SMĚRNICE RADY (EU) 2015/652
ze dne 20. dubna 2015,
kterou se stanoví metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 7a odst. 5 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Metoda výpočtu emisí skleníkových plynů u paliv a jiné energie z nebiologických zdrojů, která má být podle ustanovení čl. 7a odst. 5 směrnice 98/70/ES zavedena, by měla zajistit podávání dostatečně přesných zpráv tak, aby mohla Komise kriticky zhodnotit, nakolik dodavatelé plní povinnosti, které jim stanoví čl. 7a odst. 2 uvedené směrnice. Metoda výpočtu by měla zajistit přesnost měření a náležitě zohlednit složitost souvisejících administrativních požadavků. Zároveň by měla dodavatele motivovat ke snižování intenzity skleníkových plynů z paliv, jež dodávají. Je třeba rovněž pečlivě zvážit dopad této metody výpočtu na rafinerie v Unii. Metoda výpočtu by tedy měla vycházet z průměrných hodnot intenzity skleníkových plynů představujících v rámci odvětví průměrnou hodnotu typickou pro dané palivo. Výhodou tohoto postupu by bylo snížení administrativní zátěže pro dodavatele a členské státy. V současnosti by navrhovaná metoda výpočtu neměla vyžadovat členění intenzity skleníkových plynů z paliv podle zdroje suroviny, neboť by to mělo nepříznivý vliv na stávající investice do některých rafinerií v Unii.
(2)
V souvislosti s čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES by požadavky kladené při podávání zpráv na dodavatele z řad malých a středních podniků (MSP), jejichž definici uvádí doporučení Komise 2003/361/ES (2), měly být v co největší míře omezeny. Podobně by ani dovozci benzinu a motorové nafty rafinované v zemích mimo Unii neměli mít povinnost poskytovat podrobné informace o zdrojích ropy použitých k výrobě těchto paliv, neboť tyto informace nemusí být vždy k dispozici nebo může být obtížné je získat.
(3)
S cílem motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů by se do výpočtu emisí skleníkových plynů během životního cyklu u dodavatelů měly zahrnout vykázané úspory snižování emisí z těžby, a to včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Aby se dodavatelům usnadnilo vykazování úspor emisí z těžby, mělo by být pro účely výpočtu a osvědčení snížení emisí umožněno používat různé emisní režimy. Způsobilé by přitom měly být pouze projekty zaměřené na snížení emisí z těžby, které byly zahájeny po dni zavedení základní normy pro paliva podle čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES, tj. po 1. lednu 2011.
(4)
Vážený průměr standardních hodnot skleníkových plynů představující typy ropy využívané v Unii je jednoduchou metodou výpočtu, na jejímž základě mohou dodavatelé stanovit obsah skleníkových plynů v palivech, jež dodávají.
(5)
Snížení emisí z těžby u ropy a zemního plynu by se mělo odhadovat a osvědčovat v souladu se zásadami a standardy stanovenými v mezinárodních normách, a to zejména v normách ISO 14064, ISO 14065 a ISO 14066.
(6)
Dále je vhodné usnadnit provádění právních předpisů členskými státy, pokud jde o snižování emisí z těžby, včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Za tímto účelem by před koncem lhůty pro provedení stanovené v článku 7 této směrnice měly být pod záštitou Komise vypracovány nelegislativní pokyny týkající se přístupů k vyčíslování, ověřování, osvědčování, monitorování a vykazování takovéhoto snížení emisí z těžby (včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů při těžbě suroviny).
(7)
V čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES je stanovena povinnost zavést metodiku ke stanovení základní normy pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010 („základní norma pro paliva“). Základní norma pro paliva by měla vycházet ze spotřebovaného množství nafty, benzinu, plynového oleje pro nesilniční použití, zkapalněného ropného plynu (LPG) a stlačeného zemního plynu (CNG) za využití údajů, jež byly členskými státy oficiálně oznámeny orgánu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „rámcová úmluva“) v roce 2010. Základní normou pro paliva by nemělo být referenční fosilní palivo, jež se používá k výpočtu snížení emisí skleníkových plynů z biopaliv a jež by se mělo zachovat v podobě, kterou stanoví příloha IV směrnice 98/70/ES.
(8)
Vzhledem k tomu, že složení skladby příslušných fosilních paliv se rok od roku mění jen málo, budou meziroční souhrnné rozdíly v intenzitě skleníkových plynů z fosilních paliv rovněž malé. Je tudíž vhodné, aby hodnoty základní normy vycházely z údajů o průměrné spotřebě v Unii za rok 2010, jež členské státy vykázaly orgánu Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu.
(9)
Základní norma pro paliva by měla vyjadřovat průměrnou intenzitu skleníkových plynů z těžby a intenzitu z fosilních paliv z průměrné komplexní rafinerie. Základní norma pro paliva by se tedy měla vypočítat za použití průměrných standardních hodnot pro jednotlivá paliva. Hodnota základní normy pro paliva by měla v období do roku 2020 zůstat beze změny, tak aby byla pro dodavatele zajištěna právní jistota, pokud jde o jejich povinnost snižovat intenzitu skleníkových plynů z paliv, jež dodávají.
(10)
V čl. 7a odst. 5 písm. d) směrnice 98/70/ES je upraveno přijetí metody výpočtu podílu elektrických silničních vozidel na snížení emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliva. Podle tohoto článku by měla být tato metoda výpočtu v souladu s čl. 3 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (3). K zajištění tohoto souladu by se měl pro účinnost hnacího ústrojí použít týž opravný faktor.
(11)
Elektřinu dodanou pro použití v silniční dopravě mohou dodavatelé podle čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES vykazovat v rámci svých ročních zpráv členským státům. V zájmu omezení administrativních nákladů je vhodné, aby metoda výpočtu pro účely podávání zpráv dodavateli byla založena na odhadech spotřeby elektřiny v daném elektrickém silničním vozidle či motocyklu, a nikoliv na skutečném měření jeho spotřeby.
(12)
V případě, kdy dochází ke zpracovávání biopaliva a fosilního paliva v rámci téhož procesu, je vhodné uvést podrobné informace o tom, jakým způsobem bylo odhadnuto množství skleníkových plynů z daného biopaliva a jejich intenzita. K tomu je zapotřebí zvláštní metoda, protože výsledné množství biopaliva nelze, například při souběžné hydrogenační úpravě rostlinných olejů s fosilními palivy, změřit. V čl. 7d odst. 1 směrnice 98/70/ES se stanoví, že emise skleníkových plynů z biopaliv vznikajících během životního cyklu se mají pro účely článku 7a a čl. 7b odst. 2 uvedené směrnice vypočítat podle téže metody výpočtu. Proto má osvědčení emisí skleníkových plynů v rámci uznaných nepovinných režimů stejnou platnost pro účely článku 7a i pro účely čl. 7b odst. 2 směrnice 98/70/ES.
(13)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizovaný formulář a harmonizované definice údajů, jež se vykazují. Harmonizace definic údajů je potřebná k náležitému provedení výpočtu intenzity skleníkových plynů, jenž je s povinností jednotlivých dodavatelů podávat zprávy spojen, jelikož tyto údaje tvoří klíčové vstupní informace pro harmonizovanou metodu výpočtu podle čl. 7a odst. 5 písm. a) směrnice 98/70/ES. Tyto údaje zahrnují identifikaci dodavatele, množství paliva či energie uvedené na trh a typ paliva či energie uvedený na trh.
(14)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizované požadavky na vykazování, formulář a harmonizované definice údajů pro účely podávání zpráv o účinnosti paliv spotřebovaných v Unii z hlediska skleníkových plynů členskými státy Komisi. Tyto požadavky na podávání zpráv především umožní aktualizovat vlastnosti referenčního fosilního paliva uvedené v příloze IV části C bodě 19 směrnice 98/70/ES a v příloze V části C bodě 19 směrnice 2009/28/ES a usnadní podávání zpráv požadované podle čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 směrnice 98/70/ES i aktualizaci metody výpočtu v souladu s technickým a vědeckým pokrokem tak, aby tato metoda plnila svůj zamýšlený účel. Uvedené údaje by mělyzahrnovat množství paliva či energie uvedených na trh, typ paliva či energie a místo nákupu a původ paliva či energie uvedených na trh.
(15)
Za účelem snížení administrativní zátěže by členské státy měly dodavatelům umožnit, aby při plnění svých povinností podávat zprávy vycházeli z rovnocenných údajů, jež se shromažďují podle jiných unijních nebo vnitrostátních právních předpisů, a to za předpokladu, že budou při podávání zpráv dodrženy požadavky uvedené v příloze IV a definice uvedené v přílohách I a III.
(16)
Aby se usnadnilo podávání zpráv skupinám dodavatelů v souladu s čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES, umožňuje čl. 7a odst. 5 písm. c) uvedené směrnice zavedení všech nezbytných pravidel. Podávání zpráv je těmto skupinám vhodné usnadnit, aby se zamezilo narušení fyzického pohybu paliv, neboť různí dodavatelé uvádějí na trh různá paliva v rozdílných poměrech, a mohou tedy v zájmu dosažení cíle snížení emisí skleníkových plynů využívat zdroje různých úrovní. Je proto nezbytné harmonizovat definice identifikace dodavatele, množství paliva či energie uvedeného na trh, typu paliva či energie a místa nákupu a původu paliva či energie uvedených na trh. K vyloučení dvojího započtení v případech, kdy společně podávají zprávy dodavatelé v souladu s čl. 7a odst. 4, je navíc vhodné harmonizovat provádění metody výpočtu a podávání zpráv v členských státech, včetně podávání zpráv Komisi, a to tak, aby se potřebné informace od skupiny dodavatelů vztahovaly k určitému členskému státu.
(17)
V souladu s čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES mají všechny členské státy povinnost předložit každoročně zprávu o jakosti paliva na vnitrostátní úrovni za předchozí kalendářní rok, a to na základě formuláře zavedeného rozhodnutím Komise 2002/159/ES (4). K zohlednění změn směrnice 98/70/ES zavedených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES (5) a následných dodatečných požadavků na členské státy v oblasti podávání zpráv, jakož i v zájmu účinnosti a harmonizace je nezbytné vyjasnit, jaké informace by se měly vykazovat, a stanovit formulář k předkládání údajů dodavateli a členskými státy.
(18)
Komise předložila návrh opatření výboru ustavenému podle směrnice 98/70/ES dne 23. února 2012. Výbor nebyl s to přijmout stanovisko kvalifikovanou většinou, a je tedy vhodné, aby Komise v souladu s čl. 5a odst. 4 rozhodnutí Komise 1999/468/ES (6) předložila tento návrh Radě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví pravidla pro metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice 98/70/ES.
2. Tato směrnice se vztahuje na paliva používaná k pohonu silničních vozidel a nesilničních pojízdných strojů (včetně plavidel vnitrozemské plavby, pokud se neplaví po moři), zemědělských a lesnických traktorů a rekreačních plavidel, pokud se neplaví po moři, jakož i na elektřinu používanou silničními vozidly.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se, nad rámec definic obsažených již ve směrnici 98/70/ES, rozumí:
1)
„emisemi z těžby“ veškeré emise skleníkových plynů, k nimž dojde předtím, než se začne daná surovina zpracovávat v rafinerii nebo zpracovatelském zařízení, kde se vyrábí palivo uvedené v příloze I;
2)
„přírodní živicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se vyznačuje tím, že:
a)
v ložisku na místě těžby vykazuje podle zkušební metody D287 Americké společnosti pro zkoušení a materiály (7) (dále jen „API“) hustotu API 10° nebo méně;
b)
jeho průměrná roční hodnota viskozity za teploty panující v ložisku přesahuje hodnotu vypočtenou podle rovnice: viskozita (v centipoisech) = 518,98e-0,038T; kde T je teplota ve stupních Celsia;
c)
spadá pod definici dehtových písků pod kódem kombinované nomenklatury (KN) 2714 stanovenou v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8);
d)
mobilizace zdroje této suroviny se dosahuje těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží, přičemž tepelná energie se získává převážně z jiných zdrojů, než je samotný zdroj vstupní suroviny;
3)
„ropnou břidlicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se nachází ve skalním ložisku, obsahuje pevné kerogeny a spadá pod definici ropné břidlice pod kódem KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87. Mobilizace zdroje suroviny se dosáhne těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží;
4)
„základní normou pro paliva“ základní norma pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010;
5)
„konvenční ropou“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který v ložisku na místě původu vykazuje podle zkušební metody D287 hustotu API vyšší než 10° a který nespadá pod definici kódu KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87.
Článek 3
Metoda výpočtu intenzity skleníkových plynů z dodaných paliv a energie (vyjma biopaliv) a podávání zpráv dodavateli
1. Pro účely čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES zajistí členské státy, aby dodavatelé používali k určení intenzity skleníkových plynů z jimi dodávaných paliv metodu výpočtu uvedenou v příloze I této směrnice.
2. Pro účely čl. 7a odst. 1 druhého pododstavce a čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES stanoví členské státy dodavatelům povinnost vykazovat údaje na základě definic a metody výpočtu stanovených v příloze I této směrnice. Tyto údaje se vykazují každoročně za použití šablon uvedených v příloze IV této směrnice.
3. Pro účely čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES zajistí každý členský stát, aby skupina dodavatelů, která se rozhodne být považována za jediného dodavatele, plnila v daném členském státě své povinnosti podle čl. 7a odst. 2.
4. V případě dodavatelů, kteří jsou malými a středními podniky, použijí členské státy zjednodušenou metodu uvedenou v příloze I této směrnice.
Článek 4
Výpočet základní normy paliv a snížení intenzity skleníkových plynů
Pro účely ověření toho, zda dodavatelé plní své závazky vyplývající z čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES, jim členské státy stanoví povinnost porovnávat snížení emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu paliv a elektřiny, kterého dosáhli, se základní normou pro paliva stanovenou v příloze II této směrnice.
Článek 5
Podávání zpráv členskými státy
1. Při předkládání zpráv Komisi podle čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES poskytnou členské státy Komisi údaje týkající se plnění ustanovení článku 7a uvedené směrnice vymezené v příloze III této směrnice.
2. Pro předkládání údajů vymezených v příloze III této směrnice použijí členské státy nástroje platformy ReportNet Evropské agentury pro životní prostředí poskytnuté podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 (9). Členské státy údaje prostřednictvím elektronického přenosu dat předávají do ústředního registru údajů, který spravuje Evropská agentura pro životní prostředí.
3. Údaje se vykazují každoročně za použití šablony uvedené v příloze IV. Členské státy oznámí Komisi den přenosu údajů a pro účely kontaktu název příslušného orgánu, který zodpovídá za ověření a vykázání údajů Komisi.
Článek 6
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce ukládané v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a podniknou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí příslušná ustanovení Komisi do 21. dubna 2017 a neprodleně jí oznámí jakékoli jejich pozdější změny.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. dubna 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členských státům.
V Lucemburku dne 20. dubna 2015.
PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/652
(2015. gada 20. aprīlis),
ar ko nosaka aprēķina metodes un ziņošanas prasības, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/70/EK, attiecībā uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/70/EK (1998. gada 13. oktobris), kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK (1), un jo īpaši tās 7.a panta 5. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Metodei, lai aprēķinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas no degvielām un citu veidu enerģijas, kas iegūta no nebioloģiskiem avotiem, kura jānosaka, ievērojot Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 5. punktu, būtu jānodrošina pietiekami precīzi ziņojumi, lai Komisija var kritiski novērtēt, kā piegādātāji izpildījuši tiem Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 2. punktā noteiktās saistības. Aprēķinu metodei būtu jānodrošina precizitāte, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā saistīto administratīvo prasību sarežģītību. Reizē tai arī būtu jāstimulē piegādātāji samazināt piegādātās degvielas siltumnīcefekta gāzu intensitāti. Īpaši būtu jāizskata arī aprēķinu metodes ietekme uz Savienībā esošajām rafinēšanas rūpnīcām. Tāpēc aprēķinu metode būtu jābalsta uz vidējiem siltumnīcefekta gāzu intensitātes rādītājiem, kas atspoguļo vidējo konkrētai degvielai raksturīgo rādītāju nozarē. Šādas pieejas priekšrocība būtu mazāka administratīvā sloga radīšana piegādātājiem un dalībvalstīm. Šajā stadijā ierosinātajai aprēķinu metodei nevajadzētu ietvert degvielu siltumnīcefekta gāzu intensitātes diferencēšanu, pamatojoties uz jēlmateriāla avotu, jo tas ietekmētu pašreizējās investīcijas dažās Savienības rafinēšanas rūpnīcās.
(2)
Ziņošanas prasības, kas piemērojamas piegādātājiem, kuri ir mazi un vidēji uzņēmumi (MVU), kā noteikts Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK (2), Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 1. punkta kontekstā būtu pēc iespējas jāsamazina. Tāpat ārpus Savienības rafinēta benzīna un dīzeļdegvielas importētājiem nevajadzētu būt pienākumam sniegt detalizētu informāciju par degvielu ražošanai izmantoto jēlnaftu avotiem, jo šī informācija var nebūt pieejama vai var būt grūti iegūstama.
(3)
Lai stimulētu siltumnīcefekta gāzu emisiju vēl lielāku samazināšanu, piegādātāju aprites cikla siltumnīcefekta gāzu emisiju aprēķinā būtu jāietver ietaupījumi, kas deklarēti par augšposma emisiju samazinājumiem (AES), tostarp lāpā sadedzinātā un atmosfērā novadītā gāzu daudzuma samazinājumiem. Lai piegādātājiem būtu vieglāk pieteikt AES, būtu jāatļauj dažādu shēmu lietošana emisiju samazinājumu aprēķināšanā un sertificēšanā. Būtu jānosaka, ka deklarēt var tikai AES projektus, kas sākti pēc Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 5. punkta b) apakšpunktā paredzētā degvielas pamatstandarta noteikšanas datuma, tas ir, pēc 2011. gada 1. janvāra.
(4)
Vidējās svērtās siltumnīcefekta gāzu standartvērtības, kas pārstāv Savienībā patērēto jēlnaftu, nodrošina vienkāršu aprēķinu metodi, ar kuru piegādātāji var noteikt piegādātās degvielas siltumnīcefekta gāzu intensitāti.
(5)
AES būtu jāaprēķina un jāvalidē saskaņā ar principiem un standartiem, kas noteikti starptautiskajos standartos, konkrētāk, ISO 14064, ISO 14065 un ISO 14066.
(6)
Turklāt ir lietderīgi atvieglot dalībvalstīm to tiesību aktu īstenošanu, kas attiecas uz AES, tostarp lāpās sadedzinātā un atmosfērā novadītā gāzu daudzuma samazinājumiem. Tāpēc Komisijas aizgādībā būtu jāizstrādā neleģislatīvas norādes par pieejām šādu AES (ietverot lāpās sadedzinātā un atmosfērā novadītā gāzu daudzuma samazinājumu ražošanas vietās) uzskaitei, pārbaudei, validācijai, monitoringam un ziņošanai par tiem pirms šīs direktīvas 7. pantā paredzētā transponēšanas termiņa beigām.
(7)
Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 5. punkta b) apakšpunkts prasa izveidot metodi, ar kuru noteikt degvielas pamatstandartu, kas pamatojas uz siltumnīcefekta gāzu aprites cikla emisijām uz vienu enerģijas vienību no fosilajām degvielām 2010. gadā. Degvielas pamatstandartam vajadzētu būt balstītam uz patērētajiem dīzeļdegvielas, benzīna, neautoceļu tehnikas gāzeļļas, sašķidrinātās naftas gāzes (LPG) un saspiestās dabasgāzes (CNG) daudzumiem, kas noteikti, izmantojot dalībvalstu Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējai konvencijai (UNFCCC) par klimata pārmaiņām 2010. gadā oficiāli ziņotos datus. Degvielas pamatstandartam nevajadzētu būt fosilās degvielas komparatoram, ko izmanto, aprēķinot siltumnīcefekta gāzu ietaupījumu no biodegvielām, un minētajam komparatoram būtu jāpaliek tādam, kāds noteikts Direktīvas 98/70/EK IV pielikumā.
(8)
Tā kā attiecīgo fosilo degvielu īpatsvars energoavotu struktūrā gadu no gada mainās maz, arī fosilo degvielu siltumnīcefekta gāzu intensitātes agregētā variācija no gada uz gadu būs neliela. Tāpēc ir lietderīgi degvielas pamatstandartu balstīt uz Savienības vidējiem patēriņa datiem 2010. gadā, kurus dalībvalstis paziņojušas UNFCCC.
(9)
Degvielas pamatstandartam būtu jāatspoguļo fosilo degvielu vidējā augšposma siltumnīcefekta gāzu intensitāte un vidējā kompleksā degvielas rafinēšanas rūpnīcu siltumnīcefekta gāzu intensitāte. Tāpēc degvielas pamatstandarts būtu jāaprēķina, izmantojot attiecīgās vidējās degvielu standartvērtības. Degvielas pamatstandartam būtu jāpaliek nemainīgam līdz 2020. gadam, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību piegādātājiem attiecībā uz to pienākumiem samazināt piegādāto degvielu siltumnīcefekta gāzu intensitāti.
(10)
Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 5. punkta b) apakšpunkts paredz pieņemt metodi, lai aprēķinātu elektromobiļu devumu aprites cikla siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanā. Ievērojot minēto pantu, aprēķinu metodei vajadzētu būt saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK 3. panta 4. punktu (3). Lai nodrošinātu šādu saskaņu, tāds pats korekcijas koeficients būtu jāpiemēro spēka piedziņas bloka efektivitātei.
(11)
Piegādātāji var ziņot par autotransportlīdzekļu patēriņam piegādāto elektroenerģiju saskaņā ar Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 1. punktu ikgadējos ziņojumos dalībvalstīm. Lai ierobežotu administratīvās izmaksas, ir lietderīgi, ka piegādātāju datu ziņošanas vajadzībām aprēķinu metodes pamatā ir aprēķini, nevis elektromobiļa vai elektromotocikla elektroenerģijas patēriņa faktiskie mērījumi.
(12)
Ir lietderīgi iekļaut sīki izstrādātu pieeju biodegvielu daudzuma un siltumnīcefekta gāzu intensitātes aprēķināšanai gadījumiem, kad biodegvielu un fosilo degvielu pārstrādā vienā un tajā pašā procesā. Ir vajadzīga konkrēta metode, jo iegūto biodegvielas daudzumu nav iespējams izmērīt, piemēram, augu eļļu un fosilās degvielas kopīgā hidropārstrādē. Direktīvas 98/70/EK 7.d panta 1. punkts nosaka, ka biodegvielu siltumnīcefekta gāzu emisiju aprites cikls, piemērojot minētās direktīvas 7.a pantu un 7.b panta 2. punktu, jāaprēķina, izmantojot to pašu metodi. Tāpēc siltumnīcefekta gāzu emisiju sertifikācija atzītās brīvprātīgās shēmās ir tikpat derīga, kā piemērojot Direktīvas 98/70/EK 7.a pantu, tā piemērojot tās7.b panta 2. punktu.
(13)
Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 1. punktā piegādātājiem noteiktās ziņošanas prasības būtu jāpapildina ar ziņojamo datu saskaņotu formātu un saskaņotām definīcijām. Lai ar individuāla piegādātāja ziņošanas pienākumiem saistīto siltumnīcefekta gāzu intensitāti aprēķinātu pareizi, ir jāsaskaņo datu definīcijas, jo dati ir svarīgs elements aprēķinu metodē, kas saskaņota, ievērojot Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 5. punkta a) apakšpunktu. Šie dati ietver piegādātāja identifikāciju, tirgū laistās degvielas vai enerģijas daudzumu un tirgū laistās degvielas vai enerģijas veidu.
(14)
Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 1. punktā piegādātājiem noteiktās ziņošanas prasības būtu jāpapildina ar saskaņotām ziņošanas prasībām, ziņošanas formātu un saskaņotām definīcijām dalībvalstu ziņojumiem Komisijai par Savienībā patērēto degvielu siltumnīcefekta gāzu rādītājiem. Konkrētāk, šīs ziņošanas prasības sniegs iespēju atjaunināt Direktīvas 98/70/EK IV pielikuma C daļas 19. punktā un Direktīvas 2009/28/EK V pielikuma C daļas 19. punktā aprakstīto fosilās degvielas komparatoru, atvieglos ziņošanu, kas prasīta Direktīvas 98/70/EK 8. panta 3. punktā un 9. panta 2. punktā, kā arī atvieglos aprēķinu metodes pielāgošanu tehnikas un zinātnes attīstībai, lai nodrošinātu, ka tā atbilst paredzētajam mērķim. Šiem datiem būtu jāietver tirgū laistās degvielas vai enerģijas daudzums un degvielas vai enerģijas veids, pirkuma vieta un tirgū laistās degvielas vai enerģijas izcelsme.
(15)
Ir lietderīgi, ka dalībvalstis ļauj pakalpojumu sniedzējiem izpildīt ziņošanas pienākumu, izmantojot ekvivalentus datus, kas tiek vākti, ievērojot citus Savienības vai valstu tiesību aktus, lai mazinātu administratīvo slogu, ja vien šī ziņošana notiek saskaņā ar IV pielikumā izklāstītajām prasībām un I un III pielikumā sniegtajām definīcijām.
(16)
Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 5. punkta c) apakšpunkts paredz iespēju pieņemt jebkurus vajadzīgos noteikumus, lai piegādātāju grupai būtu vieglāk ziņot, ievērojot minētās direktīvas 7.a panta 4. punktu. Ir vēlams šādu ziņošanu atvieglot, lai netiktu traucēta degvielas fiziska pārvietošana, jo dažādi piegādātāji laiž tirgū dažādas degvielas dažādās proporcijās un līdz ar to tiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķrādītāja sasniegšanai var būt jāatvēl atšķirīgs resursu daudzums. Tāpēc ir jāsaskaņo piegādātāja identifikācijas, tirgū laistās degvielas vai enerģijas daudzuma, degvielas vai enerģijas veida, pirkuma vietas un tirgū laistās degvielas vai enerģijas izcelsmes definīcijas. Turklāt, lai izvairītos no dubultas uzskaites piegādātāju kopīgas ziņošanas gadījumā, kas paredzēta 7.a panta 4. punktā, ir lietderīgi saskaņot aprēķina un ziņošanas metodes īstenošanu dalībvalstīs, tostarp ziņojumus Komisijai tā, lai vajadzīgā informācija no piegādātāju grupas attiektos uz konkrētu dalībvalsti.
(17)
Ievērojot Direktīvas 98/70/EK 8. panta 3. punktu, dalībvalstīm ir jāiesniedz ikgadējs valsts degvielas kvalitātes ziņojums par iepriekšējo gadu saskaņā ar paraugu, kas noteikts Komisijas Lēmumā 2002/159/EK (4). Lai ievērotu grozījumus Direktīvā 98/70/EK, kas tajā tika ieviesti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/30/EK (5), un izrietošās dalībvalstīm noteiktās papildu prasības par ziņošanu, kā arī efektivitātes un saskaņošanas uzlabošanai ir jāprecizē, kāda informācija būtu jāpaziņo, un jāpieņem formāts, ko piegādātāji un dalībvalstis izmantotu datu iesniegšanai.
(18)
Komisija 2012. gada 23. februārī iesniedza pasākuma projektu komitejai, kas izveidota ar Direktīvu 98/70/EK. Komitejai neizdevās pieņemt atzinumu ar vajadzīgo kvalificēto balsu vairākumu. Tāpēc ir lietderīgi, ka Komisija iesniedz priekšlikumu Padomei, ievērojot Padomes Lēmuma 1999/468/EK (6) 5.a panta 4. punktu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Ar šo direktīvu paredz noteikumus aprēķina metodēm un ziņošanas prasībām saskaņā ar Direktīvu 98/70/EK.
2. Šo direktīvu piemēro degvielām, ar ko darbina autotransportlīdzekļus un neautoceļu tehniku (tostarp iekšzemes ūdensceļu kuģus, kad tie nekuģo jūrā), lauksaimniecības un mežsaimniecības traktorus, kā arī atpūtas kuģus, kad tie nekuģo jūrā, un elektroenerģijai, ko izmanto autotransportlīdzekļos.
2. pants
Definīcijas
Šajā direktīvā papildus definīcijām, kas jau ir ietvertas Direktīvā 98/70/EK, ir spēkā šādas definīcijas:
1)
“augšposma emisijas” ir visas siltumnīcefekta gāzu emisijas, kas rodas pirms jēlmateriāla nokļūšanas rafinēšanas rūpnīcā vai pārstrādes rūpnīcā, kur ražo I pielikumā minēto degvielu;
2)
“dabīgais bitumens” ir jebkurš rafinēšanas rūpnīcas jēlmateriāla avots:
a)
kura Amerikas Naftas institūta (API) blīvums nepārsniedz 10 grādus, jēlmateriālam atrodoties iegulā ekstrakcijas vietā, saskaņā ar Amerikas Testēšanas un materiālu biedrības (ASTM) (7) testēšanas metodi D287;
b)
kura vidējā viskozitāte gadā pie iegulas temperatūras ir lielāka par vērtību, kas aprēķināta pēc šāda vienādojuma: viskozitāte (centipuazos) = 518,98e - 0,038T, kur T ir temperatūra Celsija grādos;
c)
kurš atbilst Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 (8) ar kombinētās nomenklatūras (KN) kodu 2714 klasificēto darvas smilšu definīcijai; un
d)
ja jēlmateriāla avota mobilizāciju panāk ar kalnrūpniecības metodēm vai gravitācijas drenāžu, ieguves palielināšanai izmantojot termisko paņēmienu, kam nepieciešamo siltumenerģiju galvenokārt iegūst no citiem avotiem, nevis paša izejvielas avota;
3)
“degslāneklis” ir jebkurš rafinēšanas rūpnīcas jēlmateriāla avots, kas atrodas iežu iegulā, satur cieto kerogēnu un atbilst Regulā (EEK) Nr. 2658/87 ar KN kodu 2714 klasificētā degslānekļa definīcijai. Jēlmateriāla avota mobilizāciju panāk ar kalnrūpniecības metodēm vai gravitācijas drenāžu, ieguves palielināšanai izmantojot termisko paņēmienu;
4)
“degvielas pamatstandarts” ir degvielas pamatstandarts, kura pamatā ir aprites cikla siltumnīcefekta gāzu emisijas uz enerģijas vienību no fosilajām degvielām 2010. gadā;
5)
“tradicionālā jēlnafta” ir jebkurš ir rafinēšanas rūpnīcas izejvielas avots, kura API blīvums pārsniedz 10 grādus, jēlnaftai atrodoties iegulā izcelsmes vietā, ja tas mērīts saskaņā ar ASTM testēšanas metodi D287, un kurš nav klasificējams ar Regulā (EEK) Nr. 2658/87 noteikto KN kodu 2714.
3. pants
Metode tādu piegādāto degvielu un enerģijas siltumnīcefekta gāzu intensitātes aprēķināšanai, kuras nav biodegvielas, un piegādātāju ziņojumu sagatavošanai
1. Piemērojot Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 2. punktu, dalībvalstis nodrošina, ka piegādātāji nosaka piegādāto degvielu siltumnīcefekta gāzu intensitāti, izmantojot šīs direktīvas I pielikumā izklāstīto aprēķinu metodi.
2. Piemērojot Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 1. punkta otro daļu un 2. punktu, dalībvalstis pieprasa, lai piegādātāji ziņotu datus, izmantojot šīs direktīvas I pielikumā noteiktās definīcijas un aprēķinu metodi. Datus ziņo katru gadu, izmantojot šīs direktīvas IV pielikumā sniegto veidni.
3. Piemērojot Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 4. punktu, visas dalībvalstis nodrošina to, ka piegādātāju grupa, kas izvēlas tikt uzskatīta par vienu piegādātāju, konkrētajā dalībvalstī izpilda 7.a panta 2. punktā noteikto pienākumu.
4. Piegādātājiem, kuri ir MVU, dalībvalstis piemēro šīs direktīvas I pielikumā noteikto vienkāršoto metodi.
4. pants
Degvielas pamatstandarta un siltumnīcefekta gāzu intensitātes samazinājuma aprēķināšana
Lai pārliecinātos, ka piegādātāji pilda tiem Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 2. punktā noteikto pienākumu, dalībvalstis nosaka piegādātājiem prasību panāktos degvielas un elektroenerģijas aprites cikla siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumus salīdzināt ar degvielas pamatstandartu, kas noteikts šīs direktīvas II pielikumā.
5. pants
Dalībvalstu ziņojumi
1. Iesniedzot ziņojumus Komisijai saskaņā ar Direktīvas 98/70/EK 8. panta 3. punktu, dalībvalstis sniedz Komisijai datus, kuri saistīti ar minētās direktīvas 7.a panta prasību izpildi un kuru sniegšana paredzēta šīs direktīvas III pielikumā.
2. Dalībvalstis šīs direktīvas III pielikumā noteiktos datus iesniedz, izmantojot Eiropas Vides aģentūras ReportNet rīkus, kas nodrošināti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 401/2009 (9). Dalībvalstis datus elektroniski nosūta uz Eiropas Vides aģentūras pārvaldīto centrālo datu repozitoriju.
3. Datus sniedz katru gadu, izmantojot šīs direktīvas IV pielikumā paredzēto veidni. Dalībvalstis Komisijai paziņo nosūtīšanas dienu un tās kompetentās iestādes kontaktpersonas vārdu, kura atbild par datu verificēšanu un ziņošanu Komisijai.
6. pants
Sankcijas
Dalībvalstis pieņem noteikumus par sankcijām, ko piemēro par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus vajadzīgos pasākumus minēto noteikumu īstenošanas nodrošināšanai. Paredzētajām sankcijām jābūt iedarbīgām, samērīgām un atturošām. Dalībvalstis minētos noteikumus paziņo Komisijai ne vēlāk kā 2017. gada 21. aprīlī un nekavējoties Komisiju informē par visiem turpmāk veiktiem grozījumiem, kas tos ietekmē.
7. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2017. gada 21. aprīlim. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
2. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
8. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
9. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Luksemburgā, 2015. gada 20. aprīlī