PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 470/2014
(2014. gada 13. maijs),
ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 9. panta 4. punktu un 14. panta 1. punktu,
tā kā:
A. PROCEDŪRA
1. Pagaidu pasākumi
(1)
Eiropas Komisija (“Komisija”) 2013. gada 28. novembrī ar Regulu (ES) Nr. 1205/2013 (“pagaidu regula”) (2) noteica pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam.
(2)
Procedūru sāka 2013. gada 28. februārī pēc tam, kad bija saņemta sūdzība, kas tika iesniegta to ražotāju vārdā, kas pārstāv vairāk nekā 25 % no Savienības izcelsmes solārā stikla kopējās produkcijas (3).
(3)
Dempinga un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laika posmu no 2012. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. decembrim (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra laika posmu no 2009. gada 1. janvāra līdz izmeklēšanas perioda beigām (“attiecīgais periods”).
2. Turpmākā procedūra
(4)
Pēc tam, kad tika izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, pamatojoties uz kuriem bija noteikts antidempinga pagaidu maksājums (“pagaidu informācijas izpaušana”), vairākas ieinteresētās personas iesniedza rakstiskus iesniegumus, kuros izteica savu viedokli par pagaidu konstatējumiem. Personām, kas to lūdza, bija iespēja tikt uzklausītām.
(5)
Komisija turpināja apkopot un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu galīgo konstatējumu izdarīšanai. Tika ņemtas vērā ieinteresēto personu mutiski un rakstiski sniegtās piezīmes un vajadzības gadījumā attiecīgi grozīti pagaidu konstatējumi.
(6)
Pēc tam Komisija visas personas informēja par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata bija paredzēts noteikt galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR”) izcelsmes solārā stikla importam un galīgi iekasēt ar pagaidu maksājumu nodrošinātās summas (“galīgā informācijas izpaušana”). Visām personām tika atvēlēts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes saistībā ar galīgo informācijas izpaušanu.
(7)
Ieinteresēto personu iesniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
3. Atlase
(8)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Savienības ražotāju kopējais skaits neesot bijis skaidri norādīts pagaidu regulas 7., 11. un 75. apsvērumā. Šajā saistībā Komisija ar šo apstiprina, ka pieteicās un IP laikā darbojās astoņi Savienības ražotāji. Visu Savienības ražotāju, izņemot viena, identitāte netika izpausta. Savā atbildē uz vispārējās informācijas izpaušanas dokumentu sūdzības iesniedzējs nosauca trīs Savienības ražotājus, kas esot izbeiguši uzņēmējdarbību (Guardian, AGC un Centrosolar Glass), un ceturto uzņēmumu, kurš esot ievērojami samazinājis ražošanas apjomu (Saint Gobain).
(9)
Citas piezīmes par ĶTR ražotāju eksportētāju un Savienības ražotāju atlases metodi netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 7.-24. apsvēruma provizoriskie konstatējumi.
4. Atbildes uz anketas jautājumiem un pārbaudes apmeklējumi
(10)
Pēc pagaidu regulas pieņemšanas otra lietotāja, kas sadarbojās (proti, Viessmann Faulquemont SAS, Francija), telpās tika veikts pārbaudes apmeklējums.
5. Procesuālās tiesības
(11)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pagaidu informācijas izpaušanā tam esot sniegta neatbilstoša informācija, jo īpaši attiecībā uz dempinga, cenu samazinājuma un kaitējuma starpības aprēķinu. Neatbilstošas informācijas izpaušanas rezultātā tam esot bijušas liegtas aizstāvības pamattiesības, kas garantētas Regulā (EK) Nr. 1225/2009 (“pamatregula”), PTO Antidempinga nolīgumā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.
(12)
Attiecībā uz dempinga starpības aprēķinu ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pagaidu informācijas izpaušanā neesot sniegti dati par korekciju apmēru, kas piemērotas pārklājuma izmaksām un izmaksām saistībā ar pludināšanas procesu (sk. pagaidu regulas 64. apsvērumu), kā arī par pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu un peļņas procentu.
(13)
Šis apgalvojums tika pieņemts, un Komisija izpauda papildu informāciju. Ja konfidencialitātes apsvērumu dēļ nevarēja sniegt precīzus datus, tika izpausti intervāli.
(14)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka izpaustie dati joprojām neesot bijuši pietiekami un jo īpaši neesot bijis skaidrs, vai pārklājuma izmaksām piemērotajā korekcijā esot ņemtas vērā vienpusējas pārklāšanas izmaksas, abpusējas pārklāšanas izmaksas vai abu veidu pārklāšanas izmaksas.
(15)
Kā turpmāk paskaidrots 68. apsvērumā, ieinteresētās personas nesniedza nekādus pierādījumus, kas liecinātu, ka ir pastāvīgas atšķirības starp vienpusēji pārklāta un abpusēji pārklāta solārā stikla ražošanas izmaksām. Tāpēc Komisija, aprēķinot korekcijas līmeni, vienpusēji pārklātu solāro stiklu nenošķīra no abpusēji pārklāta.
(16)
Attiecībā uz kaitējumu tas pats ražotājs eksportētājs iebilda, ka konkrēti tam paredzētajā informācijas izpaušanas dokumentā Savienības ražotāju pārdošanas cenas un mērķa cenas attiecībā uz diviem no kopā pieciem ražojumu veidiem konfidencialitātes apsvērumu dēļ esot bijušas apzīmētas kā ierobežotas pieejamības informācija vai esot sniegtas intervālu formātā.
(17)
Turklāt uzņēmums apgalvoja, ka šajā gadījumā pastāvot augsts konfidencialitātes līmenis, sakarā ar ko esot zināms tikai viena atlasītā Savienības ražotāja nosaukums. Līdz ar to uzņēmums uzskatīja, ka pat tādā gadījumā, ja attiecībā uz konkrētiem ražojumu veidiem informācija esot saistīta tikai ar viena vai divu Savienības ražotāju datiem, nekādā ziņā neesot iespējams identificēt šos uzņēmumus un tādējādi šim ražotājam eksportētājam sniegt būtiskas konkurences priekšrocības attiecībā pret tā konkurentiem Savienībā individuāli vai kolektīvi.
(18)
Saskaņā ar pamatregulas 20. pantu Komisijai patiesi ir pienākums pēc pagaidu pasākumiem izpaust sīku informāciju, kas ir pamatā būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata noteikti pasākumi. Tomēr Komisijai saskaņā ar pamatregulas 19. pantu ir arī pienākums ar informāciju, kas pēc sava rakstura ir konfidenciāla vai kuru sniedz konfidenciāli, apieties kā ar konfidenciālu.
(19)
Šajā konkrētajā gadījumā Savienības ražotāju faktiskās cenas un mērķa cenas attiecībā uz diviem ražojumu veidiem tika dzēstas vai aizstātas ar intervāliem, jo informācija par vienu no ražojuma veidiem bija iegūta tikai no viena vai diviem Savienības ražotājiem. Turklāt šajā nozarē ir plaši zināms, ka šo konkrēto ražojuma veidu neražo neviens cits Savienības ražotājs. Līdz ar to Komisija uzskata, ka minētā informācija pēc savas būtības ir konfidenciāla, jo tās izpaušana radītu ievērojamas konkurences priekšrocības konkurentiem un/vai būtisku negatīvu ietekmi uz uzņēmumu(-iem), kas sniedz informāciju. Turklāt tāda paša veida informācija tika dzēsta attiecībā uz otru ražojuma veidu, lai izvairītos no tā, ka rādītāji par pirmo ražojuma veidu varētu tikt izsecināti no kopējiem pieejamajiem rādītājiem.
(20)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas uzņēmums atkārtoti apgalvoja, ka kaitējuma starpības aprēķinu informācijas izpaušanas līmenis esot nepietiekams un neatbilstošs. Proti, tas iebilda, ka neesot skaidrs, kā atlasīts otrais ražojuma veids, par kuru rādītāji tikuši dzēsti. Komisija precizē, ka tas tika darīts vienīgi izlases veidā.
(21)
Kā risinājumu saistībā ar šo, kā apgalvots, nepietiekamo informācijas izpaušanu, uzņēmums ierosināja, ka tā juristi varētu tikties ar Komisijas personālu un detalizēti apspriest dempinga un kaitējuma starpības aprēķinus, neiegūstot jebkādu konfidenciālu dokumentu kopijas, vai arī saņemt piekļuvi Komisijas datu telpai, kur varētu veikt piezīmes.
(22)
Komisija nevarēja izpildīt šo prasību. Lai uzņēmuma juristi varētu pārbaudīt aprēķinus, tiem no viena vai diviem uzņēmumiem būtu jāsaņem precīzi rādītāji. To nevarēja izdarīt, jo Komisijai saskaņā ar pamatregulas 19. pantu ir pienākums nodrošināt minēto datu konfidencialitāti.
(23)
Turklāt Komisija galīgajā informācijas izpaušanā skaidri norādīja, ka, ciktāl tas attiecas uz jautājumiem, kas saistīti ar uzņēmuma tiesībām uz aizstāvību (piemēram, piekļuvi lietas materiāliem), uzņēmums var vērsties pie uzklausīšanas amatpersonas atbilstīgi Uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumiem (4). Tomēr uzņēmums termiņā, kas noteikts galīgās informācijas izpaušanas piezīmju iesniegšanai, uzklausīšanas amatpersonas iesaistīšanos nelūdza.
(24)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija noraida apgalvojumus par attiecīgā ražotāja eksportētāja procesuālo tiesību iespējamo pārkāpumu.
B. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
1. Attiecīgais ražojums
(25)
Kā norādīts pagaidu regulas 26. apsvērumā, attiecīgais ražojums ir solārais stikls no rūdīta nātrijkaļķa lokšņu stikla, kura dzelzs saturs ir mazāks par 300 ppm, saules caurlaidība ir vairāk nekā 88 % (mērot saskaņā ar AM1,5 300-2 500 nm), izturība pret karstumu ir līdz 250 °C (mērot saskaņā ar EN 12150), izturība pret termisku šoku ir Δ 150 K (mērot saskaņā ar EN 12150) un kura mehāniskā izturība ir 90 N/mm2 vai vairāk (mērot saskaņā ar EN 1288-3) (“attiecīgais ražojums”, parasti saukts par “solāro stiklu”). Attiecīgais ražojums šobrīd atbilst KN kodam ex 7007 19 80.
2. Apgalvojumi par ražojuma klāstu
(26)
Viens ražotājs eksportētājs pēc pagaidu informācijas izpaušanas apgalvoja, ka pretēji pagaidu regulas 32. apsvērumā minētajam dārzkopības stikls, kas atbilst solārā stikla tehniskajām īpašībām, kā noteikts pagaidu regulas 26. apsvērumā, būtu jāizslēdz no ražojuma klāsta. Pirmkārt, saskaņā ar eksportētāja minēto, dārzkopības stikla fizikālās īpašības esot samērā atšķirīgas no solārā stikla īpašībām: i) dārzkopības stiklam atkarībā no klientu prasībām esot dažādi izmēri, savukārt solārajam stiklam esot tikai noteikti izmēri; ii) dārzkopības stikls varot būt divpusēji pārklāts, bet fotoelektrisko moduļu (“FE moduļi”) solārais stikls neesot abpusēji pārklāts. Otrkārt, dārzkopības stiklam, kā apgalvots, esot atšķirīgs pielietojums: to nevarot izmantot ne FE moduļu, ne termokolektoru ražošanai.
(27)
Komisija minēto apgalvojumu noraida šādu iemeslu dēļ. Pirmkārt, tas, ka siltumnīcu ražošanā izmantotā solārā stikla izmēri atšķiras no FE moduļos vai termokolektoros izmantotā solārā stikla, nav būtiski, jo prasības saistībā ar izmēru var mainīties gan FE moduļu, gan siltumnīcu gadījumā. Turklāt jebkura ražojuma izslēgšana uz šāda pamata var veicināt antidempinga pasākumu iespējamo apiešanu. Otrkārt, tirgū pārdotais dārzkopības stikls var būt ne tikai abpusēji pārklāts solārais stikls, bet arī nepārklāts un vienpusēji pārklāts solārais stikls. Turklāt, kā turpmāk skaidrots 68. apsvērumā, abpusēji pārklātu stiklu izmanto arī FE moduļos un termokolektoros. Tādēļ ar šo fizikālo īpašību nevar nošķirt dārzkopības stikla vajadzībām izmantotu solāro stiklu no jebkādā citā veidā izmantota solārā stikla. Visbeidzot, nevar izslēgt iespēju, ka siltumnīcu ražošanai paredzēto solāro stiklu izmanto FE moduļu un/vai termokolektoru ražošanai.
(28)
Pēc informācijas izpaušanas viens importētājs apgalvoja, ka solārais stikls, ko varot izmantot arī kā mēbeļu stiklu, neesot izslēgts no ražojuma klāsta, tāpēc uzņēmumiem esot radīts administratīvais slogs un kavēšanās. Tas, kā apgalvots, izrietot no fakta, ka uzņēmumiem esot pienākums Savienības muitas iestādēm nosūtīt pārbaudes ziņojumus katru reizi, kad muitas iestādes izskata, vai importētajām precēm ir piemērojami pasākumi.
(29)
Komisija uzskata, ka šāda veida stikls nebūtu jāizslēdz no izmeklēšanas jomas, jo solāro stiklu ir iespējams izmantot gan dārzkopības, gan mēbeļu jomā. Lai Savienības ražošanas nozarei nodrošinātu pienācīgu aizsardzību pret kaitīgo ietekmi, ko rada imports par dempinga cenām, būtu jāizvairās no nepilnībām, kas var pieļaut pasākumu apiešanu. Pienācīgas aizsardzības pozitīvā ietekme atsver iespējamo negatīvo ietekmi, ko attiecīgajam importētājam varētu radīt papildu administratīvais slogs.
(30)
Cits ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pludinātais stikls būtu jāizslēdz no ražojuma klāsta, jo tā ražotais pludinātais stikls tiekot izmantots celtniecības tirgū un siltumnīcu tirgū. Turklāt tas apgalvoja, ka pludinātais stikls netiekot izmantots FE moduļu ražošanai. Tomēr, pamatojoties uz argumentiem, ko Komisija izvirzījusi pagaidu regulas 33. apsvērumā, Komisija atgādina, ka pludinātais stikls skaidri atbilst solārā stikla tehniskajām īpašībām, kā minēts pagaidu regulas 26. apsvērumā. Turklāt pludināto stiklu ražo gan Savienības ražošanas nozare, gan ražotāji eksportētāji. To apliecina internetā publiski pieejama informācija (5). Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
3. Secinājums
(31)
Citas piezīmes par attiecīgo ražojumu un līdzīgo ražojumu netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 26.-33. apsvērumā izdarītie secinājumi.
C. DEMPINGS
1. Tirgus ekonomikas režīms (“TER”)
(32)
Pēc pagaidu informācijas izpaušanas un vēlāk pēc galīgās informācijas izpaušanas viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija esot kļūdījusies, noraidot tā TER pieprasījumu. Tāda pati ar TER noteikšanu saistīta prasība jau bija izvirzīta pagaidu posmā, un Komisija to noraidīja pagaidu regulas 43. un 47. apsvērumā.
(33)
Ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka preferenciāla nodokļu režīma un dotāciju radītais ieguvums neveidojot nozīmīgu daļu no tā apgrozījuma. Šajā saistībā jāatgādina, ka minētais arguments (kā arī citi argumenti) jau tika aplūkots Komisijas 2013. gada 13. septembra vēstulē eksportētājam, kurā Komisija minētajai personai sniedza informāciju par TER noteikšanu. Jo īpaši tika uzsvērts, ka šīs priekšrocības iezīmju dēļ absolūtajam IP laikā saņemtajam ieguvumam nav nozīmes, lai novērtētu, vai izkropļojums ir “būtisks”. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(34)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek apstiprināts konstatējums, ka visi TER pieprasījumi būtu jānoraida, kā noteikts pagaidu regulas 34.-47. apsvērumā.
2. Normālā vērtība
2.1. Analogās valsts izvēle
(35)
Pagaidu regulā Turcija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu tika izvēlēta kā piemērota analogā valsts. Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Turcija neesot piemērota analogā valsts normālās vērtības noteikšanai, jo Turcijā esot tikai viens solārā stikla ražotājs un Turcijas tirgū praktiski nepastāvot solārā stikla imports. Turklāt ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Turcijas solārā stikla iekšējā tirgū peļņas procents esot īpaši augsts, un tādējādi tas mākslīgi paaugstinot normālās vērtības līmeni. Turklāt tas pats ražotājs eksportētājs atgādināja, ka Turcijā ražotajam solārajam stiklam nepiemērojot pārklāšanas tehnoloģiju un ka Turcijas solārais stikls netiekot ražots, izmantojot pludināšanas procesu. Tādējādi galvenos elementus, kas vajadzīgi normālās vērtības noteikšanai, neesot bijis iespējams iegūt no Turcijas līdzīgā ražojuma iekšzemes tirgus. Tāpēc ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka tā vietā normālās vērtības noteikšanai būtu bijis jāizmanto Savienības cenas.
(36)
Pirmkārt, Komisija atgādina, ka Turcijā attiecībā uz līdzīgo ražojumu nav būtisku tirdzniecības šķēršļu. Tāpēc nevar secināt, ka Turcijas solārā stikla tirgus ir aizvērts starptautiskajai tirdzniecībai. Gluži pretēji - tirgus ir atvērts un līdzīgā ražojuma cenu iekšzemes tirgū brīvi nosaka piedāvājuma un pieprasījuma mijiedarbība.
(37)
Otrkārt, attiecībā uz apgalvojumu par īpaši augstu peļņu Turcijas iekšzemes tirgū Komisija uzsver, ka tā Turcijas līdzīgā ražojuma tirgū IP laikā nenovēroja pārmērīgu peļņas procentu salīdzinājumā ar peļņas procentu, ko attiecīgajā periodā ieguva Savienības ražotāji.
(38)
Treškārt, tas, ka kādā trešā valstī nav konkrētu ražojuma veidu, nepadara to par nepiemērotu analogo valsti. Gluži pretēji - pamatregulas 2. panta 3. punktā noteikts, ka gadījumā, ja konkrēti ražojuma veidi netiek pārdoti iekšzemes tirgū, Komisija normālo vērtību aprēķina, pamatojoties uz ražošanas izmaksām izcelsmes valstī, kurām pieskaitītas pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas saprātīgā apmērā, kā arī peļņa. Informācija saistībā ar pārklāšanas un pludināšanas procesa izmaksām bija balstīta uz pārbaudītiem datiem no Savienības ražošanas nozares.
(39)
Ņemot vērā iepriekš minēto, apgalvojums, ka Turcija nav piemērota analogā valsts, tiek noraidīts.
(40)
Turklāt Komisija nevar piekrist argumentam, ka normālo vērtību būtu bijis jānosaka, pamatojoties uz cenām, kas faktiski tika maksātas Savienībā. Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu Komisija normālās vērtības noteikšanas nolūkos var atgriezties pie Savienības cenām tikai tad, ja minēto vērtību nav iespējams noteikt, pamatojoties uz datiem no piemērotas analogās valsts. Tā kā tika konstatēts, ka pastāv piemērota analogā valsts ar pietiekamu ražotāja sadarbības līmeni, Komisijas pienākums bija normālo vērtību noteikt, pamatojoties uz datiem no šīs analogās valsts, nevis atgriežoties pie Savienības cenām (6).
(41)
Komisija apstiprina, ka Turcija ir izvēlēta par analogo valsti pamatregulas 2. panta 7. punkta nozīmē.
2.2. Normālā vērtība
(42)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu, kad tā normālo vērtību noteikusi, pamatojoties tikai uz rentablo pārdošanu analogajā valstī un pievienojot hipotētisku peļņas procentu pārdošanai, kas nav bijusi rentabla.
(43)
Komisija apstiprina, ka normālās vērtības noteikšanas nolūkā, kā paskaidrots pagaidu regulas 61. un 62. apsvērumā un kā noteikts pamatregulas 2. panta 4. punktā, tā bija pārliecinājusies, ka vismaz 80 % no visu līdzīgā ražojuma veidu pārdošanas apjoma Turcijas iekšējā tirgū bijuši rentabli. Tādējādi, nosakot normālo vērtību, neatkarīgi no rentabilitātes tika ņemts vērā viss pārdošanas apjoms Turcijas iekšējā tirgū. Tāpēc šis apgalvojums nav pamatots un līdz ar to tiek noraidīts.
(44)
Citas piezīmes par normālās vērtības noteikšanu netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 58.-64. apsvērums.
2.3. Eksporta cena
(45)
Piezīmes par eksporta cenām netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 65. apsvērums.
2.4. Salīdzinājums
(46)
Pēc pagaidu informācijas izpaušanas un vēlāk pēc galīgās informācijas izpaušanas viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija esot kļūdaini koriģējusi tā eksporta cenu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu. Tas apgalvoja, ka ražotājs un saistītais tirgotājs veidojot vienu saimniecisku vienību un ka šāda korekcija tādēļ neesot pieļaujama. Korekcijas apmērs jebkurā gadījumā esot pārāk augsts, jo Komisija to balstījusi uz faktisko uzcenojumu, kas neesot bijis noteikts godīgas konkurences apstākļos, bet drīzāk esot bijusi iekšējo cenu noteikšanas vienošanās. Tā vietā Komisijai nepieciešamības gadījumā būtu bijis jāveic korekcija, pamatojoties uz aplēsto uzcenojumu starp ražotāju un nesaistītu importētāju godīgas konkurences apstākļos.
(47)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka ražotājam eksportētājam pašam bija pilnībā funkcionējoša eksporta nodaļa, kas ar pircējiem Savienībā risināja sarunas par pārdošanas nosacījumiem, izdarīja ražošanas pasūtījumus, rīkoja un veica galaprodukta - tostarp visu nosūtīšanas dokumentu - nosūtīšanu pircējiem Savienībā, nodarbojās ar eksporta muitošanu un sagatavoja tirdzniecības dokumentus. Ražotāja eksportētāja un saistītā tirgotāja uzdevumi saistībā ar eksportu patiešām nepārklājās. Tomēr ražotājs eksportētājs tirgotājam izrakstīja pārdošanas rēķinus, kas, savukārt, pircējam Savienībā izrakstīja pārdošanas rēķinu par līguma cenu. Saistītais tirgotājs iekasēja maksājumu, atskaitīja uzcenojumu un samaksāja atlikušo summu ražotājam eksportētājam.
(48)
Tāpēc Komisija secina, ka saistīto tirgotāju nevar uzskatīt par iekšējo pārdošanas nodaļu pat tad, ja abi šie uzņēmumi tiktu uzskatīti par vienu saimniecisko vienību, un ka korekcija saskaņā ar 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu ir pilnīgi pamatota. Turklāt, tā kā izdarītā korekcija atspoguļo faktiski iekasēto uzcenojumu starp saistītajiem uzņēmumiem, nav iemesla to aizstāt ar citu teorētisku summu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(49)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka tā ražošanas jauda esot bijusi daudz lielāka par Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudu un ka tāpēc tam esot bijusi priekšrocība zemāku attiecīgā ražojuma ražošanas procesa izmaksu ziņā. Tāpēc Komisijai būtu jāizvērtē šī iespējamā priekšrocība saistībā ar ražotāja eksportētāja zemākajām ražošanas izmaksām un jāveic vajadzīgā korekcija.
(50)
Komisija nevar pieņemt minēto apgalvojumu. Pirmkārt, ražotājs eksportētājs nenorāda saistošu tiesisku normu, saskaņā ar kuru šādu korekciju varētu veikt. Otrkārt, nav pierādīts, ka zemākas izmaksas lielākas ražošanas jaudas dēļ varētu ietekmēt cenas vai cenu salīdzināmību pamatregulas 2. panta 10. punkta nozīmē. Patiesi, pat ja izmaksu atšķirību varētu pierādīt, nav skaidrs, kā tas atspoguļojas galīgajā cenā un vai tas netiek kompensēts ar citu izmaksu atšķirību.
(51)
Turklāt ražotāja eksportētāja minētais iespējamais ieguvums attiecas uz ražošanas izmaksām, kas salīdzinājumā ar izmaksām, kuras radušās Savienības ražošanas nozarei, kā apgalvots, esot zemākas. Šajā ziņā tiek atgādināts, ka ražotājam eksportētājam netika piešķirts TER un ka tā izmaksas tādēļ netika pārbaudītas. Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu Komisija normālo vērtību noteica, pamatojoties uz analogās valsts ražotāja faktiskajām cenām un/vai izmaksām, jo cenas un izmaksas valstīs, kurās nav tirgus ekonomikas, neizriet no tirgus konjunktūras un tāpēc nav ticamas tirgus cenu vai izmaksu aizstājējvērtības.
(52)
Viens ĶTR ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisijai būtu jākoriģē viena tā konkurenta ražotāja eksporta cena, atskaitot no tās pakalpojuma maksu un maksu par licenci, ko tas, kā apgalvots, esot samaksājis trešai personai.
(53)
Komisija noraida šo apgalvojumu. Pirmkārt, ražotājs eksportētājs nenorāda attiecīgu pamatregulas noteikumu, saskaņā ar kuru šādu korekciju varētu veikt. Otrkārt, pat ja šis apgalvojums būtu tāds, uz kuru attiecas pamatregulas 2. panta 10. punkta e) apakšpunkts, kas paredz korekcijas saistībā ar transporta, apdrošināšanas, pārkraušanas, iekraušanas un papildu izmaksām, minētais noteikums neattiecas uz pakalpojumu maksām vai izmaksām, kas saistītas ar licences līgumu. Šādas izmaksas ir uzņēmējdarbības izmaksas, kas parasti rodas preču ražotājam, kurš izmanto no trešās personas iegūtu tehnoloģiju licenci, neatkarīgi no tā, vai preces tiek eksportētas vai pārdotas iekšējā tirgū. Tāpēc minētās izmaksas būtu jāatspoguļo gan eksporta, gan iekšējā tirgus pārdošanas galīgajā cenā. Līdz ar to minētās izmaksas nevar ietekmēt salīdzināmību starp eksporta cenu un normālo vērtību. Tāpēc korekcija saskaņā ar 2. panta 10. punktu nav pamatota, un apgalvojums līdz ar to tiek noraidīts.
(54)
Kā noteikts pagaidu regulas 67. un 68. apsvērumā, taisnīga normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājuma nodrošināšanas nolūkā atbilstīgi pamatregulas 2. panta 10. punktam tika izdarītas pienācīgas korekcijas, lai ņemtu vērā atšķirības, kas ietekmē cenas un to salīdzināmību.
(55)
Tādējādi tika veiktas uzņēmumam specifiskas korekcijas saistībā ar transporta, jūras pārvadājumu un apdrošināšanas izmaksām, pārkraušanas, iekraušanas un papildu izmaksām, izvedmuitu un komisijas maksu visos gadījumos, kad bija skaidrs, ka tās ietekmē cenu salīdzināmību. Tomēr pēc pagaidu pasākumu noteikšanas Komisija pamanīja pārrakstīšanās kļūdu saistībā ar PVN korekciju. Kļūda tika attiecīgi labota dempinga aprēķinā, kas turpmāk atspoguļots 169. apsvēruma attiecīgajā tabulā.
(56)
Divi ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka cenu salīdzinājums starp eksporta cenu un normālo vērtību neesot bijis pareizs attiecībā uz vienu ražojuma veidu. Šis apgalvojums ir turpmāk aplūkots 67.-68. apsvērumā.
2.5. Dempinga starpības
(57)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc ar šo tiek apstiprināta dempinga starpību aprēķināšanai izmantotā metode, kas izklāstīta pagaidu regulas 69.-73. apsvērumā.
(58)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka antidempinga anketā tas esot kļūdaini uzrādījis nepareizas cenas, apdrošināšanas un frakta vērtības (“CIF vērtības”) vairākiem attiecīgā ražojuma eksporta pārdošanas darījumiem ar ES. Uzrādītās CIF vērtības esot bijušas pārāk zemas, tādējādi palielinot uzņēmuma dempinga starpību un kaitējuma starpību.
(59)
Komisija rūpīgi izskatīja šo pieprasījumu. Pēc tam, kad ar ES importētāju veikto attiecīgo darījumu CIF cenas bija salīdzinātas un pārbaudītas uz vietas, Komisija varēja pārliecināties par šā apgalvojuma pamatotību. Tāpēc šis apgalvojums tika pieņemts.
(60)
Ņemot vērā normālās vērtības un eksporta cenas korekcijas un to, ka citas piezīmes netika saņemtas, galīgās dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas pie Savienības robežas pirms nodokļu nomaksas, ir šādas.
Uzņēmums
Dempinga starpība
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Citi uzņēmumi, kas sadarbojās
84,7 %
Visi pārējie uzņēmumi
90,1 %
D. KAITĒJUMS
1. Savienības ražošanas nozares un Savienības ražošanas apjoma definīcija
(61)
Piezīmes par Savienības ražošanas nozares un Savienības ražošanas apjoma definīciju netika saņemtas. Tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 75.-79. apsvērumu.
2. Patēriņš Savienībā
(62)
Pēc pagaidu informācijas izpaušanas sūdzības iesniedzēja sniegtie pārdošanas apjoma dati par atlasītajiem Savienības ražotājiem ir papildināti ar datiem, kas iegūti no atlasītajiem Savienības ražotājiem. Attiecīgi tika labota 1. tabula (sk. turpmāk). Šis labojums nemaina un nepadara par nepamatotu tendenci vai secinājumus, kas iegūti no pagaidu regulas datiem. Tāpēc, tā kā piezīmes par patēriņu Savienībā netika saņemtas, tiek apstiprināta pagaidu regulas 80.-82. apsvērumā noteiktā Savienības patēriņa tendence.
1. tabula
Patēriņš Savienībā (1 000 m2)
2009
2010
2011
IP
Kopējais patēriņš Savienībā
16 596
28 239
33 993
27 412
Indekss
100
170
205
165
Avots: Glass for Europe, sūdzības iesniedzēja un atlasīto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
3. Par dempinga cenām no attiecīgās valsts veiktā importa apjoms, cena un tirgus daļa
(63)
Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma labojuma dēļ (sk. 62. apsvērumu iepriekš) bija jālabo arī no attiecīgās valsts veiktā importa tirgus daļa (sk. 2. tabulu). Šis labojums nemaina tendenci vai secinājumus, kas iegūti no pagaidu regulas datiem.
(64)
Līdz ar to Komisija apstiprina pagaidu regulas 83.-87. apsvērumu.
2. tabula
Importa apjoms (1 000 m2) un tirgus daļa
2009
2010
2011
IP
Tirgus daļa
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indekss
100
100
250
421
Avots: Glass for Europe, sūdzības iesniedzēja un atlasīto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
4. Cenu samazinājums
(65)
Pagaidu regulas 88.-89. apsvērumā norādīts, kā noteikts cenu samazinājums IP laikā. Tās vidējās svērtās pārdošanas cenas pa atlasīto Savienības ražotāju ražojumu veidiem, kas iekasētas no nesaistītiem pircējiem Savienības tirgū un koriģētas EXW līmenī, tika salīdzinātas ar atbilstošajām vidējām svērtajām cenām pa atlasīto ražotāju eksportētāju, kuri sadarbojās, importa ražojuma veidiem. Attiecīgais imports bija pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienības tirgū, noteikts uz CIF pamata un koriģēts uz augšu, proti, ņemot vērā muitošanas, maksājumu, pārkraušanas un iekraušanas izmaksas. Minētās korekcijas paaugstina cenu par 7-15 % atkarībā no ražojuma kontroles numura.
(66)
Cenu salīdzinājums tika veikts, sadalot darījumus pa ražojuma veida numuriem vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī un vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā izklāstīts iepriekšējā apsvērumā, un atskaitot rabatus un atlaides. Izsakot salīdzinājumu procentos no atlasīto Savienības ražotāju apgrozījuma IP laikā, tas liecināja, ka importa par dempinga cenām vidējā svērtā cenu samazinājuma starpība ir 10,6-26,7 % apmērā attiecībā pret atlasīto Savienības ražotāju cenām.
(67)
Divi ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka cenu salīdzinājums neesot bijis pareizs attiecībā uz vienu ražojuma veidu. Konkrēti tika apgalvots, ka abpusēji pārklāts solārais stikls būtu bijis jāsalīdzina atsevišķi no vienpusēji pārklāta solārā stikla. Tika apgalvots, ka abpusēji pārklāta solārā stikla izmaksas un cenas esot daudz lielākas par vienpusēji pārklāta solārā stikla izmaksām un cenām. Turklāt tika apgalvots, ka abpusēji pārklātam solārajam stiklam “parasti” esot daudz lielāks saules enerģijas caurlaidības koeficients nekā vienpusēji pārklātam solārajam stiklam. Visbeidzot, viens eksportētājs norādīja, ka FE moduļos nekad netiekot izmantots abpusēji pārklāts solārais stikls, jo tā cena esot daudz augstāka par vienpusēji pārklāta solārā stikla cenu, bet abpusēji pārklātam solārajam stiklam esot tāds pats saules enerģijas caurlaidības koeficients kā vienpusēji pārklātam solārajam stiklam, ja to izmanto FE moduļu ražošanā. Turpretim saules termiskās enerģijas iekārtās ar abpusēji pārklātu solāro stiklu tiekot panākta lielāka caurlaidība, kas esot svarīga, jo tādējādi saules termiskās enerģijas iekārtas varot būt daudz efektīvākas.
(68)
Komisija ražotāja eksportētāja izvirzītās prasības noraida šādu iemeslu dēļ. Pirmkārt, ražotājs eksportētājs, izņemot vispārīgus apgalvojumus, nesniedza nekādus pierādījumus, kas liecinātu, ka ir pastāvīga atšķirība starp vienpusēji pārklāta un abpusēji pārklāta solārā stikla ražošanas izmaksām. Savienības ražošanas nozare apgalvoja pretējo un norādīja, ka ražošanas izmaksas atšķiras atkarībā no izmantotās pārklāšanas tehnoloģijas un ka abpusēji pārklāts stikls ne vienmēr ir dārgāks par vienpusēji pārklātu un otrādi. Otrkārt, abpusēji pārklāts stikls patiesi var panākt lielāku saules enerģijas caurlaidību nekā vienpusēji pārklāts stikls (pirmais var sasniegt maksimums 98 % lielu saules enerģijas caurlaidību, bet otrais - ne lielāku par 95 %), un tā tehniskās īpašības patiesi ir būtiskas vienīgi saules termiskās enerģijas iekārtās, bet ne FE moduļos. Tomēr pretēji ražotāja eksportētāja apgalvojumam abpusēji pārklātu solāro stiklu pārdod arī FE moduļu ražotājiem, kas pat veido tā galveno tirgu. Faktiski abpusēji pārklātā stikla apjoms, ko Savienības ražošanas nozare IP laikā pārdeva izmantošanai termokolektoros, bija niecīgs (mazāk kā 1 % no visa abpusēji pārklātā stikla pārdotā apjoma; viss pārējais pārdotais apjoms bija paredzēts FE moduļiem).
(69)
Pēc pagaidu informācijas izpaušanas attiecībā uz pēcimportēšanas izmaksām tika saņemtas divas piezīmes. Pirmajā piezīmē sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka izmaksu korekcijām attiecībā uz muitošanas, maksājumu, pārkraušanas un iekraušanas izmaksām vajadzētu būt ar daudz zemāku likmi, proti, EUR 0,26/m2 attiecībā uz muitošanas, pārkraušanas un iekraušanas izmaksām plus 3 % nodoklis, nevis izmantotā likme EUR 0,40/m2 plus 3 % nodoklis.
(70)
Otrā piezīme bija no ražotāja eksportētāja, kas apgalvoja, ka neesot sniegta nekāda sīkāka informācija par sadalījumu, izņemot vispārējo 0,40 EUR/m2 likmi, ko piemēro pārkraušanas izmaksām, muitošanas maksājumiem un importēto ražojumu pagaidu uzglabāšanai importēšanas vietā. Tas arī apgalvoja, ka neesot paskaidroti kritēriji, kas piemēroti, lai noteiktu, vai korekcija uzskatāma par samērīgu.
(71)
Komisijas piemērotās attiecīgās korekcijas ir balstītas uz pārbaudītiem datiem, kas saņemti no ĶTR ražota solārā stikla importētājiem, un atspoguļo faktiskās vidējās svērtās izmaksas, kuras rodas saistībā ar attiecīgā ražojuma importēšanu IP laikā. Turpretim sūdzības iesniedzējs uzrādīja pārskatu par parastām standarta maksām, ko neatkarīgs kravas ekspeditors piemērojis Ķīnas izcelsmes importam jūras konteineros. Minētais pārskats nav derīgs pierādījums par faktiskajām maksām, ko kravas ekspeditors piemērojis attiecīgā ražojuma importam IP laikā. Līdz ar to sūdzības iesniedzēja apgalvojums tiek noraidīts.
(72)
Attiecībā uz ražotāja eksportētāja apgalvojumu - sīkāku vērtības 0,40 EUR/m2 sadalījumu nevarēja sniegt, jo šī vērtība ir vidējā svērtā vērtība, kas aprēķināta, pamatojoties uz daudziem faktiskiem rēķiniem, kuri IP laikā dažādās ES ostās izrakstīti par Ķīnas izcelsmes solārā stikla importu. Tādējādi faktiskās pēcimportēšanas izmaksas atšķiras atkarībā no iebraukšanas ostas ES, ražojuma veida, pagaidu noliktavas izmantošanas importēšanas vietā utt.
(73)
Turklāt pēcimportēšanas izmaksu korekcija, ko Komisija veica ar pagaidu regulu, tiek uzskatīta par samērīgu, jo tā ir balstīta uz pārbaudītiem faktiskiem rēķiniem, kas neatkarīgiem importētājiem izrakstīti par Ķīnas izcelsmes solārā stikla importu.
(74)
Citas piezīmes par cenu samazinājuma aprēķināšanai izmantoto metodoloģiju netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināta cenu salīdzinājuma metode, kas izklāstīta pagaidu regulas 89. un 90. apsvērumā.
5. Makroekonomiskie rādītāji
(75)
Kā norādīts pagaidu regulas 92. apsvērumā, kaitējuma analīzes nolūkā Komisija izšķīra starp makroekonomiskiem un mikroekonomiskiem kaitējuma rādītājiem. Makroekonomiskie rādītāji par attiecīgo periodu tika analizēti, pamatojoties uz Savienības ražošanas nozares sniegtajiem datiem par visiem Savienības ražotājiem, kas pieteicās izmeklēšanas laikā.
(76)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija kaitējuma analīzi neesot veikusi saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. un 5. punktu, jo tā analīzi veikusi, pamatojoties uz diviem atšķirīgiem un, kā apgalvots, neatbilstīgiem datu kopumiem, proti, makroekonomiskajiem un mikroekonomiskajiem kaitējuma rādītājiem. Turklāt tas apgalvoja, ka analīzes, kas balstīta uz minētajiem diviem datu kopumiem, iespējamā neatbilstība radot nopietnas šaubas par to, vai vispārējais priekšstats par kaitējumu ir atbilstīgs, godīgs un objektīvs.
(77)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas tas pats uzņēmums atkārtoja savu apgalvojumu. Tas arī atsaucās uz vairākām iepriekšējām izmeklēšanām, kurās Savienības iestādes dažādus datu kopumus, kā apgalvots, esot nekonsekventi definējušās kā tādus, kas piederot vai nu makroekonomiskiem, vai arī mikroekonomiskiem datiem.
(78)
Komisija nevar pieņemt minēto apgalvojumu. Šāda metodoloģija tiek piemērota atlases veidošanas gadījumos, lai analizētu Savienības ražošanas nozares stāvokli un ņemtu vērtā ne tikai atlasīto uzņēmumu, bet arī visas Savienības ražošanas nozares uzrādītās tendences. Analīzē tika ņemti vērā visi pamatregulas 3. panta 5. punktā noteiktie faktori. Arī secinājums par kaitējumu ir izdarīts, pamatojoties uz visiem šiem faktoriem. Līdz ar to kaitējuma analīze tika veikta saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. un 5. punktu.
(79)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 90.-94. apsvērumu.
(80)
Attiecībā uz makroekonomiskajiem rādītājiem, ko Komisija analizējusi pagaidu regulas 95.-103. apsvērumā, Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma labojuma dēļ (sk. 62. apsvērumu iepriekš) Savienības ražotāju tirgus daļa nedaudz mainījās (sk. 5. tabulu). Tomēr šis labojums nemaina tendenci vai secinājumus, kas iegūti no pagaidu regulas datiem. Līdz ar to Komisija apstiprina pagaidu regulas 95.-105. apsvērumu.
5. tabula
Pārdošanas apjoms un tirgus daļa
2009
2010
2011
IP
Pārdošanas apjoms (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indekss
100
172
181
123
Tirgus daļa
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indekss
100
101
88
74
Avots: Glass for Europe, sūdzības iesniedzēja un atlasīto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
6. Mikroekonomiskie rādītāji
(81)
Pēc pagaidu informācijas izpaušanas ir atjaunināta informācija par atlasīto Savienības ražotāju vienības ražošanas izmaksām. Attiecīgi nedaudz tika koriģēta 7. tabula (sk. turpmāk). Šis labojums nemaina un nepadara par nepamatotu tendenci vai secinājumus, kas iegūti no pagaidu regulas datiem. Tāpēc, tā kā piezīmes netika saņemtas, Komisija apstiprina pagaidu regulas 106.-123. apsvērumu.
7. tabula
Vidējās pārdošanas cenas Savienībā
2009
2010
2011
IP
Vienības ražošanas izmaksas (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Avots: atlasīto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
7. Secinājums par kaitējumu
(82)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 124.-129. apsvērumā izdarīto secinājumu, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums pamatregulas 3. panta 5. punkta nozīmē.
E. CĒLOŅSAKARĪBA
1. Importa par dempinga cenām radītā ietekme
(83)
Pagaidu regulas 131., 132. un 133. apsvērumā Komisija ir secinājusi, ka starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un ĶTR importu par dempinga cenām pastāv cēloņsakarība. Vairākas ieinteresētās personas apstrīdēja šo secinājumu, apgalvojot, ka sakritība laikā starp kaitējumu un attiecīgās valsts izcelsmes importa pieaugumu neesot samērīga un konsekventa. Tas tādēļ, ka 2009.-2011. gadam Ķīnas izcelsmes imports būtiski pieauga. Turklāt Ķīnas izcelsmes importa vidējā cena 2011. gadā bija 4,96 EUR/m2, kas bija 2012. gada rādītājiem līdzīga summa (4,38 EUR/m2).
(84)
Tās pašas personas apgalvoja, ka secinājums par to, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējumus būtu jāpiedēvē Ķīnas 2012. gadā veiktajam importam, esot pretrunā konstatējumam, ka iepriekšējā gada Ķīnas izcelsmes importam, kā apgalvots, neesot bijis nekādas negatīvas ietekmes, jo īpaši attiecībā uz Savienības ražošanas nozares peļņas procentu, lai gan vidējā importa cena esot bijusi ļoti līdzīga.
(85)
No attiecīgā perioda sākuma līdz IP beigām imports pieauga par 596 %, palielinot tirgus daļu par 321 %. Attiecīgajā periodā importa cenas samazinājās par 27,2 %.
(86)
Savienības ražošanas nozares peļņas procents 2011. gadā, neraugoties uz lielo ĶTR izcelsmes importa pieaugumu jau 2011. gadā, tiešām bija tikai nedaudz mazāks kā 2010. gadā. Tomēr 2011. gadā solārā stikla patēriņš Savienībā ievērojami palielinājās, t. i., par 20,4 % laikposmā 2010.-2011. gadam, savukārt imports no ĶTR šajā pašā periodā palielinājās par 150 %. IP laikā patēriņš samazinājās par nedaudz vairāk kā 19 %, bet Ķīnas izcelsmes importa apjoms turpmāk palielinājās par vairāk nekā 35 % salīdzinājumā ar 2011. gadu. Tas skaidri liecina par to, ka pastāv sakritība laikā starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu IP un Ķīnas izcelsmes importa par dempinga cenām lielo pieaugumu. Turklāt ir loģiski, ka paiet zināms laiks, līdz Savienības ražotāji sāk izjust dažas negatīvās sekas (piemēram, pircēju zaudēšana, zaudējumi, ieguldījumu atdeves un naudas plūsmas samazinājums utt.), ko rada importa par dempinga cenām pieaugums. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(87)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas tās pašas personas apgalvoja, ka sakritība laikā starp nodarīto būtisko kaitējumu un Ķīnas izcelsmes importu par dempinga cenām nevarot tikt novērtēta, pamatojoties uz visu attiecīgo periodu no 2009. gada līdz IP beigām un neņemot vērā radušās tendences, kas tika novērotas šajā periodā.
(88)
Komisija analizēja arī attiecīgajā periodā radušās tendences. Fakts, ka 2011. gadā Savienības ražošanas nozare vēl bija rentabla, neraugoties uz to, ka Ķīnas izcelsmes imports minētajā gadā jau bija ievērojami pieaudzis, neietekmē secinājumu, ka IP pastāvēja sakritība laikā starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un Ķīnas izcelsmes importu par dempinga cenām.
(89)
IP laikā patēriņš samazinājās par nedaudz vairāk kā 19 %, bet Ķīnas ražotāji eksportētāji:
-
palielināja savu tirgus daļu par 12,4 procentu punktiem salīdzinājumā ar 2011. gadu, savukārt Savienības ražošanas nozares tirgus daļa samazinājās par 12,3 procentu punktiem,
-
palielināja Ķīnas izcelsmes importa apjomu vairāk nekā par 35 % pretstatā Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma samazinājumam par 32 % un
-
jau tā ļoti zemās eksporta cenas turpmāk samazināja par vairāk nekā 10 %, un tās bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām par līdz pat 26,7 %, tādējādi palielinot Savienības ražošanas nozarei IP laikā nodarītos zaudējumus.
(90)
Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto analīzi, Komisija secina, ka imports par dempinga cenām un tā tirgus daļas ievērojamais pieaugums par cenām, kas pastāvīgi bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, ir nodarījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
(91)
Citas piezīmes par importa par dempinga cenām radīto ietekmi netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 131., 132. un 133. apsvērumu.
2. Citu faktoru ietekme
2.1. Imports no trešām valstīm
(92)
Saistībā ar Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma datu labojumu (sk. 62. apsvērumu iepriekš) nedaudz mainījās importa no trešām valstīm tirgus daļa (sk. laboto 11. tabulu turpmāk). Tomēr šis labojums nemaina tendenci vai secinājumus, kas iegūti no pagaidu regulas datiem.
(93)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 134.-137. apsvērumu.
11. tabula
Imports no trešām valstīm (1 000 m2)
Trešās valstis
2009
2010
2011
IP
Tirgus daļa
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indekss
100
74
90
88
Avots: Glass for Europe, sūdzības iesniedzēja un Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
2.2. Savienības ražošanas nozares eksporta rādītāji
(94)
Viena persona apstrīdēja Komisijas konstatējumus pagaidu regulas 139. apsvērumā, ka atlasīto Savienības ražotāju eksporta pārdošanas samazinājumu IP laikā, visticamāk, izraisījušas ļoti zemās cenas par Ķīnas eksportu uz Savienības ražošanas nozares galvenajiem eksporta galamērķiem (proti, ASV un Kanādu). Šī persona uzskatīja, ka minētais secinājums esot nepamatots, jo Ķīnas eksports pastāvējis arī 2011. gadā, un tādēļ neesot iemesla, kādēļ ietekmei vajadzētu parādīties tikai 2012. gadā. Tā arī uzskata, ka faktiskais iemesls, kādēļ eksporta pārdošanas apjoms bijis tik zems, esot Savienības ražošanas nozares konkurētspējas trūkums un fakts, ka Savienības ražošanas nozare nav spējusi saglabāt savu konkurētspēju laikā, kad pasaulē samazinājās tirgus cenas. Līdz ar to minētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares eksporta pārdošanas apjoma kritums IP laikā vēl vairāk palielināja nodarīto kaitējumu.
(95)
Atlasīto Savienības ražotāju eksporta pārdošanas apjoms 2009. gadā (sākuma stadijā) bija 20 % apmērā no to kopējā pārdošanas apjoma, 2010. gadā tas bija 11 % apmērā un 2011. gadā, kad pārdošanas apjoms bija vislielākais, tikai 14 % apmērā. 2012. gadā eksporta pārdošanas apjoms turpmāk samazinājās līdz 5 % apmēram.
(96)
Komisija noraida minētos apgalvojumus šādu iemeslu dēļ. Savienības ražošanas nozares galvenais tirgus vienmēr ir bijis un joprojām ir Savienības - nevis trešo valstu - tirgus, kas ir viens no lielākajiem pasaulē. Tāpat fakts, ka solārais stikls ir salīdzinoši smags un trausls, rada papildu izmaksas saistībā ar tā pārvadāšanu lielākos attālumos (sasišanas un korozijas riska dēļ). Pamatojoties uz Komisijas rīcībā esošo informāciju, kas iegūta no atlasīto ražotāju eksportētāju atbildēm uz anketas jautājumiem, tika konstatēts, ka cenas par Ķīnas eksportu uz Savienības ražošanas nozares galvenajiem eksporta galamērķiem patiesi bija ļoti zemas un IP laikā salīdzinājumā ar 2011. gadu tās turpināja samazināties. Tas liecina par to, ka Savienības ražošanas nozares eksporta rādītāju kritums galvenokārt ir saistīts ar aizvien lētāko Ķīnas eksportu arī uz trešo valstu tirgiem, kā apstiprināts izmeklēšanas laikā.
(97)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas tā pati persona apgalvoja, ka izmeklēšana attiecoties uz Savienības tirgu un neizvērtējot jebkādu iespējamu negodīgu cenu noteikšanu trešo valstu tirgos.
(98)
Turklāt ES iestāžu konstatējumi, pat pieņemot to nekļūdīgumu, esot, kā apgalvots, citu faktoru radīto kaitējumu piedēvējuši Savienībā ievestajam importam par dempinga cenām. Tādējādi iespējamais zemo cenu vai subsidētais Ķīnas eksports uz trešām valstīm neesot bijis ES ievestais imports par dempinga cenām un esot bijis kvalificējams kā cits faktors, kura kaitīgā ietekme nevar būt piedēvējama importam par dempinga cenām.
(99)
Komisija noraida šo apgalvojumu. Tā nepārbaudīja, vai ĶTR izcelsmes imports uz trešām valstīm bija par dempinga cenām un/vai subsidēts. Komisija, pamatojoties uz atlasīto ražotāju eksportētāju uzrādītajām cenām par eksportu uz trešām valstīm, tikai konstatēja, ka minētās cenas ir pastāvīgi samazinājušās pēdējos gados.
(100)
Tādā pašā veidā Komisija kā atsevišķu faktoru analizēja cenu samazinājumu ĶTR izcelsmes importam uz trešām valstīm un nepiedēvēja to Savienībā ievestajam importam par dempinga cenām. Šis fakts patiesi tika izmantots vienīgi kā iespējamais skaidrojums samazinātajam Savienības ražošanas nozares eksportam uz tās lielākajiem trešo valstu galamērķiem saistībā ar faktu, ka šie tirgi nav un nekad nav bijuši galvenie Savienības ražošanas nozares tirgi. Pat 2010. un 2011. gadā, kad pārdošanas apjoms bija vislielākais, vairāk nekā 85 % Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma tika realizēti Savienības tirgū.
(101)
Tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 140. apsvērumā izdarītais secinājums, ka atlasīto Savienības ražotāju eksporta rādītāju pasliktināšanās nevar izjaukt cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
2.3. Patēriņa, jaudas un jaudas izmantojuma attīstība
(102)
Viena persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums esot bijis saistīts ar patēriņa samazinājumu Savienībā. Tas, kā apgalvots, esot vienīgais rādītājs, kas, šķiet, pirmoreiz samazinājies 2012. gadā un ar ko esot saprātīgi saistīt kaitējumu, jo Ķīnas izcelsmes imports esot sācies jau 2011. gadā par cenām, kuras salīdzināmas ar 2012. gada cenām. Pēc galīgās informācijas izpaušanas tā pati persona atkārtoja savu apgalvojumu.
(103)
Patiesi, 2012. gadā patēriņš salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem samazinājās. Taču Komisijas veiktā analīze aptver laika posmu no attiecīgā perioda sākuma 2009. gadā līdz IP beigām, un minētajā periodā patēriņš Savienībā kopumā palielinājās par 65 %. Attiecīgajā periodā Savienības ražošanas nozares tirgus daļa pastāvīgi un ievērojami samazinājās, proti, kopumā par 25,7 %, turpretim Ķīnas izcelsmes importa tirgus daļa pieauga par 321 %. Attiecīgajā periodā Ķīnas izcelsmes imports palielinājās par 596 %.
(104)
Turklāt IP laikā patēriņš Savienībā joprojām bija līmenī, kas salīdzināms ar 2010. gada līmeni, tomēr, kā norādīts pagaidu regulas 10. tabulā, 2010. gadā Savienības ražošanas nozare guva samērīgu peļņu. Tādēļ tikai pats patēriņa samazinājums Savienībā IP laikā nevarēja būt radījis zaudējumus, kas Savienības ražošanas nozarei tika nodarīti IP laikā. Turklāt Savienības ražošanas nozares tirgus daļa laikā 2010.-2012. gadam samazinājās par 26,6 %, savukārt Ķīnas izcelsmes importa tirgus daļa tajā pašā periodā palielinājās par 318 %. Visbeidzot, ja patēriņa kritums IP laikā būtu radījis Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, samazinājumam būtu bijis jāietekmē arī Ķīnas izcelsmes imports. Tomēr tas acīmredzami tā nebija. Gluži pretēji - IP laikā Ķīnas izcelsmes imports būtiski palielinājās gan apjoma, gan tirgus daļas ziņā.
(105)
Tāpēc Komisija noraida minēto apgalvojumu un apstiprina pagaidu regulas 141. un 142. apsvērumā izdarītos secinājumus.
(106)
Attiecībā uz Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudu, kas atspoguļota pagaidu regulas 4. tabulā, Komisija uzskata, ka tās palielināšanās nepārprotami bija saistīta ar līdz pat 2011. gadam novērojamo patēriņa palielināšanās tendenci Savienībā.
(107)
Komisija arī konstatēja, ka galvenais iemesls, kādēļ ražošanas jauda no 2011. gada līdz IP beigām palielinājās par 12,5 %, bija viena uzņēmuma ienākšana solārā stikla tirgū, līdz ar ko visu pārējo tirgū esošo uzņēmumu ražošanas jauda šajā periodā nedaudz samazinājās.
(108)
Līdz ar to Komisija uzskata, ka kopumā Savienības ražošanas nozares jaudas attīstības tendence bija saistīta ar patēriņa attīstību Savienībā. Tādējādi Komisija uzskata, ka Savienības ražošanas nozares lielā ražošanas jauda, kas jau attiecīgā perioda sākumā bija augsta un saglabājās augsta IP laikā, nevar izjaukt cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
(109)
Pēc galīgās informācijas atklāšanas vairākas personas apgalvoja, ka Komisija neesot ņēmusi vērā iespējamo jaudas pārpalikumu kā būtisku kaitējuma cēloni. Attiecīgajā periodā jaudas pieaugums, kā apgalvots, nav bijis pamatojams ar patēriņa pieaugumu, jo Savienības ražošanas nozare esot saskārusies ar pastāvīgu, ļoti lielu plaisu starp ražošanas jaudu un patēriņu, kas, viņuprāt, neliecinot par ekonomisko dzīvotspēju. Turklāt viena persona apgalvoja, ka tirgus jaunpienācējs laikā no 2011. gada līdz IP beigām esot palielinājis nodarīto kaitējumu, paaugstinot vietējo konkurenci.
(110)
Tika arī apgalvots, ka zemais jaudas izmantojuma līmenis esot izrietējis no sarūkošā patēriņa Savienībā, palielinātās ražošanas jaudas un eksporta pārdošanas apjoma samazināšanās. Šis zemais izmantošanas līmenis esot radījis augstas nemainīgās izmaksas, kas, pēc minētās personas domām, esot nopietni ietekmējis Savienības solārā stikla ražošanas nozari.
(111)
Komisija norāda, ka visas Savienības ražošanas nozares jaudas līmenis visa attiecīgajā perioda laikā pastāvīgi ir bijis lielāks par kopējo patēriņu Savienībā. Tomēr tas nav liedzis atlasītajiem Savienības ražošanas nozares uzņēmumiem gūt peļņu divu gadu laikā pirms IP, savukārt ievērojami zaudējumi 14,5 % apmērā tika ciesti tikai IP laikā.
(112)
Turklāt atlasīto Savienības ražotāju jauda no 2010. līdz 2011. gadam palielinājās tikai par 4 % un no 2011. gada līdz IP par 2,6 %, kā rezultātā no 2010. gada līdz IP jauda kopumā nedaudz pieauga par 6,7 %.
(113)
Līdz ar to visā attiecīgajā periodā pastāvēja patēriņa un jaudas atšķirība, un, lai gan jauda bija nedaudz lielāka IP laikā, ar to nevar izskaidrot lielos zaudējumus, ko IP laikā piedzīvojuši atlasītie uzņēmumi. Līdz ar to Komisija noraida apgalvojumu, ka Savienības ražošanas nozares jauda nav ekonomiski dzīvotspējīga.
(114)
Attiecībā uz argumentu, ka tirgus jaunpienācējs 2012. gadā palielināja Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, Komisija norāda, ka minētajam jaunpienācējam, neraugoties uz tā uzstādīto lielo ražošanas jaudu, IP laikā bija ļoti ierobežots ražošanas un pārdošanas apjoms aptuveni 2 % apmērā no ES kopējā pārdošanas apjoma. Līdz ar to tā ienākšana tirgū gandrīz neietekmēja Savienības ražošanas nozares kopējos rādītājus, izņemot to, ka tas radīja ievērojami palielināja Savienības ražošanas nozares jaudas un jaudas izmantojuma datus. Patiesi, ja neņem vērā šā uzņēmuma datus, visu pārējo Savienības ražotāju jauda 2011.-2012. gadam faktiski samazinājās.
(115)
Turklāt izmeklēšanā netika apstiprināts fakts, ka solārā stikla ražošanas nozari spēcīgi ietekmē nemainīgās izmaksas. Patiesībā atlasīto Savienības ražotāju vidējās nemainīgās izmaksas bija 25-35 % no kopējām ražošanas izmaksām IP laikā. Iepriekšējos gados - 2010. un 2011. gadā - nemainīgo izmaksu procents bija nedaudz zemāks, taču joprojām tajā pašā diapazonā. Tas skaidri liecina par to, ka lielā jauda IP laikā acīmredzami ietekmēja ražošanas izmaksas, bet tās ietekme nebija būtiska un ar to nevar izskaidrot lielos zaudējumus, kas radās IP laikā, jo īpaši salīdzinājumā ar iepriekšējos gados gūto peļņu. Turklāt IP laikā atlasīto Savienības ražotāju jaudas izmantojuma līmenis samazinājās salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem, bet joprojām bija 65 % līmenī.
(116)
Visbeidzot, Komisija savā analīzē ir arī ņēmusi vērā, ka uzstādīto jaudu var pielāgot citu šajā izmeklēšanā neietilpstošu veidu stikla ražošanai. Tādēļ arī šā aspekta dēļ Komisija nepiekrīt ieinteresētajai personai, ka uzstādītā lielā jauda nav ekonomiski dzīvotspējīga.
(117)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija noraida personu izteiktos apgalvojumus un atkārtoti norāda, ka patēriņa, jaudas un jaudas izmantojuma attīstība attiecīgajā periodā - analizēti gan atsevišķi, gan kumulatīvi - nav tāda, kas varētu izjaukt cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu un importu par dempinga cenām.
2.4. Tendences saistībā ar saules enerģijas moduļiem
(118)
Divas personas apgalvoja, ka papildus norisēm saistībā ar attiecīgā ražojuma patēriņu Savienības ražošanas nozarei kaitējumu nodarījis arī saules enerģijas moduļu patēriņa kritums un šīs nozares zaudējumi 2011. gada beigās un 2012. gada sākumā. Saules enerģijas paneļu ražotāju finansiālo grūtību ietekme uz solārā stikla tirgu, kā apgalvots, esot sākusi parādīties 2011. gada beigās un 2012. gadā, ņemot vērā nepieciešamo laika nobīdi starp abiem notikumiem.
(119)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena persona atkārtoja tos pašus argumentus.
(120)
Komisija pagaidu regulas 143. apsvērumā secināja, ka saules enerģijas moduļu jomā novērotās tendences patiesi būtiski ietekmē solārā stikla patēriņu, jo 80-85 % solārā stikla tiek pārdots saules enerģijas moduļu (kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un plānkārtiņu fotoelektrisko moduļu) ražotājiem. Tomēr, kā norādīts pagaidu regulas 143. un 144. apsvērumā, saules enerģijas moduļu patēriņš attiecīgajā periodā, proti, 2009.-2012. gadam, pastāvīgi pieauga, un, lai gan tas 2012. gadā samazinājās, patēriņa līmenis joprojām bija par 221 % lielāks nekā 2009. gadā un par 44 % lielāks nekā 2010. gadā (7). Turklāt tika konstatēts, ka regulēto tarifu samazinājumi 2011. gada beigās un 2012. gada sākumā nebija izjaukuši cēloņsakarību starp saules enerģijas moduļu importu par dempinga cenām un konstatēto būtisko kaitējumu (8), jo laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam pieprasījums pēc saules enerģijas moduļiem joprojām saglabājās salīdzinoši liels.
(121)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka saules enerģijas moduļu patēriņa līmeņa samazinājumu 2012. gadā atsevišķi nevar uzskatīt par faktoru, kas varētu izjaukt cēloņsakarību, kura noteikta starp ĶTR izcelsmes solārā stikla importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(122)
Tāpat, ņemot vērā to, ka saules enerģijas moduļu pieprasījums laikposmā 2009.-2012. gadam saglabājās samērā augsts un solārā stikla pieprasījums tajā pašā laika posmā palielinājās par 65 %, solāro moduļu ražotāju finanšu stāvokļa pasliktināšanās ietekmi uz solārā stikla patēriņu 2011. gada beigās un 2012. gada sākumā atsevišķi nevar uzskatīt par faktoru, kas varētu izjaukt cēloņsakarību, kura noteikta starp ĶTR izcelsmes solārā stikla importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(123)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 144. apsvērumā izdarītais secinājums.
2.5. Secinājums par cēloņsakarību
(124)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija apstiprina tās konstatējumus pagaidu regulas 130.-133. apsvērumā par to, ka attiecīgās valsts izcelsmes attiecīgā ražojuma imports IP laikā bija par dempinga cenām un samazināja Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjomu. Turklāt pastāv skaidri redzama sakritība laikā starp importa par dempinga cenām apjoma palielināšanos un Savienības ražošanas nozares stāvokļa pasliktināšanos. Imports par dempinga cenām tieši konkurēja ar Savienības ražošanas nozares ražošanas apjomu, un līdz ar to Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā zaudēja rentabilitāti un tirgus daļu. Citi iespējamie kaitējuma iemesli tika analizēti iepriekš, un tika konstatēts, ka neviens no tiem - analizēti gan atsevišķi, gan kumulatīvi - nebija tāds, lai izjauktu cēloņsakarību starp ĶTR izcelsmes importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(125)
Jauni pierādījumi, kas mainītu šo secinājumu, netika sniegti un citas piezīmes attiecībā uz secinājumu par cēloņsakarību netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 145. un 146. apsvērumu.
F. SAVIENĪBAS INTERESES
1. Savienības ražošanas nozares intereses
(126)
Piezīmes par Savienības ražošanas nozares interesēm netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 148.-151. apsvērumu.
2. Nesaistīto importētāju un tirgotāju intereses
(127)
Piezīmes par nesaistīto importētāju un tirgotāju interesēm netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 152., 153. un 154. apsvērumu.
3. Izejvielu piegādātāju intereses
(128)
Piezīmes par izejvielu piegādātāju interesēm netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 155. apsvērumu.
4. Lietotāju intereses
(129)
Pieteicās viens lietotājs un norādīja, ka antidempinga pasākumi to neietekmēs, jo tas nav izmantojis ĶTR ražotu solāro stiklu un neplāno to darīt.
(130)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka antidempinga maksājumu noteikšana Ķīnas izcelsmes solārajam stiklam varētu sniegt nelielu labumu Savienības solārā stikla ražošanas nozarei, taču ievērojami kaitēt Savienības FE un saules siltumenerģijas ražošanas nozarēm, jo tām par attiecīgo ražojumu būtu vairāk jāmaksā. Turklāt tas, iespējams, būtu pretrunā ar Savienības vides aizsardzības mērķi, jo tādējādi tiktu palielinātas FE moduļu un saules siltumenerģijas iekārtu cenas un atbalstīta solārā stikla ražošanas nozare, ko ražotājs eksportētājs uzskata par energoietilpīgu.
(131)
Kā noteikts pagaidu regulas 157. apsvērumā, antidempinga maksājumu noteikšanai būs tikai ļoti ierobežota ietekme (mazāk par 1 %) uz kopējām saules enerģijas moduļu izmaksām. Netika saņemti pierādījumi, kas liktu apšaubīt šīs analīzes precizitāti. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(132)
Citas piezīmes par Savienības interesēm netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 155.-159. apsvērumu.
5. Konkurences aspekti
(133)
Piezīmes par pagaidu regulas 160.-163. apsvērumā identificētajiem konkurences aspektiem netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina minētos pagaidu regulas apsvērumus.
6. Secinājums par Savienības interesēm
(134)
Piezīmes, kas varētu grozīt pagaidu regulā izklāstīto Savienības interešu analīzi, netika saņemtas. Tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 164. apsvērumu.
G. GALĪGIE ANTIDEMPINGA PASĀKUMI
1. Kaitējuma novēršanas līmenis
(135)
Vairākas ieinteresētās personas apšaubīja to, ka pagaidu regulas 167. apsvērumā Savienības ražošanas nozares mērķa peļņa tiek norādīta 8,3 % apmērā, apgalvojot, ka tā esot pārlieku liela. Ieinteresētās personas apgalvoja, ka 2010. gadā peļņas procents 8,3 % apmērā bija lielākais attiecīgajā periodā, jo 2010. gads bija veiksmīgākais gads FE ražošanas nozarei. Tās arī apgalvoja, ka bez antidempinga pasākumiem Savienības solārā stikla ražošanas nozarei esot neiespējami gūt tādu pašu peļņas procentu 2012. gadā, jo minētajā gadā globālā FE moduļu ražošanas nozarē - tostarp Savienības FE moduļu ražošanas nozarē - esot iestājusies liela recesija.
(136)
Komisija noraida šo apgalvojumu. Komisija kā mērķa peļņu izmantoja vidējo peļņu, ko atlasītie Savienības ražotāji bija guvuši 2010. gadā, kad attiecīgā ražojuma imports joprojām bija neliels un tādēļ vēl nevarēja izkropļot normālas konkurences apstākļus. Tādēļ peļņas procents, ko izmantoja kaitējuma novēršanas līmeņa noteikšanai, atbilst periodam, kad Savienības ražošanas nozare varēja pamatoti sagaidīt peļņu normālos konkurences apstākļos, kurus vēl nebija ietekmējis imports par dempinga cenām (9).
(137)
Visbeidzot, ciktāl tas attiecas uz solārā stikla ražošanas nozari, tās veiksmīgākais gads bija nevis 2010. gads, kā apgalvo minētās personas, bet gan 2011. gads, kad patēriņš Savienībā un Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms bija vislielākais.
(138)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena persona atkārtoti iesniedza savu apgalvojumu, apstrīdot peļņas procentu, kas tika izmantots kā mērķa peļņa. Tā apgalvoja, ka Komisijai būtu bijis jāņem vērā visi pārējie faktori, kas IP laikā ietekmēja rentabilitāti. Tā apgalvoja, ka samērīga mērķa peļņa nevarētu būt lielāka par 5 %.
(139)
Komisija noraida minēto apgalvojumu šādu iemeslu dēļ. Izmantotā mērķa peļņa nav balstīta uz aplēsi, bet gan uz faktisko peļņu, ko Savienības ražošanas nozare guva pirms konkurences izkropļojumiem, kurus radīja Ķīnas izcelsmes imports par dempinga cenām. Komisija uzskata, ka tā ir saprātīga peļņa, un ir ņēmusi vērā to, ka tirgus situācija nebija būtiski atšķirīga no IP, ja neņem vērā Ķīnas izcelsmes importu par dempinga cenām. Šajā sakarā personas apgalvojums, ka patēriņš 2010. gadā bija daudz lielāks nekā 2012. gadā, faktiski ir nepatiess. Kā iepriekš norādīts E iedaļas 2.3. punktā, patēriņš 2010. gadā bija līdzīgā līmenī kā 2012. gadā. Turklāt Savienības ražošanas nozare 2010. gadā palielināja jaudu, ņemot vērā sagaidāmo patēriņa lielo pieaugumu, kas negatīvi ietekmēja tās peļņu minētajā gadā. Visbeidzot, ierosinātā mērķa peļņa 5 % apmērā ir pieņēmums, jo tā nav balstīta uz nekādiem datiem vai reāliem aprēķiniem un tāpēc tiek noraidīta.
(140)
Turpretim sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka peļņas procents esot pārāk zems un ka Komisijai tas būtu jāpalielina līdz 15 %, jo sūdzības iesniedzēja peļņa 2010. gadā bija lielāka par 10 %. Mazākais peļņas procents, ko pārējie atlasītie ES ražotāji, šķiet, esot guvuši 2010. gadā, neatspoguļojot, kā apgalvots, sagaidāmo peļņu, ko varētu gūt, ja nepastāvētu negodīgi tirgots imports. Visticamāk, pastāvot ar vadības politiku vai uzņēmumu problēmām saistīti iemesli - tostarp, iespējams, īstermiņa cenu politika, lai iegūtu tirgus daļu -, kas varētu izskaidrot, kāpēc šie uzņēmumi esot guvuši zemāku peļņas procentu minētajā gadā un kāpēc tie esot bijuši pirmie, kuriem kaitējumu nodarījis imports par dempinga cenām.
(141)
Komisija nepieņem šo apgalvojumu. Kā paskaidrots iepriekš šajā iedaļā, Komisija uzskata, ka visas Savienības ražošanas nozares vidējā peļņa 2010. gadā precīzi atspoguļo vidējo peļņu normālos konkurences apstākļos. Šis secinājums nav pretrunā ar faktu, ka daži Savienības ražošanas nozares dalībnieki ir pieņēmuši tādus lēmumus vadības līmenī, kuru rezultātā peļņas procents ir bijis mazāks vai lielāks nekā citiem šīs pašas nozares dalībniekiem. Patiesi, šādu atšķirību pastāvēšana ir būtiska uzņēmumu rīcības iezīme tirgus ekonomikā.
(142)
Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc Komisija apstiprina pagaidu regulas 166.-169. apsvērumā aprakstīto metodoloģiju.
2. Galīgie pasākumi
(143)
Ņemot vērā secinājumus, kas izdarīti attiecībā uz dempingu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm, un saskaņā ar pamatregulas 9. panta 4. punktu attiecīgā ražojuma importam būtu jānosaka galīgie antidempinga pasākumi kaitējuma starpības līmenī saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu. Šajā gadījumā maksājuma likme būtu attiecīgi jānosaka konstatētās kaitējuma starpības līmenī.
(144)
Pēc pagaidu informācijas izpaušanas sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka provizoriskie procentuālie nodokļi neesot bijuši efektīvi. Tādēļ tas lūdza Komisiju noteikt galīgos pasākumus minimālās importa cenas (“MIC”) veidā. Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka šāda MIC padarītu pasākumus efektīvākus, jo īpaši, ja tiktu noteiktas divas atšķirīgas MIC - viena solārajam stiklam ar pārklājumu un otra solārajam stiklam bez pārklājuma. Sūdzības iesniedzējs minēja šādus iemeslus.
(145)
Pirmkārt, sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka pēc IP ražotāji eksportētāji stiklu ar pārklājumu esot pārdevuši ES tirgū par tādu pašu cenu, par kādu tie IP laikā esot pārdevuši solāro stiklu bez pārklājuma. Tas arī apgalvoja, ka stiklam ar pārklājumu esot lielākas ražošanas izmaksas nekā stiklam bez pārklājuma un tāpēc to parasti pārdodot par cenu, kas esot par 20-25 % lielāka nekā cena stiklam bez pārklājuma.
(146)
Otrkārt, sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka pēc IP Savienībā esot notikusi pieprasījuma pārorientēšanās no solārā stikla bez pārklājuma uz solāro stiklu ar pārklājumu. Lietotāji tā vietā, lai pirktu solāro stiklu bez pārklājuma, esot iepirkuši arvien lielāku daļu solārā stikla ar pārklājumu. Līdz ar to 2013. gada otrajā pusē solārais stikls esot veidojis gandrīz visu ĶTR izcelsmes importu uz ES, lai gan IP laikā situācija esot bijusi pretēja.
(147)
Antidempinga pasākumus patiesi var īstenot dažādos veidos. Lai gan Komisijai ir liela rīcības brīvība, izvēloties pasākumu veidu, to mērķis joprojām ir novērst kaitējumu izraisošā dempinga ietekmi.
(148)
Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka pastāv būtiska atšķirība starp izmaksām un cenām solārajam stiklam bez pārklājuma un ar pārklājumu, jo atšķiras abu ražojumu tehniskās īpašības. Patiesi, solārais stikls ar pārklājumu, kas atkarībā no izmantotās tehnoloģijas var būt ar vienpusēju vai abpusēju pārklājumu, salīdzinājumā ar solāro stiklu bez pārklājuma palielina caurlaidību un tam varētu būt papildu pašattīrīšanās, prettraipu vai cietības īpašības. Kvalitatīvs solārais stikls bez pārklājuma var sasniegt līdz pat 92 % lielu saules enerģijas caurlaidību. Pārklājums var samazināt atspīdumu par aptuveni 3 % (katrā pusē) un līdz ar to palielināt vienpusēji pārklāta solārā stikla caurlaidību līdz maksimums 95 % un abpusēji pārklāta solārā stikla - līdz maksimums 98 %.
(149)
IP laikā 81 % no ĶTR importētā solārā stikla, kas tika pārdots ES, bija bez pārklājuma, bet tikai 19 % bija ar pārklājumu. Cenu un izmaksu atšķirības, kas konstatētas starp solāro stiklu ar pārklājumu un bez pārklājuma, IP laikā bija aptuveni 30 % lielas.
(150)
Tomēr Komisija uzskata, ka sūdzības iesniedzēja sniegtie pierādījumi nebija pietiekami pamatoti. Turklāt Komisijas rīcībā nav pietiekamu pierādījumu vai datu no jebkādiem citiem avotiem, kas tai ļautu secināt, ka kopš pagaidu antidempinga pasākumu noteikšanas pieprasījums ir pārorientējies no solārā stikla bez pārklājuma uz solāro stiklu ar pārklājumu un ka cenas - jo īpaši stikla ar pārklājumu cenas - ir ievērojami samazinājušās, kā to apgalvo sūdzības iesniedzējs.
(151)
Līdz ar to Komisija nevar pieņemt šo apgalvojumu un uzskata, ka MIC vietā ir lietderīgi piemērot procentuālo nodokli. Tomēr, lai risinātu iepriekš minētos jautājumus, tiks izveidoti divi dažādi Kopienas integrētā muitas tarifa kodi (“Taric kodi”) - viens solārajam stiklam ar pārklājumu un otrs solārajam stiklam bez pārklājuma. Tie ļautu Komisijai cieši uzraudzīt tirgus norises un noteiktā laikā izlemt, vai ir nepieciešami turpmāki pasākumi.
(152)
Komisija arī atgādina, ka tā ir iepriekš īpašos apstākļos izmantojusi MIC, jo īpaši šādos gadījumos:
-
īpaši augsta eksporta cena viena veida ražojumam, kas nozīmēja, ka attiecībā uz šo ražojuma veidu nepastāv dempings (10),
-
tādi apsvērumi saistībā ar Savienības ražotāju ietekmi tirgū un tirgus daļu, kuru dēļ Savienības interešu labad bija nepieciešams nodrošināt, ka importa cenas nepārsniedz noteiktu līmeni (11).
(153)
Turklāt minimālās importa cenas ir izmantotas galvenokārt attiecībā uz homogēniem ražojumiem, nevis tādiem ražojumiem kā aplūkotais, kam ir daudz dažādu veidu.
(154)
Arī šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka minimālās importa cenas nav piemērotas šīs lietas gadījumā.
(155)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas sūdzības iesniedzējs atkārtoja savu pieprasījumu par MIC noteikšanu un izteica piezīmes par 152.-156. apsvērumu, norādot turpmāko.
(156)
Pirmkārt, minētie apsvērumi, kā apgalvots, nepievēršoties pasākumu veida efektivitātes apstāklim saistībā ar dempinga un subsidēšanas radīto kaitīgo ietekmi, kas arī esot pamatots iemesls, lai izmantotu MIC.
(157)
Otrkārt, Komisija, kā apgalvots, neesot paskaidrojusi, kāpēc šie apstākļi ir būtiski šajā gadījumā un kāpēc tie ir svarīgāki par ES ražošanas nozares interesēm.
(158)
Treškārt, sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka attiecīgais ražojums esot pietiekami homogēns, lai MIC varētu praktiski pārvaldīt, jo abiem galvenajiem ražojuma veidiem esot skaidri atšķirīgas iezīmes, kas ļaujot veikt atbilstošu cenu diferenciāciju un īstenot vieglu pārvaldību un uzraudzību, jo īpaši tāpēc, ka pašlaik gandrīz visu importu veidojot solārais stikls ar pārklājumu.
(159)
Attiecībā uz pirmo apgalvojumu, šķiet, ka pieprasījums patiesi varētu būt pārorientējies no solārā stikla bez pārklājuma uz solāro stiklu ar pārklājumu. Tomēr, tā kā netika sniegti nekādi papildu pierādījumi, Komisija nevar secināt, ka - jo īpaši solārā stikla ar pārklājumu - cenas ir ievērojami samazinājušās. Līdz ar to Komisijai nav iemesla mainīt tās iepriekšējo secinājumu, ka procentuālie nodokļi ir piemērotāki, lai novērstu dempinga un subsidēšanas radīto kaitīgo ietekmi.
(160)
Attiecībā uz otro apgalvojumu jānorāda - attiecīgo apsvērumu mērķis bija demonstrēt to, ka Komisija neuzskata, ka šis gadījums ir piemērots MIC noteikšanai, ja vien sūdzības iesniedzēja izteiktie apgalvojumi netiek pamatoti sīkāk. Tā kā tas netika izdarīts, Komisija neuzskata par nepieciešamu sīkāk analizēt iespējamas MIC sniegto labumu saistībā ar ES ražošanas nozares interesēm.
(161)
Attiecībā uz trešo piezīmi jānorāda, ka sūdzības iesniedzējs nav apskatījis dažādos ražojumu veidus, ko Komisija definējusi izmeklēšanā, un nav pierādījis, ka nepastāv cenas starpība. Arī ražotāju eksportētāju izteiktais saistību piedāvājums, kurā paredzētas dažādas MIC, norāda, ka šīs atšķirības ir reālas. Tādēļ minētais apgalvojums tiek noraidīts. Jebkurā gadījumā, pat ja Komisija atzītu, ka attiecīgais ražojums var būt samērā homogēns, tā uzskata, ka šis jautājums nav svarīgs, jo Komisija MIC pieprasījumu noraida arī divu iepriekš minēto iemeslu dēļ. Turklāt Komisija atgādina, ka tā tikai izņēmuma gadījumos var ņemt vērā informāciju, kas attiecas uz laikposmu pēc izmeklēšanas (sk. pamatregulas 6. panta 1. punktu). Sūdzības iesniedzēji nav pierādījuši, ka šī situācija ir tik ārkārtēja un ka citi pieejamie līdzekļi, piemēram, uzraudzība ar papildu Taric kodu izveidošanas palīdzību, nebūtu pietiekama.
(162)
Tādējādi Komisija ar šo noraida minētos apgalvojumus.
(163)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas vairāki saules enerģijas moduļu ražotāji arī pieprasīja MIC. To galvenās bažas bija šādas:
-
pēc IP solārā stikla ražošanas jauda esot ievērojami samazinājusies, un daudzi Savienības ražotāji neatgriezeniski aizgājuši no tirgus. Vienīgie trīs tirgū palikušie Savienības ražotāji vairs nespējot segt vairāk nekā 50 % no pieprasījuma Eiropā. Tādējādi saules enerģijas moduļu ražotājiem esot nepieciešams segt to vajadzības ar piegādēm no ĶTR. Viens lietotājs apgalvoja, ka tas būtu spiests paļauties uz piegādēm tikai no viena vai diviem Savienības ražotājiem, kas varētu nodrošināt nepieciešamās ražojuma tehniskās specifikācijas,
-
pašlaik ierosinātie maksājumi būtiski palielinātu saules enerģijas moduļu ražošanas izmaksas (par aptuveni 3 centiem par vienu vatu, kas, kā apgalvots, esot pieci procenti no MIC, kuras noteiktas saules enerģijas paneļu gadījumā),
-
MIC vajadzētu būt izveidotām tā, lai tās nepalielinātu solāro moduļu izmaksas ES.
(164)
Attiecībā uz pirmo argumentu Komisijai nav iemesla uzskatīt, ka tie Savienības ražotāji, kuri samazinājuši vai uz laiku pārtraukuši ražošanu, nevarētu atsākt savu uzņēmējdarbību ar pilnu jaudu tad, kad imports atkal tiks veikts par taisnīgām cenām. Kā aprakstīts 106.-112. apsvērumā iepriekš, Savienības ražošanas nozarei ir pietiekama jauda, lai apmierinātu visu patēriņu Savienībā. Tāpēc šī sūdzība tiek noraidīta. Komisija noraida arī viena lietotāja apgalvojumu, ka tas būtu spiests paļauties uz piegādēm tikai no viena vai diviem Savienības ražotājiem. Patiesībā Ķīnas ražotāji eksportētāji joprojām spētu apgādāt Savienības tirgu. Ar antidempinga pasākumiem - neatkarīgi no to veida - būtu jānodrošina, ka imports tiek veikts par godīgām cenām, nevis jāpārtrauc viss ĶTR izcelsmes imports.
(165)
Attiecībā uz otro argumentu lietotāji neiesniedza nekādus pierādījumus, kas apstiprinātu viņu apgalvojumu. Turpretim Komisija pagaidu regulas 157. apsvērumā konstatēja, ka pasākumu ietekme būtu mazāka par 1 % no kopējām to saules enerģijas moduļu izmaksām, ko ražojuši uzņēmumi, kuri sadarbojās izmeklēšanā. Līdz ar to minētais apgalvojums tiek noraidīts.
(166)
Tādēļ nav nepieciešams pieņemt nostāju attiecībā uz trešo jautājumu, ko izvirzījis saules enerģijas moduļu ražotājs.
(167)
Vienlaicīgi ar antidempinga izmeklēšanu tika veikta antisubsidēšanas izmeklēšana. Ņemot vērā noteikumu par mazākā maksājuma piemērošanu un to, ka galīgās subsīdiju starpības ir mazākas par kaitējuma novēršanas līmeni, Komisijai galīgais kompensācijas maksājums būtu jānosaka konstatētās galīgās subsīdijas starpības līmenī un tad jānosaka galīgais antidempinga maksājums līdz attiecīgā kaitējuma novēršanas līmenim. Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek noteikta šāda maksājumu likme.
Uzņēmums
Subsīdijas starpība
Dempinga starpība
Kaitējuma novēršanas līmenis
Kompensācijas maksājums
Antidempinga maksājums
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Citi uzņēmumi, kas sadarbojās
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Visi pārējie uzņēmumi
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuālās uzņēmumu antidempinga maksājuma likmes, kas norādītas šajā regulā, tika noteiktas, pamatojoties uz pašreizējās izmeklēšanas konstatējumiem. Tāpēc tās atspoguļo izmeklēšanas gaitā konstatēto stāvokli attiecībā uz minētajiem uzņēmumiem. Tādējādi šīs maksājuma likmes (pretēji valsts mēroga maksājumam, kas piemērojams “visiem pārējiem uzņēmumiem”) ir piemērojamas vienīgi attiecīgās valsts izcelsmes tā attiecīgā ražojuma importam, kuru ražojuši minētie uzņēmumi un līdz ar to konkrētās minētās juridiskās personas. Attiecīgajam importētajam ražojumam, ko ražo jebkurš cits uzņēmums, kurš nav konkrēti minēts šīs regulas rezolutīvajā daļā, tostarp subjekti, kas saistīti ar šiem konkrēti minētajiem uzņēmumiem, nevajadzētu gūt labumu no minētajām likmēm un uz to būtu jāattiecina maksājuma likme, kura piemērojama “visiem pārējiem uzņēmumiem”. Tā kā ražotāju eksportētāju sadarbības līmenis bija augsts (virs 80 %, sk. pagaidu regulas 15. apsvērumu), šī maksājuma likme ir balstīta uz visaugstāko atsevišķo kaitējuma starpību, kas noteikta atlasītajiem ražotājiem eksportētājiem. Maksājums, ko piemēro “citiem uzņēmumiem, kas sadarbojās”, ir balstīts uz atlasīto eksportētāju vidējām svērtajām vērtībām un ir piemērojams visiem neatlasītajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās (izņemot Henan Yuhua, kam saskaņā ar tā pieprasījumu veikt individuālu pārbaudi (sk. pagaidu regulas 48. apsvērumu) piemēro individuāli noteiktu maksājumu).
(169)
Jebkura prasība piemērot šīs individuālās uzņēmuma antidempinga maksājuma likmes (piemēram, pēc subjekta nosaukuma maiņas vai pēc jaunu ražošanas vai tirdzniecības subjektu izveides) būtu nekavējoties jāadresē Komisijai (12), norādot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par izmaiņām uzņēmuma darbībā, kas saistītas ar ražošanu, pārdošanu iekšējā tirgū un eksportu saistībā ar piemēram, minēto nosaukuma maiņu vai minētajām izmaiņām ražošanas un tirdzniecības subjektos. Vajadzības gadījumā regulu var attiecīgi grozīt, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro atsevišķas maksājuma likmes.
3. Saistības
(170)
Pēc galīgās informācijas izpaušanas trīs atlasītie ražotāji eksportētāji un uzņēmums Henan Yuhua piedāvāja cenu saistības saskaņā ar pamatregulas 8. panta 1. punktu. Tie paredzēja atšķirīgas MIC, kas atbilst dažādiem ražojuma veidiem.
(171)
Komisija norāda, ka visu uzņēmumu ierosinātās MIC ir daudz zemākas par izmeklēšanas laikā noteiktajām cenām, kas nerada kaitējumu. Tāpēc Komisija neuzskata, ka tās ir noteiktas kaitējuma novēršanas līmenī saskaņā ar pamatregulas 8. panta 1. punktu.
(172)
Pat ja tās būtu noteiktas kaitējuma novēršanas līmenī, atlasītie uzņēmumi ceturkšņa korekciju ir ierosinājuši tikai attiecībā uz solārā stikla ar pārklājumu cenu, pamatojoties uz cenu izmaiņām saules enerģijas moduļu tirgū. Komisija nevar piekrist šai indeksācijas metodei šādu iemeslu dēļ.
(173)
Pirmkārt, visu ražojumu veidu cenas būtu regulāri koriģē, pretējā gadījumā starp solāro stiklu ar pārklājumu un solāro stiklu bez pārklājuma drīz var rasties mākslīgi izveidota cenu līmeņu atšķirība. Otrkārt, Komisija neuzskata, ka būtu lietderīgi solārā stikla cenas koriģēt, pamatojoties uz galīgo lietotāju cenām (proti, saules enerģijas moduļu cenām). Tas varētu radīt nepamatotu peļņas procenta ierobežošanu solārā stikla ražošanas nozarē, ja saules enerģijas moduļu cenas samazinātos, jo, piemēram, pazeminātos citu saules enerģijas moduļu komponentu cenas.
(174)
Kopumā Komisija uzskata, ka MIC ir lietderīgi indeksēt ar izejvielu cenām. Tomēr šajā konkrētajā gadījumā netika konstatēts, ka kāda izejviela veidotu ievērojami lielu daļu no kopējām ražošanas izmaksām.
(175)
Komisija arī konstatēja, ka IP laikā solārā stikla cenas ĶTR un Turcijā ir bijušas ievērojami nestabilas.
(176)
Turklāt pastāv liels šķērskompensācijas risks, jo daži attiecīgie uzņēmumi attiecīgo ražojumu un citus ražojumus pārdod vieniem un tiem pašiem pircējiem. Visbeidzot, atlasīto uzņēmumu ierosinātās MIC, šķiet, neattiecas uz visiem produktu veidiem, ko ražo attiecīgie ražotāji eksportētāji. Minētie faktori padara saistību efektīvu īstenošanu neizpildāmu un grūti uzraugāmu.
(177)
Līdz ar to iepriekš minēto iemeslu dēļ Komisija noraida saistību piedāvājumus.
4. Pagaidu maksājumu galīgā iekasēšana
(178)
Ņemot vērā konstatētās dempinga starpības un Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma apmēru, būtu galīgi jāiekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu regulā noteikto pagaidu antidempinga maksājumu. Nodrošinātās summas, kas pārsniedz antidempinga un kompensācijas maksājumu kombinētās galīgās likmes, būtu jāatbrīvo.
5. Pasākumu izpilde
(179)
Ja pēc galīgo pasākumu noteikšanas būtiski mainās tirgus apstākļi, Komisija pēc savas iniciatīvas var pārskatīt pasākumu veidu, lai izvērtētu to, vai ar pasākumiem tiek sasniegti plānotie rezultāti kaitējuma novēršanā un vai pasākumu veida maiņa ir pamatota.
(180)
Lai labāk novērstu pasākumu jebkādu iespējamo absorbciju, Komisija plāno nekavējoties sākt pārskatīšanu saskaņā ar pamatregulas 12. panta 1. punktu un var pakļaut importu reģistrācijai saskaņā ar pamatregulas 14. panta 5. punktu, ja tiktu sniegti pierādījumi par šādu rīcību. Saskaņā ar pamatregulas 12. panta 3. punktu noteikto maksājuma likmi var palielināt līdz pat divkāršam sākotnēji noteiktā maksājuma summas apmēram.
(181)
Komisija arī izmantos valstu muitas iestāžu sniegto informāciju par importa uzraudzību, kā arī informāciju, ko dalībvalstis sniedz saskaņā ar pamatregulas 14. panta 6. punktu.
(182)
Saskaņā ar pamatregulas 15. panta 1. punktu izveidotā komiteja atzinumu nesniedza,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Galīgo antidempinga maksājumu nosaka tāda solārā stikla importam, kas sastāv no rūdīta nātrijkaļķa lokšņu stikla, kura dzelzs saturs ir mazāks par 300 ppm, saules caurlaidība ir vairāk nekā 88 % (mērot saskaņā ar AM1,5 300-2 500 nm), izturība pret karstumu ir līdz 250 °C (mērot saskaņā ar EN 12150), izturība pret termisku šoku ir Δ 150 K (mērot saskaņā ar EN 12150) un kura mehāniskā izturība ir 90 N/mm2 vai vairāk (mērot saskaņā ar EN 1288-3), kurš pašlaik atbilst KN kodam ex 7007 19 80 un kura izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā. Solārais stikls ar pārklājumu (vienpusēju vai abpusēju) atbilst Taric kodam 7007198019, un solārais stikls bez pārklājuma atbilst Taric kodam 7007198011.
2. Galīgā antidempinga maksājuma likme, ko piemēro neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas tiem ražojumiem, kas aprakstīti 1. punktā un ko ražo tabulā uzskaitītie uzņēmumi, ir šāda.
Uzņēmums
Antidempinga maksājums
Taric papildkods
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B 946
Citi uzņēmumi, kas sadarbojās un kas uzskaitīti I pielikumā
24,1 %
Visi pārējie uzņēmumi
25,0 %
B 999
3. Individuālās antidempinga maksājuma likmes, kas noteiktas 2. punktā minētajiem uzņēmumiem, piemēro, ja dalībvalstu muitas iestādēm tiek uzrādīts derīgs faktūrrēķins, kurš atbilst II pielikumā izklāstītajām prasībām. Ja šāds rēķins netiek uzrādīts, tad piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamo maksājumu.
4. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Ar pagaidu antidempinga maksājumiem nodrošinātās summas galīgi iekasē atbilstīgi Komisijas Regulai (ES) Nr. 1205/2013 (13). Nodrošinātās summas, kas pārsniedz antidempinga maksājuma kombinētās likmes, kuras ietvertas iepriekš 1. panta 2. punktā, un kompensācijas maksājumus, kas pieņemti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 471/2014 (14), tiek atbrīvotas.
3. pants
Ja kāds jauns ražotājs eksportētājs no Ķīnas Tautas Republikas iesniedz Komisijai pietiekamus pierādījumus par to, ka:
-
tas izmeklēšanas periodā (no 2012. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. decembrim) nav eksportējis uz Savienību 1. panta 1. punktā minēto ražojumu,
-
tas nav saistīts ne ar vienu tādu eksportētāju vai ražotāju Ķīnas Tautas Republikā, uz kuru attiecas ar šo regulu noteiktie pasākumi,
-
tas faktiski ir eksportējis uz Savienību attiecīgo ražojumu pēc izmeklēšanas perioda, uz kuru pasākumi ir balstīti, vai ka tas ir uzņēmies neatsaucamas līgumsaistības eksportēt uz Savienību ievērojamu daudzumu,
1. panta 2. punktu var grozīt, pievienojot jauno ražotāju eksportētāju tiem neatlasītajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās un kam līdz ar to piemēro vidējo svērto maksājuma likmi 24,1 % apmērā.
4. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 13. maijā