ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1093/2012/EU
ze dne 21. listopadu 2012
o Evropském roku občanů (2013)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 21 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie se zakládá na nedělitelných a všeobecných hodnotách lidské důstojnosti, svobody, rovnosti a solidarity, spočívá na zásadách demokracie a právního státu. Tyto zásady mají ve společnostech, jež se vyznačují pluralismem, zákazem diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů, pro členské státy zásadní význam. Každý občan Unie má práva stanovená ve Smlouvě o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“), Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a v Listině základních práv Evropské unie a měl by mít i možnost jich požívat.
(2)
Maastrichtská smlouva zavedla v roce 1993 institut občanství Unie. Práva spojená s občanstvím Unie byla dále posílena v roce 1999 Amsterdamskou smlouvou a v roce 2009 Lisabonskou smlouvou. V roce 2013 si budeme připomínat dvacáté výročí vzniku občanství Unie. V čl. 1 bodě 12 a čl. 2 bodě 34 Lisabonské smlouvy (dnešní článek 9 Smlouvy o EU a článek 20 Smlouvy o fungování EU) je stanoveno, že každá osoba, která má státní příslušnost členského státu, je občanem Unie, že občanství Unie nenahrazuje, nýbrž doplňuje občanství členského státu a že občané Unie požívají práv a povinností stanovených Smlouvami. V čl. 2 bodě 35 Lisabonské smlouvy (dnešní článek 21 Smlouvy o fungování EU) je zakotveno právo občanů Unie na volný pohyb a pobyt.
(3)
Stockholmský program - otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je (3), staví občana do středu evropských politik v oblasti svobody, bezpečnosti a práva. Svou činnost zaměřuje na „budování Evropy občanů“ včetně podpory práv občanů, zejména práva na volný pohyb a práv, která občanům Unie umožňují aktivně se účastnit demokratického života Unie.
(4)
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 15. prosince 2010 o stavu dodržování základních práv v Evropské unii (2009) - účinné provádění po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost (4) vyzval Komisi, aby vyhlásila rok 2013 Evropským rokem občanů, a dala tak impulz k diskusi o evropském občanství, včetně diskuse o jeho terminologii, obsahu a rozsahu, a informovala evropské občany o jejich právech, zejména nových právech vyplývajících ze vstupu Lisabonské smlouvy v platnost a o dostupných prostředcích k uplatňování těchto práv.
(5)
Rok 2013 by měl být vyhlášen Evropským rokem občanů. Evropský rok občanů by mohl být vhodnou příležitostí k tomu, aby se zvýšilo povědomí široké veřejnosti o právech a povinnostech spojených s občanstvím Unie. Cílem Evropského roku občanů by mělo rovněž být zvýšení povědomí občanů o právech vyplývajících z občanství Unie, pokud uplatňují své právo cestovat do jiného členského státu a pobývat v něm, například jako studenti, pracovníci, osoby hledající zaměstnání, dobrovolníci, spotřebitelé, podnikatelé, mladí lidé nebo důchodci. Osvětové akce by proto měly být členěny geograficky, demograficky a sociálně a měly by se také věnovat odstraňování zbývajících překážek, které občanům brání uplatňovat práva vyplývající z občanství Unie. Je třeba informovat o tom, že občané Unie sami hrají klíčovou úlohu při posilování těchto práv tím, že se zapojí do občanské společnosti a demokratického života.
(6)
Aby se občané Unie mohli informovaně rozhodnout, zda využijí svého práva na volný pohyb, nestačí pouze zlepšovat jejich povědomí o tomto právu. Je velmi důležité, aby občané Unie byli rovněž náležitě informováni o dalších právech, jichž na základě právních předpisů Unie v přeshraničních situacích požívají. Rozhodnou-li se využít svého práva na volný pohyb, umožní jim tyto informace tato ostatní práva také plně uplatňovat.
(7)
Od svého zavedení Římskou smlouvou v roce 1958 se právo na volný pohyb a pobyt coby jedna ze čtyř základních svobod osvědčilo jako jeden z pilířů vytvoření vnitřního trhu ku prospěchu ekonomik členských států i jednotlivých občanů Unie.
(8)
Občané Unie vysoce oceňují právo svobodně se pohybovat a pobývat na území různých členských států jako základní individuální právo spojené s občanstvím Unie. Jako takové ukazuje a podporuje lepší porozumění hodnotě, kterou evropská integrace představuje, jakož i účast občanů na utváření Unie.
(9)
Navzdory tomu, že právo na volný pohyb a pobyt je pevně zakotveno v primárním právu Unie a podrobně rozpracováno v sekundárním právu Unie, nadále přetrvává rozdíl mezi příslušnými právními předpisy a skutečností, s níž se občané setkávají, když tato práva chtějí uplatňovat v praxi. Občané Unie, kromě toho, že na ně doléhá nejistota ohledně výhod mobility, vnímají skutečnost, že praktických překážek, jež musí překonávat v souvislosti s životem a prací v jiném členském státě Unie, je příliš mnoho.
(10)
Ve Zprávě o občanství EU za rok 2010 ze dne 27. října 2010 nazvané „Odstranit překážky pro výkon práv občanů EU“ reagovala Komise na hlavní překážky, se kterými se občané stále setkávají v každodenním životě při uplatňování svých práv, která mají jako občané Unie, zejména v přeshraničních situacích, a nastínila 25 konkrétních opatření k odstranění těchto překážek. Jednou z překážek, které byly v této souvislosti zjištěny, byl nedostatek informací. Komise ve své zprávě dospěla k závěru, že občané Unie nemohou požívat svých práv, neboť o nich nejsou dostatečně informováni, a oznámila svůj záměr zvýšit informovanost občanů Unie o jejich právech, zejména o právu na volný pohyb.
(11)
Smlouva o EU a Smlouva o fungování EU přiznávají každému občanovi právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, právo volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu a v obecních volbách v členském státě, v němž mají bydliště, a to za stejných podmínek jako státní příslušníci tohoto členského státu, právo na diplomatickou nebo konzulární ochranu v třetí zemi kterýmkoli členským státem za stejných podmínek jako státní příslušníci tohoto státu, pokud členský stát, jehož jsou státními příslušníky, nemá v této třetí zemi své zastoupení, petiční právo k Evropskému parlamentu, právo obracet se na evropského veřejného ochránce práv a na orgány Unie, jakož i další práva v mnoha oblastech, jako je volný pohyb zboží a služeb, ochrana spotřebitele a veřejné zdraví, rovné příležitosti a rovné zacházení, přístup k zaměstnání a k sociální ochraně.
(12)
Lisabonská smlouva stanovila nová práva, zejména zavedla občanskou iniciativu, stanovenou v jejím čl. 1 bodě 12 a čl. 2 bodě 37 (článek 11 Smlouvy o EU a článek 24 Smlouvy o fungování EU), podle níž může alespoň jeden milion občanů z podstatného počtu členských států vyzvat Komisi, aby v některé z oblastí působnosti Unie předložila návrh; díky této iniciativě se mohou občané aktivně zapojit do politického života Unie a přímo se podílet na utváření práva Unie (5).
(13)
Od roku 1979, kdy se konaly první přímé volby, působí Evropský parlament jako přímý prostředník mezi občany a Unií. Evropský parlament a jeho poslanci hrají zásadní úlohu, pokud jde o informování o právech spojených s občanstvím Unie a o jeho přínosech, stejně jako o to, aby při utváření politik stály v popředí zájmy občanů Unie, a o podporu aktivní účasti občanů Unie. Zvyšování povědomí o právech občanů Unie, rovnosti pohlaví, účasti žen a mužů v demokratickém životě Unie, včetně jejich aktivního a pasivního volebního práva v členském státě, v němž mají bydliště, a o rozsahu pravomocí Evropského parlamentu v legislativním procesu je rovněž důležité s ohledem na volby do Evropského parlamentu v roce 2014. Účinek těchto osvětových akcí by se měl zesílit díky úzké koordinaci a využívání možností součinnosti s významnými akcemi prováděnými v období před volbami ostatními orgány Unie, zejména Evropským parlamentem, evropskými politickými stranami a nadacemi a členskými státy.
(14)
Občané Unie, kteří zvažují, zda využijí svého práva na volný pohyb a pobyt, by měli být mimoto informováni zejména o svých právech, pokud jde o získání nebo zachování práv na sociální zabezpečení, včetně práv týkajících se přeshraniční zdravotní péče, na základě předpisů Unie pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení. Tyto předpisy zaručují, že nepřijdou o svá práva na sociální zabezpečení, když se rozhodnou přestěhovat v rámci Unie. Dále by měli být informováni o uznávání svého vzdělání, akademických titulů a odborné kvalifikace a o sociálních a občanských schopnostech, které jsou součástí evropského rámce „klíčových schopností pro celoživotní učení“ (6) a které je mohou připravit na plné zapojení do občanského života a k uplatnění práv, jichž požívají na základě práva Unie.
(15)
Občané Unie by měli být rovněž lépe informováni o svých právech, jež mají jako cestující při cestování po Evropské unii za použití jakéhokoli druhu dopravy, a o právech, jež jim náleží jako spotřebitelům v přeshraničním kontextu. Jestliže si budou občané Unie jisti, že jejich spotřebitelská práva jsou účinně chráněna, budou schopni více přispívat k rozvoji unijního trhu se zbožím a službami, který díky tomu účinněji rozvine svůj plný potenciál ku prospěchu občanů. Podobně by měli být občané lépe informováni o předpisech týkajících se všeobecné bezpečnosti výrobků a dohledu nad trhem, aby měli povědomí o tom, jak jsou v rámci celé Unie chráněna jejich práva a jejich zdraví, zejména v případě ohrožení nebo rizik, kterým nejsou schopni čelit jako jednotlivci. Dále je důležité zvýšit povědomí občanů Unie o jejich právech na přeshraniční zdravotní péči a o doprovodných opatřeních, jako je elektronické zdravotnictví (eHealth) a telemedicína, aby mohli plně využívat bezpečné a kvalitní zdravotní péče poskytované přes hranice členských států.
(16)
Snahou tohoto rozhodnutí je přispět ke splnění cílů strategie Evropa 2020, neboť usnadnění volného pohybu osob a zvyšování mobility pracovníků je jedním z významných způsobů, jak řešit dopady demografických změn na pracovní trh a zvyšovat zaměstnatelnost osob a konkurenceschopnost evropské ekonomiky. S ohledem na znepokojivě vysokou míru nezaměstnanosti v některých členských státech je cílem tohoto rozhodnutí v dlouhodobém horizontu podporovat výzkum a inovace v Unii.
(17)
Informační, vzdělávací a osvětové kampaně pořádané v rámci Evropského roku občanů by rovněž měly brát ohled na potřeby specifických a ohrožených skupin. Informace by měly být volně přístupné ve všech úředních jazycích Unie. Měly by být formulovány jednoduše a vypracovány ve spolupráci s místními, regionálními a ústředními orgány členských států, sdělovacími prostředky, organizacemi občanské společnosti a nevládními organizacemi. Všechny tyto zúčastněné subjekty by měly zvážit pořádání různých iniciativ, jako jsou soutěže v psaní slohových prací a vypracování akčních plánů a pokynů, zřízení internetových fór nebo pořádání kampaní ve školách, včetně vysokých škol.
(18)
Zásadní význam pro chod Unie má aktivní úloha občanů Unie a organizací, které je zastupují. V článcích 10 a 11 Smlouvy o EU je zdůrazněn význam participativní demokracie ve všech jejích aspektech a vyzdvižena úloha občanů a organizací je zastupujících, kteří projevují a veřejně si vyměňují své názory na všechny oblasti činnosti Unie. Orgány Unie by měly podporovat aktivní demokratickou účast na rozhodovacím procesu prostřednictvím pravidelného, otevřeného a transparentního dialogu s občanskou společností s cílem zajistit koherentnost a transparentnost činnosti Unie. Aktivní účasti občanů Unie se rovněž pomůže zajištěním přístupu k dokumentům a informacím a řádnou správou věcí veřejných.
(19)
Významnou úlohu při poskytování informací občanům, zejména mladým lidem, o institutu občanství Unie a o právech, která jsou s ním spojena, hraje vzdělávací politika. V souladu s evropským rámcem „klíčových schopností pro celoživotní učení“ může rovněž přispívat k rozvoji vícejazyčnosti, mobility studentů, učitelů, osob účastnících se odborného vzdělávání a jejich instruktorů a podporovat sociální a občanské schopnosti, čímž napomáhá občanům plně se účastnit občanského života a uplatňovat veškerá práva, která mají podle práva Unie. Mělo by být možné provádět zvláštní opatření, zvyšovat povědomí o možnostech dobrovolnické činnosti, studia v zahraničí, absolvování stáže v jiném členském státě nebo účasti na výměnných vzdělávacích programech Unie.
(20)
U příležitosti Evropského roku občanů vydá Komise Zprávu o občanství EU za rok 2013, která bude podrobně informovat o pokroku dosaženém od Zprávy o občanství EU za rok 2010 a bude obsahovat návrhy dalších opatření směřujících k odstranění překážek, které občanům Unie dosud brání plně uplatňovat jejich práva. Na základě této zprávy může Rada přijmout ustanovení o posílení nebo rozšíření práv spojených s občanstvím Unie.
(21)
Občané Unie by rovněž měli být informováni o existenci vícejazyčného webového portálu Vaše Evropa, který je jednotným informačním místem pro práva občanů a podniků v Unii.
(22)
Informační centra „Europe Direct“ jako prostředník mezi Unií a jejími občany na místní úrovni by měla úzce spolupracovat s Evropským parlamentem při pořádání osvětových kampaní a měla by podněcovat místní a regionální diskuse o Unii, předávat informační materiály a šířit je mezi veřejností a nabízet příležitost pro poskytování zpětné vazby orgánům Unie.
(23)
Veškeré iniciativy prováděné za účelem podpory Evropského roku občanů a v jeho rámci by měly usilovat o zvýšení vzájemného porozumění mezi občany Unie, orgány Unie a členskými státy. K tomu je nutné zvyšovat povědomí o právech občanů mezi zaměstnanci veřejné správy na unijní, státní, regionální i místní úrovni.
(24)
Již od svého vzniku v roce 1949 hraje Rada Evropy vedoucí úlohu v oblasti vzdělávání a kultury, a to tím, že podporuje a vytváří evropské kulturní sítě, vede mezikulturní dialog a podporuje jazykovou rozmanitost. Unie by proto měla v souvislosti s Evropským rokem občanů rozvíjet s Radou Evropy součinnost v této oblasti.
(25)
Primárně patří oblast zlepšování povědomí občanů o právech, jež jim jakožto občanům Unie náleží, do působnosti členských států. To zahrnuje poskytování informací o Unii a cílené podávání zpráv o činnostech všech orgánů Unie. Činnosti na úrovni Unie doplňují činnosti na vnitrostátní, regionální či místní úrovni tak, jak je zdůrazněno v politickém prohlášení nazvaném „Partnerství pro komunikaci o Evropě“, které Evropský parlament, Rada a Komise podepsaly dne 22. října 2008 (7). Orgány Unie a členské státy by měly prohlubovat spolupráci se sdělovacími prostředky a měly by se zavázat, že jim budou o Unii poskytovat kvalitní informace.
(26)
V zájmu optimalizace účinnosti a efektivity akcí plánovaných v rámci Evropského roku občanů je třeba, aby v roce 2012 proběhla série přípravných akcí v souladu s čl. 49 odst. 6 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (8) (finanční nařízení).
(27)
Je třeba přijmout vhodná opatření k zamezení nesrovnalostí a podvodů a podniknout nezbytné kroky k získání prostředků, které byly ztraceny, neoprávněně vyplaceny nebo nesprávně použity, v souladu s nařízeními Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (9) a (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (10) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (11).
(28)
Financování jiných aktivit než těch, jež jsou financovány z rozpočtu Evropského roku občanů, je ze strany Unie možné prostřednictvím existujících programů Unie nebo strukturálních fondů, zejména programu „Evropa pro občany“ 2007-2013, a zvláštního programu „Základní práva a občanství“ 2007-2013, který je součástí obecného programu „Základní práva a spravedlnost“, programu „Celoživotní učení“ včetně programu Erasmus, iniciativy „Mládež v pohybu“ a programu „MEDIA“.
(29)
V zájmu budoucích evropských roků je třeba zpracovat důkladné hodnocení opatření prováděných v rámci Evropského roku občanů. Příslušná zpráva by měla obsahovat podněty a osvědčené postupy pro budoucí akce, pokud jde o nejlepší způsoby, jak účinně oslovit a zapojit občany, které by měly pokud možno vycházet ze srovnatelných kvantitativních údajů získaných v rámci Evropského roku občanů.
(30)
Jelikož cílů Evropského roku občanů, kterými je zvýšení povědomí a znalosti o právech a povinnostech spojených s občanstvím Unie, aby občané mohli plně využívat práv svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, a v této souvislosti rovněž zaměření se na podporu požívání ostatních práv spojených s občanstvím Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, mimo jiné vzhledem k nutnosti mnohostranných partnerství, nadnárodní výměny informací, pořádání osvětových akcí a šíření osvědčených postupů v celé Unii, a proto jich z důvodu rozsahu Evropského roku občanů může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Rok 2013 se vyhlašuje „Evropským rokem občanů“.
Článek 2
Cíle
1. Všeobecným cílem Evropského roku občanů je zvýšit povědomí a znalosti o právech a povinnostech spojených s občanstvím Unie, aby občané mohli plně využívat práv svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států. V této souvislosti se Evropský rok občanů zaměří rovněž na podporu požívání ostatních práv spojených s občanstvím Unie.
2. Na základě odstavce 1 sleduje Evropský rok občanů tyto konkrétní cíle:
a)
zvýšit povědomí občanů Unie o jejich právu svobodně se pohybovat a pobývat v Unii a v této souvislosti o všech ostatních právech zaručených občanům Unie bez jakékoli diskriminace, včetně práva volit v místních a evropských volbách v členském státě, v němž mají bydliště;
b)
zvýšit povědomí občanů Unie, včetně mladých lidí, o tom, jak mohou mít hmatatelný prospěch z práv přiznaných Unií, jakož i o politikách a programech na podporu uplatňování těchto práv;
c)
podnítit diskusi o vlivu a potenciálu, jež má svoboda pohybu a pobytu jakožto nezcizitelný prvek občanství Unie, s cílem podnítit a posílit aktivní občanskou a demokratickou účast občanů Unie zejména v občanských fórech o politikách Unie a volbách do Evropského parlamentu, čímž se posílí sociální soudržnost, kulturní rozmanitost, solidarita, rovnost mezi ženami a muži, vzájemná úcta a pocit společné evropské identity mezi občany Unie na základě základních hodnot Unie zakotvených ve Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU a v Listině základních práv Evropské unie.
Článek 3
Příslušné iniciativy
1. Opatření, která je třeba přijmout k dosažení cílů uvedených v článku 2, mohou zahrnovat tyto iniciativy organizované na úrovni Unie a na celostátní, regionální i místní úrovni:
a)
informační kampaně, zpravodajství ve sdělovacích prostředcích, vzdělávací kampaně a kampaně na zvyšování povědomí určené široké veřejnosti nebo i užšímu publiku;
b)
výměnu informací a sdílení zkušeností a osvědčených postupů mezi orgány na unijní, celostátní, regionální a místní úrovni a mezi jinými veřejnými subjekty a organizacemi občanské společnosti;
c)
konference a slyšení, rovněž přes internet, a jiné akce na podporu diskusí a ke zvýšení povědomí o významu a výhodách práva na volný pohyb a pobyt a obecněji o institutu občanství Unie a právech s ním spojených;
d)
využití stávajících vícejazyčných participativních nástrojů k podnícení organizací občanské společnosti a občanů s cílem aktivně je zapojit do Evropského roku občanů, včetně nástrojů přímé demokracie, jako je občanská iniciativa a veřejné konzultace;
e)
posílení úlohy a zviditelnění stávajících nástrojů pro informování občanů včetně nástrojů moderních informačních a komunikačních technologií, například vícejazyčných informačních center Europe Direct a webového portálu Vaše Evropa, jakožto klíčových prvků jednotného informačního místa pro práva občanů Unie;
f)
posílení úlohy a zviditelnění nástrojů pro řešení problémů, jako je SOLVIT, s cílem umožnit občanům Unie lepší uplatňování a obranu svých práv na základě práva Unie;
g)
poskytování informací občanům Unie o Petičním výboru Evropského parlamentu a o evropském veřejném ochránci práv, aby mohli občané Unie lépe uplatňovat a bránit svá práva na základě práva Unie; a
h)
propagace Zprávy o občanství EU, která bude založena na rozsáhlé diskusi a aktivních příspěvcích občanů a zúčastněných stran a v níž budou identifikovány další překážky, které brání občanům Unie plně uplatňovat práva spojená s občanstvím Unie, a navrženy vhodné strategie k odstranění těchto překážek.
2. Podrobné informace o iniciativách uvedených v odstavci 1 jsou obsaženy v příloze.
3. Komise a členské státy mohou označit další činnosti, které mohou být přínosem pro cíle Evropského roku občanů stanovené v článku 2, a umožnit, aby byl název Evropského roku občanů použit k propagaci těchto činností v míře, v níž přispívají k dosažení těchto cílů.
4. V souvislosti s iniciativami pořádanými v rámci Evropského roku občanů je třeba věnovat pozornost identifikaci překážek, které občanům Unie brání uplatňovat jejich práva, a podpoře vhodných způsobů a strategii k odstranění těchto překážek, podpoře porozumění mezi různými kulturami a boji proti diskriminaci. Proto je třeba usilovat o součinnost mezi těmito iniciativami a stávajícími nástroji a programy v oblasti základních práv, občanských práv, zaměstnanosti a sociálních věcí, vzdělávání a kultury.
Článek 4
Koordinace a provádění na úrovni Unie
1. Komise úzce spolupracuje s členskými státy, Evropským parlamentem, Evropským hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů a místními a regionálními orgány a s institucemi a sdruženími zastupujícími místní a regionální zájmy.
2. Komise svolává zasedání zástupců evropských organizací nebo organizací občanské společnosti nebo orgánů činných v oblasti občanství a obrany práv občanů nebo podporujících vzdělávání a kulturu a jiné zúčastněné strany, aby byli Komisi nápomocni při provádění Evropského roku občanů na úrovni Unie.
3. Za účelem účinného plnění cílů evropských roků se Komise snaží využívat možných součinností mezi různými tematickými evropskými roky prostřednictvím hodnocení výsledků, sledováním přetrvávajících nedostatků a případně poskytováním statistických údajů.
4. Komise provádí toto rozhodnutí na úrovni Unie.
Článek 5
Finanční ustanovení
1. Opatření s působností na úrovni Unie uvedená v části A přílohy se uskutečňují prostřednictvím veřejných zakázek nebo grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie.
2. Na opatření s celounijní působností uvedená v části B přílohy mohou být poskytovány dotace ze souhrnného rozpočtu Unie.
Článek 6
Mezinárodní spolupráce
Komise může pro účely Evropského roku občanů spolupracovat s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména s Radou Evropy.
Článek 7
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise zajistí, aby v případě, že jsou prováděny akce financované podle tohoto rozhodnutí, byla na ochranu finančních zájmů Unie uplatňována preventivní opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoliv jiným protiprávním činnostem, byly prováděny účinné kontroly a získávány zpět neoprávněně vyplacené částky, a v případě, že budou zjištěny nesrovnalosti, byly uplatněny účinné, přiměřené a odrazující sankce. Komise může podle tohoto rozhodnutí provádět kontroly a inspekce na místě v souladu s nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96. V případě potřeby provede Evropský úřad pro boj proti podvodům šetření v souladu s nařízením (ES) č. 1073/1999.
2. Pokud jde o činnosti Unie financované na základě tohoto rozhodnutí, rozumí se „nesrovnalostí“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 jakékoli porušení ustanovení práva Unie nebo jakékoli porušení smluvní povinnosti vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Unie formou neoprávněného výdaje.
3. Komise sníží, pozastaví či získá zpět částku finanční podpory udělenou na jakékoli opatření, pokud zjistí nesrovnalosti, zejména nesoulad s ustanoveními tohoto rozhodnutí, samostatného rozhodnutí či smlouvy o přidělení dané finanční podpory, nebo pokud vyjde najevo, že opatření bylo bez vyžádání souhlasu Komise podstatně změněno tak, že je v rozporu s povahou nebo s prováděcími podmínkami daného opatření.
4. Pokud nebyly dodrženy určité lhůty nebo pouze část přidělené finanční pomoci odpovídá pokroku dosaženému při provádění daného opatření, požádá Komise příjemce této pomoci, aby do určité doby předložil vysvětlení. Neposkytne-li příjemce uspokojivou odpověď, může Komise zrušit zbývající část finanční pomoci a požadovat vrácení již vyplacených částek.
5. Veškeré neoprávněně vyplacené částky se vracejí Komisi. Ke všem včas nevráceným částkám se za podmínek stanovených finančním nařízením přičítá úrok.
Článek 8
Monitorování a hodnocení
Do 31. prosince 2014 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění, výsledcích a celkovém hodnocení iniciativ stanovených v tomto rozhodnutí. Tato zpráva bude základem pro budoucí politiky, opatření a akce Unie v této oblasti. Na základě zkušeností z Evropského roku občanů bude zpráva rovněž obsahovat podněty a osvědčené postupy, jak zlepšovat poskytování informací občanům o jejich právech i po skončení Evropského roku občanů.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 21. listopadu 2012.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS Nr. 1093/2012/ES
(2012. gada 21. novembris),
par Eiropas Pilsoņu gadu (2013. gads)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 21. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Savienība balstās uz nedalāmām, universālām cilvēka cieņas, brīvības, vienlīdzības un solidaritātes vērtībām, un tās pamatā ir demokrātijas un tiesiskuma principi. Minētie principi veido pamatu dalībvalstu sabiedrībām, kurās dominē plurālisms, nediskriminācija, iecietība, tiesiskums, solidaritāte un sieviešu un vīriešu līdztiesība. Ikvienam Savienības pilsonim ir un vajadzētu būt tiesībām, kas paredzētas Līgumā par Eiropas Savienību (LES), Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD) un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.
(2)
Ar 1993. gada Māstrihtas līgumu ieviesa jēdzienu “Savienības pilsonība”. Ar 1999. gada Amsterdamas līgumu un 2009. gada Lisabonas līgumu vēl vairāk nostiprināja ar Savienības pilsonību saistītās tiesības. 2013. gads būs Savienības pilsonības izveides divdesmitās gadadienas gads. Lisabonas līguma 1. panta 12. punkts un 2. panta 34. punkts (tagad LES 9. pants un LESD 20. pants) paredz, ka ikviena persona, kam ir kādas dalībvalsts pilsonība, ir Savienības pilsonis, ka Savienības pilsonība papildina, nevis aizstāj valsts pilsonību un ka Savienības pilsoņiem ir ar Līgumiem piešķirtās tiesības un ar tiem uzliktie pienākumi. Lisabonas līguma 2. panta 35. punkts (tagad LESD 21. pants) paredz, ka ikvienam Savienības pilsonim ir brīvas pārvietošanās un uzturēšanās tiesības.
(3)
Stokholmas programmā “Atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā” (3) pilsonim ir piešķirta galvenā nozīme Eiropas politikā brīvības, drošības un tiesiskuma jomā. Tajā paredzētās darbības ir vērstas uz “pilsoņu Eiropas veidošanu”, tostarp veicinot pilsoņu tiesības, jo īpaši tiesības uz pārvietošanās brīvību un tiesības, kas ļauj Savienības pilsoņiem aktīvi piedalīties Savienības demokrātiskajā dzīvē.
(4)
Savā 2010. gada 15. decembra Rezolūcijā par pamattiesību stāvokli Eiropas Savienībā (2009. gads) un to efektīvu īstenošanu pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā (4) Eiropas Parlaments aicināja Komisiju 2013. gadu pasludināt par Eiropas Pilsoņu gadu, lai stimulētu debates par Eiropas pilsonību, tostarp par tās terminoloģiju, saturu un darbības jomu, un informētu Savienības pilsoņus par viņu tiesībām, jo īpaši par jaunajām tiesībām, kas izriet no Lisabonas līguma stāšanās spēkā, kā arī par pieejamajiem līdzekļiem minēto tiesību izmantošanai.
(5)
2013. gads būtu jāpasludina par Eiropas Pilsoņu gadu. Eiropas Pilsoņu gads sniegtu savlaicīgu iespēju paaugstināt plašākās sabiedrības izpratni par tiesībām un pienākumiem, ko nodrošina Savienības pilsonība. Eiropas Pilsoņu gada mērķim vajadzētu būt arī vērstam uz pilsoņu izpratnes paaugstināšanu par viņu tiesībām, kas izriet no Savienības pilsonības, kad viņi izmanto savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, piemēram, kā studenti, darbinieki, darba meklētāji, brīvprātīgie, patērētāji, uzņēmēji, jaunieši vai pensionāri. Minētajā kontekstā izpratnes paaugstināšana ir jāintegrē ģeogrāfiski, demogrāfiski un sociāli, un tā būtu jāvērš uz to atlikušo šķēršļu novēršanu, kas traucē izmantot no Savienības pilsonības izrietošās tiesības. Savienības pilsoņi būtu jāinformē par to, ka arī viņiem pašiem ir būtiska loma minēto tiesību nostiprināšanā, ko viņi var īstenot ar līdzdalību pilsoniskās sabiedrības un demokrātiskā dzīvē.
(6)
Lai Savienības pilsoņi varētu pieņemt pārdomātus lēmumus par to, vai izmantot savas tiesības uz pārvietošanās brīvību, nepietiek tikai ar viņu izpratnes par tiesībām brīvi pārvietoties paaugstināšanu. Ir svarīgi, lai Savienības pilsoņi būtu arī pietiekami informēti par citām tiesībām, kas viņiem pieejamas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem pārrobežu situācijās. Minētā informācija viņiem ļaus arī pilnībā izmantot minētās citas tiesības, ja viņi nolems izmantot savas tiesības uz pārvietošanās brīvību.
(7)
Kopš 1958. gada, kad tiesības uz pārvietošanos un uzturēšanās brīvība tika noteikta Romas līgumā kā viena no četrām pamattiesībām, tā ir apliecinājusi savu vērtību kā viens no pīlāriem iekšējā tirgus izveidei dalībvalstu ekonomikas un katra Savienības pilsoņa labā.
(8)
Savienības pilsoņi tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot visu dalībvalstu teritorijā augstu vērtē kā indivīda pamattiesības, kas izriet no Savienības pilsonības. Šīs tiesības kā tādas apliecina un veicina labāku izpratni par Eiropas integrācijas vērtību, kā arī sekmē pilsoņu iesaistīšanos Savienības veidošanā.
(9)
Lai gan tiesības uz pārvietošanās un uzturēšanās brīvību ir stingri iedibinātas primārajos Savienības tiesību aktos un būtiski izvērstas sekundārajos Savienības tiesību aktos, joprojām pastāv pretrunas starp piemērojamiem tiesiskajiem noteikumiem un realitāti, ko pilsoņi piedzīvo, īstenojot minētās tiesības praksē. Papildus nenoteiktībai saistībā ar mobilitātes sniegtajām priekšrocībām Savienības pilsoņi uzskata, ka ir pārāk daudz praktisku šķēršļu dzīvošanai un strādāšanai citā dalībvalstī.
(10)
2010. gada ziņojumā par ES pilsonību “Likvidējot šķēršļus ES pilsoņu tiesību īstenošanai”, kas pieņemts 2010. gada 27. oktobrī, Komisija ir pievērsusies galvenajiem šķēršļiem, ar kuriem pilsoņi joprojām saskaras ikdienā, īstenojot savas tiesības kā Savienības pilsoņi, jo īpaši pārrobežu situācijās, un ir izklāstījusi 25 konkrētus pasākumus minēto šķēršļu likvidēšanai. Viens no šajā sakarā konstatētajiem šķēršļiem bija informācijas trūkums. Ziņojumā Komisija secināja, ka Savienības pilsoņi nevar izmantot savas tiesības, jo nav par tām informēti, un paziņoja par savu ieceri uzlabot informācijas izplatīšanu Savienības pilsoņiem par viņu tiesībām, jo īpaši tiesībām uz pārvietošanās brīvību.
(11)
LES un LESD piešķir katram Savienības pilsonim tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstu teritorijā, tiesības balsot un kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās un pašvaldību vēlēšanās savas dzīvesvietas dalībvalstī saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi ir minētās dalībvalsts pilsoņiem, tiesības saņemt jebkuras dalībvalsts diplomātisko un konsulāro iestāžu aizsardzību ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi ir minētās dalībvalsts pilsoņiem, tādā trešā valstī, kurā nav pārstāvēta dalībvalsts, kuras valstspiederīgais viņš ir, tiesības iesniegt lūgumrakstu Eiropas Parlamentam, tiesības vērsties pie Eiropas ombuda un Savienības iestādēs un citas tiesības dažādās jomās, piemēram, saistībā ar brīvu preču un pakalpojumu apriti, patērētāju aizsardzību un sabiedrības veselību, vienlīdzīgām iespējām un vienlīdzīgu attieksmi, piekļuvi nodarbinātībai un sociālajai aizsardzībai.
(12)
Lisabonas līgums ieviesa jaunas tiesības, jo īpaši pilsoņu iniciatīvu, kas paredzēta tā 1. panta 12. punktā un 2. panta 37. punktā (LES 11. pants un LESD 24. pants), kas vismaz vienam miljonam pilsoņu, kuri pārstāv būtisku skaitu dalībvalstu, dod tiesības aicināt Komisiju iesniegt priekšlikumu jebkādā no Savienības atbildības jomām, tādējādi ļaujot pilsoņiem vēl aktīvāk iesaistīties Savienības politiskajā dzīvē un tieši piedalīties Savienības tiesību aktu (5) veidošanā.
(13)
Kopš 1979. gada, kad notika pirmās tiešās vēlēšanas, Eiropas Parlaments darbojas kā tiešais starpnieks starp pilsoņiem un Savienību. Eiropas Parlamentam un tā deputātiem ir izšķiroša nozīme, izplatot informāciju par Savienības pilsonības sniegtajām tiesībām un priekšrocībām, Savienības pilsoņiem aktuālus jautājumus virzot politikas nostādņu priekšplānā un veicinot aktīvu Savienības pilsoņu līdzdalību. Tāpat - ņemot vērā Eiropas Parlamenta vēlēšanas 2014. gadā - ir svarīgi arī paaugstināt izpratni par Savienības pilsoņu tiesībām, dzimumu līdztiesības jautājumiem, sieviešu un vīriešu dalību Savienības demokrātiskajā dzīvē, tostarp viņu vēlēšanu tiesībām kā vēlētājiem un kandidātiem savā dzīvesvietas dalībvalstī, un par Eiropas Parlamenta pilnvarām likumdošanas procesā. Tuvojoties minētajām vēlēšanām, šādu izpratnes paaugstināšanas darbību ietekme būtu jāpalielina, cieši koordinējot un izmantojot sinerģiju, kas veidojas ar attiecīgām darbībām, ko īsteno Savienības iestādes, jo īpaši Eiropas Parlaments, Eiropas politiskās partijas un fondi un dalībvalstis.
(14)
Turklāt Savienības pilsoņiem, kuri apsver, vai izmantot savas tiesības uz pārvietošanās un uzturēšanās brīvību, vajadzētu būt informētiem par tiesībām iegūt vai saglabāt sociālo nodrošinājumu, tostarp saistībā ar pārrobežu veselības aprūpi, atbilstīgi Savienības noteikumiem par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu. Minētie noteikumi nodrošina, ka pilsoņi nezaudē savas sociālā nodrošinājuma tiesības, ja viņi izvēlas pārvietoties Savienībā. Turklāt viņiem vajadzētu būt arī informētiem par viņu izglītības, akadēmiskās un profesionālās kvalifikācijas atzīšanu un par sociālajām un pilsoniskajām prasmēm, kas veido daļu no Eiropas sistēmas “Pamatprasmes mūžizglītībā” (6) un kas var palīdzēt viņiem pilnvērtīgi piedalīties pilsoniskajā dzīvē un nodrošināt viņiem iespēju īstenot savas tiesības saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.
(15)
Savienības pilsoņiem vajadzētu būt arī labāk informētiem par viņu kā pasažieru tiesībām ceļot ar jebkāda veida transportu visā Savienībā un par viņu kā patērētāju tiesībām pārrobežu situācijās. Ja Savienības pilsoņi būs pārliecināti, ka viņu kā patērētāju tiesības tiek efektīvi aizsargātas, viņi varēs sniegt ieguldījumu Savienības mēroga preču un pakalpojumu tirgus attīstībā, kas tādējādi varēs pilsoņu labā efektīvāk sasniegt visu kopējo potenciālu. Tāpat pilsoņiem vajadzētu būt labāk informētiem par noteikumiem attiecībā uz produktu vispārēju drošību un tirgus uzraudzību, lai viņi apzinātos, kā viņu veselība un tiesības tiek aizsargātas visā Savienībā, it īpaši tad, ja runa ir par apdraudējumiem vai riskiem, kurus viņi kā indivīdi nevar novērst. Turklāt ir svarīgi veidot Savienības pilsoņu izpratni par viņu tiesībām uz pārrobežu veselības aprūpi un ar to saistītiem pasākumiem, piemēram, e-veselību un telemedicīnu, lai viņi varētu gūt maksimālu labumu no drošas un kvalitatīvas veselības aprūpes visā dalībvalstu teritorijā.
(16)
Ar šo lēmumu veicina stratēģijā “Eiropa 2020” izvirzīto mērķu sasniegšanu, ciktāl personu pārvietošanās brīvības un darbinieku mobilitātes veicināšana ir svarīgs veids, kā novērst sekas, ko izraisījušas demogrāfiskās pārmaiņas darba tirgū, un palielināt cilvēku nodarbinātību un Eiropas nozaru konkurētspēju. Šā lēmuma ilgtermiņa mērķis ir arī atbalstīt pētniecību un inovācijas Savienībā, lai pretdarbotos pašreizējiem satraucoši augstajiem bezdarba rādītājiem atsevišķās dalībvalstīs.
(17)
Informācijas, izglītības un izpratnes paaugstināšanas kampaņās, ko rīko saistībā ar Eiropas Pilsoņu gadu, būtu jāņem vērā arī konkrētu auditoriju un neaizsargāto sabiedrības grupu vajadzības. Informācijai vajadzētu būt bez maksas un pieejamai visās Savienības oficiālajās valodās. Tā būtu jāsniedz vienkāršā valodā un sadarbībā ar vietējām, reģionālām un valsts iestādēm, plašsaziņas līdzekļiem, pilsoniskās sabiedrības un nevalstiskām organizācijām. Visas minētās dažādās ieinteresētās personas varētu sagatavot tādas iniciatīvas kā eseju konkursi un izstrādāt rīcības plānus un rokasgrāmatas, tiešsaistes forumus un kampaņas skolās un universitātēs.
(18)
Aktīva Savienības pilsoņu un viņu pārstāvības apvienību loma ir īpaši svarīga Savienības darbībai. LES 10. un 11. pantā ir uzsvērta līdzdalības demokrātijas nozīme visos tās aspektos un pilsoņu un to pārstāvības apvienību loma, paužot viedokļus un publiski apmainoties ar tiem visās Savienības darbības jomās. Savienības iestādēm būtu jāveicina aktīva demokrātiska līdzdalība lēmumu pieņemšanas procesā, īstenojot atklātu, pārredzamu un regulāru dialogu ar pilsonisko sabiedrību, lai nodrošinātu, ka Savienības darbības ir saskaņotas un pārredzamas. Savienības pilsoņu aktīva līdzdalība būtu jāveicina, arī nodrošinot pieeju dokumentiem un informācijai, kā arī ar labu pārvaldību un labu administrāciju.
(19)
Izglītības politikai ir nozīmīga loma, informējot iedzīvotājus, īpaši jauniešus, par Savienības pilsonības jēdzienu un ar to saistītajām tiesībām. Tā var arī palīdzēt sekmēt daudzvalodību, studentu, skolotāju, personu, kuras apgūst profesionālo izglītību, un viņu mācībspēku mobilitāti un veicināt sociālās un pilsoniskās prasmes saskaņā ar Eiropas sistēmu “Pamatprasmes mūžizglītībā”, kas viņiem var sniegt visas nepieciešamās prasmes, lai pilnībā piedalītos sabiedriskajā dzīvē un varētu pilnībā īstenot savas tiesības saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Vajadzētu būt iespējai īstenot īpašas darbības, lai paaugstinātu pilsoņu izpratni par iespējām piedalīties brīvprātīgajā darbā, studēt ārvalstīs, stažēties citā dalībvalstī vai piedalīties Savienības apmaiņas programmās izglītības jomā.
(20)
Eiropas Pilsoņu gadu atzīmēs Komisijas 2013. gada ES ziņojumā par pilsonību, kurā būs sīki izklāstīts progress, kas panākts kopš 2010. gada ES ziņojuma par pilsonību, un būs ierosinātas turpmākas darbības, lai novērstu pastāvīgos šķēršļus, kas Savienības pilsoņiem traucē īstenot savas tiesības. Pamatojoties uz minēto ziņojumu, Padome var pieņemt noteikumus, lai stiprinātu vai papildinātu ar Savienības pilsonību saistītās tiesības.
(21)
Savienības pilsoņiem vajadzētu būt informētiem arī par daudzvalodu tīmekļa portālu Your Europe, kas ir “vienas pieturas aģentūras” informācijas punkts par pilsoņu un uzņēmumu tiesībām Savienībā.
(22)
Europe Direct informācijas centriem, kas ir vietējie saskarnes punkti starp Savienību un tās pilsoņiem, vajadzētu būt ciešiem Eiropas Parlamenta partneriem izpratnes paaugstināšanas kampaņās, vietējā un reģionālā līmenī aktivizējot debates par Savienību, pārraidot un izplatot publiskus informatīvus materiālus un piedāvājot iespējas nosūtīt atsauksmes Savienības iestādēm.
(23)
Visu saistībā ar Eiropas gadu un tā sakarā uzsākto iniciatīvu mērķim vajadzētu būt savstarpējās sapratnes un sadarbības starp Savienības pilsoņiem, Savienības iestādēm un dalībvalstīm veicināšanai. Tas attiecas arī uz izpratnes paaugstināšanu par pilsoņu tiesībām Savienības, valstu, reģionu vai vietēja līmeņa publisko iestāžu darbinieku vidū.
(24)
Eiropas Padome kopš tās dibināšanas 1949. gadā aktīvi darbojas izglītības un kultūras jomā, atbalstot un veidojot Eiropas kultūras tīklus un izmantojot kultūru dialogu un veicinot valodu daudzveidību. Tāpēc Savienībai šajā jomā būtu jāattīsta sinerģija ar Eiropas Padomes darbu šajā jomā saistībā ar Eiropas Pilsoņu gadu.
(25)
Galvenā atbildība par to, lai tiktu vairota pilsoņu izpratne par viņu kā Savienības pilsoņu tiesībām, paliek dalībvalstu ziņā. Tas ietver informācijas sniegšanu par Savienību un mērķtiecīgu ziņošanu par visu Savienības iestāžu darbību. Rīcība Savienības līmenī papildina rīcību valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, kā uzsvērts politiskajā deklarācijā “Partnerība informācijas sniegšanai par Eiropu”, ko 2008. gada 22. oktobrī parakstīja Eiropas Parlaments, Padome un Komisija (7). Savienības iestādēm un dalībvalstīm būtu jāpastiprina sadarbība ar plašsaziņas līdzekļiem un jāapņemas tos nodrošināt ar augstas kvalitātes informāciju par Savienību.
(26)
Lai optimizētu Eiropas Pilsoņu gadā paredzēto darbību efektivitāti un lietderīgumu, ir svarīgi 2012. gadā veikt vairākas sagatavošanās darbības saskaņā ar 49. panta 6. punktu Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2002. gada 25. jūnijs) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (8) (Finanšu regula).
(27)
Būtu jāveic piemēroti pasākumi, lai novērstu nelikumības un krāpšanu, kā arī būtu jāīsteno vajadzīgās darbības, lai atgūtu zaudētos, nepamatoti izmaksātos vai nepareizi izlietotos līdzekļus saskaņā ar Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (9) un Regulu (Euratom, EK) Nr. 2185/96 (1996. gada 11. novembris) par pārbaudēm un apskatēm uz vietas, ko Komisija veic, lai aizsargātu Eiropas Kopienu finanšu intereses pret krāpšanu un citām nelikumībām (10), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 (1999. gada 25. maijs) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) (11).
(28)
Savienības finansējumu citām darbībām, izņemot tās, kas tiek finansētas no Eiropas Pilsoņu gada budžeta, var nodrošināt, izmantojot pašreizējās Savienības programmas vai struktūrfondus, jo īpaši programmu “Eiropa pilsoņiem” 2007. līdz 2013. gadam un 2007. līdz 2013. gada īpašo programmu “Pamattiesības un pilsonība”, kas ir daļa no vispārējās programmas “Pamattiesības un tiesiskums”, Mūžizglītības programmu, tostarp Erasmus programmu, iniciatīvu “Jaunatne kustībā” un programmu Media.
(29)
Lai turpmākie Eiropas gadi būtu veiksmīgi, būtu jāizstrādā padziļināta Eiropas Pilsoņu gada laikā veikto pasākumu novērtēšana. Šādā ziņojumā būtu jāiekļauj idejas un paraugprakse, kā nākamajās darbībās visefektīvāk sasniegt un iesaistīt pilsoņus, kur iespējams - balstoties uz salīdzināmiem kvantitatīviem datiem, kas iegūti Eiropas Pilsoņu gada laikā.
(30)
Ņemot vērā to, ka Eiropas Pilsoņu gada mērķus - proti, paaugstināt izpratni un zināšanas par tiesībām un pienākumiem, ko nodrošina Savienības pilsonība, lai ļautu pilsoņiem pilnībā izmantot savas tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstu teritorijā, šajā saistībā veicinot arī Eiropas pilsoņu iespējas izmantot citas tiesības, ko sniedz Savienības pilsonība, - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo ir vajadzīgas daudzpusīgas partnerības, informācijas apmaiņa starp valstīm un izpratnes paaugstināšana un paraugprakses izplatīšana visā Savienībā, un to, ka Eiropas Pilsoņu gada apjoma dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšmets
2013. gadu pasludina par Eiropas Pilsoņu gadu.
2. pants
Mērķi
1. Eiropas Pilsoņu gada vispārējais mērķis ir paaugstināt izpratni un zināšanas par tiesībām un pienākumiem, ko nodrošina Savienības pilsonība, lai ļautu pilsoņiem pilnībā izmantot savas tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstu teritorijā. Šajā saistībā Eiropas Pilsoņu gads veicina arī Eiropas pilsoņu iespējas izmantot citas tiesības, ko sniedz Savienības pilsonība.
2. Pamatojoties uz 1. punktu, Eiropas Pilsoņu gada konkrētie mērķi ir:
a)
paaugstināt Savienības pilsoņu izpratni par viņu tiesībām brīvi pārvietoties un dzīvot Savienībā un šajā saistībā - par visām citām tiesībām, kas Savienības pilsoņiem bez diskriminācijas ir garantētas, tostarp tiesībām vēlēt vietēja mēroga un Eiropas vēlēšanās jebkurā dalībvalstī, kurā viņi dzīvo;
b)
paaugstināt Savienības pilsoņu, tostarp jauniešu, izpratni par to, kā viņi var gūt praktisku labumu no Savienības tiesībām, kā arī par politikas nostādnēm un programmām, kuras pastāv, lai palīdzētu viņiem izmantot minētās tiesības;
c)
veicināt debates par ietekmi un iespējām, kādas ir tiesībām uz pārvietošanās un uzturēšanās brīvību kā neatņemamam Savienības pilsonības aspektam, lai sekmētu un stiprinātu Savienības pilsoņu aktīvu pilsonisko un demokrātisko līdzdalību, jo īpaši pilsoniskos forumos par Savienības politiku un Eiropas Parlamenta vēlēšanās, tādējādi stiprinot sociālo kohēziju, kultūru daudzveidību, solidaritāti, sieviešu un vīriešu vienlīdzību, savstarpēju cieņu un kopējas Eiropas identitātes sajūtu starp Savienības pilsoņiem, pamatojoties uz Savienības pamatvērtībām, kas noteiktas LES un LESD, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.
3. pants
Saistītās iniciatīvas
1. Pasākumos, ko īsteno, lai sasniegtu 2. pantā izklāstītos mērķus, var ietvert šādas Savienības, valstu, reģionu vai vietēja līmeņa iniciatīvas:
a)
tādu informēšanas, publicēšanas plašsaziņas līdzekļos, izglītošanas un izpratnes paaugstināšanas kampaņu uzsākšana, kas vērstas uz plašu sabiedrību un specifiskākām mērķa grupām;
b)
informācijas, pieredzes un paraugprakses apmaiņa starp Savienības, valstu, reģionālām un vietējām iestādēm un citām sabiedriskām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām;
c)
konferenču, uzklausīšanu, tostarp ar interneta starpniecību, un citu pasākumu organizēšana, lai veicinātu debates un paaugstinātu izpratni par tiesību uz pārvietošanās un uzturēšanās brīvību svarīgumu un priekšrocībām un - vispārīgākā nozīmē - par Savienības pilsonības jēdzienu un ar to saistītajām tiesībām;
d)
pašreizējo daudzvalodu līdzdalības instrumentu izmantošana, lai veicinātu pilsoniskās sabiedrības organizāciju un pilsoņu aktīvu līdzdalību Eiropas Pilsoņu gadā, tostarp tādu tiešās demokrātijas instrumentu izmantošana kā pilsoņu iniciatīva un sabiedriskā apspriešana;
e)
esošo instrumentu, tostarp modernu informācijas un komunikācijas tehnoloģiju instrumentu, ko izmanto pilsoņu informēšanai, piemēram, daudzvalodu Europe Direct informācijas centru un Your Europe tīmekļa portāla - kā galveno elementu “vienas pieturas aģentūras” informatīvajā sistēmā par Savienības pilsoņu tiesībām -, nozīmes un pamanāmības palielināšana;
f)
problēmu risināšanas instrumentu, piemēram, SOLVIT, nozīmes un pamanāmības palielināšana, lai Savienības pilsoņi varētu efektīvāk izmantot un aizsargāt savas tiesības saskaņā ar Savienības tiesību aktiem;
g)
informācijas par Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komiteju un Eiropas ombudu nodrošināšana Savienības pilsoņiem, lai viņi varētu labāk izmantot un aizsargāt savas tiesības saskaņā ar Savienības tiesību aktiem; un
h)
tāda ziņojuma par ES pilsonību veicināšana, kura pamatā ir padziļinātas debates un aktīvs iedzīvotāju un ieinteresēto personu ieguldījums un kurā noteikti turpmāki šķēršļi, kas Savienības pilsoņiem traucē pilnībā izmantot Savienības pilsoņu tiesības, un popularizētas piemērotas stratēģijas, lai novērstu minētos šķēršļus.
2. Informācija par 1. punktā minētajām iniciatīvām ir sīkāk izklāstīta pielikumā.
3. Komisija un dalībvalstis var apzināt citus pasākumus, kas varētu veicināt 2. pantā izklāstīto Eiropas Pilsoņu gada mērķu sasniegšanu, un atļaut izmantot Eiropas Pilsoņu gada nosaukumu minēto pasākumu popularizēšanā, ciktāl tas palīdz sasniegt minētos mērķus.
4. Saistībā ar iniciatīvām, kas organizētas Eiropas Pilsoņu gada satvarā, uzmanība jāvelta tam, lai noskaidrotu šķēršļus, kas Savienības pilsoņiem liedz īstenot tiesības, un veicinātu piemērotus veidus un stratēģijas, lai novērstu minētos šķēršļus, kā arī sekmētu kultūru izpratni par diskrimināciju un cīnītos pret to. Tādēļ jārod sinerģija starp minētajām iniciatīvām un esošajiem instrumentiem un programmām pamattiesību, pilsoņu tiesību, nodarbinātības un sociālo lietu, izglītības un kultūras jomā.
4. pants
Koordinēšana un īstenošana Savienības līmenī
1. Komisija cieši sadarbojas ar dalībvalstīm, Eiropas Parlamentu, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Reģionu komiteju, kā arī vietējām un reģionālām iestādēm un ar struktūrām un apvienībām, kas pārstāv vietējās un reģionālās intereses.
2. Komisija organizē sanāksmes, kurās tiek pārstāvētas Eiropas vai pilsoniskās sabiedrības organizācijas vai struktūras, kas aktīvi darbojas pilsonības jomā un aizsargā pilsoņu tiesības vai veicina izglītību un kultūru, un citas ieinteresētās personas, lai Komisijai palīdzētu īstenot Eiropas Pilsoņu gadu Savienības līmenī.
3. Komisija cenšas izmantot iespējamo sinerģiju starp dažādiem tematiskajiem Eiropas gadiem, novērtējot sasniegumus, pārraugot pastāvošos trūkumus un vajadzības gadījumā sniedzot statistiskos datus, tādējādi nodrošinot Eiropas gadu mērķu efektīvu izpildi.
4. Komisija šo lēmumu īsteno Savienības līmenī.
5. pants
Finanšu noteikumi
1. Savienības mēroga pasākumiem, kas minēti pielikuma A daļā, izmantojami atklātie konkursi vai no Savienības vispārējā budžeta piešķirtas dotācijas.
2. Savienības mēroga pasākumus, kas minēti pielikuma B daļā, var subsidēt no Savienības vispārējā budžeta.
6. pants
Starptautiskā sadarbība
Lai sasniegtu Eiropas Pilsoņu gada mērķus, Komisija var sadarboties ar attiecīgām starptautiskām organizācijām, jo īpaši ar Eiropas Padomi.
7. pants
Savienības finanšu interešu aizsardzība
1. Komisija nodrošina, lai, īstenojot saskaņā ar šo lēmumu finansētas darbības, tiktu aizsargātas Savienības finansiālās intereses, piemērojot preventīvus pasākumus pret krāpšanu, korupciju un jebkādām citām prettiesiskām darbībām, veicot efektīvas pārbaudes un atgūstot nepamatoti izmaksātās summas, kā arī, ja tiek atklāti pārkāpumi, piemērojot iedarbīgas, samērīgas un preventīvas sankcijas. Komisija var veikt pārbaudes un apskates uz vietas saskaņā ar šo lēmumu un atbilstīgi Regulai (Euratom, EK) Nr. 2185/96. Vajadzības gadījumā izmeklēšanu veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/1999.
2. Attiecībā uz Savienības darbībām, ko finansē saskaņā ar šo lēmumu, Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 1. panta 2. punktā minētais pārkāpuma jēdziens nozīmē jebkuru Savienības tiesību aktu noteikuma pārkāpumu vai līgumsaistību neievērošanu, ko izraisa kāda ekonomikas operatora darbība vai bezdarbības, kas kaitē vai varētu kaitēt Savienības vispārējam budžetam, radot nepamatotus izdevumus.
3. Komisija samazina, aptur vai atgūst finanšu palīdzības summas, kas piešķirtas kādai darbībai, ja tā konstatē pārkāpumus, īpaši neatbilstību šā lēmuma noteikumiem vai atsevišķam lēmumam, vai līgumam, ar ko piešķir attiecīgo finanšu palīdzību, vai ja tā atklāj, ka, nepieprasot Komisijas apstiprinājumu, darbībā ir ieviestas būtiskas izmaiņas, kas ir pretrunā tās būtībai vai īstenošanas nosacījumiem.
4. Ja nav ievēroti termiņi vai ja darbības īstenošanā sasniegtais attaisno tikai daļu piešķirtās finanšu palīdzības, Komisija pieprasa saņēmējam noteiktā laikposmā iesniegt apsvērumus. Ja saņēmēja atbilde nav apmierinoša, Komisija var anulēt atlikušo finanšu palīdzību un pieprasīt jau izmaksāto summu atmaksāšanu.
5. Komisijai atmaksā visas nepamatoti samaksātās summas. Summām, kas nav atmaksātas noteiktā laikā, piemēro procentu likmi saskaņā ar Finanšu regulas nosacījumiem.
8. pants
Pārraudzība un novērtēšana
Komisija līdz 2014. gada 31. decembrim iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šajā lēmumā paredzēto iniciatīvu īstenošanu, rezultātiem un vispārējo izvērtējumu. Minētais ziņojums veido pamatu nākamajām Savienības politikas nostādnēm, pasākumiem un darbībām šajā jomā. Ņemot vērā Eiropas Pilsoņu gadā gūto pieredzi, minētajā ziņojumā izklāsta arī idejas un paraugpraksi par to, kā labāk informēt pilsoņus par viņu tiesībām arī pēc Eiropas Pilsoņu gada beigām.
9. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā trešajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
10. pants
Adresāti
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Strasbūrā, 2012. gada 21. novembrī