PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/253
ze dne 16. února 2015,
kterým se stanoví pravidla pro odběr vzorků a podávání zpráv podle směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 6 odst. 1b a čl. 7 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být dosaženo očekávaného přínosu směrnice 1999/32/ES pro zdraví a životní prostředí, který vyplývá ze snížení emisí oxidu siřičitého z lodní dopravy, podpory spravedlivé hospodářské soutěže a větší udržitelnosti námořní dopravy, mělo by mít nákladově efektivní a soudržné provádění a prosazování uvedené směrnice vysokou prioritu.
(2)
Za účelem účinného provedení článků 3a, 4a a 4b směrnice 1999/32/ES je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva dodaného lodím nebo používaného na palubách lodí, včetně kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly všechna nezbytná opatření tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly obsah síry v lodních palivech používaných pro spalování na palubě v dotyčných mořských oblastech a přístavech. V této souvislosti by se měl odběr vzorků chápat v širokém slova smyslu tak, že zahrnuje veškeré metody ověřování souladu stanovené v čl. 6 odst. 1a písm. a), b) a c) uvedené směrnice.
(4)
Fyzický odběr vzorků lodního paliva pro účely ověření souladu by měl být prováděn buď získáváním a analýzou místního vzorku paliva z lodního palivového systému, nebo analýzou příslušných zapečetěných vzorků zásobníku na palubě lodí.
(5)
Četnost odběru vzorků by měla být stanovena na základě počtu jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu, ověření lodní dokumentace, používání alternativních technologií výběru, jimiž se zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členskými státy a nákladová efektivita, jakož i na základě konkrétních záznamů o jednotlivých lodích.
(6)
Odběr vzorků lodních paliv během dodávky na lodě by měl být zaměřen na dodavatele lodního paliva, u nichž bylo opakovaně zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku, s přihlédnutím k objemu lodních paliv uváděnému na trh dodavatelem.
(7)
Za účelem nákladově efektivního provedení směrnice 1999/32/ES by členské státy měly být vybízeny k dodržování četnosti odběru vzorků paliva a měly by lodě určené pro ověření souladu vybírat na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik nebo využívání inovativních technologií pro ověřování souladu a shromážděné údaje sdílet s ostatními členskými státy.
(8)
Specializovaný informační systém Unie, který vyvinula a provozuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost a který budou mít členské státy k dispozici od 1. ledna 2015, má sloužit jako platforma pro zaznamenávání a výměnu informací o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Členské státy by měly být motivovány k využívání systému, jenž může významně přispět k racionalizaci a optimalizaci posuzování souladu s požadavky uvedené směrnice.
(9)
Aby nebyla ukládána nepřiměřená administrativní zátěž členským státům, které nemají pobřežní pásmo, plavidlům plujícím pod jejich vlajkou nebo jejich dodavatelům lodního paliva, neměla by se na uvedené členské státy vztahovat některá ustanovení.
(10)
Při předkládání zpráv by se mělo zohlednit co nejlepší využití všech dostupných a nejmodernějších technologií tak, aby se administrativní zátěž omezila na minimum, přičemž by se měla ponechat flexibilita těm členským státům, které upřednostňují podávání zpráv tradičnějším způsobem. Členské státy proto mají možnost využít ke splnění svých příslušných povinností podávat výroční zprávy podle směrnice 1999/32/ES informační systém Unie.
(11)
Nejdříve 1. ledna 2016 a s výhradou dostupnosti sdílených údajů týkajících se ověřování souladu a odběru vzorků, pokud jde o obsah síry v lodním palivu, mohou členské státy ke stanovování priorit při ověřování lodního paliva nákladově efektivním způsobem používat mechanismus výběru založený na posouzení rizik, který je součástí informačního systému Unie.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/32/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví pravidla pro metody a četnost odběru vzorků a podávání zpráv podle směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„provozní nádrží“ se rozumí nádrž, z níž se odebírá palivo na napájení navazujícího zařízení na spalování topného oleje;
2)
„palivovým systémem“ se rozumí systém podporující rozvod, filtraci, čištění a dodávku paliva z provozních nádrží do zařízení na spalování topného oleje;
3)
„zástupcem lodě“ se rozumí velitel lodě nebo pověřený důstojník, který je odpovědný za používané lodní palivo, dokumentaci a schválení alternativního místa odběru vzorků paliva;
4)
„kontrolorem obsahu síry“ (dále jen „kontrolorem“) se rozumí osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu k ověření, zda jsou dodržena ustanovení směrnice 1999/32/ES;
5)
„informačním systémem Unie“ se rozumí systém, který je spravován Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a který využívá údaje jednotlivých lodí o vplutí do přístavů v rámci systému SafeSeaNet, systému pro správu informací zřízeného článkem 22a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (2) (dále jen „systém SafeSeaNet“), s cílem zaznamenávat a předávat informace o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Na základě uvedených výsledků jednotlivých ověření souladu a souvisejících zjištění podle směrnice 1999/32/ES je vytvářen unijní mechanismus výběru založený na posouzení rizik.
Článek 3
Četnost odběru vzorků lodních paliv používaných na palubě lodí
1. Členské státy provádějí kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků na palubě u alespoň 10 % z celkového počtu jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Celkový počet jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu odpovídá průměrnému počtu lodí za předchozí tři roky oznámenému prostřednictvím systému SafeSeaNet.
2. Od 1. ledna 2016 je obsah síry v lodním palivu používaném na palubách lodí kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u lodí kontrolovaných podle odstavce 1, přičemž se kontroluje alespoň tento procentní podíl lodí:
a)
40 % v členských státech sousedících po celé délce hranic s oblastmi kontroly emisí oxidů síry (SECA);
b)
30 % v členských státech částečně sousedících s oblastmi SECA;
c)
20 % v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí.
Od 1. ledna 2020 je v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí, obsah síry v lodním palivu používaném na palubě kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u 30 % lodí kontrolovaných podle odstavce 1.
Členské státy mohou dodržovat četnost kontrol stanovenou v tomto odstavci výběrem lodí na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik a zvláštních záznamů o jednotlivých lodích nahlášených v informačním systému Unie.
3. Počet jednotlivých lodí vypočtený podle odstavce 2, který je rovněž třeba kontrolovat prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy, může být upraven (přičemž zároveň není povoleno snížení o více než 50 %):
a)
odečtením počtu jednotlivých lodí, pro něž se případné nedodržení požadavků ověřuje pomocí technologií dálkového průzkumu nebo metody analýzy Quick Scan; nebo
b)
stanovením příslušného počtu, pokud se ověřování dokumentů v souladu s odstavcem 1 provádí na palubě u alespoň 40 % jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Úpravy uvedené v písmenech a) a b) musí být vykazovány v informačním systému Unie.
4. Od 1. ledna 2016 může členský stát namísto dodržování roční frekvence stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 uplatnit každoroční odběr vzorků na základě unijního mechanismu výběru založeného na posouzení rizik.
5. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 4
Četnost odběru vzorků lodních paliv během dodávky na lodě
1. V souladu s čl. 6 odst. 1a písm. b) směrnice 1999/32/ES a při zohlednění objemu dodávaných lodních paliv členské státy provádějí odběr a analýzu vzorků lodních paliv během dodávky na lodě takovými dodavateli lodního paliva, kteří jsou registrovaní v daném členském státě a u nichž se alespoň třikrát během daného roku zjistilo, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku na základě zpráv v informačním systému Unie nebo výroční zprávy uvedené v článku 7.
2. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 5
Metody odběru vzorků pro ověřování obsahu síry v lodních palivech používaných na palubě
1. Pokud se obsah síry v lodních palivech používaných na palubě ověřuje v souladu s článkem 3, použijí členské státy k odběru vzorků a ověření souladu s normami pro obsah síry tento odstupňovaný přístup:
a)
kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků;
b)
podle potřeby jeden z následujících způsobů odběru vzorků a analýzy nebo oba tyto způsoby:
i)
analýza zapečetěných vzorků zásobníků na palubě lodí připojených k dodacím listům zásobníků, které byly odebrány v souladu s pravidlem 18 odst. 8.1 a 8.2 přílohy VI úmluvy MARPOL;
ii)
odběr místních vzorků lodního paliva pro spalování na palubě v souladu s článkem 6, po němž následuje analýza.
2. Po skončení ověřování a analýzy obsahu síry zaznamená kontrolor údaje o kontrole zaměřené na konkrétní palivo a zjištění v souladu s požadovaným druhem údajů podle čl. 7 písm. a).
Článek 6
Odběr místních vzorků na palubě
1. Členské státy odeberou místní vzorky lodního paliva na palubě prostřednictvím jednoho nebo více vzorků v místě, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku paliva v palivovém systému, jak je uvedeno v plánu lodních palivových potrubních systémů nebo v generálním plánu lodě a jak bylo schváleno správním orgánem státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem.
2. Pokud se místo uvedené v odstavci 1 na lodi nenachází, je místem odběru vzorků paliva místo, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku a které splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je snadno a bezpečně přístupné;
b)
zohledňuje různé druhy paliva používané v prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení;
c)
je zařazeno za vývodem používaného paliva z provozní nádrže;
d)
je co nejblíže k přívodu paliva do prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení, jak je přípustné a bezpečně proveditelné, přičemž se zohlední druh paliva, průtok, teplota a tlak za vybraným místem odběru vzorků;
e)
je navrženo zástupcem lodě a schváleno kontrolorem.
3. V případě, že na lodi nejsou plně oddělené palivové systémy nebo pokud se používá vícero provozních nádrží, mohou členské státy odebrat místní vzorek na více než jednom místě palivového systému, aby se zjistilo, zda nedochází k případné křížové kontaminaci paliv.
4. Členské státy zajistí, aby se místní vzorky sbíraly do vzorkovací nádoby, z níž lze naplnit alespoň tři nádoby na odběr vzorků, které jsou reprezentativní pro používané lodní palivo.
5. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby:
a)
nádoby na odběr vzorků byly zapečetěny kontrolorem pomocí jedinečného prostředku k identifikaci instalovaného za přítomnosti zástupce lodě;
b)
dvě nádoby na odběr vzorků byly dovezeny na pevninu za účelem analýzy;
c)
si zástupce lodě ponechal jednu nádobu na odběr vzorků po dobu nejméně 12 měsíců od data odběru.
Článek 7
Údaje, které je třeba zahrnout do výroční zprávy
Výroční zprávy o souladu s normami pro obsah síry v lodních palivech předkládané členskými státy Komisi, musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
celkový počet a druh nedodržení požadavků na obsah síry naměřený v palivech za rok, včetně rozsahu nesouladu jednotlivých obsahů síry a průměrného obsahu síry určeného po odběru vzorků a analýze;
b)
celkový počet ověření dokumentů, včetně dodacích listů zásobníků, místa čerpání paliva, knih záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních deníků, postupů změny paliva a záznamů;
c)
tvrzení o nedostupnosti lodních paliv, jak je uvedeno v čl. 4a odst. 5b směrnice 1999/32/ES, včetně údajů o lodi, přístavu pro načerpání paliva a členských států, v nichž k nedostupnosti paliva došlo, počtu případů nahlášených toutéž lodí a druhu nedostupného zásobníku;
d)
oznámení a protestní dopisy proti dodavatelům lodního paliva na jejich území, pokud jde o obsah síry v palivech;
e)
seznam obsahující jména a adresy všech dodavatelů lodního paliva v příslušném členském státě;
f)
popis používání alternativních metod snižování emisí, včetně hodnocení a průběžného monitorování emisí, nebo alternativních paliv a kontrol dodržování s ohledem na nepřetržité snižování emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohami I a II směrnice 1999/32/ES u lodí plujících pod vlajkou daného členského státu;
g)
podle potřeby popis vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik, včetně zvláštních záznamů, a využívání výsledků dálkového průzkumu a jiných dostupných technologií pro stanovování priorit při ověřování souladu s požadavky, pokud jde o jednotlivé lodě;
h)
celkový počet a druh zahájených řízení o nesplnění povinnosti a/nebo sankcí, výši pokut, které příslušný orgán uložil provozovatelům lodí a dodavatelům lodního paliva;
i)
v případě každé jednotlivé lodě, po kontrole lodních deníků a dodacích listů zásobníků a/nebo odběru vzorků:
i)
údaje o lodi, včetně čísla IMO, typu a stáří lodě a tonáže;
ii)
zprávy o odběru vzorků a analýze, včetně počtu a druhu vzorků, metody odběru vzorků, místa odběru vzorků, pro účely ověření souladu typu lodě;
iii)
příslušné údaje o dodacích listech zásobníků, místě čerpání paliva, knihách záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních denících, postupech změny paliva a záznamech;
iv)
donucovací opatření a právní postupy zahájené na vnitrostátní úrovni a/nebo sankce vůči této konkrétní lodi.
Článek 8
Formát zprávy
1. Členské státy mohou využívat informační systém Unie, aby do něj přímo po ověření zaznamenávaly veškeré důležité údaje o konkrétním palivu a zjištění, včetně údajů o odběru vzorků.
2. K plnění oznamovacích povinností stanovených v článku 7 směrnice 1999/32/ES mohou členské státy, které pro záznam, výměnu a sdílení údajů týkajících se ověřování souladu využívají informační systém Unie, používat roční souhrn opatření na prosazování v oblasti práva Unie, jenž poskytuje informační systém Unie.
3. Členské státy, které informační systém Unie nevyužívají, buď usnadní spojení mezi informačním systémem Unie a jejich vnitrostátním systémem, který může podle potřeby alespoň zaznamenávat stejné oblasti jako ty, které jsou zahrnuty v informačním systému Unie, nebo podávají elektronické zprávy o všech položkách uvedených v článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. února 2015.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS (ES) 2015/253
(2015. gada 16. februāris),
ar ko attiecībā uz sēra saturu flotes degvielās paredz noteikumus par paraugu ņemšanu un ziņošanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 1999/32/EK
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvu 1999/32/EK, ar ko paredz sēra satura samazināšanu konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEK (1), un jo īpaši tās 6. panta 1.b punktu un 7. panta 1.a punktu,
tā kā:
(1)
Lai gūtu prognozēto labumu, ko veselības un vides jomā sniegtu jūras transporta sēra dioksīda emisiju samazinājums, tādējādi sekmējot taisnīgu konkurenci un lielāku jūras transporta ilgtspēju, prioritāra ir Direktīvas 1999/32/EK izmaksefektīva un saskaņota īstenošana.
(2)
Lai Direktīvas 1999/32/EK 3.a, 4.a un 4.b pantu īstenotu efektīvi, dalībvalstīm jānodrošina pietiekami bieža un precīza paraugu ņemšana no flotes degvielām, ko piegādā kuģiem vai izmanto uz kuģiem, tostarp kuģa žurnālu un degvielas piegādes pavaddokumentu inspicēšana.
(3)
Direktīvas 1999/32/EK 6. panta 1. punkts paredz, ka dalībvalstīm ir jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai, izmantojot paraugu ņemšanu, pārbaudītu, kāds ir kuģos izmantotās flotes degvielas sēra saturs, kad tie atrodas attiecīgajās jūras teritorijās un ostās. Šajā kontekstā “paraugu ņemšana” būtu jāinterpretē plaši, uzskatot, ka tā aptver visas minētas direktīvas 6. panta 1.a punkta a), b) un c) apakšpunktā norādītās atbilstības verifikācijas metodes.
(4)
Kad fiziski ņem flotes degvielas paraugus, lai verificētu atbilstību, būtu vai nu jāiegūst un jāanalizē punktparaugs no kuģa degvielas padeves sistēmas, vai jāanalizē attiecīgie uz kuģa esošie noplombētie flotes degvielas paraugi.
(5)
Paraugu ņemšanas biežums būtu jānosaka, pamatojoties uz to, cik kuģu ienāk kādas dalībvalsts ostās, kuģa dokumentācijas verifikāciju, alternatīvu atlases tehnoloģiju izmantojumu, lai nodrošinātu sloga taisnīgu sadalījumu dalībvalstu starpā, un izmaksefektivitāti, kā arī īpašiem brīdinājumiem par atsevišķiem kuģiem.
(6)
Paraugu ņemšanai laikā, kad flotes degvielu piegādā kuģim, būtu galvenokārt jāizraugās flotes degvielas piegādātāji, kuru piegādātā flotes degviela atkārtoti atzīta par neatbilstīgu piegādes pavaddokumentā sniegtajai specifikācijai, ņemot vērā piegādātāja tirgotās flotes degvielas apjomu.
(7)
Lai Direktīvu 1999/32/EK īstenotu izmaksefektīvi, dalībvalstis būtu jāmudina ievērot paraugu ņemšanas biežumu, kuģus atbilstības verifikācijai izvēloties ar nacionālo riskorientētas atlases mehānismu vai izmantojot novatoriskas atbilstības verifikācijas tehnoloģijas, kā arī iegūto informāciju kopīgot ar citām dalībvalstīm.
(8)
Eiropas Jūras drošības aģentūra ir izstrādājusi un pārvalda īpašu Savienības informācijas sistēmu, kas dalībvalstīm pieejama no 2015. gada 1. janvāra un kas darbojas kā platforma, kurā reģistrēt un kopīgot informāciju par atsevišķu atbilstības verifikāciju rezultātiem saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK. Dalībvalstis būtu jāmudina izmantot šo sistēmu, kas var ievērojami palīdzēt racionalizēt un optimizēt direktīvas prasību ievērošanas novērtēšanu.
(9)
Lai neradītu nesamērīgi lielu administratīvo slogu dalībvalstīm, kurām nav krasta līnijas, šo valstu kuģiem vai to flotes degvielas piegādātājiem, dažus noteikumus minētajām dalībvalstīm nepiemēro.
(10)
Ziņojot būtu jāņem vērā visu pieejamo un moderno tehnoloģiju optimāls izmantojums, lai administratīvais slogs būtu minimāls, līdztekus atstājot elastību tām dalībvalstīm, kas varētu vēlēties ziņot kādā tradicionālākā veidā. Tāpēc dalībvalstīm ir iespēja izmantot Savienības informācijas sistēmu, lai izpildītu attiecīgos gada ziņošanas pienākumus saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK.
(11)
Ne agrāk kā no 2016. gada 1. janvāra, ja būs pieejami vienoti kopīgoti dati par sēra atbilstības verifikāciju un paraugu ņemšanu, dalībvalstis var izmantot Savienības informācijas sistēmā integrēto riskorientētās atlases mehānismu, lai izmaksefektīvi pēc prioritātes sakārtotu kuģus, kam veicama degvielas verifikācija.
(12)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvas 1999/32/EK 9. panta 1. punktu izveidotā komiteja,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšmets
Šis lēmums attiecībā uz sēra saturu flotes degvielās paredz noteikumus par paraugu ņemšanu un ziņošanu saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK.
2. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
1)
“padeves tvertne” ir tvertne, no kuras ņem degvielu, ko izmanto lejasposma degvieleļļas sadedzināšanas iekārtas;
2)
“degvielas padeves sistēma” ir sistēma, ar kuru degviela tiek novadīta, filtrēta, attīrīta un piegādāta no padeves tvertnēm uz degvieleļļas sadedzināšanas iekārtām;
3)
“kuģa pārstāvis” ir kuģa kapteinis vai atbildīgā persona, kas atbild par izmantotajām flotes degvielām, dokumentiem un alternatīvā degvielas paraugu ņemšanas punkta apstiprināšanu;
4)
“sēra satura inspektors” ir persona, ko dalībvalsts kompetentā iestāde pienācīgi pilnvarojusi verificēt atbilstību Direktīvas 1999/32/EK noteikumiem;
5)
“Savienības informācijas sistēma” ir Eiropas Jūras drošības aģentūras pārvaldīta sistēma, kurā reģistrē un kopīgo informāciju par atsevišķo atbilstības verifikāciju rezultātiem saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK un kura izmanto informāciju par kuģu piestāšanu ostās, kas pieejama informācijas pārvaldības sistēmā SafeSeaNet, kura izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/59/EK (2) 22.a pantu (turpmāk “SafeSeaNet”). Uz šo saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK veikto atsevišķo atbilstības verifikāciju un saistīto konstatējumu bāzes ir izstrādāts Savienības riskorientētās atlases mehānisms.
3. pants
Uz kuģiem izmantoto flotes degvielu paraugu ņemšanas biežums
1. Dalībvalstis veic kuģu žurnālu un degvielas piegādes pavaddokumentu inspekcijas vismaz 10 % kuģu no to kuģu kopskaita, kas gadā piestāj attiecīgajā dalībvalstī.
To kuģu kopskaits, kas dalībvalsts ostās piestāj gada laikā, atbilst kuģu vidējam skaitam triju iepriekšējo gadu laikā saskaņā ar SafeSeaNet ziņotajiem datiem.
2. No 2016. gada 1. janvāra uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra saturu vismaz šādai 1. punktā minēto inspicēto kuģu procentuālajai daļai pārbauda, papildus veicot paraugu ņemšanu un/vai analīzi:
a)
40 % dalībvalstīs, kurām ir pilnīga robeža ar SOx emisijas kontroles zonām (SEKZ);
b)
30 % dalībvalstīs, kurām ir daļēja robeža ar SEKZ;
c)
20 % dalībvalstīs, kurām nav robežas ar SEKZ.
No 2020. gada 1. janvāra dalībvalstīs, kurām nav robežas ar SEKZ, uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra saturu vismaz 30 % 1. punktā minēto inspicēto kuģu pārbauda, arī veicot paraugu ņemšanu un/vai analīzi.
Dalībvalstis var ievērot šajā punktā noteiktos biežumus, kuģus atlasot ar nacionāliem riskorientētas atlases mehānismiem un pēc īpašiem brīdinājumiem par atsevišķiem kuģiem, par kuriem ziņots Savienības informācijas sistēmā.
3. To saskaņā ar 2. punktu aprēķināto kuģu skaitu, kuri jāpārbauda, veicot arī paraugu ņemšanu un/vai analīzi, var pielāgot, bet ne samazināt vairāk kā par 50 %, vai nu:
a)
atņemot to kuģu skaitu, kuru iespējamā neatbilstība verificēta, izmantojot attālās uzrādes tehnoloģijas vai ātrskenēšanas analīzes metodes; vai
b)
nosakot atbilstošu skaitli, ja dokumentu verifikāciju saskaņā ar 1. punktu veic vismaz uz 40 % kuģu, kas gadā piestāj attiecīgajā dalībvalstī.
Par a) un b) apakšpunktā paredzētās pielāgošanas rezultātiem ziņo Savienības informācijas sistēmā.
4. No 2016. gada 1. janvāra tā vietā, lai ievērotu 1., 2. un 3. punktā paredzēto ikgadējo biežumu, dalībvalsts var piemērot paraugu ņemšanas ikgadējo biežumu, kura pamatā ir Savienības riskorientētās atlases mehānisms.
5. Šo pantu nepiemēro Čehijas Republikā, Luksemburgā, Ungārijā, Austrijā un Slovākijā.
4. pants
Biežums, ar kādu ņem flotes degvielu paraugus laikā, kad tās piegādā kuģiem
1. Saskaņā ar Direktīvas 1999/32/EK 6. panta 1.a punkta b) apakšpunktu, ņemot vērā piegādāto flotes degvielu apjomu, dalībvalstis veic flotes degvielu paraugu ņemšanu un analīzi laikā, kad tās kuģiem piegādā attiecīgajā dalībvalstī reģistrēti flotes degvielas piegādātāji, kuru piegādātā flotes degviela konkrētā gadā vismaz trīs reizes atzīta par neatbilstīgu piegādes pavaddokumentā sniegtajai specifikācijai, pamatojoties uz datiem, kas ziņoti Savienības informācijas sistēmā vai 7. pantā minētajā gada pārskatā.
2. Šo pantu nepiemēro Čehijas Republikā, Luksemburgā, Ungārijā, Austrijā un Slovākijā.
5. pants
Uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra satura verifikācijas paraugu ņemšanas metodes
1. Ja uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra saturs ir verificēts saskaņā ar 3. pantu, dalībvalstis, ņemot paraugus un verificējot atbilstību sēra satura standartiem, izmanto šādu pakāpenisku pieeju:
a)
kuģa žurnālu un degvielas piegādes pavaddokumentu inspicēšana;
b)
attiecīgā gadījumā viens no šiem paraugu ņemšanas un analīzes līdzekļiem vai tie abi:
i)
to uz kuģa esošo noplombēto flotes degvielas paraugu analīze, kuri pievienoti degvielas piegādes pavaddokumentam un paņemti saskaņā ar MARPOL konvencijas VI pielikuma 18. noteikuma 8.1. un 8.2. punktu;
ii)
lietošanai uz kuģa paredzēto flotes degvielu punktparaugu ņemšana saskaņā ar 6. pantu un vēlāka analīze.
2. Sēra satura verifikācijas un analīzes beigās sēra satura inspektors reģistrē ziņas par degvielu inspekciju un tās rezultātus saskaņā ar 7. panta a) punktā noteikto informāciju.
6. pants
Punktparaugu ņemšana uz kuģa
1. Dalībvalstis ņem flotes degvielas punktparaugus uz kuģa vienā vai vairākos punktos vietā, kur degvielas padeves sistēmā ir uzstādīts vārsts paraugu ņemšanai, kā norādīts kuģa degvielas cauruļu sistēmu vai izkārtojuma plānā un kā apstiprinājusi karoga valsts administrācija vai atzīta organizācija, kas rīkojas tās vārdā.
2. Ja 1. punktā minētās vietas nav, degvielas paraugu ņemšanas punkts ir vieta, kurā ierīkots vārsts paraugu ņemšanai; minētais punkts atbilst visiem šiem nosacījumiem:
a)
ir viegli un droši pieejams;
b)
tā izvēlē ir ņemta vērā dažādu kategoriju degvielas izmantošana degvielas sadedzināšanas iekārtu elementos;
c)
izmantotās degvielas sistēmā ir lejpus no padeves tvertnes;
d)
ir tik tuvu degvielas sadedzināšanas iekārtas elementa degvielas ievades punktam, cik tuvu būt ir reālistiski un droši iespējams, ņemot vērā degvielu veidu, plūsmas ātrumu, temperatūru un spiedienu izraudzītajā paraugu ņemšanas punktā;
e)
punktu ierosinājis kuģa pārstāvis un pieņēmis sēra satura inspektors.
3. Dalībvalstis var paņemt punktparaugu vairāk nekā vienā degvielas padeves sistēmas vietā, lai noteiktu, vai ir iespējama degvielu sajaukšanās, ja degvielas padeves sistēmas nav pilnībā nošķirtas vai ja ir vairākas padeves tvertnes.
4. Dalībvalstis nodrošina, ka punktparaugu savāc paraugu ņemšanas traukā, no kura var piepildīt vismaz trīs paraugu pudeles, kas reprezentē izmantoto flotes degvielu.
5. Dalībvalstis veic pasākumus, ar kuriem nodrošina, ka:
a)
sēra satura inspektors paraugu pudeles aizzīmogo ar unikālu identifikācijas līdzekli, ko uzliek kuģa pārstāvja klātbūtnē;
b)
divas paraugu pudeles nogādā krastā analīzei;
c)
vienu parauga pudeli glabā kuģa pārstāvis vismaz 12 mēnešus no parauga ņemšanas dienas.
7. pants
Informācija, kas iekļaujama gada ziņojumos
Gada ziņojumā, kas dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai jautājumā par atbilstību flotes degvielas sēra satura standartiem, ietver vismaz šādu informāciju:
a)
pārbaudītās degvielas izmērītā sēra satura neatbilstību ikgadējais kopskaits un veids, tostarp atsevišķu sēra satura neatbilstību apmērs un vidējais sēra saturs, kas noteikts ar paraugu ņemšanu un analīzi;
b)
kopējais gada laikā veikto dokumentu verifikāciju skaits, ieskaitot degvielas piegādes pavaddokumentu, degvielas bunkurēšanas vietu, naftas produktu operāciju žurnālu, kuģa žurnālu, degvielas nomaiņas procedūru un protokolu verifikāciju;
c)
deklarācijas, ka flotes degviela nav bijusi pieejama, kā minēts Direktīvas 1999/32/EK 4.a panta 5.b punktā, tostarp ziņas par kuģi, bunkurēšanas ostu un dalībvalstīm, kurās degviela nebija pieejama, tā paša kuģa iesniegto deklarāciju skaits un nepieejamās degvielas veids;
d)
paziņojumi un reklamācijas par degvielu sēra saturu, kas iesniegtas pret flotes degvielas piegādātājiem dalībvalsts teritorijā;
e)
visu attiecīgās dalībvalsts flotes degvielas piegādātāju nosaukumu un adrešu saraksts;
f)
apraksts par alternatīvu emisiju mazināšanas paņēmienu izmantošanu, tostarp izmēģinājumiem un emisiju pastāvīgu monitoringu, vai alternatīvu degvielu izmantošanu un atbilstības pārbaudēm, kurās pārbauda SOx pastāvīga samazinājuma sasniegšanu uz dalībvalsts karoga kuģiem saskaņā ar Direktīvas 1999/32/EK I un II pielikumu;
g)
attiecīgā gadījumā - apraksts par nacionālajiem riskorientētas atlases mehānismiem, tostarp īpašiem brīdinājumiem, kā arī tādu attālās uzrādes un citu pieejamu tehnoloģiju izmantojumu un rezultātiem, ar kurām kuģus sarindo pēc tā, cik prioritāri ir tiem veikt atbilstības verifikāciju;
h)
sākto pārkāpuma procedūru un/vai sankciju kopējais skaits un veids, to naudas sodu apmērs, ko kompetentā iestāde noteikusi kuģu operatoriem un flotes degvielas piegādātājiem;
i)
par katru kuģi - pēc kuģa žurnālu vai degvielas piegādes pavaddokumentu inspicēšanas un/vai paraugu ņemšanas:
i)
ziņas par kuģi, tostarp SJO numurs, tips, kuģa vecums un tilpība;
ii)
ziņojumi par paraugu ņemšanu un analīzi, tostarp ziņas par paraugu skaitu un veidu, izmantotajām paraugu ņemšanas metodēm un paraugu ņemšanas vietām kuģa tipa atbilstības verifikācijai;
iii)
attiecīga informācija par degvielas piegādes pavaddokumentiem, degvielas bunkurēšanas vietu, naftas produktu operāciju žurnāliem, kuģa žurnāliem, degvielas nomaiņas procedūrām un protokoliem;
iv)
ziņas par noteikumu izpildes nodrošināšanas darbībām un juridiskajām darbībām un/vai sankcijām, kas valsts līmenī sāktas pret konkrēto kuģi.
8. pants
Ziņojuma formāts
1. Dalībvalstis var izmantot Savienības informācijas sistēmu, lai tieši pēc verifikācijas reģistrētu sistēmā visas vajadzīgās ziņas par degvielu inspekciju un tās konstatējumus, tostarp informāciju par paraugu ņemšanu.
2. Dalībvalsts, kas atbilstības verifikācijas datus reģistrē, ar tiem apmainās un tos kopīgo Savienības informācijas sistēmā, var Direktīvas 1999/32/EK 7. pantā noteikto ziņošanas pienākumu izpildei izmantot Savienības informācijas sistēmas nodrošināto agregēto gada izpildes nodrošināšanas centienu rādītāju kopsavilkumu.
3. Dalībvalstis, kuras neizmanto Savienības informācijas sistēmu, vai nu palīdz izveidot savienojumu starp Savienības informācijas sistēmu un nacionālo sistēmu, kas attiecīgos gadījumos var vismaz reģistrēt informāciju tajos pašos laukos kā Savienības informācijas sistēma, vai elektroniski ziņo par visiem 7. pantā minētajiem elementiem.
9. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2015. gada 16. februārī