceného navracení stanovených v čl. 8 odst. 6 směrnice 2008/115/ES;
f)
zřizování, provoz a zlepšování ubytování, infrastruktury v oblasti přijímání a zadržování, služeb a podmínek;
g)
vytváření administrativních struktur a systémů, včetně nástrojů informačních technologií,
h)
odborná příprava pracovníků v zájmu zajištění bezproblémových a účinných řízení o navracení osob, včetně jejich řízení a provádění.
Článek 12
Opatření při navracení
V souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o akce při navracení, podpoří fond akce zaměřené na osoby uvedené v článku 11 tohoto nařízení. V této souvislosti fond podpoří zejména tyto akce:
a)
opatření nezbytná k přípravě operací souvisejících s návratem, jako jsou opatření vedoucí ke zjištění totožnosti státních příslušníků třetích zemí, vydání cestovních dokladů a vyhledání rodinných příslušníků;
b)
spolupráce s konzulárními a imigračními úřady třetích zemí za účelem získání cestovních dokladů, usnadnění repatriace a zajištění zpětného převzetí;
c)
opatření asistovaného dobrovolného návratu, včetně lékařských prohlídek a lékařské pomoci, cestovních opatření, finančních příspěvků, pomoci a poradenství před návratem a po něm;
d)
operace vyhoštění, včetně souvisejících opatření, v souladu se standardy stanovenými v právu Unie, s výjimkou donucovacího vybavení;
e)
opatření k zahájení opětovného začlenění vracející se osoby do společnosti vzhledem k jejímu osobnímu rozvoji, jako jsou peněžní pobídky, odborná příprava, pomoc při hledání zaměstnání a ucházení se o ně a podpora zahájení výdělečné činnosti;
f)
zařízení a služby ve třetích zemích sloužící k zajištění vhodného dočasného ubytování a přijetí po příjezdu;
g)
specifická pomoc zranitelným osobám.
Článek 13
Praktická spolupráce a opatření na budování kapacit
V souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o praktickou spolupráci a opatření na budování kapacit, podpoří fond zejména tyto akce:
a)
akce na podporu, rozvoj a posílení operativní spolupráce a výměny informací mezi útvary členských států zodpovědnými za navracení osob a dalšími orgány členských států zapojenými do procesu navracení, včetně spolupráce s konzulárními úřady a imigračními úřady třetích zemí a společných návratových operací;
b)
akce na podporu spolupráce mezi třetími zeměmi a útvary členských států zodpovědnými za navracení osob, včetně opatření zaměřených na posilování kapacit třetích zemí při zpětném přebírání osob a jejich opětovném začleňování do společnosti, zejména v rámci dohod o zpětném přebírání osob;
c)
akce na posílení schopnosti rozvíjet účinné a udržitelné návratové politiky především prostřednictvím výměny informací o situaci v zemích návratu a osvědčených postupů, sdílení zkušeností a sdružování zdrojů mezi členskými státy;
d)
akce na posílení schopnosti shromažďovat, analyzovat a šířit podrobné a systematické údaje a statistiky o řízeních a opatřeních týkajících se navracení osob, kapacitách v oblasti přijímání a zadržování, o nucených a dobrovolných návratech, jakož i o monitorování a opětovném začleňování;
e)
akce, které přímo přispívají k hodnocení politik v oblasti navracení, jako je posuzování dopadu na vnitrostátní úrovni, průzkumy mezi cílovými skupinami, vypracovávání ukazatelů a stanovování referenčních hodnot;
f)
opatření zaměřená na informování a informační kampaně ve třetích zemích, jejichž cílem je zvyšování povědomí o vhodných dovolených způsobech přistěhovalectví a rizicích nedovoleného přistěhovalectví.
KAPITOLA V
FINANČNÍ A PROVÁDĚCÍ RÁMEC
Článek 14
Celkové zdroje a provádění
1. Celkové zdroje přidělené na provádění tohoto nařízení činí 3 137 milionů EUR v běžných cenách.
2. Roční rozpočtové prostředky fondu schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. Celkové zdroje jsou vynakládány prostřednictvím těchto nástrojů:
a)
národních programů podle článku 19;
b)
akcí Unie podle článku 20;
c)
mimořádné pomoci podle článku 21;
d)
Evropské migrační sítě podle článku 22;
e)
technické pomoci podle článku 23.
4. Rozpočet přidělený podle tohoto nařízení na akce Unie, uvedené v článku 20 tohoto nařízení, na mimořádnou pomoc uvedenou v článku 21 tohoto nařízení, Evropskou migrační síť uvedenou v článku 22 tohoto nařízení, a na technickou pomoc uvedenou v článku 23 tohoto nařízení, se plní v rámci přímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a případně v rámci nepřímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. c) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Rozpočet přidělený národním programům uvedeným v článku 19 tohoto nařízení se provádí v rámci sdíleného řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. b) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
5. V souladu s článkem 317 Smlouvy o fungování EU za plnění rozpočtu Unie odpovídá i nadále Komise, která informuje Evropský parlament a Radu o operacích prováděných jinými subjekty než členskými státy.
6. Finanční krytí, jež představuje hlavní referenční hodnotu, se, aniž jsou dotčeny pravomoci Evropského parlamentu a Rady, orientačně použije takto:
a)
2 752 milionů EUR na národní programy členských států;
b)
385 milionů EUR na akce Unie, mimořádnou pomoc, Evropskou migrační síť a technickou pomoc Komise, z nichž alespoň 30 % se použije na akce Unie a Evropskou migrační síť.
Článek 15
Zdroje na způsobilé akce v členských státech
1. Částka ve výši 2 752 milionů EUR se mezi členské státy rozdělí orientačně takto:
a)
2 392 milionů EUR se rozdělí v souladu s přílohou I. Členské státy přidělí nejméně 20 % těchto zdrojů na specifický cíl uvedený v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a alespoň 20 % na zvláštní cíl uvedený v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b). Členské státy se mohou od těchto minimálních podílů odchýlit pouze tehdy, pokud bude národní program obsahovat podrobné vysvětlení ohledně skutečnosti, proč přidělení zdrojů pod touto úrovní neohrožuje dosažení daného cíle. Pokud jde o specifický cíl uvedený v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a), ty členské státy, které čelí strukturálním nedostatkům v oblasti ubytování, infrastruktury a služeb, by se neměly dostat pod minimální podíl stanovený v tomto nařízení;
b)
360 milionů EUR se rozdělí na základě přerozdělovacího mechanismu určeného pro specifické akce uvedené v článku 16, pro program Unie pro znovuusídlení uvedený v článku 17 a pro přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého podle článku 18.
2. Částka uvedená v odst. 1 písm. b) podpoří:
a)
specifické akce uvedené v příloze II;
b)
program Unie pro znovuusídlení podle článku 17 nebo přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého podle článku 18.
3. V případě, že určitá částka zůstává k dispozici v rámci odst. 1 písm. b) tohoto článku, nebo je k dispozici jiná částka, bude přidělena v rámci přezkumu v polovině období stanoveného v článku 15 nařízení (EU) č. 514/2014 poměrně k základním částkám pro národní programy stanoveným v příloze I tohoto nařízení.
Článek 16
Zdroje určené na specifické akce
1. Členským státům mohou být přiděleny dodatečné prostředky uvedené v čl. 15 odst. 2 písm. a), pokud jsou takové prostředky v programu vyčleněny, a použijí se na provádění specifických akcí. Tyto specifické akce jsou uvedeny v příloze II.
2. Za účelem zohlednění nového vývoje dané politiky je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26 tohoto nařízení s cílem revidovat přílohu II v rámci přezkumu v polovině období uvedeného v článku 15 nařízení (EU) č. 514/2014. Na základě revidovaného seznamu specifických akcí a v závislosti na dostupných zdrojích mohou členské státy obdržet dodatečné finanční prostředky, jak je stanoveno v odstavci 1 tohoto článku.
3. Dodatečné finanční prostředky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se členským státům přidělí na základě zvláštního rozhodnutí o financování, kterým se v rámci přezkumu v polovině období schvaluje či reviduje jejich národní program v souladu s postupem stanoveným v článcích 14 a 15 nařízení (EU) č. 514/2014. Tyto finanční prostředky se použijí výhradně na provádění specifických akcí uvedených v příloze II tohoto nařízení.
Článek 17
Zdroje na program Unie pro znovuusídlení
1. Členské státy kromě přídělu vypočteného podle čl. 15 odst. 1 písm. a) obdrží každé dva roky dodatečné finanční prostředky v souladu s čl. 15 odst. 2 písm. b) stanovené na základě jednorázové částky ve výši 6 000 EUR připadající na každou znovuusídlenou osobu.
2. Jednorázová částka uvedená v odstavci 1 bude navýšena na 10 000 EUR na každou osobu znovuusídlenou podle společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení stanovených podle odstavce 3 a uvedených v příloze III a pro každou zranitelnou osobu podle odstavce 5.
3. Společné priority Unie v oblasti znovuusídlení jsou stanoveny na základě těchto obecných kategorií osob:
a)
osob ze země či regionu určených k provádění regionálního programu ochrany;
b)
osob ze země či regionu označených v prognóze týkající se znovuusídlení vypracované podle UNHCR, v nichž by společná akce Unie měla významný dopad na řešení potřeb v oblasti ochrany;
c)
osob, jež patří do zvláštní kategorie, na něž se vztahují kritéria znovuusídlení podle UNHCR.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26 za účelem změny přílohy III na základě obecných kategorií osob uvedených v odstavci 3 tohoto článku, existuje-li pro to řádné odůvodnění nebo s ohledem na doporučení UNHCR.
5. Tyto zranitelné skupiny osob mají rovněž nárok na jednorázovou částku stanovenou v odstavci 2:
a)
ohrožené ženy a děti;
b)
nezletilé osoby bez doprovodu;
c)
osoby, jejichž potřeby související se zdravotním stavem mohou být vyřešeny pouze prostřednictvím znovuusídlení;
d)
osoby, které musí být znovuusídleny z mimořádných nebo naléhavých důvodů za účelem právní či fyzické ochrany, mimo jiné oběti násilí nebo mučení.
6. V případě, že členský stát znovuusídlí osobu, která patří do více než jedné z kategorií osob uvedených v odstavcích 1 a 2, obdrží výše stanovenou částku na tuto osobu pouze jednou.
7. Na jednorázovou částku mohou mít případně nárok i členské státy pro rodinné příslušníky osob uvedených v odstavcích 1, 3 a 5 za podmínky, že tito rodinní příslušníci byli znovuusídleni v souladu s tímto nařízením.
8. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví časový harmonogram a další prováděcí podmínky spojené s mechanismem přidělování finančních zdrojů na program Unie pro znovuusídlení. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 27 odst. 2.
9. Dodatečné finanční prostředky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se členským státům přidělí každé dva roky, poprvé na základě samostatných rozhodnutí o financování, kterými se schvaluje jejich národní program v souladu s postupem stanoveným v článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014, a následně na základě rozhodnutí o financování připojených k rozhodnutím, kterými se schvaluje jejich národní program. Tyto finanční prostředky se v rámci národního programu nepřevádějí na jiné akce.
10. Za účelem účinného plnění cílů programu Unie pro znovuusídlení a v rámci dostupných zdrojů je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26, kterými se upravují jednorázové částky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, pokud je to považováno za vhodné, zejména s ohledem na aktuální míru inflace, relevantní vývoj v oblasti znovuusídlení, jakož i s ohledem faktory, které mohou optimalizovat využití finančních pobídek obdržených ve formě jednorázových částek.
Článek 18
Zdroje určené na přesun osob požívajících mezinárodní ochrany
1. S ohledem na provádění zásady solidarity a spravedlivé sdílení odpovědnosti a s ohledem na vývoj politiky Unie v průběhu prováděcího období fondu členské státy kromě přídělu vypočteného podle čl. 15 odst. 1 písm. a) obdrží dodatečné finanční prostředky podle čl. 15 odst. 2 písm. b) na základě jednorázové částky ve výši 6 000 EUR připadající na každou osobu požívající mezinárodní ochrany přesunutou z jiného členského státu.
2. Na jednorázovou částku mohou mít případně nárok i členské státy pro rodinné příslušníky osob uvedených v odstavci 1 za podmínky, že tito rodinní příslušníci byli přesunuti v souladu s tímto nařízením.
3. Dodatečné finanční prostředky uvedené v odstavci 1 tohoto článku se členským státům poprvé přidělí na základě samostatných rozhodnutí o financování, kterými se schvaluje jejich národní program v souladu s postupem stanoveným v článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014, a následně na základě rozhodnutí o financování připojených k rozhodnutí, kterým se schvaluje jejich národní program. Tyto finanční prostředky se v rámci národního programu nepřevádějí na jiné akce.
4. Za účelem účinného plnění cílů solidarity a sdílení odpovědnosti mezi členskými státy uvedených v článku 80 Smlouvy o fungování EU a v rámci dostupných zdrojů je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26 tohoto nařízení pro účely úpravy jednorázové částky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, zejména s ohledem na aktuální míru inflace, relevantní vývoj v oblasti přesunu osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého, jakož i s ohledem faktory, které mohou optimalizovat využití finančních pobídek obdržených ve formě jednorázových částek
Článek 19
Národní programy
1. V rámci národních programů, které mají být přezkoumány a schváleny v souladu s článkem 14 nařízení (EU) č. 514/2014, členské státy v rámci cílů stanovených v článku 3 tohoto nařízení a se zohledněním výsledku politického dialogu uvedeného v článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014 sledují především tyto cíle:
a)
zesílenou podporu při zřizování společného evropského azylového systému zajištěním účinného a jednotného uplatňování acquis Unie v oblasti azylu a podpora řádného uplatňování nařízení (EU) č. 604/2013. Tyto akce mohou zahrnovat rovněž vytvoření a rozvoj programu Unie pro znovuusídlení;
b)
vytvoření a rozvoj integračních strategií zahrnujících různé aspekty obousměrného dynamického procesu, které budou podle potřeby prováděny na celostátní, místní nebo regionální úrovni, budou zohledňovat potřeby státních příslušníků třetích zemí v oblasti integrace na místní a regionální úrovni, řešit specifické potřeby různých kategorií migrantů a rozvíjet účinná partnerství mezi klíčovými zúčastněnými stranami;
c)
rozvoj návratového programu, který zahrnuje složku týkající se asistovaného dobrovolného návratu a případně složku věnovanou opětovnému začleňování.
2. Členské státy zajistí, aby veškeré akce podporované v rámci fondu byly prováděny v plném souladu se základními právy a s ohledem na lidskou důstojnost. Zejména by měly takové akce plně dodržovat práva a zásady, jež jsou zakotveny v Listině základních práv Evropské unie.
3. V souladu s požadavkem sledovat výše uvedené cíle a při zohlednění konkrétních okolností se členské státy zaměří na spravedlivé a transparentní rozdělování zdrojů mezi specifické cíle stanovené v čl. 3 odst. 2.
Článek 20
Akce Unie
1. Z podnětu Komise lze fond využít k financování nadnárodních akcí nebo akcí, na nichž má Unie zvláštní zájem (dále jen „akce Unie“) v souvislosti s obecnými a specifickými cíli uvedenými v článku 3.
2. Způsobilé akce Unie jsou akce, které podporují zejména:
a)
rozšiřování spolupráce Unie při provádění práva Unie a při sdílení osvědčených postupů v oblasti azylu, zejména ohledně znovuusídlování a přesunu žadatelů o mezinárodní ochranu nebo osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého i prostřednictvím navazování kontaktů a výměny informací, legální migrace, integrace státních příslušníků třetích zemí, včetně pomoci při příjezdu a koordinačních činností na podporu znovuusídlení s místními společenstvími, jež mají přijmout znovuusídlené uprchlíky, a navracení osob;
b)
zřizování nadnárodních sítí spolupráce a pilotních projektů, včetně inovačních projektů, založených na nadnárodních partnerstvích mezi subjekty sídlícími ve dvou či více členských státech za účelem stimulování inovací a usnadnění výměny zkušeností a osvědčených postupů;
c)
studie a výzkum zaměřené na možné nové formy spolupráce Unie v oblasti azylu, přistěhovalectví, začleňování, navracení osob a příslušného práva Unie, šíření a výměnu informací týkající se osvědčených postupů a všech dalších aspektů azylu, přistěhovalectví, integrace a návratové politiky, včetně institucionální komunikace o politických prioritách Unie;
d)
vývoj společných statistických nástrojů, metod a ukazatelů hodnocení vývoje politik v oblasti azylu, legální migrace, začleňování a navracení osob a jejich používání členskými státy;
e)
přípravu, monitorování, administrativní a technickou podporu a rozvoj mechanismu hodnocení, jež jsou nezbytné k provádění politiky v oblasti azylu a přistěhovalectví;
f)
spolupráci s třetími zeměmi na základě globálního přístupu Unie k migraci a mobilitě, především v rámci provádění dohod o zpětném přebírání osob, partnerství v oblasti mobility a regionálních programů ochrany;
g)
opatření zaměřená na informování a informační kampaně ve třetích zemích určené na zvyšování povědomí o vhodných dovolených způsobech přistěhovalectví a rizicích nedovoleného přistěhovalectví.
3. Akce Unie se provedou v souladu s článkem 6 nařízení (EU) č. 514/2014.
4. Komise zajistí spravedlivé a transparentní rozdělování zdrojů mezi cíle uvedené v čl. 3 odst. 2.
Článek 21
Mimořádná pomoc
1. Nástroj poskytuje finanční pomoc na řešení naléhavých a zvláštních potřeb v případě mimořádné situace, jak ji vymezuje čl. 2 písm. k). Opatření prováděná ve třetích zemích v souladu s tímto článkem musí být v souladu s humanitární politikou Unie a případně ji doplňují a zároveň musí dodržovat humanitární zásady stanovené v konsensu o humanitární pomoci.
2. Mimořádná pomoc se provádí v souladu s články 6 a 7 nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 22
Evropská migrační síť
1. Z fondu se podporuje Evropská migrační síť a poskytuje se finanční pomoc nezbytná pro její činnost a budoucí rozvoj.
2. Částku vyhrazenou na Evropskou migrační síť v rámci ročních rozpočtových prostředků fondu i pracovní program stanovující priority jejích činností přijímá Komise po schválení řídícím výborem v souladu s postupem uvedeným v čl. 4 odst. 5 písm. a) rozhodnutí 2008/381/ES. Rozhodnutí Komise o této částce je finančním rozhodnutím ve smyslu článku 84 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
3. Finanční pomoc určená na činnost Evropské migrační sítě má formu grantů udělovaných národním kontaktním místům podle článku 3 rozhodnutí 2008/381/ES a případně veřejných smluv v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012. Tato pomoc zajistí národním kontaktním místům odpovídající a včasnou finanční podporu. Náklady vzniklé v souvislosti s prováděním akcí národních kontaktních míst podpořených prostřednictvím grantů přidělených v roce 2014 mohou být způsobilé ode dne 1. ledna 2014.
4. Rozhodnutí 2008/381/ES se mění takto:
a)
v čl. 4 odst. 5 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
připravuje a schvaluje návrh pracovního programu činností, zejména pokud jde o cíle a tematické priority a stanovení orientační výše rozpočtu jednotlivých národních kontaktních míst, která je nezbytná k zajištění řádného fungování Evropské migrační sítě, a to na základě návrhu předloženého předsedou.“;
b)
článek 6 se mění takto:
i)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Komise sleduje provádění programu činností a podává řídícímu výboru pravidelně zprávy o provádění programu a o rozvoji Evropské migrační sítě.“,
ii)
odstavce 5 až 8 se zrušují;
c)
článek 11 se zrušuje;
d)
článek 12 se zrušuje.
Článek 23
Technická pomoc
1. Z podnětu nebo jménem Komise se na technickou pomoc ročně z fondu vynaloží až 2,5 milionu EUR v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. Z podnětu členského státu je možné z fondu financovat činnosti v oblasti technické pomoci v souladu s článkem 20 nařízení (EU) č. 514/2014. Částka vyčleněná na technickou pomoc v období 2014-2020 nepřesáhne 5,5 % celkové částky přidělené členskému státu navýšenou o 1 000 000 EUR.
Článek 24
Koordinace
Komise a členské státy, případně spolu s Evropskou službou pro vnější činnost, zajistí, aby akce ve třetích zemích a ve vztahu k nim byla přijímána v součinnosti a soudržnosti s jinými opatřeními mimo Unii podporovanými prostřednictvím nástrojů Unie. Zejména zajistí, aby uvedené akce:
a)
byly soudržné s vnější politikou Unie, dodržovaly zásadu soudržnosti politik v oblasti rozvoje a aby byly soudržné se strategickými programovými dokumenty pro danou oblast či zemi;
b)
byly zaměřeny na opatření, která nejsou orientována na rozvoj;
c)
sloužily zájmům vnitřních politik Unie a byly v souladu s činnostmi vyvíjenými uvnitř Unie.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Zvláštní ustanovení týkající se jednorázových částek určených na znovuusídlení a přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého
Odchylně od pravidel způsobilosti výdajů stanovených v článku 18 nařízení (EU) č. 514/2014, zvláště pokud jde o jednorázové částky a paušální sazby, jsou jednorázové částky přidělované podle tohoto nařízení členským státům na znovuusídlení nebo přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého:
a)
osvobozeny od povinnosti, podle níž musí být podloženy statistickými údaji či údaji z minulosti a
b)
vyplaceny za podmínky, že osoba, na kterou je jednorázová částka přidělena, byla skutečně znovuusídlena nebo přesunuta v souladu s tímto nařízením.
Článek 26
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 a 10 a čl. 18 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu sedmi let ode dne 21. května 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto sedmiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o období tří let, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem tohoto sedmiletého období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 a 10 a čl. 18 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 a 10 a čl. 18 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 27
Postup projednávání ve výborech
1. Komisi je nápomocen Výbor pro Azylový, migrační a integrační fond a Fond pro vnitřní bezpečnost, zřízený čl. 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 28
Přezkum
Evropský parlament a Rada přezkoumají toto nařízení na základě návrhu Komise do 30. června 2020.
Článek 29
Použitelnost nařízení (EU) č. 514/2014
Na tento fond se použijí ustanovení nařízení (EU) č. 514/2014, aniž je dotčen článek 4 tohoto nařízení.
Článek 30
Zrušení
Rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2014
Článek 31
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně celkového nebo částečného zrušení, dotyčných projektů a ročních programů až do jejich uzavření nebo finanční pomoci schválené Komisí na základě rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc vztahuje k 31. prosinci 2013. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně úplného nebo částečného zrušení, finanční podpory schválené Komisí na základě rozhodnutí 2008/381/ES ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc vztahuje k 31. prosinci 2013.
2. Při rozhodování o spolufinancování v rámci tohoto nařízení Komise přihlíží k opatřením, která mají finanční dopady v období tohoto spolufinancování a která byla přijata na základě rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES, 2007/435/ES a 2008/381/ES před 20. květnem 2014.
3. Částky přidělené na závazky pro spolufinancování schválené Komisí mezi 1. lednem 2011 a 31. prosincem 2014, k nimž nejsou doklady požadované pro uzavření akce zaslány Komisi ve lhůtě pro předložení závěrečné zprávy, Komise automaticky uvolní ze závazku do 31. prosince 2017, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit.
4. K částkám na akce, které byly pozastaveny z důvodů soudních řízení nebo správních řízení o opravném prostředku s odkladným účinkem, se při výpočtu výše částky, která se automaticky uvolňuje ze závazku, nepřihlíží.
5. Členské státy předloží Komisi do 30. června 2015 hodnotící zprávy týkající se výsledků a dopadů akcí spolufinancovaných v rámci rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES v období 2011 až 2013.
6. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů do 31. prosince 2015 následné hodnotící zprávy podle rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES za období 2011 až 2013.
Článek 32
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 516/2014
(2014. gada 16. aprīlis),
ar ko izveido Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, groza Padomes Lēmumu 2008/381/EK un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumus Nr. 573/2007/EK un Nr. 575/2007/EK un Padomes Lēmumu 2007/435/EK
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 78. panta 2. punktu un 79. panta 2. un 4. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Savienības mērķis izveidot brīvības, drošības un tiesiskuma telpu būtu jāsasniedz inter alia ar kopīgiem pasākumiem, kuri, pamatojoties uz solidaritāti starp dalībvalstīm, veido patvēruma un imigrācijas politiku, kas ir taisnīga pret trešām valstīm un to valstspiederīgajiem. Eiropadome 2009. gada 2. decembra sanāksmē atzina - lai atbalstītu politikas veidošanu patvēruma un migrācijas jomā, finanšu resursi Savienībā būtu jāpadara pēc iespējas elastīgāki un saskaņotāki gan attiecībā uz to jomu, gan piemērojamību.
(2)
Lai sniegtu ieguldījumu Savienības kopējā politikā patvēruma un imigrācijas jomā un brīvības, drošības un tiesiskuma telpas stiprināšanā, ņemot vērā dalībvalstu solidaritātes un atbildības dalīšanas principu piemērošanu un sadarbību ar trešām valstīm, ar šo regulu būtu jāizveido Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonds (“fonds”).
(3)
Fonda darbībā būtu jāatspoguļo nepieciešamība nodrošināt lielāku elastību un vienkāršošanu, vienlaikus ievērojot prasības paredzamības ziņā un nodrošinot taisnīgu un pārredzamu resursu sadali, lai sasniegtu šajā regulā izklāstītos vispārīgos un konkrētos mērķus.
(4)
Pasākumu efektivitāte un līdzekļu izlietošanas kvalitāte ir fonda īstenošanas pamatprincipi. Turklāt fonda īstenošanai būtu jānotiek arī iespējami efektīvākā un lietotājiem draudzīgākā veidā.
(5)
Jaunajai divu pīlāru struktūrai finansējumam iekšlietu jomā būtu jāveicina finansējuma vienkāršošana, racionalizācija, konsolidācija un pārredzamība minētajā jomā. Būtu jātiecas panākt sinerģiju, konsekvenci un papildināmību ar citiem fondiem un programmām, tostarp lai piešķirtu finansējumu kopējiem mērķiem. Tomēr būtu jānovērš jebkura dažādu finansēšanas instrumentu dublēšanās.
(6)
Ar fondu būtu jāizveido elastīga sistēma, kas dotu dalībvalstīm iespēju saņemt finanšu resursus saskaņā ar savām valsts programmām, lai no šā fonda atbalstītu politikas jomas, attiecībā uz kurām finansiālais atbalsts būtu visefektīvākais un piemērotākais, atbilstīgi to konkrētajai situācijai un vajadzībām, un ņemot vērā fonda vispārējos un konkrētos mērķus.
(7)
Fondam būtu jāpauž solidaritāte, sniedzot finansiālu palīdzību dalībvalstīm. Tam būtu jāstiprina uz Savienību vērsto migrācijas plūsmu efektīva pārvaldība jomās, kurās Savienība rada maksimālu pievienoto vērtību, jo īpaši, dalot atbildību starp dalībvalstīm un dalot atbildību un stiprinot sadarbību ar trešām valstīm.
(8)
Lai veicinātu šā fonda vispārējā mērķa īstenošanu, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to valsts programmās tiek iekļautas darbības šīs regulas konkrēto mērķu īstenošanai un ka resursu sadalījums starp mērķiem nodrošina, ka mērķus ir iespējams sasniegt. Īpašos apstākļos, kad dalībvalsts vēlas atkāpties no šajā regulā noteiktās minimālās procentuālās daļas, attiecīgajai dalībvalstij savas valsts programmā būtu jāsniedz detalizēts pamatojums.
(9)
Lai nodrošinātu vienveidīgu un augsti kvalitatīvu patvēruma politiku un piemērotu augstākus starptautiskās aizsardzības standartus, fondam būtu jādod ieguldījums kopējās Eiropas patvēruma sistēmas efektīvā darbībā, kura aptver pasākumus attiecībā uz politiku, tiesību aktu pieņemšanu un spēju veidošanu, rīkojoties sadarbībā ar citām dalībvalstīm, Savienības aģentūrām un trešām valstīm.
(10)
Ir lietderīgi atbalstīt un uzlabot dalībvalstu pūliņus pilnīgi un pareizi īstenot Savienības acquis patvēruma jomā, jo īpaši nodrošināt piemērotus pārvietoto personu un starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju un starptautiskās aizsardzības saņēmēju uzņemšanas apstākļus, nodrošināt pareizu statusa noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/95/ES (4), piemērot taisnīgas un efektīvas patvēruma procedūras un veicināt paraugpraksi patvēruma jomā, lai aizsargātu to personu tiesības, kurām vajadzīga starptautiska aizsardzība, un nodrošinātu, ka dalībvalstu patvēruma sistēmas darbojas efektīvi.
(11)
Fondam būtu jāsniedz pienācīgs atbalsts dalībvalstu kopīgiem centieniem noteikt un veicināt paraugpraksi, dalīties tajā, kā arī izveidot efektīvas sadarbības struktūras, lai palielinātu lēmumu pieņemšanas kvalitāti kopējās Eiropas patvēruma sistēmas satvarā.
(12)
Fondam būtu jāpapildina un jāstiprina pasākumi, kurus veic ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 439/2010 (5) izveidotais Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (“EPAB”) nolūkā koordinēt dalībvalstu praktisko sadarbību patvēruma jomā, sniegt atbalstu dalībvalstīm, kuru patvēruma sistēmas ir īpaši noslogotas, un dod ieguldījumu kopējās Eiropas patvēruma sistēmas īstenošanā. Komisija var izmantot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (6) piedāvāto iespēju uzticēt EPAB īstenot īpašus ad hoc uzdevumus, piemēram, dalībvalstu veiktu pārvietošanas darbību koordinēšanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 439/2010.
(13)
Fondam būtu jāatbalsta Savienības un dalībvalstu centieni uzlabot dalībvalstu spējas izveidot, uzraudzīt un izvērtēt to patvēruma politiku, ņemot vērā to saistības saskaņā ar spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem.
(14)
Fondam būtu jāatbalsta dalībvalstu centieni savās teritorijās sniegt starptautisku aizsardzību un stabilu risinājumu bēgļiem un pārvietotām personām, kuru tiesības uz pārvietošanu ir atzinis ANO Augstais komisārs bēgļu jautājumos (“UNHCR”), piemēram, pārvietošanas vajadzību novērtēšanu un attiecīgo personu pārsūtīšanu uz savām teritorijām, lai piešķirtu tām drošu juridisku statusu un veicinātu to efektīvu integrāciju.
(15)
Fondam būtu jāatbalsta jaunas pieejas attiecībā uz drošāku piekļuvi patvēruma procedūrām, jo īpaši pievēršoties galvenajām tranzīta valstīm, piemēram, aizsardzības programmas konkrētām grupām vai konkrētas patvēruma pieteikumu izskatīšanas procedūras.
(16)
Fonda būtība ir tāda, ka ar to būtu jāspēj sniegt atbalstu brīvprātīgām noslogojuma sadales darbībām, par ko panākta vienošanās starp dalībvalstīm un kas ietver starptautiskās aizsardzības saņēmēju un starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu.
(17)
Savienības patvēruma politikas būtiska sastāvdaļa ir partnerattiecības un sadarbība ar trešām valstīm, lai nodrošinātu, ka tiek pienācīgi pārvaldīts to personu pieplūdums, kas lūdz patvērumu vai citu veidu starptautisko aizsardzību. Lai nodrošinātu piekļuvi starptautiskai aizsardzībai un rastu stabilus risinājumus pēc iespējas agrīnā stadijā, tostarp saistībā ar reģionālām aizsardzības programmām, fondā būtu jāietver spēcīgs Savienības pārvietošanas komponents.
(18)
Lai uzlabotu un pastiprinātu integrācijas procesu Eiropas sabiedrībās, fondam būtu jāveicina likumīgā migrācija uz Savienību atbilstīgi dalībvalstu ekonomiskajām un sociālajām vajadzībām un jāparedz, ka jau izcelsmes valstī notiktu integrācijas procesa sagatavošana tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ieceļos Savienībā.
(19)
Lai fonds būtu efektīvs un panāktu iespējami lielāku pievienoto vērtību, tam būtu jāīsteno mērķtiecīgāka pieeja, atbalstot saskanīgas stratēģijas, kas ir konkrēti izstrādātas, lai vajadzības gadījumā veicinātu trešo valstu valstspiederīgo integrāciju valsts, vietējā un/vai reģionālā līmenī. Minētās stratēģijas būtu jāīsteno galvenokārt vietējām vai reģionālām iestādēm un nevalstiskiem dalībniekiem, vienlaikus neizslēdzot valsts iestādes, jo īpaši ja to prasa dalībvalsts konkrētā administratīvā sistēma vai ja dalībvalstī integrācijas darbības ir valsts un decentralizētas pārvaldes kopīgā kompetencē. Īstenotājām organizācijām no pieejamo pasākumu klāsta būtu jāizvēlas pasākumi, kas ir vispiemērotākie to konkrētai situācijai.
(20)
Fonda īstenošana būtu jāveic atbilstīgi Savienības kopējiem integrācijas pamatprincipiem, kā noteikts kopīgajā integrācijas programmā.
(21)
Integrācijas pasākumu darbības jomā būtu jāietver arī starptautiskās aizsardzības saņēmēji, lai nodrošinātu visaptverošu pieeju integrācijai, ņemot vērā minēto mērķgrupu konkrētās iezīmes. Ja integrācijas pasākumi ir apvienoti ar uzņemšanu, darbības vajadzības gadījumā būtu jāattiecina arī uz starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzējiem.
(22)
Lai nodrošinātu Savienības darbību saskaņotību trešo valstu valstspiederīgo integrācijas jomā, fonda finansētajām darbībām vajadzētu būt konkrētām un būtu jāpapildina Eiropas Sociālā fonda finansētās darbības. Šajā kontekstā dalībvalstu iestādēm, kuras atbildīgas par fonda īstenošanu, būtu jāizveido sadarbības un koordinācijas mehānismi ar dalībvalstu norīkotajām iestādēm Eiropas Sociālā fonda intervenču pārvaldībai.
(23)
Praktisku iemeslu dēļ dažas darbības var attiekties uz personu grupu, ar kuru saistītos jautājumus efektīvāk ir risināt kopumā, nenodalot tās dalībniekus. Tāpēc būtu lietderīgi tām dalībvalstīm, kas to vēlētos, dot iespēju savās valsts programmās paredzēt, ka integrācijas darbībās var ietvert arī trešo valstu valstspiederīgo tuvākos radiniekus tādā mērā, kas nepieciešams šādu darbību efektīvai īstenošanai. Ar terminu “tuvākie radinieki” būtu jāsaprot laulātie, partneri un jebkura persona, kurai ir tiešas augšupējas vai lejupējas radnieciskas saites ar integrācijas darbību mērķgrupā iekļautu trešās valsts valstspiederīgo un uz kuru citādi neattiektos fonda darbības joma.
(24)
Fondam būtu jāsniedz atbalsts dalībvalstīm likumīgās migrācijas organizācijas stratēģiju izveidē, stiprinot to spējas izstrādāt, īstenot, uzraudzīt un izvērtēt kopumā visas imigrācijas un integrācijas stratēģijas, politikas nostādnes un pasākumus attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, tostarp Savienības tiesību aktus. Fondam būtu jāatbalsta arī informācijas un paraugprakses apmaiņa un sadarbība starp dažādām pārvaldes struktūrām, kā arī ar citām dalībvalstīm.
(25)
Savienībai būtu jāturpina izmantot un jāpaplašina mobilitātes partnerības kā galveno stratēģisko, visaptverošo un ilgtermiņa sadarbības sistēmu migrācijas pārvaldībai ar trešām valstīm. Fondam būtu jāatbalsta darbības saistībā ar mobilitātes partnerībām, kas notiek vai nu Savienībā, vai trešās valstīs un kuru mērķis ir risināt Savienības vajadzības un prioritātes, jo īpaši darbības, ar kurām tiek nodrošināta finansējuma nepārtrauktība gan Savienībā, gan trešās valstīs.
(26)
Ir lietderīgi arī turpmāk atbalstīt un veicināt dalībvalstu centienus uzlabot trešo valstu valstspiederīgo atgriešanas pārvaldību visās tās dimensijās, lai panāktu, ka pastāvīgi, taisnīgi un efektīvi tiek īstenoti atgriešanas kopīgie standarti, jo īpaši tie, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/115/EK (7). Fondam integrētas atgriešanas pārvaldības koncepcijas satvarā būtu jāveicina atgriešanas stratēģiju izstrāde valsts līmenī, kā arī pasākumi, lai atbalstītu to efektīvu īstenošanu trešās valstīs.
(27)
Attiecībā uz personu brīvprātīgu atgriešanos, tostarp tādu personu, kas vēlas tikt atgrieztas, kaut arī tām nav pienākuma atstāt teritoriju, būtu jāparedz stimuli šādām personām, kas atgriežas, piemēram, atvieglota režīma piemērošana, sniedzot lielāku atgriešanās palīdzību. Šāda veida brīvprātīga atgriešanās ir gan personu, kas atgriežas, gan iestāžu interesēs, ņemot vērā tās izmaksu lietderību. Dalībvalstis būtu jāmudina dot priekšroku brīvprātīgas atgriešanās pasākumiem.
(28)
Taču no politikas viedokļa brīvprātīga atgriešanās un piespiedu atgriešana ir savstarpēji saistītas un tām ir savstarpēji pastiprinoša ietekme, un tāpēc dalībvalstis būtu jāmudina savā atgriešanas pārvaldībā stiprināt abu atgriešanās veidu papildināmību. Izraidīšanu īstenošana ir nepieciešama, lai garantētu Savienības imigrācijas un patvēruma politikas un dalībvalstu imigrācijas un patvēruma sistēmu integritāti. Tādējādi izraidīšanas iespēja ir priekšnoteikums, lai nodrošinātu, ka šī politika netiek vājināta, un lai nodrošinātu tiesiskumu, kas pats par sevi ir brīvības, drošības un tiesiskuma telpas izveides būtiska sastāvdaļa. Tādēļ fondam būtu jāatbalsta dalībvalstu darbības, lai vajadzības gadījumā atvieglotu izraidīšanu saskaņā ar Savienības tiesību aktos noteiktajiem standartiem, un pilnībā ievērojot atgriezušos personu pamattiesības un cieņu.
(29)
Ir svarīgi, ka fonds atbalsta konkrētus pasākumus atgriešanās valstī attiecībā uz personām, kas atgriežas, lai nodrošinātu to efektīvu atgriešanos labos apstākļos to izcelsmes pilsētā vai reģionā un veicinātu to stabilu reintegrāciju savā kopienā.
(30)
Savienības atpakaļuzņemšanas nolīgumi ir Savienības atgriešanas politikas neatņemama sastāvdaļa un galvenais līdzeklis migrācijas plūsmu efektīvai pārvaldībai, jo tie atvieglo nelikumīgo migrantu ātru atgriešanu. Minētie nolīgumi ir svarīgs elements saistībā ar dialogu un sadarbību ar trešām valstīm, kas ir nelikumīgo migrantu izcelsmes un tranzīta valstis, un to īstenošana trešās valstīs būtu jāatbalsta, lai sekmētu valsts un Savienības līmeņa atgriešanas stratēģiju efektivitāti.
(31)
Fondam būtu jāpapildina un jāstiprina pasākumi, ko veic Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, kura izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 (8) un kuras viens no uzdevumiem ir sniegt dalībvalstīm nepieciešamo atbalstu kopēju atgriešanas darbību organizēšanā un apzināt paraugpraksi attiecībā uz ceļošanas dokumentu iegūšanu un to trešo valstu valstspiederīgo izraidīšanu, kuri dalībvalstu teritorijā uzturas nelikumīgi, kā arī palīdzēt dalībvalstīm gadījumos, kad vajadzīga pastiprināta tehniskā un operatīvā palīdzība pie ārējām robežām, ņemot vērā to, ka daži gadījumi var būt saistīti ar ārkārtas humānajām situācijām un glābšanu jūrā.
(32)
Papildu tam, ka tiek atbalstīta personu atgriešana, kā paredzēts šajā regulā, ar fondu būtu jāatbalsta arī citi pasākumi nelikumīgās imigrācijas vai spēkā esošo likumīgās migrāciju noteikumu apiešanas apkarošanai, tādējādi nodrošinot dalībvalstu imigrācijas sistēmu integritāti.
(33)
Fondam būtu jāstrādā, pilnībā ievērojot tiesības un principus, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un pamattiesības, kas noteiktas attiecīgajos starptautiskajos instrumentos, tostarp Eiropas Cilvēktiesību tiesas attiecīgajā judikatūrā. Atbilstīgajās darbībās būtu jāņem vērā migrantus, bēgļus un patvēruma meklētājus aizsargājoša pieeja, kas balstīta uz cilvēktiesībām, un jo īpaši būtu jānodrošina, ka īpaša uzmanība tiek pievērsta mazāk aizsargāto personu īpašajai situācijai, jo īpaši sievietēm, nepilngadīgajiem bez pavadības un citiem riskam pakļautiem nepilngadīgajiem, un ka tiek atbilstīgi reaģēts.
(34)
Termini “ mazāk aizsargātas personas” un “ģimenes locekļi” dažādos tiesību aktos, kas ir būtiski saistībā ar šo regulu, ir definēti atšķirīgi. Tādēļ tie būtu jāsaprot attiecīgā tiesību akta nozīmē, ņemot vērā kontekstu, kādā tie ir lietoti. Saistībā ar pārvietošanu dalībvalstīm, kuras veic pārvietošanu, savās pārvietošanas praksēs un reālajos pārvietošanas procesos par terminu “ģimenes locekļi” būtu rūpīgi jāapspriežas ar UNHCR.
(35)
Fonda atbalstītie pasākumi trešajās valstīs un saistībā ar tām būtu jāpieņem sinerģijā un saskaņā ar citām darbībām ārpus Savienības, kuras tiek atbalstītas no Savienības ārējās palīdzības instrumentiem, gan ģeogrāfiskiem, gan tematiskiem. Šādu darbību īstenošanā jo īpaši būtu jācenšas panākt pilnīgu saskaņotību ar Savienības ārējās darbības un ārpolitikas principiem un vispārīgiem mērķiem attiecībā uz konkrēto valsti vai reģionu. Ar pasākumiem nevajadzētu sniegt atbalstu darbībām, kuras ir tiešā veidā vērstas uz attīstību, un attiecīgā gadījumā tiem būtu jāpapildina finansiālā palīdzība, ko sniedz, izmantojot ārējās palīdzības instrumentus. Būtu jāievēro Eiropas Konsensa attīstības jomā 35. punktā noteiktais princips attiecībā uz politikas saskaņotību attīstībai. Ir svarīgi arī nodrošināt, lai ārkārtas palīdzības īstenošana atbilstu un attiecīgos gadījumos papildinātu Savienības humanitāro politiku, un lai tajā ievērotu humānās palīdzības principus, kas noteikti Eiropas Konsensā par humāno palīdzību.
(36)
Liela daļa no pieejamajiem fonda resursiem, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, būtu jāpiešķir proporcionāli atbildībai, ko uzņemas katra dalībvalsts ar saviem centieniem migrācijas plūsmu pārvaldībā. Šajā nolūkā būtu jāizmanto jaunākie pieejamie statistikas dati, ko apkopojis Eurostat saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 862/2007 (9) attiecībā uz migrācijas plūsmām, piemēram, pirmreizējo patvēruma pieteikumu skaits, pozitīvu lēmumu skaits par bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanu, pārvietoto bēgļu skaits, tādu trešo valstu valstspiederīgo skaits, kuri uzturas likumīgi, tādu trešo valstu valstspiederīgo skaits, kuri ir ieguvuši dalībvalsts izdotu atļauju uzturēties, valsts iestāžu izdotu atgriešanas lēmumu skaits un izpildīto atgriešanu skaits.
(37)
Šajā regulā nosaka pamatsummu piešķiršanu dalībvalstīm. Pamatsummu veido no minimālās summas un summas, kas aprēķināta, pamatojoties uz vidējiem 2011., 2012. un 2013. gada piešķīrumiem katrai dalībvalstij no Eiropas Bēgļu fonda, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 573/2007/EK (10), Eiropas Trešo valstu valstspiederīgo integrācijas fonda, kas izveidots ar Padomes Lēmumu 2007/435/EK (11) un Eiropas Atgriešanās fonda, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 575/2007/EK (12). Piešķīrumu aprēķins tika veikts saskaņā ar sadales kritērijiem, kas noteikti Lēmumā Nr. 573/2007/EK, Lēmumā 2007/435/EK un Lēmumā Nr. 575/2007/EK. Ņemot vērā Eiropadomes 2013. gada 7. un 8. februāra secinājumus, kuros tika uzsvērts, ka īpaša uzmanība būtu jāvelta salu iedzīvotājiem, kas saskaras ar nesamērīgām migrācijas problēmām, ir atbilstīgi palielināt minimālās summas Kiprai un Maltai.
(38)
Kaut arī ir lietderīgi katrai dalībvalstij piešķirt summu, pamatojoties uz jaunākajiem pieejamajiem statistikas datiem, daļa pieejamo fonda resursu būtu jāiedala arī konkrētu darbību īstenošanai, kam nepieciešami kopīgi dalībvalstu centieni un kas dod būtisku pievienoto vērtību Savienībai, kā arī Savienības pārvietošanas programmas īstenošanai un starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanas no vienas dalībvalsts uz citu veikšanai.
(39)
Šajā nolūkā ar šo regulu būtu jāizveido saraksts ar konkrētiem pasākumiem, kuras ir atbilstīgas, lai saņemtu fonda līdzekļus. Tām dalībvalstīm, kas apņemas īstenot šādus pasākumus, būtu jāpiešķir papildu summas.
(40)
Ņemot vērā Savienības pārvietošanas programmas pakāpenisku izveidi, fondam būtu jāsniedz mērķtiecīga palīdzība finansiālu stimulu (vienreizēju maksājumu) veidā par katru pārvietoto personu. Komisijai sadarbībā ar EPAB un saskaņā ar to attiecīgajām kompetences jomām būtu jāpārrauga, vai tiek efektīvi īstenotas fonda atbalstītās pārvietošanas darbības.
(41)
Lai palielinātu Savienības pārvietošanas centienu ietekmi, sniedzot aizsardzību personām, kurām nepieciešama starptautiska aizsardzība, un nodrošinātu iespējami lielāku pārvietošanas stratēģisko ietekmi, mērķtiecīgāk orientējoties uz personām, kurām visvairāk vajadzīga pārvietošana, Savienības līmenī būtu jānosaka kopējas prioritātes attiecībā uz pārvietošanu. Minētās kopējās prioritātes būtu jāgroza tikai tad, ja grozīšanai ir precīzs pamatojums, vai ņemot vērā jebkuru UNHCR ieteikumu, pamatojoties uz šajā regulā norādītām vispārējām kategorijām.
(42)
Dažām tādu personu kategorijām, kurām nepieciešama starptautiska aizsardzība, ņemot vērā to īpašo neaizsargātību, vienmēr vajadzētu būt iekļautām Savienības kopīgajās pārvietošanas prioritātēs.
(43)
Ņemot vērā pārvietošanas vajadzības, kas noteiktas Savienības kopējās prioritātēs pārvietošanas jomā, ir nepieciešams sniegt arī papildu finansiālo atbalstu personu pārvietošanai attiecībā uz konkrētiem ģeogrāfiskiem reģioniem un tautībām, kā arī īpašām pārvietojamo personu kategorijām gadījumos, kad pārvietošana ir atzīta par vispiemērotāko risinājumu to konkrētajām vajadzībām.
(44)
Lai stiprinātu solidaritāti un labāk dalītu atbildību starp dalībvalstīm, jo īpaši ar tām dalībvalstīm, kuras visvairāk ietekmē patvēruma plūsmas, līdzīgs uz finansiāliem stimuliem balstīts mehānisms būtu jāizveido arī starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanai no vienas dalībvalsts uz citu. Šādam mehānismam būtu jāsamazina spiediens uz tām dalībvalstīm, kurās absolūtā vai proporcionālā izteiksmē ierodas lielāks skaits patvēruma meklētāju un starptautiskās aizsardzības saņēmēju.
(45)
Fonda sniegtais atbalsts būs efektīvāks un dos lielāku pievienoto vērtību, ja šajā regulā tiks noteikts ierobežots skaits obligāto mērķu, kas jāsasniedz ar programmām, kuras izstrādā katra dalībvalsts, un ņemot vērā tās konkrēto situāciju un vajadzības.
(46)
Solidaritātes stiprināšanai ir svarīgi, ka fonds nodrošinot koordināciju un sinerģiju ar humānās palīdzības darbībām, ko vada Komisija, attiecīgā gadījumā nodrošina papildu atbalstu, sniedzot ārkārtas palīdzību, tādu ārkārtas situāciju risināšanā, ko rada liels migrācijas spiediens dalībvalstīs vai trešās valstīs vai pārvietoto personu masveida pieplūdums, saskaņā ar Padomes Direktīvu 2001/55/EK (13). Ārkārtas palīdzībā būtu jāiekļauj arī atbalsts ar humāniem apsvērumiem pamatotām ad hoc uzņemšanas programmām, kuru mērķis ir atļaut pagaidu uzturēšanos dalībvalsts teritorijā steidzamas humanitāras krīzes gadījumos trešās valstīs. Tomēr citas šādas ar humāniem apsvērumiem pamatotas uzņemšanas programmas neskar un tām nevajadzētu nelabvēlīgi ietekmēt Savienības pārvietošanas programmu, kuras mērķis no paša sākuma ir skaidri noteikts - nodrošināt ilgstošu risinājumu personām, kurām vajadzīga starptautiska aizsardzība un kuras ir pārsūtītas uz Savienību no trešām valstīm. Līdz ar to dalībvalstīm nevajadzētu būt tiesīgām saņemt papildu vienreizējos maksājumus attiecībā uz personām, kurām atļauta pagaidu uzturēšanās dalībvalsts teritorijā saskaņā ar citām šādām ar humāniem apsvērumiem pamatotām uzņemšanas programmām.
(47)
Ar šo regulu būtu jānodrošina finansiāla palīdzība darbībām, kuras veic Eiropas migrācijas tīkls, kas tika izveidots ar Padomes Lēmumu 2008/381/EK (14), saskaņā ar tā mērķiem un uzdevumiem.
(48)
Tāpēc Lēmums 2008/381/EK būtu jāgroza, lai saskaņotu procedūras un atvieglotu atbilstīga un savlaicīga finansiāla atbalsta sniegšanu valstu kontaktpunktiem, kas minēti minētajā lēmumā.
(49)
Ņemot vērā mērķi, ar kādu finansiālie stimuli vienreizējo maksājumu veidā tiek piešķirti dalībvalstīm saistībā ar pārvietošanu un/vai starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu, un to, ka minētie stimuli veido tikai nelielu faktisko izmaksu daļu, šajā regulā būtu jāparedz dažas atkāpes no noteikumiem par izdevumu atbilstību.
(50)
Lai papildinātu vai grozītu šīs regulas noteikumus par vienreizējiem maksājumiem saistībā ar pārvietošanu un starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu un par konkrētu darbību un kopēju Savienības pārvietošanas prioritāšu noteikšanu, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 290. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(51)
Piemērojot šo regulu, tostarp sagatavojot deleģētos aktus, Komisijai būtu jāapspriežas ar ekspertiem no visām dalībvalstīm.
(52)
Lai nodrošinātu vienotus šīs regulas īstenošanas nosacījumus, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 182/2011 (15).
(53)
Savienības budžeta finansējums būtu jākoncentrē uz pasākumiem, kur Savienības iejaukšanās var nodrošināt pievienotu vērtību, salīdzinot ar dalībvalstu atsevišķo rīcību. Tā kā Savienība labāk nekā dalībvalstis spēj nodrošināt sistēmu, ar ko pauž Savienības solidaritāti migrācijas plūsmu pārvaldībā, saskaņā ar šo regulu paredzētajam finansiālajam atbalstam būtu jo īpaši jāveicina valstu un Eiropas spēju stiprināšana šajā jomā.
(54)
Nepieciešams maksimāli palielināt Savienības finansējuma ietekmi, mobilizējot, apvienojot un veicinot publiskos un privātos finanšu resursus.
(55)
Komisijai būtu jāpārrauga fonda īstenošana saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 514/2014 (16), izmantojot kopējus rādītājus rezultātu un ietekmes vērtēšanai. Minētajiem rādītājiem, tostarp attiecīgajām pamatlīnijām, būtu jānodrošina minimālais pamats, lai novērtētu, cik lielā mērā ir īstenoti fonda mērķi.
(56)
Lai novērtētu šā fonda sasniegumus, būtu jāizstrādā kopēji rādītāji saistībā ar katru tā konkrēto mērķi. Kopējiem rādītājiem nevajadzētu ietekmēt saistīto darbību īstenošanas fakultatīvo vai obligāto raksturu, kā paredzēts šajā regulā.
(57)
Pārvaldības un īstenošanas nolūkā fondam būtu jāietilpst saskaņotā sistēmā, kuru veido šī regula un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 513/2014 (17). Fonda nolūkiem Regulā (ES) Nr. 514/2014 paredzētajā partnerībā būtu jāiekļauj attiecīgās starptautiskās organizācijas, nevalstiskās organizācijas un sociālie partneri. Katrai dalībvalstij būtu jāatbild par partnerības struktūras izveidi un par tās īstenošanas praktisko kārtību.
(58)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, dot ieguldījumu migrācijas plūsmu efektīvā pārvaldībā un kopējās politikas patvēruma, alternatīvās aizsardzības un pagaidu aizsardzības jomā un kopējās imigrācijas politikas īstenošanā, stiprināšanā un attīstībā, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs, bet šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.
(59)
Saskaņā ar LESD 8. un 10. pantu fonda darbībā būtu jāņem vērā integrēta pieeja sieviešu un vīriešu līdztiesības un diskriminācijas aizlieguma principiem.
(60)
Būtu jāatceļ Lēmumi Nr. 573/2007/EK, Nr. 575/2007/EK un Nr. 2007/435/EK, ievērojot pārejas noteikumus, kas noteikti šajā regulā.
(61)
Saskaņā ar 3. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un LESD, un neskarot minētā protokola 4. pantu, minētās dalībvalstis ir paziņojušas, ka vēlas piedalīties šīs regulas pieņemšanā un piemērošanā.
(62)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Dānijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(63)
Ir lietderīgi šīs regulas piemērošanas laikposmu saskaņot ar Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (18) piemērošanas laikposmu. Tāpēc šī regula būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Mērķis un darbības joma
1. Ar šo regulu izveido Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu (“fonds”) laikposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
2. Šajā regulā nosaka:
a)
finansiālā atbalsta mērķus un atbilstīgās darbības;
b)
vispārīgo sistēmu atbilstīgo pasākumu īstenošanai;
c)
pieejamos finanšu resursus un to sadalījumu;
d)
principus un mehānismus kopīgo Savienības pārvietošanas prioritāšu noteikšanai; un
e)
finansiālo palīdzību, ko sniedz Eiropas Migrācijas tīkla darbībām.
3. Ar šo regulu paredz Regulas (ES) Nr. 514/2014 noteikumu piemērošanas kārtību, neskarot šīs regulas 4. pantu.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:
a)
“pārvietošana” ir process, kurā pēc ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos (“UNHCR”) lūguma, pamatojoties uz personas vajadzību pēc starptautiskas aizsardzības, trešo valstu valstspiederīgos pārsūta no trešās valsts uz kādu dalībvalsti, kurā tiem ļauj uzturēties kādā no šiem statusiem:
i)
“bēgļa statusā” Direktīvas 2011/95/ES 2. panta e) punkta nozīmē;
ii)
alternatīvās aizsardzības statusā Direktīvas 2011/95/ES 2. panta g) punkta nozīmē, vai
iii)
jebkuros citos statusos, kas saskaņā ar valsts un Savienības tiesību aktiem sniedz līdzīgas tiesības un pabalstus kā i) un ii) punktā minētie;
b)
“citas ar humāniem apsvērumiem pamatotas uzņemšanas programmas” ir ad hoc process, kurā dalībvalsts piekrīt, ka vairāki trešās valsts valstspiederīgie noteiktā laikposmā uzturas tās teritorijā, lai aizsargātu tos pret steidzamām humanitārām krīzēm, kas radušās tādu notikumu dēļ kā politiskās norises vai konflikti;
c)
“starptautiskā aizsardzība” ir bēgļa un alternatīvās aizsardzības statuss Direktīvas 2011/95/ES nozīmē;
d)
“atgriešana” ir process, kurā trešās valsts valstspiederīgais, vai nu brīvprātīgi, ievērojot atgriešanās pienākumu, vai piespiedu kārtā dodas atpakaļ, kā noteikts Direktīvas 2008/115/EK 3. pantā;
e)
“trešās valsts valstspiederīgais” ir jebkura persona, kas nav Savienības pilsonis LESD 20. panta 1. punkta nozīmē. Atsauce uz trešās valsts valstspiederīgajiem attiecas arī uz bezvalstniekiem un personām bez noteiktas valstspiederības;
f)
“izraidīšana” ir atgriešanās pienākuma izpilde piespiedu kārtā, proti, fiziska izvešana no dalībvalsts, kā noteikts Direktīvas 2008/115/EK 3. pantā;
g)
“brīvprātīga izceļošana” ir atgriešanās pienākuma izpilde laikposmā, kas šim mērķim paredzēts atgriešanas lēmumā, kā noteikts Direktīvas 2008/115/EK 3. pantā;
h)
“nepilngadīgais bez pavadības” ir trešās valsts valstspiederīgais, kurš ir jaunāks par astoņpadsmit gadiem un kurš ierodas vai ir ieradies dalībvalsts teritorijā bez tāda pieaugušā pavadības, kas ir par viņu atbildīgs vai nu saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem vai valsts praksi, un kamēr šāda persona par viņu nav uzņēmusies aizgādību; tas attiecas arī uz nepilngadīgo, kas palicis bez pavadības pēc viņa ierašanās dalībvalsts teritorijā;
i)
“mazāk aizsargāta persona” ir jebkurš trešās valsts valstspiederīgais, kas atbilst definīcijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kuri attiecas uz politikas darbības jomu, ko atbalsta no fonda;
j)
“ģimenes loceklis” ir jebkurš trešās valsts valstspiederīgais, kas atbilst definīcijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kuri attiecas uz politikas darbības jomu, ko atbalsta no šā fonda;
k)
“ārkārtas situācija” ir situācija, ko rada
i)
liels migrācijas spiediens vienā vai vairākās dalībvalstīs, kam raksturīgs liels un nesamērīgs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, kurš rada būtiskas un steidzamas vajadzības saistībā ar to uzņemšanas un aizturēšanas infrastruktūru, patvēruma sistēmām un procedūrām;
ii)
pagaidu aizsardzības mehānismu īstenošana Direktīvas 2001/55/EK nozīmē; vai
iii)
liels migrācijas spiediens trešās valstīs, kur bēgļi ir grūtā stāvoklī tādu notikumu dēļ kā politiskās norises vai konflikti.
3. pants
Mērķi
1. Fonda vispārīgais mērķis ir dot ieguldījumu migrācijas plūsmu efektīvā pārvaldībā un kopējās politikas patvēruma, alternatīvās aizsardzības un pagaidu aizsardzības jomā un kopējās migrācijas politikas īstenošanā, stiprināšanā un attīstībā, vienlaikus pilnībā ievērojot tiesības un principus, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.
2. Saskaņā ar tā vispārīgo mērķi ar fondu veicina šādu kopēju konkrētu mērķu sasniegšanu:
a)
stiprināt un attīstīt visus kopējās Eiropas patvēruma sistēmas aspektus, tostarp tās ārējo dimensiju;
b)
sniegt atbalstu likumīgai migrācijai uz dalībvalstīm saskaņā ar to ekonomiskajām un sociālajām vajadzībām, piemēram, darba tirgus vajadzībām, vienlaikus nodrošinot dalībvalstu imigrācijas sistēmu integritāti, un veicināt trešo valstu valstspiederīgo efektīvu integrāciju;
c)
stiprināt taisnīgas un efektīvas atgriešanas stratēģijas dalībvalstīs, kas veicina nelikumīgās imigrācijas apkarošanu, uzsvaru liekot uz atgriešanas ilgtspēju un efektīvu atpakaļuzņemšanu izcelsmes un tranzīta valstīs;
d)
stiprināt solidaritāti un atbildības dalīšanu starp dalībvalstīm, īpaši ar tām, kuras visvairāk ietekmē migrācijas un patvēruma plūsmas, tostarp īstenojot praktisku sadarbību.
Fonda konkrēto mērķu sasniegšanu izvērtē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 55. panta 2. punktu, izmantojot šīs regulas IV pielikumā iekļautos kopējos rādītājus un valsts programmās iekļautos programmu konkrētos rādītājus.
3. Pasākumi, kas tiek veikti, lai sasniegtu 1. un 2. punktā minētos mērķus, ir pilnībā saskaņoti ar Savienības ārējo finansēšanas instrumentu atbalstītajiem pasākumiem un Savienības ārējās darbības principiem un vispārējiem mērķiem.
4. Šā panta 1. un 2. punktā minētos mērķus sasniedz, pienācīgi ņemot vērā Savienības humānās palīdzības politikas principus un mērķus. Saskaņotību ar pasākumiem, kas tiek finansēti, izmantojot Savienības ārējos finanšu instrumentus, nodrošina saskaņā ar 24. pantu.
4. pants
Partnerība
Attiecībā uz fondu Regulas (ES) Nr. 514/2014 12. pantā minētajā partnerībā iekļauj attiecīgās starptautiskās organizācijas, nevalstiskās organizācijas un sociālos partnerus.
II NODAĻA
KOPĒJĀ EIROPAS PATVĒRUMA SISTĒMA
5. pants
Uzņemšanas un patvēruma sistēmas
1. Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā noteikto kopējo konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem ar fondu atbalsta darbības, kas vērstas uz vienu vai vairākām šādām trešo valstu valstspiederīgo kategorijām:
a)
personas, kurām ir bēgļa vai alternatīvās aizsardzības statuss Direktīvas 2011/95/ES nozīmē;
b)
personas, kas ir iesniegušas pieteikumu attiecībā uz vienu no starptautiskās aizsardzības veidiem, kas minēti a) apakšpunktā un vēl nav saņēmušas galīgo lēmumu;
c)
personas, kurām ir pagaidu aizsardzība Direktīvas 2001/55/EK nozīmē;
d)
personas, kas tiek vai tika pārvietotas kādā dalībvalstī vai ir pārsūtītas no kādas dalībvalsts.
Attiecībā uz uzņemšanas apstākļiem un patvēruma procedūrām ar fondu jo īpaši atbalsta šādas darbības, kas vērstas uz personu kategorijām, kas minētas šā punkta pirmajā daļā:
a)
materiālās palīdzības, tostarp uz robežas sniegtas palīdzības, izglītības, mācību, atbalsta pakalpojumu, veselības un psiholoģiskās aprūpes nodrošināšana;
b)
atbalsta pakalpojumu nodrošināšana, piemēram rakstiska un mutiska tulkošana, izglītība, apmācība, tostarp valodu apmācība, un citas iniciatīvas, kas atbilst attiecīgās personas statusam;
c)
administratīvu struktūru un sistēmu izveide un pilnveidošana, personāla un attiecīgu iestāžu apmācība, lai patvēruma meklētājiem nodrošinātu efektīvu un vieglu piekļuvi patvēruma procedūrām, kā arī iedarbīgas un augsti kvalitatīvas patvēruma procedūras, jo īpaši lai vajadzības gadījumā atbalstītu Savienības acquis attīstību;
d)
sociālās palīdzības sniegšana, informēšana vai palīdzība administratīvo un/vai juridisko formalitāšu kārtošanā un informēšana vai konsultēšana par patvēruma procedūras iespējamo iznākumu, tostarp par tādiem aspektiem kā atgriešanas procedūras;
e)
juridiskās palīdzības un pārstāvības nodrošināšana;
f)
mazāk aizsargāto grupu apzināšana un konkrēta palīdzība mazāk aizsargātām personām, jo īpaši saskaņā ar šā panta a) līdz e) apakšpunktu;
g)
alternatīvu pasākumu, kas nav aizturēšana, izstrāde, attīstīšana un uzlabošana.
Ja tas tiek uzskatīts par nepieciešamu un ja tas paredzēts dalībvalsts valsts programmā, ar fondu var atbalstīt arī ar integrāciju saistītus pasākumus, piemēram, tādus, kas minēti 9. panta 1. punktā attiecībā uz to personu uzņemšanu, kas minētas šā punkta pirmajā daļā.
2. Ievērojot 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā noteikto kopējo konkrēto mērķi un saskaņā ar 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem, attiecībā uz izmitināšanas infrastruktūru un uzņemšanas sistēmām ar fondu atbalsta jo īpaši šādas darbības:
a)
esošās izmitināšanas infrastruktūras un pakalpojumu uzlabošana un uzturēšana;
b)
administratīvo struktūru un sistēmu stiprināšana un uzlabošana;
c)
vietējās sabiedrības informēšana;
d)
tādu iestāžu, tostarp vietējo iestāžu, darbinieku apmācība, kam uzņemšanas sakarā būs saskarsme ar personām, kuras minētas 1. punktā;
e)
jaunas izmitināšanas infrastruktūras un pakalpojumu, kā arī administratīvo struktūru un sistēmu izveide, darbība un attīstība, jo īpaši lai nepieciešamības gadījumā risinātu dalībvalstu strukturālās vajadzības.
3. Ievērojot 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) un d) apakšpunktā noteiktos konkrētos mērķus un saskaņā ar 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem, ar fondu atbalsta arī darbības, kas līdzīgas šā panta 1. punktā minētajām darbībām, ja šādas darbības attiecas uz personām, kuras uz laiku uzturas:
-
bēgļu tranzīta un uzskaites centros, jo īpaši lai atbalstītu pārvietošanas darbības sadarbībā ar UNHCR, vai
-
kādas dalībvalsts teritorijā, izmantojot citas ar humāniem apsvērumiem pamatotas uzņemšanas programmas.
6. pants
Dalībvalstu spēja izstrādāt, uzraudzīt un izvērtēt savas patvēruma politikas nostādnes un procedūras
Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem attiecībā uz darbībām, kas saistītas ar dalībvalstu spēju stiprināšanu, lai attīstītu, uzraudzītu un novērtētu to patvēruma politiku un procedūras, ar fondu atbalsta jo īpaši šādas darbības:
a)
darbības, ar kurām tiek stiprināta dalībvalstu spēja - tostarp saistībā ar agrīnās brīdināšanas, sagatavotības un krīžu pārvarēšanas mehānismu, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 604/2013 (19), - vākt, analizēt un izplatīt kvalitatīvus un kvantitatīvus datus un statistiku par patvēruma procedūrām, uzņemšanas spējām un par pārvietošanu un starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju un/vai tās saņēmēju pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu;
b)
darbības, ar kurām tiek stiprināta dalībvalstu spēja vākt, analizēt un izplatīt izcelsmes valsts informāciju;
c)
darbības, kas tieši veicina patvēruma politikas izvērtēšanu, piemēram, valstu ietekmes novērtējumi, mērķgrupu un citu attiecīgo ieinteresēto personu aptaujas, un rādītāju un kritēriju izstrāde.
7. pants
Pārvietošana, starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju un tās saņēmēju pārsūtīšana un cita veida ar humāniem apsvērumiem pamatota ad hoc uzņemšana
1. Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) un d) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem ar fondu atbalsta jo īpaši tādas darbības, kas saistītas ar jebkura trešās valsts valstspiederīgā, kas tiek pārvietots vai ir ticis pārvietots dalībvalstī, pārvietošanu un citām ar humāniem apsvērumiem pamatotas uzņemšanas programmām:
a)
valsts pārvietošanas programmu, stratēģiju un citu ar humāniem apsvērumiem pamatotu uzņemšanas programmu izveide un izstrāde, tostarp vajadzību analīze, rādītāju un izvērtējuma uzlabošana;
b)
atbilstīgas infrastruktūras un pakalpojumu izveide, lai varētu raiti un efektīvi īstenot pārvietošanas programmas un pasākumus, kas saistīti ar citām ar humāniem apsvērumiem pamatotas uzņemšanas programmām, tostarp palīdzību valodas ziņā;
c)
struktūru, sistēmu un personāla mācību izveide, lai rīkotu misijas uz trešām valstīm un/vai citām dalībvalstīm, veiktu intervijas un medicīniskās un drošības pārbaudes;
d)
potenciālo pārvietošanas gadījumu un/vai ar humāniem apsvērumiem pamatotas cita veida uzņemšanas gadījumu izvērtēšana, ko veic dalībvalstu kompetentās iestādes, piemēram, rīkojot misijas uz trešām valstīm, intervijas un medicīniskās un drošības pārbaudes;
e)
veselības stāvokļa izvērtējums un ārstēšana pirms aizbraukšanas, materiāla palīdzība pirms aizbraukšanas, informatīvi un integrācijas pasākumi pirms aizbraukšanas un ceļojuma organizēšana, tostarp pavadošā medicīniskā personāla pakalpojumu nodrošināšana;
f)
informācijas un palīdzības sniegšana uzreiz pēc ierašanās vai īsi pēc tam, ieskaitot mutiskās tulkošanas pakalpojumus;
g)
darbības, kuru mērķis ir atkalapvienot ģimenes locekļus, kas tiek pārvietoti dalībvalstī;
h)
infrastruktūras un pakalpojumu stiprināšana migrācijas un patvēruma sniegšanas jomā valstīs, kas ir izraudzītas reģionālo aizsardzības programmu īstenošanai;
i)
tādu apstākļu veidošana, kas veicina pārvietoto bēgļu integrāciju, neatkarību un pašpaļāvību ilgtermiņā.
2. Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem ar fondu atbalsta arī darbības attiecībā uz starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju un/vai tās saņēmēju pārsūtīšanu, kuras ir līdzīgas šā panta 1. punktā minētajām darbībām, ja tas tiek uzskatīts par nepieciešamu saskaņā ar politikas attīstības tendencēm fonda īstenošanas laikposmā vai ja dalībvalsts valsts programmā ir paredzēti šādi noteikumi. Šādu pārsūtīšanu ar attiecīgo personu piekrišanu īsteno no tās dalībvalsts, kas viņām piešķīrusi starptautisko aizsardzību vai ir atbildīga par viņu pieteikuma izskatīšanu, uz citu ieinteresētu dalībvalsti, kur viņām tiks piešķirta līdzvērtīga aizsardzība vai kur tiks izskatīts viņu starptautiskās aizsardzības pieteikums.
III NODAĻA
TREŠO VALSTU VALSTSPIEDERĪGO INTEGRĀCIJA UN LIKUMĪGA MIGRĀCIJA
8. pants
Imigrācija un pasākumi pirms aizbraukšanas
Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem ar fondu atbalsta darbības, kuras veic trešā valstī un kuras ir vērstas uz trešās valsts valstspiederīgajiem, kas ievēro konkrētus valsts tiesību aktos noteiktus un - attiecīgos gadījumos - Savienības tiesību aktiem atbilstīgus pirmsaizbraukšanas pasākumus un/vai nosacījumus, tostarp tādus, kas attiecas uz spēju integrēties dalībvalsts sabiedrībā. Šajā sakarā no fonda atbalsta jo īpaši šādas darbības:
a)
informatīvi materiāli un kampaņas izpratnes un kultūru dialoga veicināšanai, tostarp izmantojot lietotājiem ērtu saziņas un informācijas tehnoloģiju un tīmekļa vietnes;
b)
prasmju un kvalifikāciju izvērtēšana, kā arī prasmju un kvalifikāciju pārredzamības uzlabošana trešā valstī un to savietojamības uzlabošana ar dalībvalsts prasmēm un kvalifikācijām;
c)
apmācību rīkošana, lai paaugstinātu piemērotību darba tirgum dalībvalstī;
d)
daudzpusīgi pilsoniskās ievirzes kursi un valodu mācīšana;
e)
palīdzības sniegšana saistībā ar pieteikumiem par ģimenes atkalapvienošanos Padomes Direktīvas 2003/86/EK (20) nozīmē.
9. pants
Integrācijas pasākumi
1. Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem ar fondu atbalsta darbības, kuras veic saistībā ar saskaņotām integrācijas stratēģijām, ņemot vērā trešās valsts valstspiederīgo integrācijas vajadzības vietējā un/vai reģionālā līmenī. Šajā sakarā ar fondu jo īpaši atbalsta šādas darbības, kas vērstas uz trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī vai attiecīgā gadījumā kuri pašlaik iegūst likumīgas uzturēšanās tiesības dalībvalstī:
a)
šādu integrācijas stratēģiju izveide un izstrāde, attiecīgā gadījumā piedaloties vietējiem vai reģionālajiem dalībniekiem, tostarp vajadzību analīze, integrācijas rādītāju uzlabošana un izvērtējums, tostarp kopdarbības izvērtējums, lai apzinātu paraugpraksi;
b)
konsultācijas un palīdzības sniegšana tādās jomās kā mājoklis, iztikas līdzekļi, administratīvie un juridiskie padomi, veselības, psiholoģiska un sociāla aprūpe, bērnu aprūpe un ģimenes atkalapvienošana;
c)
darbības, ar kurām trešo valstu valstspiederīgos iepazīstina ar uzņēmējas valsts sabiedrību, un darbības, kas dod viņiem iespēju tai pielāgoties, saņemt informāciju par savām tiesībām un pienākumiem, piedalīties pilsoniskajā un kultūras dzīvē un dalīties vērtībās, kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā;
d)
pasākumi, kas vērsti uz izglītību un apmācību, tostarp valodu apmācība un sagatavošanas pasākumi, lai atvieglotu piekļuvi darba tirgum;
e)
darbības nolūkā veicināt pašrealizāciju un dot iespēju trešo valstu valstspiederīgajiem nodrošināt pašiem sevi;
f)
darbības, kas veicina jēgpilnus kontaktus un konstruktīvu dialogu starp trešo valstu valstspiederīgajiem un uzņēmējas valsts sabiedrību, un darbības, lai veicinātu iespējas tikt pieņemtiem uzņēmējas valsts sabiedrībā, tostarp iesaistot plašsaziņas līdzekļus;
g)
darbības, kas trešo valstu valstspiederīgo saskarsmē ar valsts un privātiem pakalpojumiem veicina gan līdztiesīgu piekļuvi, gan vienlīdzīgus rezultātus, tostarp šādu pakalpojumu pielāgošana saskarsmei ar trešo valstu valstspiederīgajiem;
h)
saņēmēju spēju veidošana, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 2. panta g) punktā, tostarp apmainoties ar pieredzi un paraugpraksi un veidojot kontaktus.
2. Šā panta 1. punktā minētajās darbībās, kad tas vajadzīgs, ņem vērā trešo valstu valstspiederīgo dažādo kategoriju konkrētās vajadzības, tostarp starptautiskās aizsardzības saņēmēju, pārvietoto vai pārsūtīto personu, un jo īpaši mazāk aizsargāto personu vajadzības.
3. Šā panta 1. punktā nosauktajās darbībās ar valstu programmām var atļaut iekļaut minētajā punktā uzskaitīto personu, kas ietilpst mērķa grupā, tuvākos radiniekus, ciktāl tas nepieciešams, lai efektīvi īstenotu šādas darbības.
4. Šā panta 1. punktā minēto darbību plānošanas un īstenošanas nolūkā Regulas (ES) Nr. 514/2014 12. pantā minētā partnerība ietver iestādes, kuras dalībvalstis ir norīkojušas Eiropas Sociālā fonda intervenču pārvaldībai.
10. pants
Praktiska sadarbība un spēju veidošanas pasākumi
Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem ar fondu atbalsta darbības, kas vērstas uz vienu vai vairākiem turpmāk norādītajiem aspektiem:
a)
stratēģiju izstrāde likumīgas migrācijas veicināšanai, lai atvieglotu elastīgu uzņemšanas procedūru izstrādi un īstenošanu;
b)
atbalsts sadarbībai starp trešo valstu un dalībvalstu darbā iekārtošanas aģentūrām, nodarbinātības dienestiem un imigrācijas dienestiem, kā arī atbalsts dalībvalstīm, kad tās īsteno Savienības tiesību aktus migrācijas jomā, apspriežu rīkošanai ar attiecīgajām ieinteresētajām personām un ekspertu konsultācijām vai informācijas apmaiņai par pieejām, kas vērstas uz konkrētu valstu vai kategoriju trešo valstu valstspiederīgajiem, attiecībā uz darba tirgus vajadzībām;
c)
dalībvalstu spēju stiprināšana, lai izstrādātu, īstenotu, uzraudzītu un izvērtētu to imigrācijas stratēģijas, politiku un pasākumus dažādos līmeņos un pārvaldes struktūrās, jo īpaši to spēju stiprināšana, lai vāktu, analizētu un izplatītu detalizētus un sistemātiski apkopotus datus un statistiku par migrācijas procedūrām un plūsmām, uzturēšanās atļaujām un lai izstrādātu uzraudzības instrumentus, izvērtēšanas shēmas, rādītājus un kritērijus, lai novērtētu šo stratēģiju panākumus;
d)
saņēmēju, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 2. panta g) punktā, un tāda personāla apmācība, kas sniedz publiskus un privātus pakalpojumus, tostarp izglītības iestādēs, veicinot pieredzes un paraugprakses apmaiņu, sadarbību, sakaru veidošanu un spējas starpkultūru jomā, kā arī uzlabojot sniegto pakalpojumu kvalitāti;
e)
ilgtspējīgu organizatorisko struktūru veidošana integrācijas un daudzveidības pārvaldīšanai, jo īpaši īstenojot sadarbību starp dažādām ieinteresētajām personām, tādējādi radot dažādu valsts pārvaldes līmeņu ierēdņiem iespēju ātri iegūt informāciju par pieredzi un paraugpraksi citur un, ja iespējams, apvienot resursus starp attiecīgajām iestādēm, kā arī starp valstiskām un nevalstiskām struktūrām, lai varētu efektīvāk sniegt pakalpojumus trešo valstu valstspiederīgajiem, inter alia, izveidojot vienotus kontaktpunktus (piem., koordinētus integrācijas atbalsta centrus);
f)
vietējā un reģionālā līmeņa integrācijas stratēģiju pamatā esošā savstarpējās saskarsmes dinamiska divvirzienu procesa veicināšana, izstrādājot konsultāciju platformas trešo valstu valstspiederīgajiem, izvēršot informācijas apmaiņu starp ieinteresētajām personām un kultūru un reliģiju dialoga platformas starp trešo valstu valstspiederīgo kopienām, starp šīm kopienām un uzņēmējas valsts sabiedrību, un/vai starp šīm kopienām un iestādēm, kas ir politikas veidotājas un lēmumu pieņēmējas;
g)
darbības, lai veicinātu un pastiprinātu praktisko sadarbību starp attiecīgajām dalībvalstu iestādēm, uzmanību inter alia pievēršot apmaiņai ar informāciju, paraugpraksi un stratēģijām un vienotas rīcības izstrādei un īstenošanai, tostarp pievēršot uzmanību dalībvalstu imigrācijas sistēmu integritātes saglabāšanai.
IV NODAĻA
ATGRIEŠANA
11. pants
Pasākumi, kas papildina atgriešanas procedūras
Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem attiecībā uz pasākumiem, ar ko papildina atgriešanas procedūras, ar fondu galveno uzmanību velta vienai vai vairākām šādām trešo valstu valstspiederīgo kategorijām:
a)
trešo valstu valstspiederīgie, kuri vēl nav saņēmušas galīgu negatīvu lēmumu attiecībā uz viņu lūgumu uzturēties, likumīgi pastāvīgi uzturēties un/vai saņemt starptautisku aizsardzību dalībvalstī kuri var izvēlēties izmantot brīvprātīgu atgriešanos;
b)
trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir tiesības dalībvalstī uzturēties, likumīgi pastāvīgi uzturēties un/vai saņemt starptautisku aizsardzību Direktīvas 2011/95/ES nozīmē vai pagaidu aizsardzību Direktīvas 2001/55/EK nozīmē, un kuri ir izvēlējušies izmantot brīvprātīgas atgriešanās iespēju;
c)
trešo valstu valstspiederīgie, kuri atrodas dalībvalstī un kuri neatbilst vai vairs neatbilst dalībvalsts ieceļošanas un/vai uzturēšanās nosacījumiem, tostarp tie trešo valstu valstspiederīgie, kuru izraidīšana ir atlikta saskaņā ar Direktīvas 2008/115/EK 9. pantu un 14. panta 1. punktu.
Šajā sakarā ar fondu jo īpaši atbalsta šādas darbības, kas vērstas uz pirmajā daļā minētajām personu kategorijām:
a)
alternatīvu pasākumu, kas nav aizturēšana, izstrāde, attīstīšana un uzlabošana;
b)
sociālās palīdzības, informācijas vai palīdzības administratīvo un/vai juridisko formalitāšu kārtošanā un informācijas vai konsultāciju sniegšana;
c)
juridiskas palīdzības un palīdzības valodas ziņā sniegšana;
d)
konkrēta palīdzība mazāk aizsargātām personām;
e)
neatkarīgu un efektīvu piespiedu atgriešanas kontroles sistēmu izveide un uzlabošana saskaņā ar Direktīvas 2008/115/EK 8. panta 6. punktu;
f)
izmitināšanas, uzņemšanas vai aizturēšanas infrastruktūras izveide, uzturēšana un uzlabošana un pakalpojumu un apstākļu uzlabošana;
g)
administratīvu struktūru un sistēmu, tostarp IT rīku, izveide;
h)
personāla apmācība, lai nodrošinātu raitas un efektīvas atgriešanas procedūras, tostarp to pārvaldība un īstenošana.
12. pants
Atgriešanas pasākumi
Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem attiecībā uz atgriešanas pasākumiem ar fondu atbalsta darbības, kas vērstas uz šīs regulas 11. pantā minētajām personām. Šajā sakarā no fonda atbalsta jo īpaši šādas darbības:
a)
pasākumi, kas nepieciešami, lai sagatavotu atgriešanas darbības, piemēram, pasākumi, kuru rezultātā tiek identificēti trešo valstu valstspiederīgie, izsniegti ceļošanas dokumenti un meklēti ģimenes locekļi;
b)
sadarbība ar trešo valstu konsulārajām iestādēm un imigrācijas dienestiem nolūkā iegūt ceļošanas dokumentus, atvieglot repatriāciju un nodrošināt atpakaļuzņemšanu;
c)
atbalstītas brīvprātīgas atgriešanās pasākumi, tostarp medicīniska izmeklēšana un palīdzība, ceļojuma organizēšana, finansiāli līdzekļi, konsultācijas un palīdzība pirms un pēc atgriešanas;
d)
izraidīšanas darbības, tostarp saistīti pasākumi, saskaņā ar Savienības tiesību aktos noteiktajiem standartiem, izņemot piespiedu līdzekļu izmantošanu;
e)
pasākumi, kas vajadzīgi, lai uzsāktu reintegrācijas procesu atgriezušos personu personīgās attīstības nolūkā, piemēram, finansiālie stimuli, mācības, palīdzība darbā iekārtošanās un nodarbinātības jautājumos un atbalsts saimnieciskās darbības uzsākšanai;
f)
telpas un pakalpojumi trešās valstīs, ar ko pēc ierašanās nodrošina pienācīgu pagaidu izmitināšanu un uzņemšanu;
g)
konkrēts atbalsts mazāk aizsargātām personām.
13. pants
Praktiska sadarbība un spēju veidošanas pasākumi
Ievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteikto konkrēto mērķi, ņemot vērā politiskajā dialogā panākto rezultātu, kā tas noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā, un saskaņā ar šīs regulas 19. pantā noteiktajiem valstu programmu mērķiem attiecībā uz praktisko sadarbību un spēju veidošanas pasākumiem ar fondu jo īpaši atbalsta šādas darbības:
a)
darbības, lai veicinātu, izveidotu un stiprinātu operatīvo sadarbību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstu atgriešanas dienestiem un citām dalībvalstu iestādēm, kas nodarbojas ar atgriešanas jautājumiem, tostarp darbības attiecībā uz sadarbību ar trešo valstu konsulārajām iestādēm un imigrācijas dienestiem un kopīgas atgriešanas darbības;
b)
darbības, lai atbalstītu sadarbību starp trešām valstīm un dalībvalstu atgriešanas dienestiem, tostarp pasākumi nolūkā stiprināt trešo valstu spējas veikt atpakaļuzņemšanas un reintegrācijas pasākumus, jo īpaši atpakaļuzņemšanas nolīgumu satvarā;
c)
darbības, ar kurām stiprina spēju attīstīt efektīvu un ilgtspējīgu atgriešanas politiku, jo īpaši dalībvalstu starpā veicot informācijas apmaiņu par situāciju atgriešanās valstīs un paraugpraksi, daloties pieredzē un apvienojot resursus;
d)
darbības, ar kurām stiprina spēju vākt, analizēt un izplatīt detalizētus un sistemātiski apkopotus datus un statistiku par atgriešanas procedūrām un pasākumiem, uzņemšanas un aizturēšanas spējām, piespiedu atgriešanu un brīvprātīgu atgriešanos, uzraudzību un reintegrāciju;
e)
darbības, kas tieši veicina atgriešanas politikas izvērtēšanu, piemēram, valstu ietekmes izvērtējumi, mērķgrupu aptaujas, rādītāju un kritēriju izstrāde;
f)
informācijas pasākumi un kampaņas trešās valstīs, kuru mērķis ir veicināt izpratni par piemērotām un likumīgām imigrācijas iespējām un par nelikumīgas imigrācijas riskiem.
V NODAĻA
FINANŠU UN ĪSTENOŠANAS SISTĒMA
14. pants
Kopējie resursi un īstenošana
1. Kopējie resursi šīs regulas īstenošanai ir EUR 3 137 miljoni pašreizējās cenās.
2. Eiropas Parlaments un Padome gada apropriācijas fonda vajadzībām apstiprina saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu.
3. Kopējos resursus īsteno, izmantojot šādus pasākumus:
a)
valstu programmas saskaņā ar 19. pantu;
b)
Savienības darbības saskaņā ar 20. pantu;
c)
ārkārtas palīdzību saskaņā ar 21. pantu;
d)
Eiropas Migrācijas tīkla darbības saskaņā ar 22. pantu;
e)
tehnisko palīdzību saskaņā ar 23. pantu.
4. Budžeta līdzekļus, ko saskaņā ar šo regulu piešķir šīs regulas 20. pantā minētajām Savienības darbībām, šīs regulas 21. pantā minētajai ārkārtas palīdzībai, šīs regulas 22. pantā minētajam Eiropas Migrācijas tīklam un šīs regulas 23. pantā minētajai tehniskajai palīdzībai, īsteno ar tiešo pārvaldību saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 58. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un attiecīgā gadījumā - ar netiešo pārvaldību saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 58. panta 1. punkta c) apakšpunktu. Budžeta līdzekļus, ko piešķir šīs regulas 19. pantā minētajām valstu programmām, īsteno ar dalīto pārvaldību saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 58. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
5. Komisija joprojām ir atbildīga par Savienības budžeta izpildi saskaņā ar LESD 317. pantu un informē Eiropas Parlamentu un Padomi par darbībām, ko veikuši subjekti, kas nav dalībvalstis.
6. Neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes prerogatīvas, galvenās atsauces finansējumu indikatīvi izmanto šādi:
a)
EUR 2 752 miljonus dalībvalstu valsts programmām;
b)
EUR 385 miljonus Savienības darbībām, ārkārtas palīdzībai, Eiropas Migrācijas tīklam un Komisijas tehniskajai palīdzībai, no kuriem vismaz 30 % izmanto Savienības darbībām un Eiropas Migrācijas tīklam.
15. pants
Resursi atbilstīgām darbībām dalībvalstīs
1. Summu - EUR 2 752 miljoni - indikatīvi sadala starp dalībvalstīm šādi:
a)
EUR 2 392 miljonus sadala, kā norādīts I pielikumā. No šiem resursiem dalībvalstis vismaz 20 % piešķir 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā minētajam konkrētajam mērķim un vismaz 20 % - 3. panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētajam konkrētajam mērķim. Dalībvalstis minēto minimālo procentuālo apjomu drīkst neievērot tikai tad, ja valsts programmā ir iekļauts detalizēts paskaidrojums par to, kāpēc resursu piešķīrums, kas ir mazāks par minēto apjomu, neapdraud mērķa sasniegšanu. Kas attiecas uz 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā minēto konkrēto mērķi, dalībvalstu, kuras saskaras ar strukturāliem trūkumiem izmitināšanas, infrastruktūras un pakalpojumu jomā, piešķirto līdzekļu apjoms nav mazāks par šajā regulā noteikto minimālo procentuālo apjomu;
b)
EUR 360 miljonus sadala, pamatojoties uz sadales mehānismu konkrētām darbībām, kā minēts 16. pantā, Savienības Pārvietošanas programmai, kā minēts 17. pantā, un starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanai no vienas dalībvalsts uz citu, kā minēts 18. pantā.
2. Ar 1. punkta b) apakšpunktā minēto summu sniedz atbalstu:
a)
konkrētām darbībām, kas uzskaitītas II pielikumā;
b)
Savienības Pārvietošanas programmai saskaņā ar 17. pantu un/vai starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanai no vienas dalībvalsts uz citu saskaņā ar 18. pantu.
3. Ja veidojas saskaņā ar šā panta 1. punkta b) apakšpunktu piešķirto līdzekļu pārpalikums vai ir pieejami citi līdzekļi, tos piešķirs Regulas (ES) Nr. 514/2014 15. pantā noteiktās starpposma pārskatīšanas satvarā proporcionāli valstu programmām paredzētajām pamatsummām, kas noteiktas šīs regulas I pielikumā.
16. pants
Resursi konkrētām darbībām
1. Dalībvalstīm var piešķirt papildu summu, kā minēts 15. panta 2. punkta a) apakšpunktā, ar noteikumu, ka tā kā tāda ir paredzēta programmā, un to izmanto to konkrēto darbību īstenošanai, kas ir uzskaitītas II pielikumā.
2. Lai ņemtu vērā jaunās politikas attīstības tendences, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar šīs regulas 26. pantu, lai saistībā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 15. pantā minēto starpposma pārskatīšanu pārskatītu II pielikumu. Pamatojoties uz konkrēto darbību pārskatīto sarakstu, dalībvalstis var saņemt papildu summu, kā noteikts šā panta 1. punktā, ja ir pieejami resursi.
3. Šā panta 1. un 2. punktā minētās papildu summas dalībvalstīm piešķir ar individuāliem finansēšanas lēmumiem, ar kuriem saistībā ar starpposma pārskatīšanu apstiprina vai pārskata to valsts programmas saskaņā ar procedūru, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. un 15. pantā. Minētās summas izmanto vienīgi to konkrēto darbību īstenošanai, kas ir uzskaitītas šīs regulas II pielikumā.
17. pants
Resursi Savienības Pārvietošanas programmai
1. Papildus piešķīrumiem, kas tām aprēķināti saskaņā ar 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu, dalībvalstis ik pēc diviem gadiem saņem papildu summu, kā noteikts 15. panta 2. punkta b) apakšpunktā, pamatojoties uz vienreizēju maksājumu EUR 6 000 apmērā par katru pārvietoto personu.
2. Šā panta 1. punktā minēto vienreizējā maksājuma summu palielina līdz EUR 10 000 par katru personu, kas pārvietota saskaņā ar Savienības kopīgajām prioritātēm pārvietošanas jomā, kuras noteiktas saskaņā ar 3. punktu un uzskaitītas III pielikumā, un par katru mazāk aizsargātu personu, kā tas noteikts 5. punktā.
3. Savienības kopīgās pārvietošanas prioritātes ir balstītas uz šādām vispārējām personu kategorijām:
a)
personas no valsts vai reģiona, kas izraudzīts reģionālās aizsardzības programmas īstenošanai;
b)
personas no valsts vai reģiona, kas noteikts UNHCR pārvietošanas prognozēs un kur Savienības kopīgai rīcībai būtu ievērojama ietekme uz aizsardzības vajadzību risināšanu;
c)
personas, kuras pieder kādai konkrētai kategorijai, kas atbilst UNHCR pārvietošanas kritērijiem.
4. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 26. pantu, lai grozītu III pielikumu, pamatojoties uz šā panta 3. punktā iekļautajām vispārējām kategorijām, ja grozīšanai ir precīzs pamatojums vai ņemot vērā UNHCR jebkādus ieteikumus.
5. Tiesības saņemt 2. punktā noteikto vienreizējo maksājumu ir arī par šādām mazāk aizsargātu personu grupām:
a)
riskam pakļautas sievietes un bērni;
b)
nepilngadīgie bez pavadības;
c)
personas ar medicīniskām vajadzībām, kuras var nodrošināt vienīgi ar pārvietošanu,
d)
personas, kurām nepieciešama ārkārtas pārvietošana vai steidzama pārvietošana juridiskas vai fiziskas aizsardzības dēļ, tostarp vardarbības vai spīdzināšanas upuri.
6. Ja dalībvalsts pārvieto personu, kas pieder vairāk nekā vienai no 1. un 2. punktā minētajām kategorijām, tā vienreizējo maksājumu par šo personu saņem tikai vienreiz.
7. Vajadzības gadījumā dalībvalstis arī var būt tiesīgas saņemt vienreizējos maksājumus attiecībā uz 1., 3. un 5. punktā minēto personu ģimenes locekļiem ar noteikumu, ka minētie ģimenes locekļi ir pārvietoti saskaņā ar šo regulu.
8. Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, nosaka laika grafiku un citus īstenošanas nosacījumus, kas saistīti ar resursu piešķiršanas mehānismu Savienības Pārvietošanas programmai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 27. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru.
9. Šā panta 1. un 2. punktā minētās papildu summas dalībvalstīm piešķir ik pēc diviem gadiem, pirmo reizi ar individuāliem finansēšanas lēmumiem, ar ko apstiprina to valsts programmu saskaņā ar procedūru, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantā, un vēlāk ar finansēšanas lēmumu, ko pievieno pielikumā lēmumiem, ar ko apstiprina to valsts programmu. Minētās summas nepārceļ uz citām darbībām, kas ietvertas valsts programmā.
10. Lai efektīvi sasniegtu Savienības Pārvietošanas programmas mērķus, Komisija pieejamo resursu satvarā tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 26. pantu ar mērķi, ja tas tiek uzskatīts par nepieciešamu, pielāgot šā panta 1. un 2. punktā minētos vienreizējos maksājumus, jo īpaši ņemot vērā pašreizējo inflācijas līmeni, būtiskas attīstības tendences pārvietošanas jomā, kā arī faktorus, ar kuriem var optimizēt finansiālā stimula izmantošanu, ko sniedz vienreizējie maksājumi.
18. pants
Resursi starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanai
1. Lai ievērotu solidaritātes un atbildības taisnīga sadalījuma principus un ņemot vērā Savienības politikas attīstību fonda īstenošanas laikposmā, dalībvalstis papildus piešķīrumiem, kas tām aprēķināti saskaņā ar 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu, saņem papildu summu, kā noteikts 15. panta 2. punkta b) apakšpunktā, pamatojoties uz vienreizēju maksājumu EUR 6 000 apmērā par katru starptautiskās aizsardzības saņēmēju, kas pārsūtīts no citas dalībvalsts.
2. Vajadzības gadījumā dalībvalstis var būt tiesīgas saņemt vienreizējos maksājumus arī attiecībā uz 1. punktā minēto personu ģimenes locekļiem ar noteikumu, ka minētie ģimenes locekļi ir pārsūtīti saskaņā ar šo regulu.
3. Šā panta 1. punktā minētās papildu summas dalībvalstīm pirmo reizi piešķir ar individuāliem finansēšanas lēmumiem, ar ko apstiprina to valsts programmu saskaņā ar procedūru, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantā, un vēlāk ar finansēšanas lēmumu, ko pievieno pielikumā lēmumam, ar ko apstiprina to valsts programmu. Minētās summas nepārceļ uz citām darbībām, kas ietvertas valsts programmā.
4. Lai efektīvi sasniegtu mērķus, kas izvirzīti attiecībā uz solidaritātes un atbildības dalīšanu starp dalībvalstīm, kā tas minēts LESD 80. pantā, un pieejamo resursu satvarā Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar šīs regulas 26. pantu ar mērķi pielāgot šā panta 1. punktā minēto vienreizējo maksājumu, jo īpaši ņemot vērā pašreizējo inflācijas līmeni, būtiskas attīstības tendences starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārsūtīšanā no vienas dalībvalsts uz citu, kā arī faktorus, ar kuriem var optimizēt finansiālā stimula izmantošanu, ko sniedz vienreizējie maksājumi.
19. pants
Valsts programmas
1. Saskaņā ar valsts programmām, kas jāizskata un jāapstiprina atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantam, dalībvalstis saskaņā ar šīs regulas 3. pantā noteiktajiem mērķiem, un ņemot vērā Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā minētā politiskā dialoga rezultātus, izvirza jo īpaši šādus mērķus:
a)
stiprināt kopējās Eiropas patvēruma sistēmas izveidošanu, nodrošinot Savienības patvēruma jomas acquis efektīvu un vienādu piemērošanu un Regulas (ES) Nr. 604/2013 pienācīgu darbību. Šādās darbībās var tik iekļauta arī Savienības Pārvietošanas programmas izveide un attīstība;
b)
tādu integrācijas stratēģiju izveide un izstrāde, kas aptver dažādus divvirzienu dinamiskā procesa aspektus un kas attiecīgā gadījumā īstenojamas valsts/vietējā/reģionālā līmenī, ņemot vērā trešo valstu valstspiederīgo integrācijas vajadzības vietējā/reģionālā līmenī, pievēršoties dažādu migrantu kategoriju konkrētām vajadzībām un izstrādājot efektīvas partnerības starp attiecīgajām ieinteresētajām personām;
c)
tādas atgriešanas programmas izstrāde, kas ietver atbalstītas brīvprātīgas atgriešanās komponentu un vajadzības gadījumā reintegrācijas komponentu.
2. Dalībvalstis nodrošina, ka visas darbības, kas saņem atbalstu no fonda, īsteno, pilnībā ievērojot pamattiesības un cilvēka cieņu. Jo īpaši, īstenojot šādas darbības, pilnībā ievēro tiesības un principus, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.
3. Ievērojot prasību nodrošināt minēto mērķu izpildi un ņemot vērā dalībvalstu individuālos apstākļus, tās cenšas panākt resursu taisnīgu un pārredzamu sadalījumu 3. panta 2. punktā noteiktajiem konkrētajiem mērķiem.
20. pants
Savienības darbības
1. Pēc Komisijas ierosmes fondu var izmantot, lai finansētu starpvalstu darbības vai darbības, kas ir īpaši Savienības interesēs (“Savienības darbības”), attiecībā uz 3. pantā minētajiem vispārīgajiem un konkrētajiem mērķiem.
2. Lai Savienības darbības būtu tiesīgas saņemt finansējumu, tās jo īpaši atbalsta:
a)
Savienības sadarbības veicināšanu, īstenojot Savienības tiesības un apmainoties ar paraugpraksi patvēruma jomā, sevišķi par pārvietošanu un starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju un/vai tās saņēmēju pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu, tostarp ar kontaktu veidošanu un informācijas apmaiņu, likumīgu migrāciju, trešo valstu valstspiederīgo integrāciju, tostarp ierašanās atbalstu un koordinēšanas pasākumus, lai veicinātu pārvietošanu vietējās kopienās, kas uzņems pārvietotos bēgļus, un atgriešanu;
b)
starpvalstu sadarbības tīklu un izmēģinājuma projektu, tostarp inovatīvu projektu, izveidi, balstoties uz starpvalstu partnerībām, kas izveidotas starp divās vai vairākās dalībvalstīs izvietotām struktūrām un kas paredzētas, lai veicinātu inovāciju un atvieglinātu pieredzes un paraugprakses apmaiņu;
c)
pētījumus un izpēti par iespējamiem jauniem Savienības sadarbības veidiem patvēruma, imigrācijas, integrācijas un atgriešanas jomā un attiecīgiem Savienības tiesību aktiem, informācijas par paraugpraksi izplatīšanu un apmaiņu un visiem citiem patvēruma, imigrācijas, integrācijas un atgriešanas politikas aspektiem, tostarp vienoto saziņu par Savienības politiskajām prioritātēm;
d)
kopēju statistikas instrumentu, metožu un rādītāju izstrādi un piemērošanu dalībvalstīs, lai izvērtētu politikas attīstību patvēruma, likumīgas migrācijas un integrācijas un atgriešanas jomā;
e)
sagatavošanās, uzraudzības, administratīvo un tehnisko atbalstu un izvērtēšanas mehānismu izstrādi, kas nepieciešami, lai īstenotu politiku patvēruma un imigrācijas jomā;
f)
sadarbību ar trešām valstīm, pamatojoties uz Savienības vispārējo pieeju migrācijai un mobilitātei, jo īpaši atpakaļuzņemšanas nolīgumu, mobilitātes partnerību un reģionālo aizsardzības programmu īstenošanā;
g)
informācijas pasākumus un kampaņas trešās valstīs, kuru mērķis ir veicināt izpratni par piemērotām un likumīgām imigrācijas iespējām un par nelikumīgas imigrācijas riskiem.
3. Savienības darbības īsteno saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 6. pantu.
4. Komisija nodrošina resursu taisnīgu un pārredzamu sadalījumu 3. panta 2. punktā noteiktajiem mērķiem.
21. pants
Ārkārtas palīdzība
1. Fonds sniedz finansiālu palīdzību, lai risinātu steidzamas un konkrētas vajadzības ārkārtas situācijas gadījumā, kā noteikts 2. panta k) punktā. Saskaņā ar šo pantu trešās valstīs īstenoti pasākumi ir saskanīgi ar Savienības humānās palīdzības politiku un attiecīgā gadījumā to papildinoši, un tajos ievēro humānisma principus, kas noteikti Konsensā par humāno palīdzību.
2. Ārkārtas palīdzību īsteno saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 6. un 7. pantu.
22. pants
Eiropas Migrācijas tīkls
1. Fonds sniedz atbalstu Eiropas Migrācijas tīklam un nodrošina finanšu līdzekļus, kas nepieciešami tā pasākumiem un turpmākai attīstībai.
2. Summu, ko fonda gada apropriācijās paredz Eiropas Migrācijas tīklam, un darba programmu, kurā nosaka tā darbību prioritātes, pieņem Komisija pēc apstiprināšanas vadības padomē saskaņā ar procedūru, kas minēta Lēmuma 2008/381/EK 4. panta 5) punkta a) apakšpunktā. Komisijas lēmums ir finansēšanas lēmums saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 84. pantu.
3. Finansiālā palīdzība, ko sniedz Eiropas Migrācijas tīkla darbībām, izpaužas attiecīgi kā dotācijas valstu kontaktpunktiem, kas minēti Lēmuma 2008/381/EK 3. pantā, un attiecīgā gadījumā publiskā iepirkuma līgumi saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012. Ar palīdzību nodrošina atbilstīgu un savlaicīgu finansiālu atbalstu minētajiem valstu kontaktpunktiem. Izdevumi, kas radušies, darbības īstenojot minētajiem valstu kontaktpunktiem, kam 2014. gadā piešķirts atbalsts ar dotācijām, var būt attiecināmi no 2014. gada 1. janvāra.
4. Lēmumu 2008/381/EK groza šādi:
a)
lēmuma 4. panta 5. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“a)
pamatojoties uz priekšsēdētāja izstrādātu projektu, sagatavo un apstiprina darbības programmas projektu, jo īpaši attiecībā uz mērķiem un tematiskām prioritātēm, un indikatīvas budžeta summas katram valsts kontaktpunktam, lai nodrošinātu EMT pienācīgu darbību;”;
b)
lēmuma 6. pantu groza šādi:
i)
panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Komisija pārrauga darbības programmas izpildi un regulāri ziņo vadības padomei par tās izpildi un EMT attīstību.”;
ii)
panta 5. līdz 8. punktu svītro;
c)
lēmuma 11. pantu svītro;
d)
lēmuma 12. pantu svītro.
23. pants
Tehniskā palīdzība
1. Pēc Komisijas ierosmes un/vai tās vārdā līdz EUR 2,5 miljoniem no fonda līdzekļiem katru gadu izmanto tehniskai palīdzībai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 9. pantu.
2. Pēc dalībvalsts ierosmes no fonda var finansēt tehniskās palīdzības darbības saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 20. pantu. Tehniskajai palīdzībai atvēlētā summa laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam nevar pārsniegt 5,5 % no dalībvalstij piešķirtās kopējās summas plus EUR 1 000 000.
24. pants
Koordinācija
Komisija un dalībvalsts, attiecīgos gadījumos kopā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu, nodrošina, lai darbības trešās valstīs un saistībā ar tām tiktu pieņemtas, nodrošinot sinerģiju un saskaņotību ar citām ārpus Savienības veiktām darbībām, kuru atbalstam izmanto Savienības instrumentus. Tie jo īpaši nodrošina, lai minētās darbības:
a)
būtu saskaņotas ar Savienības ārējo politiku, ievērotu attīstības politikas saskaņotības principu un atbilstu attiecīgā reģiona vai valsts stratēģiskajiem plānošanas dokumentiem;
b)
būtu vērstas uz pasākumiem, kas nav orientēti uz attīstību;
c)
kalpotu Savienības iekšpolitikas interesēm un atbilstu darbībām, kuras īsteno Savienībā.
VI NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
25. pants
Konkrēti noteikumi attiecībā uz vienreizējiem maksājumiem saistībā ar starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārvietošanu un pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu
Atkāpjoties no noteikumiem par izdevumu atbilstību, kas paredzēti Regulas (ES) Nr. 514/2014 18. pantā, jo īpaši attiecībā uz vienreizējiem maksājumiem un vienotām likmēm, dalībvalstīm saistībā ar starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārvietošanu un/vai pārsūtīšanu no vienas dalībvalsts uz citu saskaņā ar šo regulu piešķirtie vienreizējie maksājumi tiek:
a)
atbrīvoti no prasības, ka tiem jābūt balstītiem uz statistiskiem vai vēsturiskiem datiem; un
b)
piešķirti, ar noteikumu, ka persona, attiecībā uz kuru vienreizējais maksājums ir piešķirts, ir faktiski pārvietota un/vai pārsūtīta saskaņā ar šo regulu.
26. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. 16. panta 2. punktā, 17. panta 4. un 10. punktā un 18. panta 4. punktā minētās deleģēšanas pilnvaras Komisijai piešķir uz 7 gadu laikposmu no 2014. gada 21. maija. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms septiņu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz trīs gadiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms septiņu gadu laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 16. panta 2. punktā, 17. panta 4. un 10. punktā un 18. panta 4. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 16. panta 2. punktu, 17. panta 4. un 10. punktu un 18. panta 4. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
27. pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz Patvēruma migrācijas un integrācijas fonda un Iekšējās drošības fonda komiteja, kas izveidota ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 59. panta 1. punktu.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu.
28. pants
Pārskatīšana
Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, Eiropas Parlaments un Padome pārskata šo regulu līdz 2020. gada 30. jūnijam.
29. pants
Regulas (ES) Nr. 514/2014 piemērojamība
Fondam piemēro Regulas (ES) Nr. 514/2014 noteikumus, neskarot šīs regulas 4. pantu.
30. pants
Atcelšana
Ar 2014. gada 1. janvāri atceļ Lēmumus Nr. 573/2007/EK, Nr. 575/2007/EK un 2007/435/EK.
31. pants
Pārejas noteikumi
1. Šī regula neietekmē iespēju turpināt vai pārveidot, tostarp pilnīgi vai daļēji atcelt, attiecīgos projektus un gada programmas līdz to slēgšanai vai finanšu atbalstu, ko Komisija apstiprinājusi, pamatojoties uz Lēmumu Nr. 573/2007/EK, Lēmumu Nr. 575/2007/EK un Lēmumu Nr. 2007/435/EK vai jebkuru citu tiesību aktu, kurš 2013. gada 31. decembrī attiecas uz minēto palīdzību. Šī regula neietekmē iespēju turpināt vai pārveidot, tostarp pilnīgi vai daļēji atcelt, finansiālu atbalstu, kuru Komisija apstiprinājusi pamatojoties uz Lēmumu 2008/381/EK vai jebkuru citu tiesību aktu, kas 2013. gada 31. decembrī attiecas uz minēto palīdzību.
2. Pieņemot lēmumus par līdzfinansējumu saskaņā ar šo regulu, Komisija ņem vērā pasākumus, kuri, pamatojoties uz Lēmumu Nr. 573/2007/EK, Lēmumu Nr. 575/2007/EK, Lēmumu 2007/435/EK un Lēmumu 2008/381/EK, ir pieņemti pirms 2014. gada 20. maija un kuriem ir finansiālas sekas laikposmā, uz ko attiecas konkrētais līdzfinansējums.
3. Atvēlētās līdzfinansējuma summas, kuras Komisija ir apstiprinājusi laikposmā no 2011. gada 1. janvāra līdz 2014. gada 31. decembrim un par kurām līdz noslēguma ziņojuma iesniegšanas termiņa beigām Komisijai nav nosūtīti darbību slēgšanai vajadzīgie dokumenti, Komisija automātiski atceļ līdz 2017. gada 31. decembrim, prasot atmaksāt nepamatoti izmaksātās summas.
4. Aprēķinot summu, uz ko attiecas automātiska saistību atcelšana, neņem vērā summas, kas attiecas uz darbībām, kuras ir apturētas saistībā ar tiesvedību vai administratīvu pārsūdzību, kam ir apturoša iedarbība.
5. Dalībvalstis līdz 2015. gada 30. jūnijam iesniedz Komisijai izvērtējuma ziņojumus par to darbību rezultātiem un ietekmi, kuras laikposmā no 2011. gada līdz 2013. gadam līdzfinansētas saskaņā ar Lēmumiem Nr. 573/2007/EK, Nr. 575/2007/EK un 2007/435/EK.
6. Komisija līdz 2015. gada 31. decembrim iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ex post izvērtējuma ziņojumus par laikposmu no 2011. gada līdz 2013. gadam saskaņā ar Lēmumiem Nr. 573/2007/EK, Nr. 575/2007/EK un 2007/435/EK.
32. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Strasbūrā, 2014. gada 16. aprīlī