NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1052/2013
ze dne 22. října 2013,
kterým se zřizuje Evropský systém ostrahy hranic (EUROSUR)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. d) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
K posílení výměny informací a operativní spolupráce mezi vnitrostátními orgány členských států, jakož i s Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (2) (dále jen „agentura“), je nezbytné zřídit Evropský systém ostrahy hranic (dále jen „EUROSUR“). EUROSUR poskytne těmto orgánům a agentuře infrastrukturu a nástroje potřebné ke zlepšení jejich situační orientace a schopnosti reakce na vnějších hranicích členských států Unie (dále jen „vnější hranice“) pro účely odhalování nedovoleného přistěhovalectví a přeshraniční trestné činnosti, předcházení těmto jevům a boje proti nim, jakož i za účelem přispění k zajištění ochrany a záchrany životů migrantů.
(2)
Praxe cestování na malých plavidlech nezpůsobilých k plavbě na moři dramaticky zvýšila počet migrantů utonulých v oblasti jižních námořních vnějších hranic. EUROSUR by měl podstatně zlepšit operační a technickou schopnost agentury a členských států odhalovat tato malá plavidla, jakož i schopnost reakce členských států, což přispěje ke snížení počtu úmrtí migrantů.
(3)
V tomto nařízení se uznává, že se po migračních trasách pohybují i osoby, které potřebují mezinárodní ochranu.
(4)
Členské státy by měly zřídit národní koordinační centra, aby se mezi nimi navzájem a mezi nimi a agenturou zlepšila výměna informací a spolupráce pro účely ostrahy hranic. Pro náležité fungování EUROSURu je nezbytné, aby všechny vnitrostátní orgány příslušné podle vnitrostátního práva pro ostrahu vnějších hranic spolupracovaly prostřednictvím národních koordinačních center.
(5)
Toto nařízení by nemělo členským státům bránit v tom, aby svým národním koordinačním centrům svěřily také působnost ke koordinaci výměny informací a spolupráce v oblasti ostrahy vzdušných hranic a ke kontrolám na hraničních přechodech.
(6)
Agentura by měla zdokonalit výměnu informací a spolupráci s dalšími institucemi a subjekty Unie, jako jsou Evropská agentura pro námořní bezpečnost a satelitní středisko Evropské unie, s cílem zajistit co nejlepší využití stávajících informací, kapacit a systémů, které již jsou na evropské úrovni dostupné, jako je například Evropský program monitorování Země.
(7)
Toto nařízení je součástí evropského modelu integrovaného řízení vnějších hranic a strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie. EUROSUR přispěje rovněž k rozvoji společného prostředí pro sdílení informací (CISE) pro účely ostrahy v námořní oblasti Unie, neboť poskytuje širší rámec pro situační orientaci v námořní oblasti prostřednictvím výměny informací mezi veřejnými orgány v rámci různých odvětví v Unii.
(8)
K zajištění toho, aby informace obsažené v EUROSURu byly co nejúplnější a nejaktuálnější, zejména s ohledem na situaci ve třetích zemích, by měla agentura spolupracovat s Evropskou službou pro vnější činnost. Delegace a úřady Unie by za tímto účelem měly poskytnout veškeré informace, které mohou být pro EUROSUR relevantní.
(9)
Agentura by měla poskytnout nezbytnou pomoc při rozvíjení a provozování EUROSURu a případně při rozvíjení CISE, včetně zajišťování interoperability systémů, zejména vytvořením, provozováním a koordinováním rámce EUROSURu.
(10)
Agentuře by měly být poskytnuty vhodné finanční a lidské zdroje potřebné k náležitému plnění dodatečných úkolů, které jsou jí uloženy tímto nařízením.
(11)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznané v článcích 2 a 6 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU)“a v Listině základních práv Evropské unie, zejména respektování lidské důstojnosti, právo na život, zákaz mučení a nelidského či ponižujícího zacházení anebo trestu, zákaz obchodování s lidmi, právo na svobodu a bezpečnost, právo na ochranu osobních údajů, právo na přístup k dokumentům, právo na azyl a právo na ochranu proti vystěhování a vyhoštění, zákaz navracení, zákaz diskriminace a práva dítěte. Členské státy a agentura by měly toto nařízení uplatňovat v souladu s uvedenými právy a zásadami.
(12)
V souladu s nařízením (ES) č. 2007/2004 by úředník pro otázky základních práv a poradní fórum zřízené uvedeným nařízením měli mít přístup ke všem informacím týkajícím se dodržování lidských práv v souvislosti se všemi činnostmi agentury v rámci EUROSURu.
(13)
Osobní údaje by měly být v evropském situačním obraze a společném předhraničním zpravodajském obraze vyměňovány jen výjimečně. Mělo by se tak dít na základě stávajícího vnitrostátního práva a práva Unie a při respektování jeho specifických požadavků na ochranu údajů. Kde specifičtější nástroje, jako je nařízení (ES) č. 2007/2004, nestanoví plný režim ochrany údajů, použijí se směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (3), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (4) a rámcové rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (5).
(14)
K postupnému zavedení EUROSURu v jednotlivých zeměpisných oblastech by měla být povinnost zřídit a provozovat národní koordinační centra uplatněna ve dvou na sebe navazujících etapách: nejprve by se měla vztahovat na členské státy, které se nacházejí na jižních a východních vnějších hranicích, a ve druhé etapě na zbývající členské státy.
(15)
Toto nařízení obsahuje ustanovení o spolupráci se sousedními třetími zeměmi, protože dobře strukturovaná a trvalá výměna informací a spolupráce s těmito zeměmi, zejména v oblasti Středomoří, jsou klíčovými faktory pro dosažení cílů EUROSURu. Je nezbytné, aby jakákoli výměna informací a jakákoli spolupráce mezi členskými státy a sousedními třetími zeměmi probíhala v plném souladu se základními právy, a zejména se zásadou zákazu navracení.
(16)
Toto nařízení obsahuje ustanovení o možnosti úzké spolupráce s Irskem a Spojeným královstvím, která mohou přispět k lepšímu plnění cílů EUROSURu.
(17)
Při provádění tohoto nařízení by agentura a členské státy měly co nejlépe využívat stávající kapacity z hlediska lidských zdrojů a technického vybavení, a to jak na úrovni Unie, tak i na vnitrostátní úrovni.
(18)
Komise by měla pravidelně posuzovat výsledky provádění tohoto nařízení s cílem určit, nakolik jsou plněny cíle EUROSURu.
(19)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska,připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(20)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES (6); Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(21)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (7); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(22)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (8), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES (9). Norsko by mělo zřídit národní koordinační centrum podle tohoto nařízení ode dne 2. prosince 2013.
(23)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (10), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (11).
(24)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (12), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (13).
(25)
Prováděním tohoto nařízení není dotčeno rozdělení pravomocí mezi Unií a členskými státy ani závazky členských států podle Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři, Mezinárodní úmluvy o pátrání a záchraně na moři, Úmluvy Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu a jejího protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, Úmluvy o právním postavení uprchlíků, Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a dalších příslušných mezinárodních nástrojů.
(26)
Prováděním tohoto nařízení nejsou dotčeny nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 (14) ani pravidla pro ostrahu vnějších námořních hranic v rámci operativní spolupráce koordinované agenturou.
(27)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zřízení EUROSURu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států, a proto jej může být z důvodu jeho rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví společný rámec pro výměnu informací a spolupráci mezi členskými státy a agenturou s cílem zlepšit situační orientaci a posílit schopnost reakce na vnějších hranicích členských států Unie (dále jen „vnější hranice“) pro účely odhalování nedovoleného přistěhovalectví a přeshraniční trestné činnosti, předcházení těmto jevům a boje proti nim, jakož i za účelem přispění k zajištění ochrany a záchrany životů migrantů (dále jen „EUROSUR“).
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ostrahu vnějších pozemních a námořních hranic, včetně monitorování, odhalování, identifikace a sledování nedovoleného překračování hranic a jeho předcházení a zadržování osob nedovoleně překračujících hranice, pro účely odhalování nedovoleného přistěhovalectví a přeshraniční trestné činnosti, předcházení těmto jevům a boje proti nim, jakož i za účelem přispění k zajištění ochrany a záchrany životů migrantů.
2. Toto nařízení se může vztahovat i na ostrahu vzdušných hranic a na kontroly na hraničních přechodech, pokud tyto informace členské státy dobrovolně poskytnou EUROSURu.
3. Toto nařízení se nevztahuje na žádná právní ani správní opatření přijatá poté, co příslušné orgány členského státu zaznamenají přeshraniční trestné činnosti nebo nedovolené překročení vnějších hranic osobami.
4. Při provádění tohoto nařízení dodržují členské státy a agentura základní práva, zejména zásady zákazu navracení a respektování lidské důstojnosti a požadavky na ochranu údajů. Přednostně se zaměřují na zvláštní potřeby dětí, nezletilých osob bez doprovodu, obětí obchodování s lidmi, osob, které naléhavě potřebují lékařskou pomoc, osob, které potřebují mezinárodní ochranu, osob v tísni na moři a dalších osob ve zvláště zranitelném postavení.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„agenturou“ Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízená nařízením (ES) č. 2007/2004;
b)
„situační orientací“ schopnost monitorovat, odhalovat, identifikovat a sledovat nelegální přeshraniční činnosti a těmto činnostem porozumět s cílem nalézt dostatečné důvody pro reakci na základě kompilace nových informací a stávajících poznatků a zlepšit schopnost omezovat ztráty na životech migrantů na vnějších hranicích, podél těchto hranic či v jejich blízkosti;
c)
„schopností reakce“ schopnost činit kroky zaměřené na boj proti nelegálním přeshraničním činnostem na vnějších hranicích, podél těchto hranic nebo v jejich blízkosti, včetně prostředků a harmonogramů pro přiměřenou reakci;
d)
„situačním obrazem“ grafické rozhraní, které umožňuje prezentovat v téměř reálném čase údaje a informace získané od různých orgánů, ze senzorů, platforem a jiných zdrojů a které je prostřednictvím komunikačních a informačních kanálů sdíleno s dalšími orgány s cílem zajistit situační orientaci a podpořit schopnost reakce na vnějších hranicích a v předhraniční oblasti;
e)
„přeshraniční trestnou činností“ jakákoli závažná trestná činnost s přeshraničním rozměrem páchaná na vnějších hranicích, podél těchto hranic nebo v jejich blízkosti;
f)
„úsekem vnějších hranic“ celá vnější pozemní nebo námořní hranice členského státu nebo její část vymezená vnitrostátním právem nebo určená národním koordinačním centrem či jiným příslušným vnitrostátním orgánem;
g)
„předhraniční oblastí“ zeměpisná oblast za vnějšími hranicemi;
h)
„krizovou situací“ jakákoli přírodní nebo člověkem způsobená pohroma, nehoda, humanitární nebo politická krize nebo jiná závažná situace, k níž došlo na vnějších hranicích, podél těchto hranic nebo v jejich blízkosti a která může mít významný dopad na ochranu vnějších hranic;
i)
„incidentem“ situace spojená s nedovoleným přistěhovalectvím nebo přeshraniční trestnou činností nebo s ohrožením životů migrantů na vnějších hranicích, podél těchto hranic nebo v jejich blízkosti.
HLAVA II
RÁMEC
KAPITOLA I
Složky
Článek 4
Rámec EUROSURu
1. Pro účely výměny informací a spolupráce v oblasti ostrahy hranic a s ohledem na stávající mechanismy výměny informací a spolupráce používají členské státy a agentura rámec EUROSURu, jenž sestává z těchto složek:
a)
národní koordinační centra;
b)
vnitrostátní situační obrazy;
c)
komunikační síť;
d)
evropský situační obraz;
e)
společný předhraniční zpravodajský obraz;
f)
společné využívání nástrojů ostrahy.
2. Národní koordinační centra poskytují agentuře prostřednictvím komunikační sítě informace ze svých vnitrostátních situačních obrazů, jež jsou potřebné k vytvoření a zajišťování funkčnosti evropského situačního obrazu a společného předhraničního zpravodajského obrazu.
3. K evropskému situačnímu obrazu a ke společnému předhraničnímu zpravodajskému obrazu poskytuje agentura národním koordinačním centrům neomezený přístup prostřednictvím komunikační sítě.
4. Složky uvedené v odstavci 1 jsou vytvářeny a jejich funkčnost je zajišťována v souladu se zásadami uvedenými v příloze.
Článek 5
Národní koordinační centrum
1. Každý členský stát určí, provozuje a spravuje národní koordinační centrum, jež zajišťuje koordinaci a výměnu informací mezi všemi orgány příslušnými na vnitrostátní úrovni pro ostrahu vnějších hranic, jakož i s ostatními národními koordinačními centry a agenturou. Každý členský stát oznámí zřízení svého národního koordinačního centra Komisi, která o tom neprodleně uvědomí ostatní členské státy a agenturu.
2. V rámci EUROSURu a aniž je dotčen článek 17, představuje národní koordinační centrum jediné kontaktní místo pro výměnu informací a spolupráci s ostatními národními koordinačními centry a agenturou.
3. Národní koordinační centrum:
a)
zajišťuje včasnou výměnu informací a včasnou spolupráci mezi všemi vnitrostátními orgány příslušnými pro ostrahu vnějších hranic, jakož i s jinými národními koordinačními centry a agenturou;
b)
zajišťuje včasnou výměnu informací s orgány činnými při pátrání a záchraně osob a s donucovacími, azylovými a imigračními orgány na vnitrostátní úrovni;
c)
přispívá k účelnému a účinnému řízení zdrojů a personálu;
d)
vytváří vnitrostátní situační obraz podle článku 9 a zajišťuje jeho funkčnost;
e)
podporuje plánování a provádění činností v oblasti ostrahy hranic na vnitrostátní úrovni;
f)
koordinuje vnitrostátní systém ostrahy hranic v souladu s vnitrostátním právem;
g)
přispívá k pravidelnému měření účinnosti činností v oblasti ostrahy hranic na vnitrostátní úrovni pro účely tohoto nařízení;
h)
koordinuje operativní opatření s jinými členskými státy, aniž jsou dotčeny pravomoci agentury a členských států.
4. Národní koordinační centrum je v provozu dvacet čtyři hodin denně a sedm dní v týdnu.
Článek 6
Agentura
1. Agentura:
a)
zřizuje komunikační síť EUROSURu podle článku 7 a zajišťuje její funkčnost;
b)
vytváří evropský situační obraz podle článku 10 a zajišťuje jeho funkčnost;
c)
vytváří společný předhraniční zpravodajský obraz podle článku 11 a zajišťuje jeho funkčnost;
d)
koordinuje společné využívání nástrojů ostrahy podle článku 12.
2. Pro účely odstavce 1 je agentura v provozu dvacet čtyři hodin denně a sedm dní v týdnu.
Článek 7
Komunikační síť
1. Agentura vytvoří komunikační síť a zajišťuje její funkčnost s cílem poskytovat komunikační a analytické nástroje a umožnit výměnu neutajovaných citlivých informací a utajovaných informací jak s národními koordinačními centry, tak mezi nimi navzájem, a to zabezpečeným způsobem a v téměř reálném čase. Tato síť je v provozu dvacet čtyři hodin denně a sedm dní v týdnu a umožňuje:
a)
dvoustrannou a mnohostrannou výměnu informací v téměř reálném čase;
b)
pořádání audiokonferencí a videokonferencí;
c)
zabezpečené nakládání s neutajovanými citlivými informacemi, jejich ukládání, přenos a zpracování;
d)
zabezpečené nakládání s utajovanými informacemi EU až do stupně utajení RESTREINT UE / EU RESTRICTED či do rovnocenné úrovně podle vnitrostátních klasifikací, jakož i zabezpečené ukládání, přenos a zpracování těchto informací, při zajištění toho, aby pro nakládání s utajovanými informacemi a jejich ukládání, přenos a zpracování byla vyhrazena samostatná a řádně akreditovaná část komunikační sítě.
2. Agentura poskytuje technickou podporu a zajišťuje, aby byla komunikační síť interoperabilní se všemi dalšími příslušnými komunikačními a informačními systémy, které agentura řídí.
3. Agentura provádí výměnu, zpracování a ukládání neutajovaných citlivých informací a utajovaných informací v komunikační síti v souladu s článkem 11d nařízení (ES) č. 2007/2004.
4. Národní koordinační centra provádějí výměnu, zpracování a ukládání neutajovaných citlivých informací a utajovaných informací v komunikační síti v souladu s pravidly a normami, jež jsou rovnocenné pravidlům a normám stanoveným v jednacím řádu Komise (15).
5. Orgány, agentury a další subjekty členských států, které komunikační síť používají, zajistí, aby byly při nakládání s utajovanými informacemi dodržovány bezpečnostní pravidla a normy, jež jsou rovnocenné pravidlům a normám, které používá agentura.
KAPITOLA II
Situační orientace
Článek 8
Situační obrazy
1. Vnitrostátní situační obrazy, evropský situační obraz a společný předhraniční zpravodajský obraz jsou vytvářeny shromažďováním, hodnocením, ověřováním, analýzou, interpretací, generováním, vizualizací a šířením informací.
2. Obrazy uvedené v odstavci 1 se skládají z těchto vrstev:
a)
vrstva týkající se událostí;
b)
operační vrstva;
c)
analytická vrstva.
Článek 9
Vnitrostátní situační obraz
1. Národní koordinační centrum vytváří vnitrostátní situační obraz a zajišťuje jeho funkčnost s cílem poskytovat všem orgánům příslušným na vnitrostátní úrovni pro ochranu, a zejména pro ostrahu vnějších hranic, účelné, přesné a včasné informace.
2. Vnitrostátní situační obraz je vytvářen z informací získaných z těchto zdrojů:
a)
vnitrostátní systém ostrahy hranic v souladu s vnitrostátním právem;
b)
stacionární a mobilní senzory, jež používají vnitrostátní orgány příslušné pro ostrahu vnějších hranic;
c)
hlídky v rámci ostrahy hranic a další kontrolní mise;
d)
místní, regionální a další koordinační centra;
e)
jiné příslušné vnitrostátní orgány a systémy, včetně styčných úředníků, operačních center a kontaktních míst;
f)
agentura;
g)
národní koordinační centra v jiných členských státech;
h)
orgány třetích zemí, na základě dvoustranných nebo mnohostranných dohod a regionálních sítí uvedených v článku 20;
i)
systémy hlášení lodí, v souladu s jejich příslušnými právními základy;
j)
jiné příslušné evropské a mezinárodní organizace;
k)
další zdroje.
3. Vrstva vnitrostátního situačního obrazu týkající se událostí se skládá z těchto dílčích vrstev:
a)
dílčí vrstva údajů o nedovoleném překračování hranic zahrnující informace, které má národní koordinační centrum k dispozici a které se týkají incidentů spojených s ohrožením životů migrantů;
b)
dílčí vrstva údajů o přeshraniční trestné činnosti;
c)
dílčí vrstva údajů o krizových situacích;
d)
dílčí vrstva údajů o jiných událostech, která obsahuje informace o neidentifikovaných a podezřelých vozidlech, plavidlech a jiných dopravních prostředcích a osobách nacházejících se na vnějších hranicích dotčeného členského státu, podél těchto hranic nebo v jejich blízkosti, jakož i o dalších událostech, které mohou mít významný dopad na ochranu vnějších hranic.
4. Národní koordinační centrum přiřadí každému incidentu ve vrstvě vnitrostátního situačního obrazu týkající se událostí jedinou orientační úroveň dopadu v rozmezí od „nízké“ přes „střední“ až po „vysokou“. Všechny incidenty se oznamují agentuře.
5. Operační vrstva vnitrostátního situačního obrazu se skládá z těchto dílčích vrstev:
a)
dílčí vrstva údajů o vlastních prostředcích, včetně vojenských prostředků na podporu mise k prosazování práva, a operačních oblastech, která obsahuje informace o poloze, stavu a typu vlastních prostředků a o zapojených orgánech. Pokud jde o vojenské prostředky na podporu mise k prosazování práva, může národní koordinační centrum na žádost vnitrostátního orgánu příslušného pro tyto prostředky omezit přístup k těmto informacím podle zásady „vědět jen to nejnutnější“;
b)
dílčí vrstva údajů o prostředí, která obsahuje nebo zpřístupňuje informace o terénu a povětrnostních podmínkách na vnějších hranicích dotčeného členského státu.
6. Informace o vlastních prostředcích v operační vrstvě podléhají utajení ve stupni RESTREINT UE / EU RESTRICTED.
7. Analytická vrstva vnitrostátního situačního obrazu se skládá z těchto dílčích vrstev:
a)
informační dílčí vrstva, která obsahuje údaje o hlavním vývoji a ukazatele, jež jsou relevantní pro účely tohoto nařízení;
b)
analytická dílčí vrstva, která zahrnuje analytické zprávy, trendy v hodnocení rizik, regionální monitoringy a informační sdělení, které jsou relevantní pro účely tohoto nařízení;
c)
zpravodajská dílčí vrstva, která obsahuje analyzované informace relevantní pro účely tohoto nařízení, a zejména pro přiřazení úrovní dopadu k jednotlivým úsekům vnějších hranic;
d)
dílčí vrstva snímků a geodat, která zahrnuje referenční snímky, podkladové mapy, potvrzení platnosti analyzovaných informací a analýzy změn (snímky z pozorování Země), jakož i údaje o detekci změn, georeferenční údaje a mapy propustnosti vnějších hranic.
8. Informace v analytické vrstvě a informace o prostředí v operační vrstvě vnitrostátního situačního obrazu mohou vycházet z informací, jež jsou obsaženy v evropském situačním obraze a ve společném předhraničním zpravodajském obraze.
9. Národní koordinační centra sousedních členských států vzájemně přímo a téměř v reálném čase sdílejí situační obraz sousedících úseků vnějších hranic týkající se:
a)
incidentů a dalších významných událostí, jež jsou obsaženy ve vrstvě týkající se událostí;
b)
zpráv obsahujících taktickou analýzu rizik, jež jsou uvedeny v analytické vrstvě.
10. Národní koordinační centra sousedních členských států mohou vzájemně přímo a téměř v reálném čase sdílet situační obraz sousedících úseků vnějších hranic týkající se polohy, stavu a typu vlastních prostředků působících v sousedících úsecích vnějších hranic, jak jsou uvedeny v operační vrstvě.
Článek 10
Evropský situační obraz
1. Agentura vytváří evropský situační obraz a zajišťuje jeho funkčnost s cílem poskytovat národním koordinačním centrům účinné, přesné a včasné informace a analýzy.
2. Evropský situační obraz je vytvářen z informací získaných z těchto zdrojů:
a)
z vnitrostátních situačních obrazů v rozsahu stanoveném tímto článkem,
b)
od agentury;
c)
od Komise, poskytující strategické informace o ochraně hranic, včetně informací o nedostatcích v zajišťování ochrany vnějších hranic;
d)
od delegací a úřadů Unie;
e)
od jiných příslušných institucí a subjektů Unie a mezinárodních organizací uvedených v článku 18;
f)
z dalších zdrojů.
3. Vrstva evropského situačního obrazu týkající se událostí obsahuje informace o:
a)
incidentech a dalších událostech obsažených ve vrstvě vnitrostátního situačního obrazu týkající se událostí;
b)
incidentech a dalších událostech obsažených ve společném předhraničním zpravodajském obrazu;
c)
incidentech v operačním prostoru společné operace, pilotního projektu nebo zásahu rychlé reakce koordinovaných agenturou.
4. V evropském situačním obraze agentura zohlední úroveň dopadu, jakou danému incidentu přiřadilo národní koordinační centrum ve vnitrostátním situačním obraze.
5. Operační vrstva evropského situačního obrazu se skládá z těchto dílčích vrstev:
a)
dílčí vrstva údajů o vlastních prostředcích, která obsahuje informace o poloze, času, stavu a typu prostředků, jež se účastní společných operací, pilotních projektů a zásahů rychlé reakce agentury, nebo jsou agentuře k dispozici, a dále informace o plánu nasazení, včetně operační oblasti, rozpisu hlídek a komunikačních kódů;
b)
dílčí vrstva údajů o operacích, která obsahuje informace o společných operacích, pilotních projektech a zásazích rychlé reakce koordinovaných agenturou, včetně informací o mandátu mise, jejím umístění, stavu a trvání, dále informace o členských státech a jiných aktérech, denní a týdenní situační zprávy, statistické údaje a soubory informací pro sdělovací prostředky;
c)
dílčí vrstva údajů o prostředí, která zahrnuje informace o terénu a povětrnostních podmínkách na vnějších hranicích.
6. Informace o vlastních prostředcích v operační vrstvě evropského situačního obrazu podléhají utajení ve stupni RESTREINT UE / EU RESTRICTED.
7. Analytická vrstva evropského situačního obrazu je uspořádána stejným způsobem jako ve vnitrostátním situačním obraze uvedeném v čl. 9 odst. 7.
Článek 11
Společný předhraniční zpravodajský obraz
1. Agentura vytváří společný předhraniční zpravodajský obraz a zajišťuje jeho funkčnost s cílem poskytovat národním koordinačním centrům účinné, přesné a včasné informace a analýzu týkající se předhraniční oblasti.
2. Společný předhraniční zpravodajský obraz je vytvářen z informací získaných z těchto zdrojů:
a)
od národních koordinačních center, včetně informací a zpráv získaných od styčných úředníků členských států prostřednictvím příslušných vnitrostátních orgánů;
b)
od delegací a úřadů Unie;
c)
od agentury, včetně informací a zpráv poskytovaných jejími styčnými úředníky;
d)
od jiných příslušných institucí a subjektů Unie a mezinárodních organizací uvedených v článku 18;
e)
od orgánů třetích zemí, na základě dvoustranných nebo mnohostranných dohod a regionálních sítí uvedených v článku 20, prostřednictvím národních koordinačních center;
f)
z dalších zdrojů.
3. Společný předhraniční zpravodajský obraz může obsahovat informace, které jsou relevantní pro ostrahu vzdušných hranic a pro kontroly na hraničních přechodech na vnějších hranicích.
4. Vrstva týkající se událostí a operační a analytická vrstva společného předhraničního zpravodajského obrazu jsou uspořádány stejným způsobem jako v evropském situačním obraze uvedeném v článku 10.
5. Každému incidentu ve vrstvě společného zpravodajského předhraničního obrazu týkajícího se událostí přiřadí agentura jedinou orientační úroveň dopadu. Agentura informuje národní koordinační centra o veškerých incidentech v předhraniční oblasti.
Článek 12
Společné využívání nástrojů ostrahy
1. Agentura koordinuje společné využívání nástrojů ostrahy s cílem pravidelně, spolehlivě a nákladově efektivním způsobem zajišťovat národním koordinačním centrům i pro svou potřebu informace o ostraze na vnějších hranicích a v předhraniční oblasti.
2. Agentura poskytne národnímu koordinačnímu centru na požádání informace o vnějších hranicích žádajícího členského státu a o předhraniční oblasti, jež mohou být získány:
a)
ze selektivního monitorování určených přístavů a úseků pobřeží třetí země, které byly na základě analýzy rizik a informací označeny jako místa, která slouží k naloďování na plavidla nebo k nástupu do jiných dopravních prostředků, které jsou používány k nedovolenému přistěhovalectví či přeshraniční trestné činnosti, nebo jako místa tranzitu těchto plavidel a dopravních prostředků;
b)
ze sledování plavidel nebo jiných dopravních prostředků pohybujících se na volném moři, u nichž existuje podezření nebo o nichž bylo zjištěno, že jsou používány k nedovolenému přistěhovalectví či přeshraniční trestné činnosti;
c)
z monitorování určených oblastí v námořním prostoru s cílem odhalit, identifikovat a sledovat plavidla a jiné dopravní prostředky, u nichž existuje podezření nebo o nichž bylo zjištěno, že jsou používány k nedovolenému přistěhovalectví či přeshraniční trestné činnosti;
d)
z hodnocení prostředí v určených oblastech v námořním prostoru a na vnějších pozemních hranicích za účelem optimalizace monitorování a hlídkování;
e)
ze selektivního monitorování určených předhraničních oblastí na vnějších hranicích, které byly na základě analýzy rizik a informací označeny jako potenciální výchozí nebo tranzitní oblasti pro nedovolené přistěhovalectví či přeshraniční trestnou činnost.
3. Za účelem poskytování informací podle odstavce 1 agentura kompiluje a analyzuje údaje, které mohou být získány z těchto systémů, senzorů a platforem:
a)
ze systémů hlášení lodí, v souladu s jejich příslušnými právními základy;
b)
ze satelitních snímků;
c)
ze senzorů instalovaných na vozidlech, plavidlech nebo jiných dopravních prostředcích.
4. Agentura může zamítnout žádost národního koordinačního centra z technických, finančních nebo provozních důvodů. O důvodech takového zamítnutí agentura národní koordinační centrum včas uvědomí.
5. Nástroje ostrahy podle odstavce 2 může agentura použít z vlastního podnětu ke shromažďování informací, které jsou relevantní pro společný zpravodajský předhraniční obraz.
Článek 13
Zpracování osobních údajů
1. Zpracování osobních údajů za použití vnitrostátního situačního obrazu se provádí v souladu se směrnicí 95/46/ES, rámcovým rozhodnutím 2008/977/SVV a příslušnými vnitrostátními právními předpisy o ochraně údajů.
2. Evropský situační obraz a společný předhraniční zpravodajský obraz smějí být použity pouze pro zpracování osobních údajů týkajících se registračních čísel lodí.
Tyto údaje se zpracovávají v souladu s článkem 11ca nařízení (ES) č. 2007/2004. Zpracovávají se pouze pro účely odhalování, identifikace a sledování plavidel, jakož i pro účely uvedené v čl. 11c odst. 3 uvedeného nařízení. Po uplynutí sedmi dnů od obdržení agenturou, nebo je-li pro sledování plavidla třeba dodatečné doby, po uplynutí dvou měsíců od obdržení agenturou se tyto údaje automaticky vymažou.
KAPITOLA III
Schopnost reakce
Článek 14
Určení úseků vnějších hranic
Pro účely tohoto nařízení rozdělí každý členský stát své vnější pozemní a námořní hranice na hraniční úseky a oznámí je agentuře.
Článek 15
Přiřazení úrovní dopadů jednotlivým úsekům vnějších hranic
1. Na základě vlastní analýzy rizik a po dohodě s dotčeným členským státem agentura přiřadí každému z úseků vnějších pozemních a námořních hranic členských států některou z níže uvedených úrovní dopadu nebo změní jeho úroveň dopadu:
a)
nízkou úroveň dopadu, mají-li incidenty související s nedovoleným přistěhovalectvím nebo přeshraniční trestnou činností, ke kterým na daném hraničním úseku dochází, na bezpečnost hranic nevýznamný dopad;
b)
střední úroveň dopadu, mají-li incidenty související s nedovoleným přistěhovalectvím nebo přeshraniční trestnou činností, ke kterým na daném hraničním úseku dochází, na bezpečnost hranic mírný dopad;
c)
vysokou úroveň dopadu, mají-li incidenty související s nedovoleným přistěhovalectvím nebo přeshraniční trestnou činností, ke kterým na daném hraničním úseku dochází, na bezpečnost hranic významný dopad.
2. Národní koordinační centrum na základě informací obsažených ve vnitrostátním situačním obraze pravidelně vyhodnocuje, zda je úroveň dopadu u některého z hraničních úseků třeba změnit.
3. Úrovně dopadu přiřazené vnějším hranicím agentura vyznačí v evropském situačním obraze.
Článek 16
Reakce odpovídající jednotlivým úrovním dopadu
1. Členské státy zajistí, aby ostraha na úsecích vnějších hranic odpovídala přiřazeným úrovním dopadu takto:
a)
je-li úseku vnějších hranic přiřazena nízká úroveň dopadu, vnitrostátní orgány příslušné pro ostrahu vnějších hranic zajistí pravidelnou ostrahu na základě analýzy rizik a zabezpečí, aby byl v příhraniční oblasti udržován v pohotovosti dostatečný počet personálu a zdrojů pro účely sledování, identifikace a zadržení;
b)
je-li úseku vnějších hranic přiřazena střední úroveň dopadu, vnitrostátní orgány příslušné pro ostrahu vnějších hranic vedle opatření přijatých podle písmene a) zajistí, aby na tomto úseku hranice byla v oblasti ostrahy přijata vhodná opatření. Přijetí těchto opatření v oblasti ostrahy se oznamuje národnímu koordinačnímu centru. Národní koordinační centrum koordinuje veškerou podporu poskytovanou v souladu s čl. 5 odst. 3;
c)
je-li úseku vnějších hranic přiřazena vysoká úroveň dopadu, dotčený členský stát vedle opatření přijatých podle písmene b) zajistí prostřednictvím národního koordinačního centra, aby byla vnitrostátním orgánům působícím na tomto úseku vnějších hranic poskytnuta nezbytná podpora a aby byla v oblasti ostrahy přijata zesílená opatření. Uvedený členský stát může agenturu požádat o podporu v souladu s podmínkami pro zahájení společných operací nebo zásahů rychlé reakce stanovenými v nařízení (ES) č. 2007/2004.
2. O opatřeních přijatých na vnitrostátní úrovni podle odst. 1 písm. c) národní koordinační centrum pravidelně informuje agenturu.
3. Je-li úseku vnějších hranic, který přiléhá k hraničnímu úseku jiného členského státu nebo jiné země, se kterou byly uzavřeny dohody nebo zavedeny regionální sítě podle článků 19 a 20, přiřazena střední nebo vysoká úroveň dopadu, národní koordinační centrum kontaktuje národní koordinační centrum tohoto sousedního členského státu nebo příslušný orgán sousední země a vynasnaží se koordinovat nezbytná přeshraniční opatření.
4. V reakci na žádost podanou členským státem podle odst. 1 písm. c) ho může agentura podpořit především:
a)
přednostním zacházením při společném používání nástrojů ostrahy;
b)
koordinací nasazení evropských jednotek pohraniční stráže v souladu s nařízením (ES) č. 2007/2004;
c)
zajištěním nasazení technického vybavení, které má agentura k dispozici, v souladu s nařízením (ES) č. 2007/2004;
d)
koordinací případné další podpory, kterou nabídnou jiné členské státy.
5. Přiřazení úrovně dopadu a odpovídající opatření přijatá na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie vyhodnocuje agentura spolu s dotčeným členským státem ve svých zprávách o analýze rizik.
HLAVA III
ZVLÁŠTNÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Přidělení úkolů dalším orgánům v členských státech
1. Členské státy mohou pověřit regionální, místní, věcně specializované nebo jiné orgány, které mohou přijímat operativní rozhodnutí, aby v rámci své působnosti zajišťovaly situační orientaci a schopnost reakce, včetně úkolů a pravomocí podle čl. 5 odst. 3 písm. c), e) a f).
2. Rozhodnutí členských států přidělit úkoly podle odstavce 1 nesmí mít vliv na schopnost národního koordinačního centra spolupracovat a vyměňovat si informace s ostatními národními koordinačními centry a agenturou.
3. V předem vymezených případech stanovených na vnitrostátní úrovni může národní koordinační centrum pověřit orgán uvedený v odstavci 1 předáváním a výměnou informací s regionálními orgány nebo národním koordinačním centrem jiného členského státu nebo s příslušnými orgány třetí země za předpokladu, že o tomto předávání a výměně informací bude pravidelně informovat vlastní národní koordinační centrum.
Článek 18
Spolupráce agentury se třetími stranami
1. Agentura využívá v mezích svých příslušných právních rámců existující informace, kapacity a systémy, jež mají k dispozici jiné orgány, instituce a subjekty Unie a mezinárodní organizace.
2. V souladu s odstavcem 1 agentura spolupracuje zejména s těmito orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a mezinárodními organizacemi:
a)
s Evropským policejním úřadem (Europol) za účelem výměny informací o přeshraniční trestné činnosti, jež mají být zahrnuty do evropského situačního obrazu;
b)
se satelitním střediskem Evropské unie, Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu při zajišťování společného využívání nástrojů ostrahy;
c)
s Komisí, Evropskou službou pro vnější činnost a institucemi a jinými subjekty Unie včetně Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu, jež mohou agentuře poskytovat informace, které jsou relevantní pro zajišťování funkčnosti evropského situačního obrazu a společného zpravodajského předhraničního obrazu;
d)
s mezinárodními organizacemi, jež mohou agentuře poskytovat informace, které jsou relevantní pro zajištění funkčnosti evropského situačního obrazu a společného předhraničního zpravodajského obrazu.
3. V souladu s odstavcem 1 může agentura spolupracovat s Maritime Analysis and Operations Centre - Narcotics (Centrum pro námořní analýzu a operace - narkotika, MAOC-N) a Centre de Coordination pour la lutte antidrogue en Méditerranée (Centrum pro boj proti obchodování s narkotiky ve Středomoří, CeCLAD-M) za účelem výměny informací o přeshraniční trestné činnosti, jež mají být zahrnuty do evropského situačního obrazu.
4. Výměna informací mezi agenturou, institucemi a jinými subjekty Unie a mezinárodními organizacemi podle odstavců 2 a 3 se uskutečňuje prostřednictvím komunikační sítě podle článku 7 nebo jiných komunikačních sítí, které splňují kritéria dostupnosti, důvěrnosti a integrity.
5. Spolupráce mezi agenturou, institucemi a jinými subjekty Unie a mezinárodními organizacemi podle odstavců 2 a 3 se řídí pracovními ujednáními v souladu s nařízením (ES) č. 2007/2004 a příslušným právním základem dotčené instituce nebo subjektu Unie či mezinárodní organizace. Pokud jde o nakládání s utajovanými informacemi, tato ujednání stanoví, že dotčená instituce nebo subjekt Unie či mezinárodní organizace dodržuje bezpečnostní pravidla a normy rovnocenné pravidlům a normám, které používá agentura.
6. Instituce a jiné subjekty Unie a mezinárodní organizace uvedené v odstavcích 2 a 3 využívají informace získané v souvislosti s EUROSURem pouze v mezích svých právních rámců a v souladu se základními právy, včetně požadavků na ochranu údajů.
Článek 19
Spolupráce s Irskem a Spojeným královstvím
1. Pro účely tohoto nařízení může výměna informací a spolupráce s Irskem a se Spojeným královstvím probíhat na základě dvoustranných nebo mnohostranných dohod mezi Irskem nebo Spojeným královstvím a jedním či více sousedními členskými státy nebo prostřednictvím regionálních sítí založených na těchto dohodách. Kontaktními místy pro výměnu informací s odpovídajícími orgány Irska a Spojeného království v EUROSURu jsou národní koordinační centra členských států. Tyto dohody se po uzavření oznámí Komisi.
2. Dohody uvedené v odstavci 1 se omezí na následující výměnu informací mezi národním koordinačním centrem členského státu a odpovídajícím orgánem Irska nebo Spojeného království:
a)
informace obsažené ve vnitrostátním situačním obraze členského státu v rozsahu, v jakém jsou předávány agentuře pro účely evropského situačního obrazu a společného předhraničního zpravodajského obrazu,
b)
informace shromážděné Irskem a Spojeným královstvím, které jsou relevantní pro účely evropského situačního obrazu a společného předhraničního zpravodajského obrazu,
c)
informace podle čl. 9 odst. 9.
3. Informace poskytnuté v souvislosti s EUROSURem agenturou nebo členským státem, který není stranou žádné z dohod podle odstavce 1, nelze sdílet s Irskem nebo Spojeným královstvím bez předchozího souhlasu agentury nebo tohoto členského státu. Členské státy a agentura jsou povinny odmítnutí sdílení daných informací s Irskem nebo Spojeným královstvím respektovat.
4. Informace vyměněné podle tohoto článku nesmějí být dále předány ani sděleny třetím zemím či jiným třetím stranám.
5. Dohody uvedené v odstavci 1 musí obsahovat ustanovení o finančních nákladech vzniklých v souvislosti s účastí Irska a Spojeného království na provádění uvedených dohod.
Článek 20
Spolupráce se sousedními třetími zeměmi
1. Pro účely tohoto nařízení mohou členské státy vyměňovat informace a spolupracovat s jednou nebo více sousedními třetími zeměmi. Tato výměna informací a tato spolupráce probíhají na základě dvoustranných nebo mnohostranných dohod nebo prostřednictvím regionálních sítí zřízených na základě uvedených dohod. Kontaktními místy pro výměnu informací se sousedními třetími zeměmi jsou národní koordinační centra členských států.
2. Každou dohodu uvedenou v odstavci 1 oznámí dotčený členský stát před jejím uzavřením Komisi, která ověří, zda jsou ustanovení této dohody, která se týkají EUROSURu, slučitelná s tímto nařízením. Po uzavření této dohody ji členské státy oznámí Komisi, která o tom uvědomí Evropský parlament, Radu a agenturu.
3. Dohody uvedené v odstavci 1 musí být v souladu s příslušným právem v oblasti základních práv a mezinárodní ochrany na úrovni Unie i na mezinárodní úrovni, včetně Listiny základních práv Evropské unie a Úmluvy o právním postavení uprchlíků, zejména pokud jde o zásadu zákazu navracení.
4. Výměna osobních údajů se třetími zeměmi v rámci EUROSURu je přísně omezena na úroveň, která je naprosto nezbytná pro účely tohoto nařízení. Probíhá v souladu se směrnicí 95/46/ES, rámcovým rozhodnutím 2008/977/SVV a příslušnými vnitrostátními právními předpisy o ochraně údajů.
5. Výměna informací podle odstavce 1, jejímž prostřednictvím jsou třetí zemi poskytovány informace, které by mohly být využity k identifikaci osob nebo skupin osob, jejichž žádost o přístup k mezinárodní ochraně se v daném okamžiku posuzuje nebo které čelí vážnému riziku mučení, nelidského nebo ponižujícího zacházení či trestu nebo dalšího porušování základních práv, je zakázána.
6. Výměna informací podle odstavce 1 musí probíhat v souladu s podmínkami dvoustranných a mnohostranných dohod uzavřených se sousedními třetími zeměmi.
7. Informace poskytnuté v souvislosti s EUROSURem agenturou nebo členským státem, který není stranou žádné z dohod podle odstavce 1, nelze sdílet se třetí zemí podle takové dohody bez předchozího souhlasu agentury nebo tohoto členského státu. Členské státy a agentura jsou povinny odmítnutí sdílení daných informací s dotčenou třetí zemí respektovat.
8. Informace vyměněné podle tohoto článku nesmějí být dále předány ani sděleny třetím zemím či jiným třetím stranám.
9. Pokud byly informace získány prostřednictvím společného využívání nástrojů ostrahy, vztahují se na jejich výměnu se třetími zeměmi právní předpisy a pravidla pro tyto nástroje, jakož i příslušná ustanovení směrnice 95/46/ES, nařízení (ES) č. 45/2001 a rámcového rozhodnutí 2008/977/SVV.
Článek 21
Příručka
1. Komise v úzké spolupráci se členskými státy, agenturou a jinými příslušnými institucemi a subjekty Unie vypracuje praktickou příručku pro uplatňování a řízení EUROSURu (dále jen „příručka“). Příručka obsahuje technické a operativní pokyny, doporučení a osvědčené postupy týkající se mimo jiné spolupráce se třetími zeměmi. Komise příručku přijme ve formě doporučení.
2. Komise může po konzultaci se členskými státy a agenturou rozhodnout, že v souladu s pravidly stanovenými v jednacím řádu Komise některé části příručky podléhají utajení ve stupni RESTREINT UE / EU RESTRICTED.
Článek 22
Sledování a hodnocení
1. Agentura a členské státy pro účely tohoto nařízení zajistí, aby byly zavedeny postupy pro monitorování technických a operačních funkcí EUROSURu z hlediska cílů, které spočívají v dosažení náležité situační orientace a schopnosti reakce na vnějších hranicích, jakož i pro monitorování dodržování základních práv včetně zásady zákazu navracení.
2. Zprávu o fungování EUROSURu předloží agentura Evropskému parlamentu a Radě do 1. prosince 2015 a poté každé dva roky.
3. Celkové hodnocení EUROSURu předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 1. prosince 2016 a poté každé čtyři roky. Toto hodnocení bude zahrnovat posouzení dosažených výsledků v porovnání s vytyčenými cíli, posouzení toho, zda nadále platí základní odůvodnění, posouzení uplatňování tohoto nařízení členskými státy a agenturou, posouzení dodržování základních práv a posouzení dopadu tohoto nařízení na tato práva. Zahrne i hodnocení z hlediska nákladů a přínosů. Uvedené hodnocení bude případně doplněno vhodnými návrhy na změnu tohoto nařízení.
4. Členské státy poskytnou agentuře informace nezbytné k vypracování zprávy podle odstavce 2.
Agentura poskytne Komisi informace nezbytné k vypracování hodnocení podle odstavce 3.
Článek 23
Změny nařízení (ES) č. 2007/2004
Nařízení (ES) č. 2007/2004 se mění takto:
1)
V čl. 2 odst. 1 se písmeno i) nahrazuje tímto:
„i)
poskytuje nezbytnou pomoc při rozvíjení a provozování Evropského systému ostrahy hranic, případně při vytváření společného prostředí pro sdílení informací, včetně zajišťování interoperability systémů, a to zejména vytvořením, provozováním a koordinováním rámce EUROSURu v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1052/2013 (16)
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 11ca
Zpracování osobních údajů v rámci EUROSURu
Agentura může zpracovávat osobní údaje v souladu s čl. 13 odst. 2 nařízení (EU) č. 1052/2013, který se použije v souladu s opatřeními uvedenými v článku 11a tohoto nařízení. Při zpracovávání těchto údajů jsou zejména dodržovány zásady nezbytnosti a přiměřenosti a osobní údaje zpracovávané agenturou nesmějí být předány ani sděleny třetím zemím.“
Článek 24
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne 2. prosince 2013.
3. Bulharsko, Estonsko, Řecko, Španělsko, Francie, Chorvatsko, Itálie, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko a Finsko zřídí národní koordinační centra podle článku 5 ode dne 2. prosince 2013.
Ostatní členské státy zřídí národní koordinační centra podle článku 5 ode dne 1. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 22. října 2013.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 1052/2013
(2013. gada 22. oktobris),
ar ko izveido Eiropas Robežu uzraudzības sistēmu (EUROSUR)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta d) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Eiropas Robežu uzraudzības sistēmas (“EUROSUR”) izveide ir nepieciešama, lai stiprinātu informācijas apmaiņu un operatīvo sadarbību starp dalībvalstu iestādēm, kā arī ar Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 (2) (“aģentūra”). EUROSUR nodrošinās minētajām iestādēm un aģentūrai infrastruktūru un instrumentus, kas nepieciešami, lai uzlabotu situācijas apzināšanos un reaģēšanas spējas pie Savienības dalībvalstu ārējām robežām (“ārējās robežas”) nolūkā atklāt, novērst un cīnīties pret nelikumīgu imigrāciju un pārrobežu noziedzību un sekmēt labāku migrantu dzīvības aizsardzību un glābšanu.
(2)
Prakse pārvietoties mazās un kuģošanai jūrā nederīgās laivās ir ievērojami palielinājusi pie dienvidu ārējām jūras robežām noslīkušo migrantu skaitu. EUROSUR būtu ievērojami jāuzlabo aģentūras un dalībvalstu operatīvo un tehnisko spēju atklāt šīs mazās laivas un uzlabot dalībvalstu reaģēšanas spējas, tādējādi palīdzot samazināt migrantu bojāeju.
(3)
Šajā regulā ir atzīts, ka migrācijas ceļus izmanto arī tādas personas, kam ir vajadzīga starptautiska aizsardzība.
(4)
Dalībvalstīm būtu jāizveido valsts koordinācijas centri, lai uzlabotu informācijas apmaiņu un sadarbību starp tām un aģentūru attiecībā uz robežu uzraudzību. EUROSUR pienācīgai darbībai ir būtiski, lai visas valsts iestādes, kas ir atbildīgas par ārējo robežu uzraudzību saskaņā ar valsts tiesību aktiem, sadarbotos, izmantojot valsts koordinācijas centrus.
(5)
Šai regulai nebūtu jāliedz dalībvalstīm noteikt saviem valsts koordinācijas centriem atbildību arī par informācijas apmaiņas un sadarbības koordināciju attiecībā uz gaisa robežu uzraudzību un pārbaudēm robežšķērsošanas punktos.
(6)
Aģentūrai būtu jāuzlabo informācijas apmaiņa un sadarbība ar citām Savienības struktūrām, birojiem un aģentūrām, piemēram, Eiropas Jūras drošības aģentūru un Eiropas Savienības Satelītcentru, lai pēc iespējas labāk izmantotu informāciju, spējas un sistēmas, kas jau ir pieejamas Eiropas līmenī, piemēram, Eiropas Zemes novērošanas programma.
(7)
Šī regula ir daļa no Eiropas ārējo robežu integrētas pārvaldības modeļa un Eiropas Savienības iekšējās drošības stratēģijas. EUROSUR palīdzēs arī attīstīt Vienoto informācijas apmaiņas vidi (CISE) Savienības jūrniecības jomas uzraudzībai, sniedzot plašāku situācijas apzināšanās satvaru jūrniecībā, izmantojot informācijas apmaiņu starp dažādu nozaru publiskajām iestādēm Savienībā.
(8)
Lai nodrošinātu to, ka EUROSUR rīcībā esošā informācija ir pēc iespējas pilnīgāka un aktuālāka, jo īpaši attiecībā uz situāciju trešās valstīs, aģentūrai būtu jāsadarbojas ar Eiropas Ārējās darbības dienestu. Tādēļ Savienības delegācijām un to birojiem būtu aģentūrai jāsniedz visa informācija, kas var būt svarīga EUROSUR.
(9)
Aģentūrai būtu jāsniedz vajadzīgā palīdzība EUROSUR izstrādei un uzturēšanai un vajadzības gadījumā CISE izveidei, tostarp sistēmu sadarbspējas nodrošināšanai, jo īpaši izveidojot, uzturot un koordinējot EUROSUR sistēmu.
(10)
Aģentūra būtu jānodrošina ar atbilstīgiem finanšu un cilvēkresursiem, lai tā varētu pienācīgi pildīt tai saskaņā ar šo regulu uzticētos papildu uzdevumus.
(11)
Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kuri ir atzīti Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. un 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši cilvēka cieņas respektēšana, tiesības uz dzīvību, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai soda aizliegums, cilvēku tirdzniecības aizliegums, tiesības uz brīvību un drošību, personas datu aizsardzība, tiesības piekļūt dokumentiem, patvēruma tiesības un tiesības uz aizsardzību pret pārvietošanu un izraidīšanu, neizraidīšanas princips, diskriminācijas aizliegums un bērna tiesības. Dalībvalstīm un aģentūrai šī regula būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.
(12)
Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004 pamattiesību amatpersonai un konsultatīvajam forumam, kas izveidots ar minēto regulu, vajadzētu būt piekļuvei visai informācijai par pamattiesību ievērošanu saistībā ar visām aģentūras darbībām EUROSUR ietvaros.
(13)
Jebkādai apmaiņai ar personas datiem Eiropas situācijas attēlā un kopējā pierobežas izlūkošanas attēlā būtu jābūt izņēmumam. Tā būtu jāveic, pamatojoties uz pastāvošām valstu un Savienības tiesību normām, un būtu jāievēro to īpašās datu aizsardzības prasības. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (3), Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (4) un Padomes Pamatlēmums 2008/977/TI (5) ir piemērojami gadījumos, kad specifiskāki instrumenti, piemēram, Regula (EK) Nr. 2007/2004, nenodrošina pilnīgu datu aizsardzības režīmu.
(14)
Lai pakāpeniski ģeogrāfiski paplašinātu EUROSUR, pienākums noteikt un uzturēt valstu koordinācijas centrus būtu jāpiemēro divos secīgos posmos: vispirms tas būtu jāattiecina uz dalībvalstīm, kas atrodas pie dienvidu un austrumu ārējās robežas, un otrajā posmā - uz pārējām dalībvalstīm.
(15)
Šajā regulā ir iekļauta norma par sadarbību ar kaimiņos esošām trešām valstīm, jo labi strukturēta un pastāvīga informācijas apmaiņa un sadarbība ar šīm valstīm, jo īpaši Vidusjūras reģionā, ir galvenie faktori EUROSUR mērķu sasniegšanai. Ir svarīgi, lai dalībvalstis un kaimiņos esošās trešās valstis, apmainoties ar informāciju un sadarbojoties, vienmēr pilnībā ievērotu pamattiesības un jo īpaši neizraidīšanas principu.
(16)
Šajā regulā ir iekļauti tādi noteikumi par ciešas sadarbības iespēju ar Īriju un Apvienoto Karalisti, kas var palīdzēt labāk sasniegt EUROSUR mērķus.
(17)
Īstenojot šo regulu, aģentūrai un dalībvalstīm būtu pēc iespējas labāk gan Savienības, gan valstu līmenī jāizmanto esošā cilvēkresursu, kā arī tehniskā aprīkojuma kapacitāte.
(18)
Komisijai būtu regulāri jāizvērtē šīs regulas īstenošanas rezultāti, lai noteiktu to, ciktāl ir sasniegti EUROSUR mērķi.
(19)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā un Dānijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. Tā kā šī regula pilnveido Šengenas acquis, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo regulu, izlemj, vai tā šo regulu ieviesīs savos tiesību aktos.
(20)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (6), tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā un Apvienotajai Karalistei šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(21)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (7), tādēļ Īrija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā un Īrijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(22)
Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju - saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (8), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta 1. panta A punktā Padomes Lēmumā 1999/437/EK (9). Norvēģijai būtu jāizveido valsts koordinācijas centrs saskaņā ar šo regulu no 2013. gada 2. decembra.
(23)
Attiecībā uz Šveici - saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (10), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (11) 3. pantu.
(24)
Attiecībā uz Lihtenšteinu - saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (12), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2011/350/ES (13) 3. pantu.
(25)
Šīs regulas īstenošana neietekmē nedz kompetences sadalījumu starp Savienību un dalībvalstīm, nedz dalībvalstu pienākumus saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvenciju, Starptautisko konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras, Starptautisko konvenciju par meklēšanu un glābšanu uz jūras, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību un tās Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, Konvenciju par bēgļu statusu, Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju un citiem atbilstīgiem starptautisko tiesību instrumentiem.
(26)
Šīs regulas īstenošana neskar nedz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006 (14), nedz noteikumus par ārējo jūras robežu uzraudzību operatīvās sadarbības kontekstā, kuru koordinē aģentūra.
(27)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, izveidot EUROSUR, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet ka tā mēroga un iedarbības dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā noteikts minētajā pantā, šī regula nosaka tikai to, kas ir vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I SADAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
Ar šo regulu izveido kopīgu ietvaru informācijas apmaiņai un sadarbībai starp dalībvalstīm un aģentūru, lai uzlabotu situācijas apzināšanos un palielinātu reaģēšanas spējas pie Savienības dalībvalstu ārējām robežām (“ārējās robežas”) nolūkā atklāt, novērst un cīnīties pret nelikumīgu imigrāciju un pārrobežu noziedzību un sekmēt migrantu dzīvību aizsardzību un glābšanu (“EUROSUR”).
2. pants
Darbības joma
1. Šo regulu piemēro ārējo sauszemes un jūras robežu uzraudzībai, tostarp lai uzraudzītu, atklātu, identificētu, izsekotu, novērstu un pārtvertu neatļautus robežu šķērsošanas gadījumus nolūkā atklāt, novērst un cīnīties pret nelikumīgu imigrāciju un pārrobežu noziedzību un sekmēt labāku migrantu dzīvību aizsardzību un glābšanu.
2. Šo regulu var attiecināt arī uz gaisa robežu uzraudzību, kā arī uz pārbaudēm robežšķērsošanas punktos, ja dalībvalsts brīvprātīgi sniedz EUROSUR šādu informāciju.
3. Šo regulu nepiemēro juridiskiem vai administratīviem pasākumiem, kas veikti pēc tam, kad dalībvalstu atbildīgās iestādes ir pārtvērušas kriminālas pārrobežu darbības vai to, ka personas neatļauti šķērso ārējās robežas.
4. Dalībvalstis un aģentūra, piemērojot šo regulu, ievēro pamattiesības, jo īpaši neizraidīšanas un cilvēka cieņas respektēšanas principu un datu aizsardzības noteikumus. Tās piešķir prioritāti bērnu, nepavadītu nepilngadīgo, cilvēku tirdzniecības upuru, personu, kam vajadzīga neatliekama medicīniska palīdzība, personu, kam nepieciešama starptautiskā aizsardzība, personu, kam draud briesmas uz jūras, un citu personu, kuras atrodas īpaši neaizsargātā stāvoklī, īpašajām vajadzībām.
3. pants
Definīcijas
Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:
a)
“aģentūra” ir Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004;
b)
“situācijas apzināšanās” ir spēja uzraudzīt, atklāt, identificēt, izsekot un izprast nelikumīgas pārrobežu darbības, lai rastu pamatotus iemeslus reaģēšanas pasākumiem, balstoties uz jaunas informācijas un esošo zināšanu kombināciju, un sekmīgāk samazinātu migrantu nāves gadījumus pie ārējām robežām vai to tuvumā;
c)
“reaģēšanas spējas” ir spēja veikt darbības, kuru mērķis ir novērst nelikumīgas pārrobežu darbības pie ārējām robežām vai to tuvumā, tostarp līdzekļi un nepieciešamais laiks, lai pienācīgi reaģētu;
d)
“situācijas attēls” ir grafiska saskarne gandrīz reālā laika datu un informācijas atspoguļošanai, kas saņemti no dažādām iestādēm, sensoriem, platformām un citiem avotiem, ar kuru dalās, izmantojot sakaru un informācijas kanālus ar citām iestādēm, lai panāktu situācijas apzināšanos un atbalstītu reaģēšanas spējas pie ārējām robežām un pierobežas zonā;
e)
“pārrobežu noziedzība” ir jebkādi smagi noziegumi ar pārrobežu dimensiju, kas notiek pie ārējām robežām vai to tuvumā;
f)
“ārējās robežas posms” ir visa dalībvalsts sauszemes vai jūras ārējā robeža vai tās daļa, kā noteikts valsts tiesību aktos vai kā to noteicis valsts koordinācijas centrs vai cita atbildīga valsts iestāde;
g)
“pierobežas zona” ir ģeogrāfisks apgabals aiz ārējām robežām;
h)
“krīzes situācija” ir jebkura dabas vai cilvēka izraisīta katastrofa, negadījums, humāna vai politiska krīze vai jebkāda cita nopietna situācija, kas notiek pie ārējām robežām vai to tuvumā un kam var būt būtiska ietekme uz ārējo robežu kontroli;
i)
“incidents” ir situācija, kas saistīta ar nelikumīgu imigrāciju, pārrobežu noziedzību vai migrantu dzīvības apdraudējumu pie ārējām robežām vai to tuvumā.
II SADAĻA
IETVARS
I NODAĻA
Komponenti
4. pants
EUROSUR ietvars
1. Informācijas apmaiņai un sadarbībai robežu uzraudzības jomā, ņemot vērā esošos informācijas apmaiņas un sadarbības mehānismus, dalībvalstis un aģentūra izmanto EUROSUR ietvaru, kurā ir šādi komponenti:
a)
valsts koordinācijas centri;
b)
valsts situācijas attēli;
c)
sakaru tīkls;
d)
Eiropas situācijas attēls;
e)
kopējais pierobežas izlūkošanas attēls;
f)
uzraudzības instrumentu kopīga izmantošana.
2. Valsts koordinācijas centri, izmantojot sakaru tīklu, sniedz aģentūrai informāciju no saviem valsts situācijas attēliem, kas ir nepieciešama, lai izveidotu un uzturētu Eiropas situācijas attēlu un kopējo pierobežas izlūkošanas attēlu.
3. Aģentūra, izmantojot sakaru tīklu, sniedz valsts koordinācijas centriem neierobežotu piekļuvi Eiropas situācijas attēliem un kopējiem pierobežas izlūkošanas attēliem.
4. Komponentus, kas uzskaitīti 1. punktā, izveido un uztur saskaņā ar principiem, kas izklāstīti pielikumā.
5. pants
Valsts koordinācijas centrs
1. Katra dalībvalsts nosaka valsts koordinācijas centru, kas koordinē un veic informācijas apmaiņu starp visām iestādēm, kuru kompetencē ietilpst ārējo robežu uzraudzība valsts līmenī, kā arī ar citiem valsts koordinācijas centriem un aģentūru, un uztur minēto centru un nodrošina tā darbību. Katra dalībvalsts paziņo par tās valsts koordinācijas centra izveidi Komisijai, kura nekavējoties par to informē pārējās dalībvalstis un aģentūru.
2. Neskarot 17. pantu un EUROSUR ietvarā, valsts koordinācijas centrs ir vienīgais kontaktpunkts informācijas apmaiņai un sadarbībai ar citiem valsts koordinācijas centriem un aģentūru.
3. Valsts koordinācijas centrs:
a)
nodrošina savlaicīgu informācijas apmaiņu un savlaicīgu sadarbību starp visām valsts iestādēm, kuras ir atbildīgas par ārējo robežu uzraudzību, kā arī ar citiem valsts koordinācijas centriem un aģentūru;
b)
nodrošina informācijas savlaicīgu apmaiņu ar meklēšanas un glābšanas, tiesību aizsardzības, patvēruma un migrācijas iestādēm valsts līmenī;
c)
palīdz efektīvi un lietderīgi pārvaldīt resursus un personālu;
d)
izveido un uztur Eiropas situācijas attēlu saskaņā ar 9. pantu;
e)
atbalsta valsts robežu uzraudzības darbību plānošanu un īstenošanu;
f)
koordinē valsts robežu uzraudzības sistēmu saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
g)
veicina regulāru valsts robežu uzraudzības darbību efektivitātes novērtēšanu šīs regulas mērķu sasniegšanai;
h)
koordinē operatīvos pasākumus ar citām dalībvalstīm, neskarot aģentūras un dalībvalstu kompetenci.
4. Valsts koordinācijas centrs darbojas 24 stundas diennaktī un septiņas dienas nedēļā.
6. pants
Aģentūra
1. Aģentūra:
a)
izveido un uztur EUROSUR sakaru tīklu saskaņā ar 7. pantu;
b)
izveido un uztur Eiropas situācijas attēlu saskaņā ar 10. pantu;
c)
izveido un uztur kopējo pierobežas izlūkošanas attēlu saskaņā ar 11. pantu;
d)
koordinē uzraudzības instrumentu kopīgu izmantošanu saskaņā ar 12. pantu.
2. Aģentūra 1. punkta nolūkā darbojas 24 stundas diennaktī un septiņas dienas nedēļā.
7. pants
Sakaru tīkls
1. Aģentūra izveido un uztur sakaru tīklu, lai nodrošinātu saziņu un analītiskos instrumentus un ļautu ar valsts koordinācijas centriem un to starpā drošā veidā un gandrīz reālā laikā apmainīties ar neklasificētu sensitīvu informāciju un klasificētu informāciju. Tīkls darbojas 24 stundas diennaktī, septiņas dienas nedēļā un ļauj:
a)
divpusēji un daudzpusēji apmainīties ar informāciju gandrīz reālā laikā;
b)
rīkot audio un video konferences;
c)
droši rīkoties ar neklasificētu sensitīvu informāciju un to uzglabāt, nosūtīt un apstrādāt;
d)
drošā veidā rīkoties ar ES klasificētu informāciju līdz līmenim RESTREINT UE/EU RESTRICTED vai līdzvērtīgam valsts klasifikācijas līmenim, to uzglabāt, nosūtīt un apstrādāt, nodrošinot, ka rīcība ar klasificētu informāciju, tās uzglabāšana, nosūtīšana un apstrādāšana notiek atsevišķā un tam īpaši paredzētā sakaru tīkla daļā.
2. Aģentūra sniedz tehnisku atbalstu un nodrošina, lai sakaru tīkls būtu sadarbspējīgs ar citām būtiskām sakaru un informācijas sistēmām, ko pārvalda aģentūra.
3. Aģentūra apmainās, apstrādā un uzglabā neklasificētu sensitīvu un klasificētu informāciju sakaru tīklā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2007/2004 11.d pantu.
4. Valsts koordinācijas centri apstrādā, uzglabā un apmainās ar neklasificētu sensitīvu un klasificētu informāciju sakaru tīklā, ievērojot noteikumus un standartus, kas ir līdzvērtīgi Komisijas reglamentā paredzētajiem (15).
5. Dalībvalstu iestādes, aģentūras un citas struktūras, kas izmanto sakaru tīklu, nodrošina, ka, rīkojoties ar klasificētu informāciju, tiek ievēroti drošības noteikumi un standarti, kuri ir līdzvērtīgi tiem, ko piemēro aģentūra.
II NODAĻA
Situācijas apzināšanās
8. pants
Situācijas attēls
1. Valsts situācijas attēls, Eiropas situācijas attēls un kopējais pierobežas izlūkošanas attēls tiek veidoti, vācot, novērtējot, salīdzinot, analizējot, interpretējot, radot, vizualizējot un izplatot informāciju.
2. Šā panta 1. punktā minētajos attēlos ir šādi slāņi:
a)
notikumu slānis;
b)
operatīvais slānis;
c)
analīzes slānis.
9. pants
Valsts situācijas attēls
1. Valsts koordinācijas centrs izveido un uztur valsts situācijas attēlu, lai sniegtu visām iestādēm, kuras ir atbildīgas par ārējo robežu kontroli un jo īpaši uzraudzību valsts līmenī, efektīvu, precīzu un savlaicīgu informāciju.
2. Valsts situācijas attēlu veido no informācijas, kas iegūta no šādiem avotiem:
a)
valsts robežu uzraudzības sistēma saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
b)
stacionāri un mobili sensori, kuru darbību nodrošina valsts iestādes, kas atbildīgas par ārējo robežu uzraudzību;
c)
robežu uzraudzības patruļas un citas uzraudzības uzdevumi;
d)
lokāli, reģionāli un citi koordinācijas centri;
e)
citas būtiskas valsts iestādes un sistēmas, ietverot sadarbības koordinatorus, operatīvos centrus un kontaktpunktus;
f)
aģentūra;
g)
valsts koordinācijas centri citās dalībvalstīs;
h)
trešo valstu iestādes, pamatojoties uz divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem un reģionāliem sadarbības tīkliem, kā norādīts 20. pantā;
i)
kuģu ziņošanas sistēmas saskaņā ar to attiecīgajiem juridiskajiem pamatiem;
j)
citas attiecīgās Eiropas un starptautiskās organizācijas;
k)
citi avoti.
3. Valsts situācijas attēla notikumu slāni veido šādi apakšslāņi:
a)
robežu neatļautas šķērsošanas apakšslānis, tostarp valsts koordinācijas centram pieejamā informācija par incidentiem, kas saistīti ar migrantu dzīvību apdraudējumu;
b)
pārrobežu noziedzības apakšslānis;
c)
krīzes situāciju apakšslānis;
d)
citu notikumu apakšslānis, kas ietver informāciju par neidentificētiem un aizdomīgiem transportlīdzekļiem, kuģiem un citiem pārvietošanās līdzekļiem un personām, kas atrodas pie attiecīgās dalībvalsts ārējām robežām vai to tuvumā, kā arī par jebkuru citu notikumu, kam var būt būtiska ietekme uz ārējo robežu kontroli;
4. Valsts koordinācijas centrs katram incidentam valsts situācijas attēla notikumu slānī piešķir atsevišķu indikatīvu ietekmes līmeni no “zemas” un “vidējas” līdz “augstai”. Par visiem incidentiem ziņo aģentūrai.
5. Valsts situācijas attēla operatīvo slāni veido šādi apakšslāņi:
a)
pašu aktīvu, tostarp militāru aktīvu, kas palīdz tiesību aizsardzības uzdevumā, un operatīvo apgabalu apakšslānis, kas ietver informāciju par pašu aktīvu pozīciju, statusu un veidu un par iesaistītajām iestādēm. Attiecībā uz militāriem aktīviem, kas palīdz tiesību aizsardzības uzdevumā, valsts koordinācijas centrs var pēc tās valsts iestādes pieteikuma, kas ir atbildīga par šādiem aktīviem, ierobežot piekļuvi šādai informācijai, balstoties uz nepieciešamību zināt;
b)
vides informācijas apakšslānis, kas ietver vai sniedz piekļuvi informācijai par reljefu un laikapstākļiem pie attiecīgās dalībvalsts ārējām robežām.
6. Informāciju par pašu aktīviem operatīvajā slānī klasificē kā RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
7. Valsts situācijas attēla analīzes slāni veido šādi apakšslāņi:
a)
informācijas apakšslānis, kas ietver būtiskākos pavērsienus un indikatorus, kas attiecas uz šo regulu;
b)
analītisks apakšslānis, kas ietver analītiskus ziņojumus, riska novērtēšanas tendences, reģionālo uzraudzību un informatīvas piezīmes, kuras attiecas uz šo regulu;
c)
izlūkdatu apakšslānis, kas ietver izvērtētu informāciju, kas attiecas uz šo regulu, un jo īpaši, lai noteiktu ietekmes līmeņus ārējo robežu posmiem;
d)
attēlu un ģeogrāfisko datu apakšslānis, kas ietver atsauces attēlus, pamatinformācijas kartes, izvērtētās informācijas apstiprinājumu un pārmaiņu analīzi (Zemes novērošanas attēlus), kā arī pārmaiņu atklāšanu, ģeogrāfisko norāžu datus un ārējo robežu caurlaidības kartes.
8. Informācija, kas ietverta analīzes slānī, un vides informācija valsts situācijas attēla operatīvajā slānī var balstīties uz informāciju, kas sniegta Eiropas situācijas attēlā un kopējā pierobežas izlūkošanas attēlā.
9. Kaimiņos esošu dalībvalstu valsts koordinācijas centri tieši un gandrīz reālā laikā dalās ar situācijas attēlu par kaimiņos esošiem ārējās robežas posmiem, kura attiecas uz:
a)
incidentiem un citiem būtiskiem notikumiem, kas ietverti notikumu slānī;
b)
taktiskā riska analīzes ziņojumiem, kas ietverti analīzes slānī.
10. Kaimiņos esošu dalībvalstu valsts koordinācijas centri tieši un gandrīz reālā laikā var dalīties ar situācijas attēlu par kaimiņos esošiem ārējās robežas posmiem, kura attiecas uz tādu pašu aktīvu pozīciju, statusu un veidu, kuri darbojas kaimiņos esošajos ārējās robežas posmos, kā ietverts operatīvajā slānī.
10. pants
Eiropas situācijas attēls
1. Aģentūra izveido un uztur Eiropas situācijas attēlu, lai nodrošinātu valsts koordinācijas centriem efektīvu, precīzu un savlaicīgu informāciju un analīzi.
2. Eiropas situācijas attēlu veido no informācijas, kas iegūta no šādiem avotiem:
a)
valsts situācijas attēls, ciktāl tas vajadzīgs saskaņā ar šo pantu;
b)
aģentūra;
c)
Komisija, kura sniedz stratēģisku informāciju par robežu kontroli, tostarp trūkumiem ārējo robežu kontroles veikšanā;
d)
Savienības delegācijas un biroji;
e)
citas attiecīgās Savienības struktūras, biroji un aģentūras un starptautiskās organizācijas, kā minēts 18. pantā;
f)
citi avoti.
3. Eiropas situācijas attēla notikumu slānis ietver informāciju, kas attiecas uz:
a)
incidentiem un citiem noteikumiem, kuri ietverti valsts situācijas attēla notikumu slānī;
b)
incidentiem un citiem notikumiem, kuri ietverti kopējā pierobežas izlūkošanas attēlā;
c)
incidentiem aģentūras koordinētās kopīgās operācijas, izmēģinājuma projekta vai ātras reaģēšanas darbības rajonā.
4. Aģentūra Eiropas situācijas attēlā ņem vērā ietekmes līmeni, ko valsts koordinācijas centrs konkrētajam incidentam ir noteicis valsts situācijas attēlā.
5. Eiropas situācijas attēla operatīvo slāni veido šādi apakšslāņi:
a)
pašu rīcībā esošo aktīvu apakšslānis, kas ietver informāciju par to aktīvu pozīciju, laiku, statusu un veidu, kurus izmanto aģentūras kopīgajās operācijās, izmēģinājuma projektos un ātrajā reaģēšanā vai kuri ir aģentūras rīcībā, un par izvēršanas plānu, tostarp operācijas rajonu, patruļu grafikiem un saziņas kodiem;
b)
operāciju apakšslānis, kas ietver informāciju par aģentūras koordinētajām kopīgajām operācijām, izmēģinājuma projektiem un ātro reaģēšanu, tostarp misijas uzdevumu, vietu, statusu, ilgumu, informāciju par dalībvalstīm un citiem iesaistītajiem dalībniekiem, dienas un nedēļas situācijas ziņojumus, statistikas datus un informāciju plašsaziņas līdzekļiem;
c)
vides informācijas apakšslānis, kas ietver informāciju par reljefu un laika apstākļiem pie ārējām robežām.
6. Informāciju par pašu rīcībā esošiem aktīviem Eiropas situācijas attēla operatīvajā slānī klasificē kā RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
7. Eiropas situācijas attēla analīzes slāņa struktūra tiek veidota tāpat kā 9. panta 7. punktā izklāstītajā valsts situācijas attēlā.
11. pants
Kopējais pierobežas izlūkošanas attēls
1. Aģentūra izveido un uztur kopēju pierobežas izlūkošanas attēlu, lai valsts koordinācijas centriem nodrošinātu efektīvu, precīzu un savlaicīgu informāciju un analīzi par pierobežas zonu.
2. Kopējo pierobežas izlūkošanas attēlu veido informācija, kas iegūta no šādiem avotiem:
a)
valsts koordinācijas centri, tostarp informācija un ziņojumi, kurus ar kompetento valsts iestāžu starpniecību ir iesnieguši dalībvalstu sadarbības koordinatori;
b)
Savienības delegācijas un biroji;
c)
aģentūra, tostarp informācija un ziņojumi, kurus iesnieguši tās sadarbības koordinatori;
d)
citas attiecīgās Savienības struktūras, biroji un aģentūras un starptautiskās organizācijas, kā minēts 18. pantā;
e)
trešo valstu iestādes, pamatojoties uz divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem un reģionāliem sadarbības tīkliem, kā norādīts 20. pantā, ar valsts koordinācijas centru starpniecību;
f)
citi avoti.
3. Kopējais pierobežas izlūkošanas attēls var ietvert informāciju, kas ir būtiska, lai uzraudzītu gaisa robežu un veiktu pārbaudes ārējos robežšķērsošanas punktos.
4. Kopējā pierobežas izlūkošanas attēla notikumu, operatīvais un analīzes slānis ir strukturēts tādā pašā veidā kā 10. pantā izklāstītajā Eiropas situācijas attēlā.
5. Aģentūra katram incidentam piešķir atsevišķu indikatīvu ietekmes līmeni kopējā pierobežas izlūkošanas attēla notikumu slānī. Aģentūra informē valsts koordinācijas centrus par visiem incidentiem pierobežas zonā.
12. pants
Uzraudzības instrumentu kopīga izmantošana
1. Aģentūra koordinē uzraudzības instrumentu kopīgu izmantošanu, lai regulāri, uzticamā veidā un rentabli nodrošinātu valsts koordinācijas centriem un sev uzraudzības informāciju par ārējām robežām un pierobežas zonu.
2. Aģentūra pēc pieprasījuma sniedz valsts koordinācijas centram informāciju par pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts ārējām robežām un pierobežas zonu, kuru var iegūt, pateicoties:
a)
noteiktu trešo valstu ostu un piekrastes rajonu selektīvai uzraudzībai, kas saskaņā ar riska analīzi un informāciju ir identificēti kā iekāpšanas vai tranzīta punkti kuģiem vai citiem pārvietošanās līdzekļiem, kuri tiek izmantoti nelikumīgai imigrācijai vai pārrobežu noziedzībai;
b)
tādu kuģu vai citu pārvietošanās līdzekļu izsekošanai atklātā jūrā, kas tiek turēti aizdomās vai ir identificēti kā tādi, ko izmanto nelikumīgai imigrācijai vai pārrobežu noziedzībai;
c)
noteiktu rajonu uzraudzībai jūras teritorijā, lai atklātu, identificētu un izsekotu kuģus un citus pārvietošanās līdzekļus, kuri tiek izmantoti nelikumīgai imigrācijai vai pārrobežu noziedzībai vai par kuriem ir aizdomas, ka tie tiek šādi izmantoti;
d)
vides izvērtējumam par noteiktiem apgabaliem jūras teritorijā un pie ārējās sauszemes robežas, lai optimizētu uzraudzības un patrulēšanas darbības;
e)
noteiktu pierobežas zonu selektīvai uzraudzībai pie ārējām robežām, kuras ir identificētas, izmantojot riska analīzi un informāciju, kas liecina, ka tās var būt izceļošanas vai tranzīta vietas saistībā ar nelikumīgu imigrāciju vai pārrobežu noziedzību.
3. Aģentūra sniedz 1. punktā minēto informāciju, kombinējot un analizējot datus, ko var iegūt no šādām sistēmām, sensoriem un platformām:
a)
kuģu ziņošanas sistēmas saskaņā ar to attiecīgajiem juridiskajiem pamatiem;
b)
satelītattēli;
c)
sensori, kas uzstādīti uz jebkādiem transportlīdzekļiem, kuģiem vai citiem pārvietošanās līdzekļiem.
4. Aģentūra var noraidīt valsts koordinācijas centra pieprasījumu tehnisku, finansiālu vai operatīvu iemeslu dēļ. Aģentūra valsts koordinācijas centram laikus dara zināmus šāda noraidījuma iemeslus.
5. Aģentūra pēc savas iniciatīvas var izmantot 2. punktā minētos uzraudzības instrumentus, lai vāktu informāciju, kurai ir būtiska nozīme attiecībā uz kopējo pierobežas izlūkošanas attēlu.
13. pants
Personas datu apstrāde
1. Ja personas datu apstrādei izmanto valsts situācijas attēlu, minēto datu apstrāde notiek saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK, Pamatlēmumu 2008/977/TI un attiecīgajiem valsts noteikumiem par datu aizsardzību.
2. Eiropas situācijas attēlu un kopējo pierobežas izlūkošanas attēlu var izmantot tikai, lai apstrādātu personas datus saistībā ar kuģu identifikācijas numuriem.
Minētos datus apstrādā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2007/2004 11.ca pantu. Tos apstrādā tikai nolūkā atklāt, noteikt un izsekot kuģus, kā arī tikai mērķiem, kas nosaukti minētās regulas 11.c panta 3. punktā. Tos automātiski dzēš septiņu dienu laikā pēc to saņemšanas aģentūrā vai gadījumā, ja kuģa izsekošanai ir vajadzīgs papildu laiks, - divu mēnešu laikā pēc to saņemšanas aģentūrā.
III NODAĻA
Reaģēšanas spējas
14. pants
Ārējās robežas posmu noteikšana
Saskaņā ar šo regulu katra dalībvalsts iedala savas ārējās sauszemes un jūras robežas posmos, un tos dara zināmus aģentūrai.
15. pants
Ietekmes līmeņu noteikšana ārējās robežas posmiem
1. Balstoties uz aģentūras riska analīzi un vienojoties ar attiecīgo dalībvalsti, katram dalībvalstu ārējās sauszemes un jūras robežas posmam aģentūra nosaka vai maina šādus ietekmes līmeņus:
a)
zemas ietekmes līmenis, ja incidentiem, kas saistīti ar nelikumīgu imigrāciju vai pārrobežu noziedzību un kas norisinās attiecīgajā robežas posmā, nav būtiskas ietekmes uz robežu drošību;
b)
vidējas ietekmes līmenis, ja incidentiem, kas saistīti ar nelikumīgu imigrāciju vai pārrobežu noziedzību un kas norisinās attiecīgajā robežas posmā, ir vidēja ietekme uz robežu drošību;
c)
augstas ietekmes līmenis, ja incidentiem, kas saistīti ar nelikumīgu imigrāciju vai pārrobežu noziedzību un kas norisinās attiecīgajā robežas posmā, ir būtiska ietekme uz robežu drošību.
2. Valsts koordinācijas centrs regulāri izvērtē, vai, ņemot vērā valsts situācijas attēlā ietverto informāciju, pastāv nepieciešamība mainīt kāda robežas posma ietekmes līmeni.
3. Aģentūra Eiropas situācijas attēlā vizualizē ietekmes līmeņus, kas noteikti ārējo robežu posmiem.
16. pants
Reakcija atbilstīgi ietekmes līmeņiem
1. Dalībvalstis nodrošina, lai uzraudzības darbības, kas tiek veiktas pie ārējās robežas posmiem, atbilstu noteiktajiem ietekmes līmeņiem šādā veidā:
a)
ja ārējās robežas posmam ir piešķirts zems ietekmes līmenis, par ārējās robežas uzraudzību atbildīgās valsts iestādes organizē regulāru uzraudzību, balstoties uz riska analīzi, un nodrošina, lai robežas rajonā būtu pietiekams personāls un resursu gatavībā veikt izsekošanu, identifikāciju un pārtveršanu;
b)
ja ārējās robežas posmam ir piešķirts vidējs ietekmes līmenis, par ārējās robežas uzraudzību atbildīgās valsts iestādes papildus saskaņā ar a) apakšpunktu veiktajiem pasākumiem nodrošina, lai šajā robežas posmā tiktu veikti atbilstīgi uzraudzības pasākumi. Kad tiek veikti šādi uzraudzības pasākumi, par to atbilstīgi informē valsts koordinācijas centru. Valsts koordinācijas centrs koordinē atbalstu, kas sniegts saskaņā ar 5. panta 3. punktu;
c)
ja ārējās robežas posmam ir piešķirts augsts ietekmes līmenis, attiecīgā dalībvalsts ar valsts koordinācijas centra starpniecību papildus saskaņā ar b) apakšpunktu veiktajiem pasākumiem nodrošina, lai valsts iestādēm, kas darbojas minētajā robežas posmā, tiktu dots vajadzīgais atbalsts un lai tiktu veikti pastiprināti uzraudzības pasākumi. Minētā dalībvalsts var lūgt arī aģentūras atbalstu, ņemot vērā nosacījumus par kopīgu operāciju sākšanu vai ātru reaģēšanu, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 2007/2004.
2. Valsts koordinācijas centrs regulāri informē aģentūru par pasākumiem, kas veikti valsts līmenī saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu.
3. Ja ārējās robežas posmam, kas atrodas blakus citas dalībvalsts vai tādas valsts robežas posmam, ar kuru noslēgti nolīgumi vai izveidoti reģionāli sadarbības tīkli, kā minēts 19. un 20. pantā, ir noteikts vidējs vai augsts ietekmes līmenis, valsts koordinācijas centrs sazinās ar kaimiņos esošās dalībvalsts valsts koordinācijas centru vai kaimiņvalsts kompetento iestādi un cenšas saskaņot vajadzīgos pārrobežu pasākumus.
4. Ja dalībvalsts iesniedz lūgumu saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu, aģentūra, atbildot uz minēto lūgumu, atbalsta šo dalībvalsti, jo īpaši:
a)
piešķirot prioritāti uzraudzības instrumentu kopīgai izmantošanai;
b)
koordinējot Eiropas robežsardzes vienību norīkošanu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004;
c)
nodrošinot aģentūras rīcībā esošā tehniskā aprīkojuma nosūtīšanu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004;
d)
koordinējot papildu atbalstu, ko piedāvā citas dalībvalstis.
5. Aģentūra kopā ar attiecīgo dalībvalsti savos riska analīzes ziņojumos novērtē ietekmes līmeņu noteikšanu un attiecīgos pasākumus, kas veikti valstu un Savienības līmenī.
III SADAĻA
ĪPAŠI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
17. pants
Uzdevumu piešķiršana citām iestādēm dalībvalstīs
1. Dalībvalstis var uzticēt reģionālām, lokālām, funkcionālām vai citām iestādēm, kas var pieņemt operatīvus lēmumus, nodrošināt situācijas apzināšanos un reaģēšanas spējas to attiecīgajās kompetences jomās, tostarp uzdevumus un kompetences, kas minēti 5. panta 3. punkta c), e) un f) apakšpunktā.
2. Dalībvalstu lēmums sadalīt pienākumus saskaņā ar 1. punktu neskar valsts koordinācijas centra spēju sadarboties un veikt informācijas apmaiņu ar citiem valsts koordinācijas centriem un aģentūru.
3. Iepriekš valsts līmenī noteiktos gadījumos valsts koordinācijas centrs var pilnvarot 1. punktā minēto iestādi sazināties un veikt informācijas apmaiņu ar citas dalībvalsts reģionālām iestādēm vai valsts koordinācijas centru vai trešās valsts kompetentajām iestādēm ar nosacījumu, ka šāda iestāde regulāri informē savu valsts koordinācijas centru par šādu saziņu un informācijas apmaiņu.
18. pants
Aģentūras sadarbība ar trešām personām
1. Aģentūra izmanto esošo informāciju, spējas un sistēmas, kas pieejamas citās Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un starptautiskajās organizācijās, saskaņā ar to attiecīgo tiesisko regulējumu.
2. Saskaņā ar 1. punktu aģentūra sadarbojas jo īpaši ar šādām Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām un starptautiskām organizācijām:
a)
Eiropas Policijas biroju (Eiropolu), lai apmainītos ar informāciju par pārrobežu noziedzību, kas iekļaujama Eiropas situācijas attēlā;
b)
Eiropas Savienības Satelītcentru, Eiropas Jūras drošības aģentūru un Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūru, veicot uzraudzības instrumentu kopīgu izmantošanu;
c)
Komisiju, Eiropas Ārējās darbības dienestu un Savienības struktūrām, birojiem un aģentūrām, tostarp Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, kas var sniegt aģentūrai informāciju, kas ir būtiska Eiropas situācijas attēla un kopējā pierobežas izlūkošanas attēla uzturēšanai;
d)
starptautiskajām organizācijām, kas var aģentūrai sniegt informāciju, kura ir būtiska Eiropas situācijas attēla un kopējā pierobežas izlūkošanas attēla uzturēšanai.
3. Saskaņā ar 1. punktu aģentūra var sadarboties ar Narkotiku jūras ceļu izpētes un operatīvo centru (MAOC-N) un Vidusjūras Narkotiku apkarošanas koordinācijas centru (CeCLAD-M), lai apmainītos ar informāciju par pārrobežu noziedzību, kas iekļaujama Eiropas situācijas attēlā.
4. Informācijas apmaiņu starp aģentūru un Savienības struktūrām, birojiem un aģentūrām un starptautiskām organizācijām, kas minētas 2. un 3. punktā, veic, izmantojot 7. pantā minēto saziņas tīklu vai citus saziņas tīklus, kuri atbilst pieejamības, konfidencialitātes un integritātes kritērijiem.
5. Sadarbība starp aģentūru un Savienības struktūrām, birojiem un aģentūrām un starptautiskām organizācijām, kas minētas 2. un 3. punktā, tiek regulēta kā daļa no sadarbības nolīgumiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004 un attiecīgās Savienības struktūras, biroja vai aģentūras vai starptautiskās organizācijas atbilstīgo juridisko pamatu. Attiecībā uz klasificētas informācijas apstrādi minētajos nolīgumos paredz, ka attiecīgā Savienības struktūra, birojs vai aģentūra vai starptautiskā organizācija ievēro drošības noteikumus un standartus, kas ir līdzvērtīgi tiem, ko piemēro aģentūra.
6. Savienības struktūras, biroji un aģentūras un starptautiskās organizācijas, kas minētas 2. un 3. punktā, lieto informāciju, kas saņemta saistībā ar EUROSUR, tikai sava tiesiskā regulējuma robežās un ievērojot pamattiesības, tostarp datu aizsardzības prasības.
19. pants
Sadarbība ar Īriju un Apvienoto Karalisti
1. Šajā regulā informācijas apmaiņa un sadarbība ar Īriju un Apvienoto Karalisti var notikt, pamatojoties uz divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti starp Īriju vai Apvienoto Karalisti un vienu vai vairākām kaimiņos esošām dalībvalstīm, vai izmantojot reģionālus sadarbības tīklus, kā pamatā ir minētie nolīgumi. Valsts koordinācijas centri dalībvalstīs ir kontaktpunkti informācijas apmaiņai ar atbilstīgajām Īrijas un Apvienotās Karalistes iestādēm saistībā ar EUROSUR. Pēc šo nolīgumu noslēgšanas par tiem informē Komisiju.
2. Šā panta 1. punktā minētajos nolīgumos nosaka, ka valsts koordinācijas centrs dalībvalstī un atbilstīgā iestāde Īrijā vai Apvienotajā Karalistē apmainās tikai ar šādu informāciju:
a)
informāciju, kas iekļauta valsts situācijas attēlā, ja tā ir nodota aģentūrai Eiropas situācijas attēla un kopējā pierobežas izlūkošanas attēla izveidei;
b)
Īrijas un Apvienotās Karalistes iegūtu informāciju, kas ir svarīga no Eiropas situācijas attēla un kopējā pierobežas izlūkošanas attēla izveides viedokļa;
c)
9. panta 9. punktā minēto informāciju.
3. Aģentūras vai tādas dalībvalsts, kura nav minēto nolīgumu puse, kā noteikts 1. punktā, saistībā ar EUROSUR sniegtu informāciju nevar darīt zināmu Īrijai vai Apvienotajai Karalistei, pirms nav saņemta aģentūras vai minētās dalībvalsts piekrišana. Dalībvalstij un aģentūrai ir saistošs atteikums darīt zināmu minēto informāciju Īrijai vai Apvienotajai Karalistei.
4. Saskaņā ar šo pantu sniegtu informāciju ir aizliegts nodot tālāk vai citādāk paziņot trešām valstīm vai citām trešām personām.
5. Šā panta 1. punktā minētajos nolīgumos paredz noteikumus par finanšu izmaksām, kas rodas saistībā ar Īrijas un Apvienotās Karalistes dalību minēto nolīgumu īstenošanā.
20. pants
Sadarbība ar kaimiņos esošām trešām valstīm
1. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstis var apmainīties ar informāciju un sadarboties ar vienu vai vairākām kaimiņos esošām trešām valstīm. Šāda informācijas apmaiņa un sadarbība notiek, balstoties uz divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem vai izmantojot reģionālus sadarbības tīklus, kā pamatā ir šie nolīgumi. Valsts koordinācijas centri dalībvalstīs ir kontaktpunkti informācijas apmaiņai ar kaimiņos esošām trešām valstīm.
2. Pirms 1. punktā minētā nolīguma noslēgšanas attiecīgā dalībvalstis par nolīgumu informē Komisiju, kura pārbauda, ka ar EUROSUR saistītie nolīguma noteikumi atbilst šai regulai. Pēc nolīguma noslēgšanas attiecīgā dalībvalsts par to paziņo Komisijai, kas par to informē Eiropas Parlamentu, Padomi un aģentūru.
3. Šā panta 1. punktā minētais nolīgums atbilst attiecīgajiem Savienības un starptautisko tiesību aktiem pamattiesību un starptautiskās aizsardzības jomā, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartai un Konvencijai par bēgļa statusu, jo īpaši attiecībā uz neizraidīšanas principu.
4. Jebkāda personas datu apmaiņa ar trešām valstīm saistībā ar EUROSUR ir stingri ierobežota, nepārsniedzot to, kas ir pilnīgi nepieciešams šīs regulas mērķu sasniegšanai. Tā tiek veikta saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK, Pamatlēmumu 2008/977/TI un attiecīgiem valstu noteikumiem par datu aizsardzību.
5. Ir aizliegta jebkāda informācijas apmaiņa saskaņā ar 1. punktu, kuras rezultātā trešā valsts iegūst informāciju, ko varētu izmantot, lai identificētu personas vai personu grupas, kuru pieteikums starptautiskai aizsardzībai tiek izskatīts vai kuras ir pakļautas būtiskam spīdzināšanas, necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai soda, vai citu pamattiesību pārkāpuma riskam.
6. Jebkāda informācijas apmaiņa saskaņā ar 1. punktu tiek veikta, ievērojot ar kaimiņos esošām trešām valstīm noslēgto divpusējo un daudzpusējo nolīgumu nosacījumus.
7. Aģentūras vai tādas dalībvalsts, kura nav minēto nolīgumu puse, kā noteikts 1. punktā, saistībā ar EUROSUR sniegtu informāciju nevar darīt zināmu trešai valstij saskaņā ar minēto nolīgumu, pirms nav saņemta aģentūras vai minētās dalībvalsts piekrišana. Dalībvalstij un aģentūrai ir saistošs atteikums darīt zināmu minēto informāciju attiecīgajai trešai valstij.
8. Saskaņā ar šo pantu sniegtu informāciju ir aizliegts nodot tālāk vai citādi paziņot citām trešām valstīm vai trešām personām.
9. Jebkādai tādas informācijas apmaiņai ar trešām valstīm, kura iegūta, kopīgi izmantojot uzraudzības instrumentus, ir piemērojami tiesību akti un noteikumi, ar ko reglamentē minētos instrumentus, kā arī attiecīgie Direktīvas 95/46/EK, Regulas (EK) Nr. 45/2001 un Pamatlēmuma 2008/977/TI noteikumi.
21. pants
Rokasgrāmata
1. Komisija, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, aģentūru un jebkuru citu attiecīgu Savienības struktūru, biroju vai aģentūru, dara pieejamu praktisku rokasgrāmatu par EUROSUR īstenošanu un pārvaldību (“rokasgrāmata”). Rokasgrāmata sniedz tehniskas un operatīvas norādes, ieteikumus un paraugpraksi, tostarp par sadarbību ar trešām valstīm. Komisija rokasgrāmatu pieņem ieteikuma veidā.
2. Pēc apspriešanās ar dalībvalstīm un aģentūru Komisija var pieņemt lēmumu noteikt rokasgrāmatas daļām klasifikāciju RESTREINT UE/EU RESTRICTED saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti Komisijas reglamentā.
22. pants
Uzraudzība un novērtēšana
1. Šīs regulas vajadzībām aģentūra un dalībvalstis nodrošina, lai būtu izstrādātas procedūras, ar ko uzrauga EUROSUR tehnisko un operatīvo darbību atbilstīgi mērķiem iegūt pienācīgu situācijas apzināšanos un attīstīt reaģēšanas spējas pie ārējām robežām un pamattiesību, tostarp neizraidīšanas principa, ievērošanu.
2. Aģentūra līdz 2015. gada 1. decembrim un pēc tam katru otro gadu iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par EUROSUR darbību.
3. Komisija līdz 2016. gada 1. decembrim un pēc tam katru ceturto gadu sniedz Eiropas Parlamentam un Padomei vispārēju EUROSUR novērtējumu. Minētajā novērtējumā ietver sasniegto rezultātu izvērtējumu attiecībā uz nospraustajiem mērķiem, par izveides pamatojuma turpmāko aktualitāti, par to, kā dalībvalstis un aģentūra ir piemērojušas šo regulu, un par atbilstību pamattiesībām un ietekmi uz tām. Tajā iekļauj arī izmaksu un ieguvumu novērtējumu. Vajadzības gadījumā novērtējumam pievieno atbilstošus priekšlikumus grozīt šo regulu.
4. Dalībvalstis sniedz aģentūrai informāciju, kas vajadzīga, lai izstrādātu 2. punktā minēto ziņojumu.
Aģentūra sniedz Komisijai informāciju, kas vajadzīga, lai izstrādātu 3. punktā minēto novērtējumu.
23. pants
Grozījumi Regulā (EK) Nr. 2007/2004
Regulu (EK) Nr. 2007/2004 ar šo groza šādi:
1)
Regulas 2. panta 1. punkta i) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“i)
sniegt vajadzīgo palīdzību Eiropas Robežu uzraudzības sistēmas izstrādei un darbībai un - atbilstīgos gadījumos - vienotas informācijas apmaiņas vides izveidei, tostarp sistēmu sadarbspējas nodrošināšanai, jo īpaši izveidojot, uzturot un koordinējot EUROSUR sistēmu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1052/2013 (16).”
2)
Regulā iekļauj šādu pantu:
“11.ca pants
Personas datu apstrāde saistībā ar EUROSUR
Aģentūra var apstrādāt personas datus, kā izklāstīts Regulas (ES) Nr. 1052/2013 13. panta 2. punktā, ko piemēro saskaņā ar šīs regulas 11.a pantā minētajiem pasākumiem. Minēto datu apstrādē jo īpaši ievēro nepieciešamības un proporcionalitātes principu, un šādus personas datus, ko apstrādā aģentūra, ir aizliegts nodot tālāk vai citādi paziņot trešām valstīm.”.
24. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
1. Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
2. To piemēro no 2013. gada 2. decembra.
3. Bulgārija, Igaunija, Grieķija, Spānija, Francija, Horvātija, Itālija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovēnija, Slovākija un Somija valsts koordinācijas centrus saskaņā ar 5. pantu izveido no 2013. gada 2. decembra.
Pārējās dalībvalstis valsts koordinācijas centrus saskaņā ar 5. pantu izveido no 2014. gada 1. decembra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Strasbūrā, 2013. gada 22. oktobrī