NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1367/2014
ze dne 15. prosince 2014,
kterým se pro roky 2015 a 2016 stanoví rybolovná práva na některé populace hlubinných druhů ryb pro rybářská plavidla Unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 43 odst. 3 Smlouvy se stanoví, že Rada přijme na návrh Komise opatření týkající se stanovení a přidělení rybolovných práv.
(2)
V nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (1) se požaduje, aby byla s přihlédnutím k dostupnému vědeckému, technickému a ekonomickému poradenství, případně včetně zpráv vypracovaných Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (VTHVR), přijata opatření pro zachování zdrojů.
(3)
Rada má přijmout opatření ke stanovení a přidělení rybolovných práv, případně včetně některých podmínek, jež jsou s nimi funkčně spojeny. Rybolovná práva by měla být rozdělena mezi jednotlivé členské státy způsobem, který každému členskému státu zajistí relativní stabilitu rybolovných činností pro každou populaci nebo oblast rybolovu s náležitým ohledem na cíle společné rybářské politiky stanovené v nařízení (EU) č. 1380/2013.
(4)
Celkové přípustné odlovy (TAC) by měly být stanoveny na základě dostupných vědeckých doporučení s ohledem na biologické a sociálně-ekonomické aspekty a současně by měly odvětvím rybolovu zajistit spravedlivé zacházení; rovněž je nezbytné zohlednit názory vyjádřené v konzultacích se zúčastněnými stranami, zejména na jednáních dotčených regionálních poradních sborů.
(5)
Rybolovná práva by měla být v souladu s mezinárodními dohodami a zásadami, například s dohodou Organizace spojených národů o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z roku 1995 (2) a podrobnými zásadami řízení stanovenými v mezinárodních pokynech Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství pro řízení lovu hlubinných druhů na volném moři z roku 2008, podle nichž by měl regulační orgán zejména zvýšit obezřetnost v případech, kdy jsou informace neurčité, nespolehlivé nebo nedostatečné. Nedostatek odpovídajících vědeckých informací by neměl být použit jako důvod pro odklad nebo nepřijetí ochranných a řídicích opatření.
(6)
Nejnovější vědecká doporučení Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) a výboru VTHVR uvádějí, že většina populací hlubinných druhů je stále lovena neudržitelným způsobem a že v zájmu udržitelnosti by rybolovná práva na tyto populace měla být snížena do doby, než vývoj stavu těchto populací začne vykazovat pozitivní tendenci. Rada ICES dále doporučila, aby nebyl povolen cílený rybolov červenice obecné v žádné oblasti ani cílený rybolov určitých populací růžichy šedé a hlavouna tuponosého.
(7)
V případě čtyř populací hlavouna tuponosého se na základě vědeckého poradenství a nedávných diskusí v Komisi pro rybolov v severovýchodním Atlantiku ukazuje, že úlovky tohoto druhu byly zřejmě chybně nahlášeny jako úlovky hlavouna severního.V této souvislosti je vhodné stanovit celkový přípustný odlov, který by se vztahoval na oba druhy, avšak zároveň umožňoval nahlásit odlovy pro každý druh zvlášť.
(8)
Pokud jde o hlubinné druhy žraloků, hlavní komerční druhy jsou považovány za vyčerpané, a proto by neměl probíhat žádný cílený rybolov těchto druhů. Navíc s ohledem na stěhovavý charakter hlubinných druhů žraloků a jejich široké rozšíření v severovýchodním Atlantiku doporučil výbor VTHVR, aby byla řídicí opatření pro uvedené druhy rozšířena na vody Unie oblastí Výboru pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku (CECAF) v okolí Madeiry.
(9)
O rybolovných právech pro hlubinné druhy ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2347/2002 (3) se rozhoduje každé dva roky. Platí však výjimka pro populace stříbrnice atlantské a mníka modrého. V případě mníka modrého souvisí hlavní rybolov tohoto druhu s každoročními jednáními s Norskem; v zájmu zjednodušení by podle toho měly být stanoveny všechny celkové přípustné odlovy mníka modrého a měly by být v rámci téhož právního předpisu. Rybolovná práva pro populace stříbrnice atlantské a mníka modrého by proto měla být stanovena v jiném příslušném každoročním nařízení, kterým se stanoví rybolovná práva.
(10)
V souladu s nařízením Rady (ES) č. 847/96 (4) je třeba určit populace, které mají podléhat různým opatřením, na něž uvedené nařízení odkazuje. Preventivní TAC by se měl vztahovat na populace, pro které neexistuje žádné vědecky podložené vyhodnocení rybolovných práv pro rok, v jehož průběhu mají být TAC stanoveny; ve všech ostatních případech je třeba použít analytický TAC. Vzhledem k doporučením vydaným radou ICES a VTHVR pro populace hlubinných druhů by se na populace ryb, pro něž není dostupné vědecky podložené vyhodnocení dotčených rybolovných práv, měl v tomto nařízení vztahovat preventivní TAC.
(11)
S cílem zabránit přerušení rybolovných činností a za účelem zajištění obživy rybářů v Unii by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2015. Z důvodu naléhavosti by toto nařízení mělo vstoupit v platnost bezprostředně po vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví pro roky 2015 a 2016 roční rybolovná práva na populace ryb některých hlubinných druhů pro rybářská plavidla Unie ve vodách Unie a v některých vodách mimo vody Unie, které podléhají omezením odlovů.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„rybářským plavidlem Unie“ rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a zapsané v Unii;
b)
„vodami Unie“ vody spadající pod svrchovanost nebo do jurisdikce členských států s výjimkou vod přiléhajících k územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
c)
„celkovým přípustným odlovem“ (TAC) množství, které může být každoročně z každé populace ryb uloveno a vyloženo;
d)
„kvótou“ podíl TAC přidělený Unii nebo členskému státu;
e)
„mezinárodními vodami“ vody, které nepodléhají svrchovanosti ani jurisdikci žádného státu.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice oblastí:
a)
„oblastmi ICES“ (Mezinárodní rada pro průzkum moří) se rozumí zeměpisné oblasti vymezené v příloze III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 (5);
b)
„oblastmi CECAF“ (Výbor pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku) se rozumí zeměpisné oblasti vymezené v příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2009 (6).
Článek 3
Celkové přípustné odlovy a jejich rozdělení
Celkové přípustné odlovy pro hlubinné druhy ulovené rybářskými plavidly Unie ve vodách Unie nebo v některých vodách mimo vody Unie a rozdělení těchto celkových přípustných odlovů mezi členské státy a případně podmínky, které jsou s nimi funkčně spjaty, jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Zvláštní ustanovení o rozdělení rybolovných práv
1. Rozdělením rybolovných práv mezi členské státy stanoveným v tomto nařízení nejsou dotčeny:
a)
výměny provedené podle čl. 16 odst. 8 nařízení (EU) č. 1380/2013;
b)
odpočty a přerozdělení provedené podle článku 37 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (7) nebo podle čl. 10 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 (8);
c)
dodatečné vykládky povolené podle článku 4 nařízení (ES) č. 847/96;
d)
odpočty provedené podle článků 105, 106 a 107 nařízení (ES) č. 1224/2009.
2. Článek 3 nařízení (ES) č. 847/96 se použije na populace, na které se vztahuje preventivní TAC, a čl. 3 odst. 2 a 3 a článek 4 uvedeného nařízení se použijí na populace, na které se vztahuje analytický TAC, není-li v příloze tohoto nařízení uvedeno jinak.
Článek 5
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
Ryby populací, pro něž jsou stanoveny celkové přípustné odlovy, smějí být uchovávány na palubě nebo vyloženy pouze tehdy, pokud odlovy provedla rybářská plavidla plující pod vlajkou členského státu, jenž disponuje kvótou, která dosud nebyla vyčerpána.
Článek 6
Předávání údajů
Předkládají-li členské státy podle článků 33 a 34 nařízení (ES) č. 1224/2009 Komisi údaje vztahující se k vykládkám objemů odlovených populací, použijí kódy populací stanovené v příloze tohoto nařízení.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. prosince 2014.
PADOMES REGULA (ES) Nr. 1367/2014
(2014. gada 15. decembris),
ar ko 2015. un 2016. gadam nosaka Savienības zvejas kuģu zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Līguma 43. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Padomei pēc Komisijas priekšlikuma jāpieņem pasākumi par zvejas iespēju noteikšanu un piešķiršanu.
(2)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013 (1) paredzēts, ka ir jāpieņem saglabāšanas pasākumi, ņemot vērā pieejamos zinātniskos, tehniskos un ekonomiskos ieteikumus, tostarp attiecīgos gadījumos ziņojumus, ko sagatavojusi Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK).
(3)
Padomei ir jāpieņem pasākumi zvejas iespēju noteikšanai un iedalīšanai, tostarp attiecīgā gadījumā jānosaka arī daži ar tām funkcionāli saistīti nosacījumi. Zvejas iespējas būtu jāsadala starp dalībvalstīm tādā veidā, lai nodrošinātu katras dalībvalsts zvejas darbību relatīvu stabilitāti attiecībā uz katru krājumu vai zvejniecību, un pienācīgi ņemot vērā kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, kas izklāstīti Regulā (ES) Nr. 1380/2013.
(4)
Kopējā pieļaujamā nozveja (KPN) būtu jānosaka, pamatojoties uz pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, ņemot vērā bioloģiskos un sociālekonomiskos aspektus un vienlaikus nodrošinot taisnīgu attieksmi pret visiem zvejas segmentiem, kā arī ievērojot viedokļus, kas izteikti apspriešanās procesā ar ieinteresētajām personām, jo īpaši ar attiecīgajām reģionālajām konsultatīvajām padomēm.
(5)
Zvejas iespējām būtu jāatbilst tādiem starptautiskiem nolīgumiem un principiem kā Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada Nolīgums par transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību (2) un sīki izstrādātajiem pārvaldības principiem, kas izklāstīti 2008. gada Starptautiskajās pamatnostādnēs par dziļūdens zvejas pārvaldību tāljūrā, ko pieņēmusi ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, saskaņā ar kuriem regulatoram vajadzētu būt piesardzīgākam gadījumos, kad informācija ir neskaidra, neuzticama vai nepietiekama. Atbilstīgas zinātniskas informācijas trūkumu nedrīkstētu izmantot par iemeslu, lai atliktu vai neveiktu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus.
(6)
Jaunākajos zinātniskajos ieteikumos, ko sagatavojušas Starptautiskā Jūras pētniecības padome (ICES) un ZZTEK, norādīts, ka dziļūdens zivju krājumu zveja vairākumā gadījumu joprojām nenorit atbilstīgi ilgtspējīgas ieguves principiem un, lai nodrošinātu krājumu ilgtspējību, to zvejas iespējas būtu jāturpina samazināt tik ilgi, līdz zivju krājumu apmērā parādās pozitīvas tendences. Turklāt ICES neiesaka atļaut Atlantijas lielgalvja specializēto zveju visos apgabalos un sarkanās zobaines un strupdeguna garastes specializēto zveju dažos krājumos.
(7)
Attiecībā uz četriem strupdeguna garastes krājumiem zinātniskais ieteikums un nesenas diskusijas Ziemeļaustrumu Atlantijas zvejniecības komisijā (NEAFC) liecina, ka ziņojumos šīs sugas nozvejas var būt nepatiesi norādītas kā ziemeļu makrūrzivs nozvejas. Šajā sakarībā ir lietderīgi noteikt KPN, kas aptver abas sugas, vienlaikus paredzot iespēju par tām sniegt atsevišķus ziņojumus.
(8)
Attiecībā uz dziļūdens haizivīm tiek uzskatīts, ka galveno komerciālo sugu resursi ir izsmelti, un tādēļ nevajadzētu veikt nekādu specializētu zveju. Turklāt, ņemot vērā to, ka dziļūdens haizivis ir migrējošas sugas un ka tās ir plaši izplatītas visā Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, ZZTEK ir ieteikusi šo sugu pārvaldības pasākumus paplašināt tā, lai tie aptvertu Savienības ūdeņus ap Madeiru Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejas (CECAF) apgabalā.
(9)
Zvejas iespējas attiecībā uz dziļūdens sugām, kā noteikts 2. panta a) punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2347/2002 (3), nosaka katru otro gadu. Tomēr attiecībā uz Ziemeļatlantijas argentīnas krājumiem un zilās jūras līdakas krājumiem tiek pieļauts izņēmums. Attiecībā uz pēdējiem minētajiem krājumiem jānorāda, ka zilās jūras līdakas galvenā zvejniecība ir saistīta ar gadskārtējām sarunām ar Norvēģiju; vienkāršošanas labad visas zilajai jūras līdakai piemērojamās KPN būtu jānosaka saskaņā ar minētās zvejniecības KPN un vienā tiesību aktā. Tāpēc Ziemeļatlantijas argentīnas un zilās jūras līdakas krājumu zvejas iespējas būtu jānosaka citā attiecīgā ikgadējā regulā, ar ko nosaka zvejas iespējas.
(10)
Saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 847/96 (4) būtu jānosaka krājumi, kuriem piemēro dažādos tajā minētos pasākumus. Piesardzīgu KPN piemēro krājumiem, kuriem nav pieejams zinātniski pamatots zvejas iespēju novērtējums konkrētajam gadam, kuram jānosaka KPN; pārējos gadījumos būtu jāpiemēro analītiska KPN. Ņemot vērā ICES un ZZTEK ieteikumu attiecībā uz dziļūdens krājumiem, tiem krājumiem, kuriem nav zinātniski pamatota attiecīgo zvejas iespēju novērtējuma, šajā regulā būtu jānosaka piesardzīga KPN.
(11)
Lai nepieļautu zvejas darbību pārtraukšanu un lai nodrošinātu Savienības zvejnieku iztikas līdzekļus, šī regula būtu jāpiemēro no 2015. gada 1. janvāra. Steidzamības apsvērumu dēļ šai regulai būtu jāstājas spēkā tūlīt pēc tās publicēšanas,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets
Ar šo regulu nosaka Savienības zvejas kuģiem 2015. un 2016. gadā pieejamās ikgadējās zvejas iespējas attiecībā uz noteiktiem dziļūdens zivju krājumiem Savienības ūdeņos un konkrētos ūdeņos, kas nav Savienības ūdeņi un kuros jānosaka nozvejas limiti.
2. pants
Definīcijas
1. Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
“Savienības zvejas kuģis” ir dalībvalsts karoga zvejas kuģis, kas reģistrēts Savienībā;
b)
“Savienības ūdeņi” ir ūdeņi, kas ir dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā, izņemot Līguma II pielikumā uzskaitītajām teritorijām piegulošos ūdeņus;
c)
“kopējā pieļaujamā nozveja” (KPN) ir daudzums, ko katru gadu var iegūt no katra zivju krājuma un izkraut;
d)
“kvota” ir KPN daļa, kas iedalīta Savienībai vai dalībvalstij;
e)
“starptautiskie ūdeņi” ir ūdeņi, kas nav nevienas valsts suverenitātē vai jurisdikcijā.
2. Šajā regulā piemēro šādas zonu definīcijas:
a)
ICES (Starptautiskā Jūras pētniecības padome) zonas ir ģeogrāfiskie apgabali, kas norādīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 218/2009 (5) III pielikumā;
b)
CECAF (Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komiteja) zonas ir ģeogrāfiskie apgabali, kas norādīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 216/2009 (6) II pielikumā.
3. pants
KPN un tās sadalījums
To dziļūdens sugu KPN, kuras Savienības kuģi nozvejo Savienības ūdeņos vai noteiktos ūdeņos, kas nav Savienības ūdeņi, šādas KPN sadalījums starp dalībvalstīm un vajadzības gadījumā ar to funkcionāli saistītie nosacījumi ir norādīti šīs regulas pielikumā.
4. pants
Īpaši noteikumi par zvejas iespēju sadalījumu
1. Šajā regulā paredzētais zvejas iespēju sadalījums starp dalībvalstīm neskar:
a)
apmaiņu, kas veikta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 16. panta 8. punktu;
b)
atvilkumus un pārdales, kas veiktas saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1224/2009 (7) 37. pantu vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1006/2008 (8) 10. panta 4. punktu;
c)
papildu izkrāvumus, kas atļauti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 847/96 4. pantu;
d)
atvilkumus, kas veikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1224/2009 105., 106. un 107. pantu.
2. Krājumiem, kam noteikta piesardzīga KPN, piemēro Regulas (EK) Nr. 847/96 3. pantu, un krājumiem, kam noteikta analītiska KPN, piemēro minētās regulas 3. panta 2. un 3. punktu un 4. pantu, ja šīs regulas pielikumā nav norādīts citādi.
5. pants
Nozvejas un piezvejas izkraušanas nosacījumi
Zivis no krājumiem, kuriem noteikta KPN, patur uz kuģa vai izkrauj tikai tad, ja tās nozvejojuši tādas dalībvalsts karoga zvejas kuģi, kam ir kvota, kura vēl nav pilnībā apgūta.
6. pants
Datu nosūtīšana
Kad dalībvalstis, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1224/2009 33. un 34. pantu, nosūta Komisijai datus par krājumu nozvejas izkrāvumu apjomu, tās izmanto šīs regulas pielikumā noteiktos krājumu kodus.
7. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 15. decembrī