NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 228/2013
ze dne 13. března 2013,
kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie a zrušuje nařízení Rady (ES) č. 247/2006
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 42 první pododstavec, čl. 43 odst. 2 a článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
K nápravě obtíží způsobených výjimečnou situací v nejvzdálenějších regionech Unie uvedených v článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“) byla stanovena zvláštní opatření v odvětví zemědělství nařízením Rady (ES) č. 247/2006 (3). Tato opatření jsou prováděna prostřednictvím programů podpory pro každý region, jež představují podstatný nástroj pro zásobování těchto regionů zemědělskými produkty. Vzhledem k potřebě aktualizace stávajících opatření, a to i v důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, je třeba zrušit nařízení (ES) č. 247/2006 a nahradit je novým nařízením.
(2)
Je třeba upřesnit základní cíle, k jejichž dosažení bude režim ve prospěch nejodlehlejších regionů Unie napomáhat.
(3)
Je třeba rovněž upřesnit obsah programů speciálně zaměřených na odlehlost a ostrovní charakter (dále jen „programy POSEI“), jež by podle zásady subsidiarity měly vytvořit dotyčné členské státy na nejvhodnější zeměpisné úrovni a jež by tyto členské státy měly předložit Komisi ke schválení.
(4)
K účinnějšímu dosažení cílů režimu ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie by měly programy POSEI zahrnovat opatření, jež zaručují zásobování zemědělskými produkty a zachování a rozvoj místních zemědělských produkcí. Je třeba sblížit úroveň plánování programů dotyčných regionů a systematizovat partnerský přístup mezi Komisí a členskými státy.
(5)
Podle zásady subsidiarity a s cílem zajistit flexibilitu, což jsou dva principy, které tvoří základ přístupu plánování programů přijatého pro režimy ve prospěch nejvzdálenějších regionů, mohou orgány určené členskými státy navrhnout změny programu, aby jej přizpůsobily realitě nejvzdálenějších regionů. Tyto orgány by měly mít možnost provést v programech POSEI změny v souladu s principem zjednodušení postupů pro správní orgány, aniž by tím byla jakkoli zpochybněna účinnost programů POSEI a příslušné finanční prostředky jim přidělené. Ve stejném duchu by měl být přijat postup pro změnu programů na úrovni s relevancí odpovídající jednotlivým druhům změn.
(6)
Aby se zaručilo zásobování nejvzdálenějších oblastí základními zemědělskými produkty a aby se zmírnily vícenáklady způsobené odlehlostí těchto regionů, je třeba zavést zvláštní zásobovací režim. Mimořádná zeměpisná poloha nejvzdálenějších regionů má totiž za následek zvýšení přepravních nákladů při zásobování základními produkty určenými k lidské spotřebě, ke zpracování nebo jako zemědělské vstupy. Jiné objektivní skutečnosti související s jejich odlehlou polohou, zejména ostrovní povaha a malé rozlohy zemědělské plochy, působí navíc hospodářským subjektům a producentům v nejvzdálenějších regionech další obtíže, které jejich činnost těžce poškozují. Tyto nevýhody lze zmírnit snížením cen uvedených základních produktů. Zvláštní režim zásobování by nicméně neměl v žádném případě poškozovat místní produkci a její rozvoj.
(7)
Za tímto účelem by se odchylně od článku 28 Smlouvy měl dovoz některých zemědělských produktů ze třetích zemí osvobodit od platných dovozních cel. S ohledem na jejich původ a na celní režim, který pro ně stanoví celní předpisy Unie, by se měly produkty propuštěné na celní území Unie do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo uskladňování v celním skladu považovat za přímo dovážené, aby se na ně vztahovaly výhody vyplývající ze zvláštního režimu zásobování.
(8)
Aby bylo efektivně dosaženo cíle snížit v nejvzdálenějších regionech ceny a zmírnit vícenáklady vyplývající z jejich vzdálené polohy, je třeba poskytnout podporu na dodávky produktů pocházejících z Unie do nejvzdálenějších regionů. Tato podpora by měla přihlížet ke zvýšeným nákladům na dopravu do nejvzdálenějších regionů a vývozním cenám do třetích zemí, a jde-li o zemědělské vstupy nebo o produkty určené ke zpracování, k vícenákladům souvisejícím se vzdálenou polohou a zejména s ostrovní povahou a malou rozlohou, jejich náročným terénem a podnebím a s tím, že jde o rozptýlené ostrovy.
(9)
Podpora tradičních odvětví je o to nezbytnější, že umožňuje udržet jejich konkurenceschopnost na trhu Unie v konkurenčním boji s produkcí ze třetích zemí. Členské státy by nicméně měly při vypracovávání svých programů rovněž zajistit, aby byla v nejvzdálenějších regionech zajištěna co největší diverzifikace zemědělské činnosti.
(10)
Aby se zamezilo spekulacím, jež by škodily konečným uživatelům v nejodlehlejších regionech, je třeba stanovit, že zvláštní režim zásobování by se měl vztahovat pouze na produkty řádné a uspokojivé obchodní jakosti.
(11)
Je třeba stanovit pravidla pro fungování režimu, týkající se zejména vytvoření rejstříku hospodářských subjektů a systému osvědčení podle licencí uvedených v článcích 130 a 161 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (4).
(12)
Dohled nad úkony, u nichž se využívá zvláštní režim zásobování, vyžaduje administrativní kontroly dotyčných produktů při jejich dovozu nebo vstupu do nejvzdálenějších regionů nebo při jejich vývozu nebo při jejich odeslání z těchto regionů. Aby se realizovaly cíle uvedeného režimu, měly by nadto hospodářské výhody zvláštního režimu zásobování mít dopad na úroveň nákladů produkce a snižovat ceny až na úrovni konečného uživatele. Zvláštní režim zásobování by tedy měl být poskytnut pouze za podmínky, že se skutečně promítne na dalších úrovních, a měly by být prováděny nezbytné kontroly.
(13)
Jelikož množství, na která se vztahuje zvláštní režim zásobování, jsou omezena potřebami zásobování nejvzdálenějších regionů, neměl by tento režim narušovat řádné fungování vnitřního trhu. Hospodářské výhody zvláštního režimu zásobování by ani neměly vést k odklonu obchodu s dotyčnými produkty. Je tedy třeba zakázat zasílání nebo vývoz těchto produktů z nejvzdálenějších regionů. Je však třeba povolit zasílání nebo vývoz těchto produktů, pokud se finanční výhoda vyplývající ze zvláštního režimu zásobování nahrazuje.
(14)
Pokud jde o zpracované produkty, je třeba povolit obchodování těmito produkty mezi nejvzdálenějšími regiony, aby se umožnil obchod mezi nejvzdálenějšími regiony. U všech nejvzdálenějších regionů je rovněž třeba zohlednit tradiční obchodní toky v rámci regionálního obchodu a tradiční vývoz a zasílání se zbytkem Unie nebo se třetími zeměmi, a všem těmto regionům by měl být proto povolen vývoz zpracovaných produktů odpovídající tradičním obchodním tokům. Pro přehlednost je třeba upřesnit referenční období pro definování tradičně vyvážených nebo zasílaných množství.
(15)
Je třeba přijmout náležitá opatření, aby byla možná nezbytná restrukturalizace odvětví zpracování cukru na Azorách. Tato opatření by měla zohlednit skutečnost, že v odvětví cukru na Azorách, pokud má být životaschopné, je třeba zajistit určitou úroveň produkce a zpracování. Na základě výše uvedeného by mělo nadále být pouze výjimečně dovoleno, aby zasílání cukru z Azor do zbývající části Unie překročilo objem tradičních toků po omezenou dobu pěti let při postupném snižování ročních limitů. Vzhledem k tomu, že množství, které je možné znovu odeslat, bude přiměřené a omezené na úroveň nezbytně nutnou pro zajištění životaschopnosti místní produkce a zpracování cukru, nebude dočasné zasílání cukru z Azor vnitřní trh Unie nepříznivě ovlivňovat.
(16)
Pokud jde o cukr nad rámec kvót pro zásobování Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů, je nadále třeba používat režim osvobození od dovozního cla. Rovněž Azory by měly mít možnost využít osvobození od dovozního cla na surový třtinový cukr v rámci limitu stanoveného v jejich předběžném odhadu dodávek.
(17)
Kanárské ostrovy byly dosud v rámci zvláštního režimu zásobovány sušeným odstředěným mlékem spadajícím pod kód KN 1901 90 99 (sušené odstředěné mléko s rostlinným tukem) určeným pro průmyslové zpracování. Je třeba nadále povolit zásobování tímto produktem, který se mezitím stal tradičním prvkem místního stravovacího režimu.
(18)
Protože rýže je základním prvkem stravovacího režimu na ostrově Réunion, zpracovatelská odvětví a zařízení na loupání rýže na ostrově existují již řadu let a ostrov neprodukuje dost rýže na to, aby se pokryly místní potřeby, je třeba nadále osvobodit tento produkt na ostrově Réunion od veškerého dovozního cla.
(19)
Politika Unie na podporu místní produkce v nejvzdálenějších regionech se týkala mnoha produktů a opatření pro jejich produkci, uvádění na trh nebo zpracování. Tato opatření se ukázala jako účinná a zajistila trvání a rozvoj zemědělství. Unie by měla v podpoře těchto produkčních řetězců, které jsou klíčovým činitelem environmentální, sociální a hospodářské rovnováhy nejvzdálenějších regionů, pokračovat. Zkušenost ukázala, že užší partnerství s místními orgány může stejně jako v případě politiky rozvoje venkova pomoci zaměřit se cíleněji na konkrétní otázky významné pro dané regiony. Je tudíž třeba pokračovat v podpoře ve prospěch místních produkcí prostřednictvím programů POSEI.
(20)
Aby se podpořilo uvádění produktů z nejvzdálenějších regionů na trh, je třeba zavést podporu určenou k uvádění uvedených produktů na trh mimo region produkce, neboť velká vzdálenost spotřebitelských trhů a nutnost dvojího skladování způsobují vysoké vícenáklady, jež představují faktory, které mají za následek velkou nevýhodu pro jejich konkurenceschopnost na vnitřním trhu. Tyto faktory odůvodňují potřebu režim POSEI v blízké budoucnosti přezkoumat.
(21)
Je třeba stanovit minimální prvky, jež by měly být v programech POSEI poskytovány, aby byla definována opatření ve prospěch místní zemědělské produkce, zejména popis situace, navržená strategie, cíle, opatření. Je rovněž třeba stanovit zásady zdůrazňující soudržnost těchto opatření s ostatními politikami Unie, aby se vyloučily veškerá neslučitelnost a překrývání podpor.
(22)
Pro účely provádění tohoto nařízení by mělo být také možné, aby programy POSEI obsahovaly opatření pro financování studií, demonstračních projektů, vzdělávání a technické pomoci.
(23)
Je třeba podpořit zemědělce v nejvzdálenějších regionech, aby i nadále dodávali jakostní produkty, a pomoci jim s jejich uváděním na trh. K tomuto účelu může být vhodné používání grafického symbolu zavedeného tímto nařízením a jiných forem certifikace jakosti zavedených Unií.
(24)
Struktury některých hospodářství nebo zpracovatelských či obchodních podniků v nejvzdálenějších regionech vykazují závažné nedostatky a čelí zvláštním obtížím. Čl. 26 odst. 2 a čl. 28 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (5) stanoví tudíž příznivější míry podpory pro některé druhy investic do nejvzdálenějších regionů.
(25)
Ustanovení čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 1698/2005 vyjímá nejvzdálenější regiony z omezení v přiznání podpory na lesní hospodářství na základě uvedeného nařízení.
(26)
Nařízení (ES) č. 1698/2005 určuje maximální roční částky použitelné na agroenvironmentální platby. Se zřetelem ke zvláštní situaci životního prostředí v některých velmi citlivých pastevních oblastech na Azorách a k ochraně krajiny, biologické rozmanitosti a tradičního rázu zemědělské půdy, zejména terasovitého pěstování plodin na Madeiře a na Kanárských ostrovech, a také udržování kamenných zdí v nejvzdálenějších regionech je třeba stanovit, že u některých opatření lze tuto částku zvýšit až na dvojnásobek.
(27)
Může být povolena odchylka od stálé politiky Komise nepovolovat státní podpory pro produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy na trh, aby se tak zmírnily zvláštní obtíže, s nimiž se potýká zemědělská produkce v nejvzdálenějších regionech v důsledku vzdálené polohy, zejména odlehlosti, ostrovní povahy, malé rozlohy, hornatosti, horského podnebí a hospodářské závislosti na malém množství produktů. Zemědělská výroba má životně důležitou funkci při dynamizaci venkovských oblastí a ukotvení obyvatelstva, neboť nejvzdálenější venkovské oblasti jsou zvlášť dotčeny stárnutím, malou hustotou a v některých oblastech úbytkem obyvatelstva.
(28)
Rostlinolékařský stav zemědělských plodin v nejvzdálenějších regionech je postižen mimořádnými obtížemi, jako jsou výskyt parazitů související s nárůstem dovozu z jiných zemí, klimatické podmínky a nedostatek kontrolních opatření, jež tam byla dříve uplatňována. Proto je třeba zavádět programy na potírání škodlivých organismů, včetně biologických metod, které jsou udržitelné a šetrné k životnímu prostředí. Je třeba vymezit finanční příspěvek Unie na uskutečnění těchto programů s přihlédnutím k tomu, že ve víceletém finančním rámci se předpokládá, že s účinkem od roku 2014 bude financování těchto programů spadat do jiného rozpočtového okruhu.
(29)
Zachování vinohradnictví, jež je nejrozšířenějším pěstitelským oborem na Madeiře a na Kanárských ostrovech a velmi důležitým pěstitelským oborem na Azorách, je z hospodářského a sociálního hlediska i z hlediska životního prostředí nesmírně důležité. Na tyto regiony by se neměly vztahovat prémie za vzdání se vinohradnictví, tržní mechanismy a v případě Kanárských ostrovů režim práv na výsadbu stanovené nařízením (ES) č. 1234/2007, aby se přispělo k podpoře produkce. V případě Kanárských ostrovů by však mělo být možné použít opatření týkající se nouzové destilace v případě výjimečného narušení trhu v důsledku problémů s jakostí. Podobně se také na Madeiře a na Azorách kvůli technickým a socioekonomickým obtížím nepodařilo ve stanovené lhůtě provést přeměnu všech ploch osázených hybridy odrůdové skladby zakázanými nařízením (ES) č. 1234/2007. Víno z těchto vinic je určeno výhradně pro tradiční místní spotřebu.
(30)
Na Azorách dosud není dokončena restrukturalizace mlékárenského odvětví. Aby se zohlednila silná závislost Azor na produkci mléka, a to ve spojení s dalšími nedostatky souvisejícími s jejich vzdálenou polohou a absencí rentabilní náhradní produkce, je třeba zachovat odchylky od některých ustanovení nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o dávky z přebytku mléka a mléčných výrobků.
(31)
Vzhledem k jedinečné povaze výroby mléka na Azorách, která je zde hlavní hybnou silou hospodářství, sociální stability, kvality životního prostředí a obsazenosti území, jsou programy POSEI nejlepším nástrojem pro přijímání veškerých opatření nutných pro udržení této produkce.
(32)
Podpora produkce kravského mléka na Madeiře a na ostrově Réunion nestačila k zachování rovnováhy mezi vnitřním a vnějším zásobováním, zejména kvůli vážným strukturálním obtížím, jimiž toto odvětví trpí, a kvůli jeho potížím s přizpůsobením se novému hospodářskému prostředí. V důsledku toho je třeba i nadále povolit výrobu rekonstituovaného UHT mléka ze sušeného mléka pocházejícího z Unie, aby se více pokryla místní spotřeba, pokud toto opatření nebude na překážku sběru a odbytu veškeré místní produkce mléka ani nebude bránit snahám o podporu rozšíření místní produkce. Aby byl spotřebitel správně informován, je třeba uložit povinnost uvádět způsob získání rekonstituovaného UHT mléka ze sušeného mléka na prodejní etiketě. Toto ustanovení by mělo být rovněž použitelné na Martiniku, ve Francouzské Guyaně a na Guadeloupu, pokud o to Francie požádá a pokud tuto žádost podloží tím, že místní subjekty chtějí toto ustanovení uplatňovat a jsou schopny odvětví mléka rozvíjet.
(33)
Potřeba zachovat místní produkci mléka prostřednictvím pobídek je důvodem pro to, aby se ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře nepoužilo nařízení (ES) č. 1234/2007. Toto vynětí by se pro Madeiru mělo stanovit s limitem 4 000 tun.
(34)
V zájmu uspokojení místní spotřeby mléka je třeba podporovat obchod mezi nejvzdálenějšími regiony. Je vhodné podporovat vývoz nadbytečné produkce z každého nejvzdálenějšího regionu - např. mléka, hovězího masa a mladých býčků z Azor - do nejvzdálenějších regionů, v nichž je těchto produktů nedostatek, s cílem posílit obchodní výměnu a současně zabránit tomu, aby tím byl poškozen růst místní produkce. Měly by být rovněž zaručeny nezbytné podmínky pro spravedlivý a rovný obchod.
(35)
Je třeba podpořit tradiční chov hospodářských zvířat. Aby se ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře pokryla místní spotřeba, je třeba za jistých podmínek a v rámci maximálního ročního stanoveného množství povolit bezcelní dovoz býků určených na výkrm ze třetích zemí.
(36)
Je třeba obnovit možnost zavedenou nařízením Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (6), jež opravňuje Portugalsko k převedení práva na prémii na krávy bez tržní produkce mléka z kontinentu na Azory, a upravit tento nástroj v souladu s opatřeními na podporu nejvzdálenějších regionů.
(37)
Pěstování tabáku má na Kanárských ostrovech historický význam. Z hospodářského hlediska zůstává příprava tabáku i nadále jednou z hlavních průmyslových činností v regionu. Ze sociálního hlediska vyžaduje pěstování tabáku vysoký podíl lidské práce a zabývají se jím malá hospodářství. Jelikož však toto pěstování není dostatečně ziskové, hrozí nebezpečí, že zanikne. Tabák se v současné době pěstuje pouze na malé ploše na ostrově La Palma a je určen pro řemeslnou výrobu doutníků. Proto je třeba Španělsku povolit, aby i nadále poskytovalo podporu jako doplněk podpory Unie, aby zůstala tato tradiční plodina s ohledem na podporu s ní spojené řemeslné činnosti zachována. Mimoto, aby byla zachována rukodělná výroba tabákových výrobků, měl by být dovoz surového tabáku a tabákových polotovarů na Kanárské ostrovy do výše ročního množství odpovídajícího 20 000 tunám surového odřapíkovaného tabáku i nadále osvobozen od cla.
(38)
Provádění tohoto nařízení by nemělo ohrozit úroveň zvláštní podpory, které dosud využívaly nejvzdálenější regiony. K provádění vhodných opatření by měly členské státy disponovat částkami odpovídajícími podpoře, kterou již poskytuje Unie na základě nařízení (ES) č. 247/2006.
(39)
Vzhledem k možným dopadům, které mohou mít jednání o budoucích obchodních dohodách a změny společné zemědělské politiky na nejvzdálenější regiony, by měl být zvláštní zřetel brán na zvláštní povahu těchto regionů v rámci analýz, studií a posouzení prováděných v souvislosti s těmito jednáními a změnami.
(40)
Od roku 2006 se zvýšily potřeby ohledně základních produktů v některých nejvzdálenějších oblastech, zejména na Azorách a ve francouzských zámořských departementech, z důvodu vývoje stáda a demografického tlaku. Je tudíž třeba zvýšit část rozpočtu, který mohou členské státy používat pro zvláštní režim zásobování dotyčných regionů.
(41)
Sociálně-ekonomická struktura nevzdálenějších regionů je i nadále velmi křehká a některé z nich jsou často ve velké míře závislé na odvětví banánů, které samo zjevně trpí nekonkurenceschopností a tím, že obtížně dokáže reagovat na měnící se podmínky na trhu. Rozpočet programů POSEI přidělený na odvětví banánů by proto měl být zvýšen o jednorázovou, omezenou částku, která bude vyplacena pěstitelům banánů během rozpočtového roku 2013.
(42)
Aby mohlo být zajištěno řádné fungování režimu stanoveného tímto nařízením, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o doplnění nebo změnu jiných než podstatných prvků tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci měla zajistit, aby příslušné dokumenty byly současně, včas a vhodným způsobem předávány Evropskému parlamentu a Radě.
(43)
V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění programu POSEI v členských státech a zamezení nekalé soutěži nebo diskriminaci mezi hospodářskými subjekty by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(44)
S cílem umožnit rychlé uplatňování plánovaných opatření by mělo toto nařízení vstoupit v platnost dnem následujícím po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A CÍLE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství k nápravě obtíží způsobených vzdálenou polohou, zejména odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů regionů uvedených v článku 349 Smlouvy (dále jen „nejvzdálenější regiony“).
Článek 2
Cíle
1. Zvláštní opatření uvedená v článku 1 přispívají k realizaci těchto cílů:
a)
zaručit zásobování nejvzdálenějších regionů základními produkty k lidské spotřebě nebo ke zpracování a jakožto zemědělské vstupy, a to zmírněním vícenákladů spojených se vzdálenou polohou, aniž by byla dotčena místní produkce a její růst;
b)
zabezpečit dlouhodobou budoucnost a rozvoj tzv. odvětví zaměřených na živočišnou výrobu a diverzifikaci rostlinné výroby v nejvzdálenějších regionech, včetně produkce místních produktů, jejich zpracování a uvádění na trh;
c)
udržet rozvoj a posilovat konkurenceschopnost tradičních zemědělských činností v nejvzdálenějších regionech, včetně produkce místních produktů, jejich zpracování a uvádění na trh.
2. Cílů uvedených v odstavci 1 se dosahuje prostřednictvím opatření uvedených v kapitolách III, IV a V.
KAPITOLA II
PROGRAMY POSEI
Článek 3
Sestavení programů POSEI
1. Opatření uvedená v článku 1 jsou vymezena pro každý nejvzdálenější region programem speciálně zaměřeným na odlehlost a ostrovní charakter (POSEI) (dále jen „program POSEI“), který zahrnuje:
a)
zvláštní režim zásobování uvedený v kapitole III a
b)
zvláštní opatření ve prospěch místní zemědělské produkce uvedená v kapitole IV.
2. Program POSEI se zavádí na zeměpisné úrovni, kterou daný členský stát pokládá za nejvhodnější. Vypracuje ho příslušný orgán určený uvedeným členským státem, který jej po konzultaci s příslušnými orgány a organizacemi na odpovídající územní úrovni předloží Komisi ke schválení podle článku 6.
3. Členský stát může pro své nejvzdálenější regiony předložit pouze jeden program POSEI.
Článek 4
Slučitelnost a soudržnost
1. Opatření přijímaná v rámci programů POSEI musí být v souladu s právem Unie. Tato opatření musí být sladěna s ostatními politikami Unie a s opatřeními, která jsou v rámci těchto politik přijímána.
2. Zajištěna musí být soudržnost opatření přijatých v rámci programů POSEI s opatřeními prováděnými v rámci jiných nástrojů společné zemědělské politiky, zejména společných organizací trhů, rozvoje venkova, jakosti produktů, dobrých životních podmínek zvířat a ochrany životního prostředí.
Především nesmí být žádné opatření na základě tohoto nařízení financováno jako:
a)
dodatečná podpora na režimy prémií nebo podpory v rámci společné organizace trhu, s výjimkou případů odůvodněných na základě objektivních kritérií;
b)
podpora výzkumných projektů, opatření na podporu výzkumných projektů nebo opatření, které může Společenství financovat na základě rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (8);
c)
podpora opatření v oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 1698/2005.
Článek 5
Obsah programů POSEI
Program POSEI obnáší:
a)
rozvrh provádění opatření a obecnou roční orientační tabulku financování uvádějící finanční prostředky, které mají být mobilizovány;
b)
prokázání slučitelnosti a soudržnosti různých opatření v rámci programů a definici kritérií a kvantitativních ukazatelů sloužících ke sledování a hodnocení;
c)
opatření přijatá k zajištění účinného a náležitého provádění programů, včetně opatření pro propagaci, sledování a hodnocení, a stanovený soubor kvantifikovaných ukazatelů použitelných v hodnocení programů;
d)
určení příslušných orgánů a subjektů příslušných pro provádění programu a určení orgánů nebo přidružených subjektů a hospodářských a sociálních partnerů na vhodných úrovních a výsledky provedených konzultací.
Článek 6
Schválení a změny programů POSEI
1. Programy POSEI jsou zavedeny nařízením (ES) č. 247/2006 a spadají do rámce přidělování finančních prostředků podle čl. 30 odst. 2 a 3.
Každý program obsahuje předběžný odhad dodávek označující produkty, jejich množství a výši podpory Unie na zásobování spolu s programem podpory místní produkce.
2. V závislosti na ročním hodnocení toho, jak jsou prováděna opatření zařazená do programů POSEI, mohou členské státy, po konzultaci s dotčenými socioekonomickými partnery, předložit Komisi řádně odůvodněné návrhy na jejich změnu v rámci finančního příspěvku uvedeného v čl. 30 odst. 2 a 3, aby se tato opatření lépe uzpůsobila požadavkům nejvzdálenějších regionů a navrhované strategii. Komise přijme prováděcí akty stanovící postupy pro posouzení souladu navrhovaných změn s právem Unie a rozhodnutí o jejich schválení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
3. Postupy stanovené prováděcími akty uvedenými v odstavci 2 mohou zohledňovat tyto prvky: důležitost změn navrhovaných členskými státy ve vztahu k zavedení nových opatření, zda jsou změny rozpočtu přiděleného na tato opatření podstatné, změny množství a výše podpory pro produkty v předběžných odhadech dodávek a jakékoliv změny kódů a popisů stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (9).
4. Prováděcí akty uvedené v odstavci 2 rovněž stanoví pro každý postup, jak často lze podávat žádosti o změny a v jakých lhůtách mají být schválené změny uplatněny v praxi.
Článek 7
Změny týkající se přidělování finančních prostředků
Do 22. dubna 2013 členské státy předloží Komisi návrhy změn ve svých programech POSEI, kterými se do nich promítnou změny, které zavádí čl. 30 odst. 5.
Tyto změny se stávají použitelnými jeden měsíc po jejich předložení, pokud proti nim Komise během této lhůty nevznese námitky.
Příslušné orgány vyplatí podporu uvedenou v článku 30 odst. 5 nejpozději 30. června 2013.
Článek 8
Kontroly a sledování
Členské státy provádějí kontroly prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě. Komise přijme prováděcí akty stanovující minimální znaky kontrol, které musejí členské státy uplatňovat.
Komise rovněž přijme prováděcí akty, pokud jde o postupy a materiální a finanční ukazatele k zajištění účinného následného sledování provádění programů.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ REŽIM ZÁSOBOVÁNÍ
Článek 9
Předběžný odhad dodávek
1. Zřizuje se zvláštní režim zásobování zemědělskými produkty uvedenými v příloze I Smlouvy, jež mají v nejvzdálenějších regionech zásadní význam pro lidskou spotřebu, pro výrobu jiných produktů nebo jako zemědělské vstupy.
2. Dotyčný členský stát sestaví na zeměpisné úrovni, kterou považuje za nejvhodnější, předběžný odhad dodávek k vyčíslení ročních potřeb zásobování každého nejvzdálenějšího regionu, pokud jde o produkty uvedené v příloze I Smlouvy.
Samostatný předběžný odhad lze vyhotovit pro potřeby vyhodnocení podniků balících nebo zpracovávajících produkty určené na místní trh, pro tradiční zasílání do zbývající části Unie, pro vývoz do třetích zemí ve smyslu čl. 14 odst. 3 nebo v rámci tradičních obchodních toků.
Článek 10
Fungování zvláštního režimu zásobování
1. V mezích množství stanoveného v předběžném odhadu dodávek se na produkty pocházející ze třetích zemí, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, při přímém dovozu do nejvzdálenějších regionů neuplatňuje žádné clo.
Pro účely této kapitoly se za přímo dovezené ze třetích zemí považují též produkty, které byly na celním území Unie propuštěny do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo uskladňování v celním skladu.
2. Aby se zajistilo uspokojení potřeb zjištěných podle čl. 9 odst. 2, pokud jde o cenu a jakost, a aby byl ochráněn podíl Unie na zásobování, poskytuje se podpora na zásobování nejvzdálenějších regionů produkty z Unie, které jsou uchovávány ve veřejných intervenčních skladech nebo jsou dostupné na trhu Unie.
Při stanovení výše podpory se u každého příslušného druhu produktu přihlíží k vícenákladům na dopravu do nejvzdálenějších regionů a k cenám stanoveným pro vývoz do třetích zemí, a jde-li o produkty určené ke zpracování nebo o zemědělské vstupy, k ostatním vícenákladům souvisejícím se vzdálenou polohou, zejména s ostrovní povahou a malou rozlohou.
3. Na produkty, na které se již vztahuje zvláštní režim zásobování v jiném nejvzdálenějším regionu, se neposkytuje žádná podpora.
4. Zvláštního režimu zásobování se využívá pouze u produktů řádné a uspokojivé obchodní jakosti. Produkty z třetích zemí musí skýtat rovnocennou úroveň záruk jako produkty splňující veterinární a rostlinolékařské normy Unie.
Článek 11
Provádění
Při uplatňování zvláštního režimu zásobování se přihlíží zejména:
a)
ke zvláštním potřebám nejvzdálenějších regionů, a jde-li o produkty určené ke zpracování nebo o zemědělské vstupy, k požadavkům na jakost;
b)
k obchodním tokům se zbývající částí Unie;
c)
k hospodářské stránce navrhované podpory;
d)
k potřebě zajistit, aby stávající místní produkce nebyla destabilizována a aby nebylo bráněno jejímu rozvoji.
Článek 12
Osvědčení
1. Osvobození od dovozního cla nebo podpora v rámci zvláštního režimu zásobování se přiznávají na základě předložení osvědčení.
Osvědčení se vydávají pouze hospodářským subjektům zapsaným do rejstříku, který vedou příslušné orgány.
Osvědčení nejsou převoditelná.
2. Při podání žádosti o vývozní licence, osvědčení o osvobození nebo osvědčení o podpoře se nepožaduje složení jistoty. V míře nezbytné k zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení však může příslušný orgán požadovat složení jistoty ve výši rovné částce přiznané výhody zmíněné v článku 13. V těchto případech se použijí ustanovení čl. 34 odst. 1, 4, 5, 6, 7 a 8 nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení sazby náhrady předem pro zemědělské produkty (10).
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33, jimiž stanoví podmínky zápisu hospodářských subjektů do rejstříku a umožní hospodářským subjektům plný výkon jejich práv na účast ve zvláštním režimu zásobování.
3. Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví opatření nezbytná k zajištění toho, aby členské státy prováděly tento článek jednotně, zejména pokud jde o zavedení režimu osvědčení a závazky, k nimž se zavazují hospodářské subjekty při zapsání do rejstříku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Článek 13
Dopady výhody
1. Využívání zvláštního režimu zásobování vyplývající z osvobození od dovozního cla nebo z přiznání podpory je závislé na skutečném dopadu hospodářské výhody až na konečného uživatele, který případně může být spotřebitelem, pokud se jedná o produkty určené k přímé spotřebě, posledním zpracovatelem nebo balírnou, pokud se jedná o produkty určené pro zpracovatelská odvětví nebo pro balicí odvětví, nebo zemědělcem, pokud se jedná o produkty používané k výživě zvířat nebo jako zemědělské vstupy.
Výhoda uvedená v prvním pododstavci je rovna částce osvobození od dovozních cel nebo výši podpory.
2. Aby se zajistilo jednotné provádění odstavce 1, přijme Komise prováděcí akty týkající se uplatňování pravidel uvedených v odstavci 1, a zejména podmínky pro sledování skutečného dopadu výhody až na konečného uživatele ze strany členských států. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Článek 14
Vývoz do třetích zemí a zasílání do zbývající části Unie
1. Komise přijme prováděcí akty, které stanoví požadavky, v souladu s nimiž mohou být produkty zařazené do zvláštního režimu zásobování předmětem vývozu do třetích zemí nebo zaslání do zbývající části Unie, a jež zahrnují platbu dovozního cla nebo refundaci přijaté podpory, jak je uvedeno v článku 10. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Vývoz produktů, u nichž se využívá zvláštní režim zásobování, do třetích zemí nepodléhá předložení osvědčení.
První pododstavec se nepoužije na obchodní toky mezi francouzskými zámořskými departementy.
2. Ustanovení odst. 1 prvního pododstavce se nevztahuje na produkty zpracované v nejvzdálenějších regionech z produktů, u kterých se využilo zvláštního režimu zásobování a které jsou:
a)
vyváženy do třetích zemí nebo zasílány do zbývající části Unie v rámci množstevních limitů odpovídajících tradičnímu vývozu a tradičnímu zasílání. Komise přijme prováděcí akty, které stanoví tato množství na základě průměru zasílání nebo vývozu, přičemž jako referenční hodnota se použije ověřený průměr za tři nejlepší roky v období 2005-2012. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2;
b)
vyváženy do třetích zemí v rámci regionálních obchodních toků;
c)
zasílány mezi regiony Azory, Madeira a Kanárské ostrovy;
d)
zasílány mezi francouzskými zámořskými departementy.
Na vyvážené produkty uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) se neposkytuje žádná vývozní náhrada.
Vývoz produktů uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b) do třetích zemí nepodléhá předložení osvědčení.
3. Pro účely této kapitoly se „regionálním obchodem“ u každého nejvzdálenějšího regionu rozumí obchod uskutečňovaný se třetími zeměmi, jež patří do stejné zeměpisné oblasti jako tyto nejvzdálenější regiony, jakož i se zeměmi, s nimiž existují tradiční obchodní styky. Komise přijme prováděcí akty, které stanoví seznam těchto zemí a zohlední přitom objektivní žádosti členských států po konzultacích s příslušnými odvětvími. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
4. Produkty dodávané do francouzských zámořských departementů, na Azory, Madeiru a na Kanárské ostrovy, na které se vztahoval zvláštní režim zásobování a které slouží k zásobování lodí a letadel, jsou považovány za produkty místní spotřeby.
5. Odchylně od odst. 2 prvního pododstavce písm. a) je možné každoročně zaslat z Azor do zbývající části Unie v průběhu těchto pěti let uvedená maximální množství cukru (kódu KN 1701):
- v roce 2011: 3 000 tun,
- v roce 2012: 2 500 tun,
- v roce 2013: 2 000 tun,
- v roce 2014: 1 500 tun,
- v roce 2015: 1 000 tun,
6. Zpracovatelské úkony, z nichž může vzejít tradiční nebo regionální obchodní vývoz nebo tradiční zasílání, splňují obdobně zpracovatelské podmínky platné podle režimu aktivního zušlechťovacího styku a postupu pro zpracování v rámci celní kontroly stanoveného příslušnými právními předpisy Unie, s výjimkou veškerých obvyklých forem zacházení.
Článek 15
Cukr
1. Během období uvedeného v čl. 204 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 bude níže uvedená produkce nad rámec kvóty uvedené v článku 61 uvedeného nařízení osvobozena od dovozních cel v rámci limitu stanoveného v předběžném odhadu dodávek uvedeném v článku 9 tohoto nařízení:
a)
cukr určený ke spotřebě na Madeiře a na Kanárských ostrovech v podobě bílého cukru kódu KN 1701;
b)
cukr určený k rafinaci a ke spotřebě na Azorách v podobě surového cukru kódu KN 1701 12 10 (surový řepný cukr).
2. Na Azorách je možné množství cukru určeného k rafinaci uvedené v odstavci 1 doplnit surovým cukrem kódu KN 1701 11 10 (surový třtinový cukr) v rámci limitu stanoveného v předběžném odhadu dodávek.
V případě zásobování Azor surovým cukrem se potřeby vyhodnotí s přihlédnutím k vývoji místní produkce cukrové řepy. Množství, na něž se vztahuje režim zásobování, se určí tak, aby celkový roční objem cukru rafinovaného na Azorách nepřesáhl 10 000 tun.
Článek 16
Sušené odstředěné mléko
Odchylně od článku 9 se mohou Kanárské ostrovy nadále zásobovat sušeným odstředěným mlékem kódu KN 1901 90 99 (sušené odstředěné mléko s rostlinným tukem) určeným k průmyslovému zpracování v rámci limitu 800 tun za rok. Podpora poskytnutá na zásobování tímto produktem z Unie nesmí přesáhnout 210 EUR za tunu a je zahrnuta do limitu stanoveného v článku 30. Tento produkt je určen pouze pro místní spotřebu.
Článek 17
Rýže
Neuloží se žádné clo na dovoz produktů kódů KN 1006 10, 1006 20 a 1006 40 00 do francouzského zámořského departementu Réunion, které jsou určeny pro tamní spotřebu.
Článek 18
Kontroly a sankce
1. Produkty spadající do zvláštního režimu zásobování jsou podrobeny administrativním kontrolám při dovozu nebo vstupu do nejvzdálenějších regionů, jakož i při vývozu nebo odeslání z nejvzdálenějších regionů.
Komise přijme prováděcí akty stanovující minimální znaky kontrol, které musejí členské státy uplatňovat. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
2. S výjimkou případů vyšší moci nebo mimořádných povětrnostních podmínek, pokud hospodářský subjekt podle článku 12 nedodržuje závazky přijaté na základě článku 12, příslušný orgán, aniž by tím byly dotčeny sankce podle vnitrostátních právních předpisů:
a)
vezme zpět výhodu přiznanou hospodářskému subjektu;
b)
dočasně pozastaví nebo zruší zápis hospodářského subjektu v rejstříku podle závažnosti nedodržení.
3. Neprovede-li hospodářský subjekt podle článku 12 plánovaný dovoz nebo uvedení na trh, pozastaví příslušný orgán, s výjimkou případů vyšší moci nebo mimořádných povětrnostních podmínek, jeho oprávnění žádat o licence nebo osvědčení na dobu šedesáti dnů po skončení platnosti dané licence nebo osvědčení. Po této době se na období určené příslušným orgánem vydají další licence nebo osvědčení za podmínky, že bude složena jistota, která se rovná částce přiznané výhody.
Příslušný orgán přijme opatření nezbytná pro opětovné použití jakýchkoliv množství produktů, která jsou k dispozici na základě nevyužitých, částečně využitých nebo zrušených licencí a osvědčení nebo zrušení přiznané výhody.
KAPITOLA IV
OPATŘENÍ NA PODPORU MÍSTNÍ ZEMĚDĚLSKÉ PRODUKCE
Článek 19
Opatření
1. Programy POSEI zahrnují zvláštní opatření ve prospěch místní zemědělské produkce relevantní pro rozsah působnosti třetí části hlavy III Smlouvy, jež jsou nezbytná k zajištění kontinuity a rozvoje místní zemědělské produkce v každém nejvzdálenějším regionu.
2. Části programu věnované opatřením ve prospěch místní zemědělské produkce a odpovídající cílům stanoveným v článku 2 zahrnují alespoň tyto základní prvky:
a)
kvantifikovaný popis současné situace zemědělské produkce s ohledem na výsledky dostupných hodnocení, který uvádí nerovnosti, mezery a možnosti rozvoje, mobilizované finanční prostředky a základní výsledky opatření podniknutých dříve;
b)
popis navrhované strategie, vybraných priorit, jejích kvantifikovaných obecných a provozních cílů a hodnocení očekávaného hospodářského a sociálního dopadu a dopadu na životní prostředí, včetně vlivu na zaměstnanost;
c)
popis zamýšlených opatření, především režimů podpory pro provádění těchto opatření, a případně informace o tom, zda je zapotřebí studií, demonstračních projektů, odborné přípravy nebo činností technické pomoci spojených s přípravou, prováděním nebo úpravou daných opatření;
d)
seznam podpor, jež představují přímé platby ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 73/2009;
e)
částku podpory stanovenou pro každé opatření a částku odhadovanou pro každou akci pro dosažení jednoho nebo více cílů stanovených programem.
3. Komise přijme prováděcí akty stanovující požadavky pro výplatu podpor podle odstavce 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
4. Program může zahrnovat opatření na podporu produkce zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů, jejich zpracování nebo uvádění na trh.
Každé opatření lze členit na akce. Pro každou akci vymezí program alespoň tyto prvky:
a)
příjemce;
b)
podmínky způsobilosti;
c)
jednotkovou výši podpory.
Za účelem podpory uvádění produktů na trh mimo oblast produkce je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33, pokud jde o podmínky pro stanovení částky podpory přiznané na uvádění na trh a případně podmínky pro stanovení množství produktů, jež může být předmětem této podpory.
Článek 20
Kontroly a neoprávněné platby
1. Kontroly opatření uvedených v této kapitole se provádějí prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě.
2. V případě neoprávněné platby je dotyčný příjemce povinen dotyčné částky vrátit. Článek 80 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (11), se použije obdobně.
KAPITOLA V
DOPROVODNÁ OPATŘENÍ
Článek 21
Grafický symbol
1. Pro zlepšení povědomí o jakostních zemědělských produktech, v nezměněném stavu i zpracovaných, typických pro nejvzdálenější regiony a pro zvýšení jejich spotřeby se zavádí grafický symbol.
2. Podmínky pro užití grafického symbolu uvedeného v odstavci 1 navrhují příslušné profesní organizace. Vnitrostátní orgány předloží tyto návrhy se svým stanoviskem Komisi.
Na užívání grafického symbolu dohlíží orgán veřejné moci nebo subjekt pověřený příslušnými vnitrostátními orgány.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33, pokud jde o podmínky k výkonu práva používat grafický symbol, jakož i podmínky pro reprodukci tohoto symbolu a jeho užívání. Tyto podmínky se stanoví za účelem zvýšení povědomí o vysoce jakostních zemědělských produktech, ať již v nezměněném stavu či zpracovaných, z nejvzdálenějších regionů a zvýšení jejich spotřeby.
4. Komise přijme prováděcí akty stanovující podrobná pravidla pro zavedení grafického symbolu, jakož i minimální znaky kontrol a následných opatření, jež musejí provádět členské státy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Článek 22
Rozvoj venkova
1. Odchylně od čl. 39 odst. 4 nařízení (ES) č. 1698/2005 lze maximální roční částky přicházející v úvahu pro podporu Unie, stanovené v příloze I uvedeného nařízení, zvýšit až na dvojnásobek u opatření na ochranu jezer na Azorách a u opatření na ochranu krajiny, biologické rozmanitosti a tradičních vlastností zemědělské půdy a udržování kamenných zdí v nejvzdálenějších regionech.
2. Popis opatření plánovaných na základě odstavce 1 tohoto článku se případně začleňuje do programů pro tyto regiony podle článku 16 nařízení (ES) č.1698/2005.
Článek 23
Státní podpora
1. U zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, na něž se vztahují její články 107, 108 a 109, může Komise podle článku 108 Smlouvy v odvětví produkce, zpracování a uvádění těchto produktů na trh schválit provozní podporu, aby se tím zmírnily zvláštní obtíže zemědělské produkce v nejvzdálenějších regionech způsobené odlehlostí, ostrovní povahou a ostatními omezeními spjatými se vzdálenou polohou.
2. Členské státy mohou přiznat doplňkové financování pro provádění programů POSEI. V takových případech oznámí členské státy státní podporu Komisi a Komise ji může schválit v souladu s tímto nařízením jako součást těchto programů. Takto oznámená podpora se považuje za oznámenou ve smyslu čl. 108 odst. 3 první věty Smlouvy.
3. Francie může přiznat odvětví cukru z nejvzdálenějších francouzských regionů podporu až do výše 90 milionů EUR na hospodářský rok.
Francie uvědomí Komisi do 30 dnů od konce každého hospodářského roku o výši podpory, která byla skutečně poskytnuta.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2 tohoto článku, a odchylně od prvního pododstavce článku 180 nařízení (ES) č. 1234/2007 a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (12) se na platby uskutečněné členskými státy podle kapitoly IV tohoto nařízení, odstavce 3 tohoto článku a článků 24 a 28 tohoto nařízení v souladu s tímto nařízením nepoužijí články 107, 108 a 109 Smlouvy.
Článek 24
Rostlinolékařské programy
1. Členské státy předloží Komisi programy na potírání organismů škodících rostlinám nebo rostlinným produktům v nejvzdálenějších regionech. Tyto programy uvádějí zejména cíle, jichž má být dosaženo, opatření, jež mají být provedena, dobu jejich trvání a náklady.
Komise předložené programy vyhodnotí. Komise přijme prováděcí akty, jimiž tyto programy schválí či neschválí. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
2. Unie přispěje na financování programů uvedených v odstavci 1 na základě technického rozboru regionální situace.
Příspěvek může pokrývat až 75 % způsobilých výdajů. Vyplácí se na základě dokumentace poskytnuté členskými státy. Pokud je to nezbytné, může Komise uspořádat šetření, které jejím jménem uskuteční odborníci podle článku 21 směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (13).
3. Komise přijme prováděcí akty, které pro každý region a program na základě kritérií stanovených v odstavci 2 a programu předloženého v souladu s odstavcem 1 určí:
a)
finanční příspěvek Unie a také výši podpory;
b)
opatření způsobilá k financování Unií.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Článek 25
Víno
1. Opatření uvedená v článcích 103v, 103w, 103x a 182a nařízení (ES) č. 1234/2007 se nepoužijí na Azory a Madeiru.
2. Odchylně od čl. 120a odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007 lze na produkci vína, které smí být v oběhu pouze v těchto regionech, použít hrozny pocházející z odrůdové skladby uvedené v písmenu b) uvedeného pododstavce a sklizené v regionech Azory a Madeira.
Portugalsko postupně zruší kultury parcel osázených vinnými odrůdami uvedenými v čl. 120a odst. 2 druhém pododstavci písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, a to případně za využití podpory stanovené v článku 103q uvedeného nařízení.
3. Odchylně od čl. 85f nařízení (ES) č. 1234/2007 platí přechodný režim práv na výsadbu pro Kanárské ostrovy až do 31. prosince 2012.
Článek 26
Mléko
1. Pro účely rozdělení dávky z přebytku podle článku 79 nařízení (ES) č. 1234/2007 se za producenty ve smyslu čl. 65 písm. c) uvedeného nařízení považují pouze producenti, kteří jsou usazeni a provozují výrobu na Azorách a kteří uvádějí na trh množství produktů překračující jejich kvóty zvýšené o procentní podíl uvedený ve třetím pododstavci tohoto odstavce.
Dávka z přebytku se hradí za množství překračující kvótu takto zvýšenou o procentní podíl uvedený ve třetím pododstavci po přerozdělení nevyužitého množství z rezervy vyplývající ze zvýšení mezi producenty ve smyslu čl. 65 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007, kteří jsou usazeni a provozují výrobu na Azorách, a v poměru ke kvótě, která je každému producentovi dostupná.
Procentní podíl uvedený v prvním pododstavci se rovná poměru mezi množstvím 23 000 tun od hospodářského roku 2005/2006 a souhrnem referenčních množství dostupných pro jednotlivá hospodářství ke 31. březnu 2010. Použije se pouze na kvóty dostupné ke 31. březnu 2010.
2. Množství mléka nebo ekvivalentu mléka uvedeného na trh, které překračuje kvótu, ale které dodržuje procentní podíl stanovený v odstavci 1 třetím pododstavci po přerozdělení v něm uvedeném, se nezapočítává při výpočtu případného překročení kvóty v Portugalsku podle článku 66 nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Režim dávky z přebytku, který se vztahuje na producenty kravského mléka podle nařízení (ES) č. 1234/2007, se nevztahuje na francouzské zámořské departementy, a pokud místní produkce mléka nepřekročí 4 000 tun, ani na Madeiru.
4. Odchylně od čl. 114 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 se do výše potřeb místní spotřeby na Madeiře a ve francouzském zámořském departementu Réunion povoluje výroba UHT mléka rekonstituovaného ze sušeného mléka pocházejícího z Unie, pokud toto opatření nepoškozuje sběr ani odbyt místní produkce mléka. Pokud Francie prokáže užitečnost takového opatření pro francouzské zámořské departementy Martinik, Guadeloupe a Francouzská Guyana, je Komisi svěřena pravomoc přijímat nezbytné akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33 s cílem rozšířit toto opatření na uvedené departementy. Tento produkt je určen výlučně pro místní spotřebu.
Způsob produkce UHT mléka, které bylo takto rekonstituováno, musí být na prodejní etiketě jasně označen.
Článek 27
Chov hospodářských zvířat
1. Dokud stav místních mladých býčků nedosáhne dostatečně vysoké úrovně, aby bylo zajištěno zachování a rozvoj místní produkce hovězího masa ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře, lze dovážet bez použití dovozních cel uvedených ve společném celním sazebníku skot pocházející ze třetích zemí a určený k výkrmu a ke spotřebě ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře. Komise přijme prováděcí akty stanovující opatření nezbytná k provedení tohoto pododstavce, a zejména pravidla pro osvobození od dovozního cla u dovozu mladých býčků do francouzských zámořských departementů a na Madeiru. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Na zvířata, na něž se vztahuje osvobození uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, se použije článek 13 a čl. 14 odst. 1.
2. Množství zvířat, na která se vztahuje osvobození uvedené v odstavci 1, se určuje v programech POSEI, pokud je odůvodněná potřeba dovozu, přičemž se přihlíží k vývoji místní produkce. Tato zvířata jsou určena především producentům, kteří chovají alespoň 50 % zvířat na výkrm místního původu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33, které stanoví podmínky pro osvobození od dovozního cla. Tyto podmínky zohlední místní zvláštnosti odvětví skotu a odvětví navazujících.
3. V případě použití článku 52 a čl. 53 odst. 1 nařízení (ES) č. 73/2009 může Portugalsko snížit vnitrostátní strop pro platby pro skopové a kozí maso a práva na prémie na krávy bez tržní produkce mléka. V tomto případě přijme Komise prováděcí akty týkající se převedení odpovídající částky ze stropů stanovených podle článku 52 a čl. 53 odst. 1 nařízení (ES) č. 73/2009 na finanční dotaci uvedenou v čl. 30 odst. 2 druhé odrážce tohoto nařízení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
Článek 28
Státní podpora pěstování tabáku
Španělsko je oprávněno poskytovat podporu pěstování tabáku na Kanárských ostrovech. Poskytování této podpory nesmí vést k diskriminaci mezi producenty na souostroví.
Podpora nesmí přesáhnout 2 980,62 EUR za tunu. Doplňková podpora se vyplácí nejvýše na 10 tun ročně.
Článek 29
Osvobození tabáku od cla
1. Žádné clo se neuplatňuje na přímý dovoz surového nebo polozpracovaného tabáku na Kanárské ostrovy:
a)
kódu KN 2401 a
b)
těchto položek:
-
2401 10 neodřapíkovaný tabák,
-
2401 20 částečně nebo úplně odřapíkovaný tabák,
-
ex 2401 20 vnější pláště doutníků upravené na podložkách, ve svitcích, určené k výrobě tabákových výrobků,
-
2401 30 tabákový odpad,
-
ex 2402 10 nedokončené doutníky bez prvního obalu,
-
ex 2403 10 řezaný tabák (konečná směs tabáku pro výrobu cigaret, doutníčků a doutníků),
-
ex 2403 91 homogenizovaný nebo rekonstituovaný tabák, též ve formě listů nebo částí parenchymu,
-
ex 2403 99 pórovitý tabák.
Osvobození stanovené v prvním pododstavci se přiznává na základě osvědčení uvedených v článku 12.
Toto osvobození se použije na produkty uvedené v prvním pododstavci, jež jsou určeny ke zpracování na Kanárských ostrovech na tabákové výrobky určené ke kouření v rámci limitu ročního množství dovozu 20 000 tun ekvivalentu surového odřapíkovaného tabáku.
2. Komise přijme prováděcí akty stanovující opatření nezbytná k provedení odstavce 1, a zejména pravidla pro osvobození od dovozního cla u dovozu tabáku na Kanárské ostrovy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
KAPITOLA VI
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 30
Finanční prostředky
1. Opatření stanovená v tomto nařízení jsou intervencemi zaměřenými na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (14), s výjimkou opatření stanovených v:
a)
článku 22 a
b)
článku 24, od data používání víceletého finančního rámce na období 2014-2020.
2. Na každé finanční období financuje Unie opatření stanovená v kapitolách III a IV až do výše roční částky, jež se rovná:
-
:
pro francouzské zámořské departementy
:
278,41 milionu EUR,
-
:
pro Azory a Madeiru
:
106,21 milionu EUR,
-
:
pro Kanárské ostrovy:
:
268,42 milionu EUR.
3. Částky přidělené na každé finanční období na financování opatření stanovených v kapitole III nesmí překračovat tyto částky:
-
:
pro francouzské zámořské departementy
:
26,9 milionu EUR,
-
:
pro Azory a Madeiru
:
21,2 milionu EUR,
-
:
pro Kanárské ostrovy
:
72,7 milionu EUR.
Komise přijme prováděcí akty stanovující požadavky, v souladu s nimiž mohou členské státy měnit určení prostředků přidělených každý rok na různé produkty, u nichž se využívá zvláštní režim zásobování. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 2.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33, pokud jde o stanovení podmínek pro určení maximální roční částky, již lze rozumně a přiměřeně přidělit na opatření týkající se financování studií, demonstračních projektů, vzdělávání a školení a opatření technické pomoci.
5. Na rozpočtový rok 2013 poskytne Unie dodatečné finanční prostředky pro odvětví pěstování banánů v nejvzdálenějších regionech do následující maximální výše:
-
:
pro francouzské zámořské departementy
:
18,52 milionu EUR,
-
:
pro Azory a Madeiru
:
1,24 milionu EUR,
-
:
pro Kanárské ostrovy
:
20,24 milionu EUR.
KAPITOLA VII
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
Vnitrostátní opatření
Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, zejména pokud jde o kontroly a správní sankce, a uvědomí o nich Komisi.
Článek 32
Sdělení a zprávy
1. Členské státy sdělí Komisi každoročně do 15. února částky, které jim byly zpřístupněny a které hodlají během následujícího roku vynaložit na provádění předběžného odhadu dodávek a každého opatření ve prospěch místní zemědělské produkce zahrnutého do programů POSEI.
2. Členské státy předloží Komisi každoročně do 30. září zprávu o provádění opatření stanovených v tomto nařízení v předchozím roce.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 30. června 2015 a následně každých pět let obecnou zprávu, případně s odpovídajícími návrhy, o dopadu opatření vyplývajících z tohoto nařízení, včetně opatření v odvětví banánů a mléka.
4. Komise do analýz, studií a hodnocení, která provádí v rámci obchodních dohod a společné zemědělské politiky, zahrne zvláštní kapitolu týkající se oblastí, jež představují zvláštní zájem pro nejvzdálenější regiony.
Článek 33
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená ve druhém pododstavci čl. 12 odst. 2, ve třetím pododstavci čl. 19 odst. 4, v čl. 21 odst. 3, v prvním pododstavci čl. 26 odst. 4, v druhém pododstavci čl. 27 odst. 2 a v čl. 30 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. března 2013. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Přenesení pravomoci uvedené ve druhém pododstavci čl. 12 odst. 2, ve třetím pododstavci čl. 19 odst. 4, v čl. 21 odst. 3, v prvním pododstavci čl. 26 odst. 4, v druhém pododstavci čl. 27 odst. 2 a v čl. 30 odst. 4 může být kdykoliv zrušeno Evropským parlamentem nebo Radou. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle ustanovení ve druhém pododstavci čl. 12 odst. 2, ve třetím pododstavci čl. 19 odst. 4, v čl. 21 odst. 3, v prvním pododstavci čl. 26 odst. 4, v druhém pododstavci čl. 27 odst. 2 a v čl. 30 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti nim Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom,, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 34
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro přímé platby zřízený článkem 141 nařízení (ES) č. 73/2009, s výjimkou provádění článku 24 tohoto nařízení, při němž je Komisi nápomocen Stálý rostlinolékařský výbor zřízený rozhodnutím Rady 76/894/EHS (15). Tyto výbory jsou výbory ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2 Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 35
Přezkum
Komise do konce roku 2013 tato ujednání přezkoumá s ohledem na jejich celkovou účinnost a nový rámec společné zemědělské politiky a v případě potřeby předloží vhodné návrhy na revizi režimu POSEI.
Článek 36
Zrušení
Nařízení (ES) č. 247/2006 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 37
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. března 2013.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 228/2013
(2013. gada 13. marts),
ar ko ievieš īpašus pasākumus lauksaimniecības jomā attālākajiem Eiropas Savienības reģioniem un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 247/2006
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 42. panta pirmo daļu, 43. panta 2. punktu un 349. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Lai novērstu grūtības, ko rada Līguma par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) 349. pantā minēto Savienības tālāko reģionu specifiskā situācija, ar Padomes Regulu (EK) Nr. 247/2006 (3) tika noteikti īpaši pasākumi lauksaimniecības jomā. Minētie pasākumi īstenoti, izmantojot katram reģionam izstrādātas atbalsta programmas, kas ir būtisks instruments šo reģionu apgādei ar lauksaimniecības produktiem. Ņemot vērā nepieciešamību atjaunināt pašlaik piemērojamos pasākumus, tostarp saistībā ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā, ir jāatceļ Regula (EK) Nr. 247/2006 un jāaizstāj tā ar jaunu regulu.
(2)
Ir jāprecizē pamatmērķi, kurus palīdzēs sasniegt Savienības tālāko reģionu attīstības veicināšanas shēma.
(3)
Jāprecizē arī attālu un salu reģionu īpašo attīstības problēmu pārvarēšanas programmu (“POSEI programmas”) saturs, kuras saskaņā ar subsidiaritātes principu būtu jānosaka attiecīgajām dalībvalstīm vispiemērotākajā ģeogrāfiskajā līmenī un kuras dalībvalstīm būtu jāiesniedz Komisijai apstiprināšanai.
(4)
Lai efektīvāk īstenotu Savienības tālāko reģionu attīstības veicināšanas shēmas mērķus, POSEI programmās būtu jāiekļauj pasākumi, ar ko nodrošina lauksaimniecības produktu piegādi un uzglabāšanu un vietējās lauksaimnieciskās ražošanas attīstību. Ir jāsaskaņo attiecīgo reģionu plānošanas līmenis un jāpadara Komisijas un dalībvalstu partnerattiecību politika sistemātiska.
(5)
Lai ievērotu subsidiaritātes principu un nodrošinātu elastīgumu - divus principus, kuri ir pamatā plānošanas pieejai, kas pieņemta attiecībā uz Savienības tālāko reģionu attīstības veicināšanas shēmu -, dalībvalstu izraudzītās iestādes var ierosināt programmas grozījumus, lai to pielāgotu faktiskajai situācijai tālākajos reģionos. Šīm iestādēm saskaņā ar administratīvās vienkāršošanas principu būtu jāvar modificēt POSEI programmas ar noteikumu, ka tās tādējādi neapdraud POSEI programmu efektivitāti un tām piešķirtos atbilstīgos finanšu līdzekļus. Ievērojot šo pašu pieeju, programmu grozīšanas procedūra būtu jāpielāgo tā, lai tā atspoguļotu katra grozījumu veida svarīguma pakāpi.
(6)
Lai nodrošinātu galveno lauksaimniecības produktu piegādi tālākajiem reģioniem un kompensētu papildu izmaksas, ko rada šo reģionu ārkārtīgi tālā un nomaļā atrašanās vieta, būtu jāievieš īpašs piegādes režīms. Tālāko reģionu īpašā ģeogrāfiskā stāvokļa dēļ tiem rodas papildu transporta izmaksas to produktu piegādē, kuri ir būtiski svarīgi cilvēku uzturam, pārstrādei vai kā lauksaimnieciskās ražošanas resursi. Turklāt citi ar šo reģionu ārkārtīgi tālo un nomaļo atrašanās vietu saistīti objektīvi faktori un jo īpaši to atrašanās uz salām un nelielā platība rada papildu ierobežojumus ekonomikas dalībniekiem un ražotājiem tālākajos reģionos, būtiski apgrūtinot to darbību. Minētos apgrūtinājumus var mazināt, pazeminot minēto būtiski svarīgo produktu cenas. Tomēr īpašajam piegādes režīmam nekādā gadījumā nebūtu jākaitē vietējiem produktiem un to attīstībai.
(7)
Tādēļ, neraugoties uz Līguma 28. pantu, dažu lauksaimniecības produktu imports no trešām valstīm būtu jāatbrīvo no piemērojamā ievedmuitas nodokļa. Lai ņemtu vērā šo produktu izcelsmi un muitas režīmu, ko tiem piemēro saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, produkti, kuri ievesti Savienības muitas teritorijā saskaņā ar režīmu, ko piemēro ievešanai pārstrādei, vai muitas noliktavas režīmu, būtu jāuzskata par tieši importētiem, lai tiem varētu piešķirt īpašā piegādes režīma priekšrocības.
(8)
Lai efektīvi sasniegtu mērķi panākt cenu pazemināšanos tālākajos reģionos, samazinot papildu izmaksas, kas saistītas ar šo reģionu ārkārtīgi tālo un nomaļo atrašanās vietu, būtu jāpiešķir atbalsts Savienības produktu piegādei tālākajiem reģioniem. Piešķirot šādu atbalstu, būtu jāņem vērā papildu izmaksas, ko rada transportēšana uz šiem reģioniem, un uz trešām valstīm veiktā eksporta izmaksas, un - lauksaimnieciskās ražošanas resursu un pārstrādei paredzēto produktu gadījumā - papildu izmaksas, kuras saistītas ar ārkārtīgi tālo un nomaļo atrašanās vietu un jo īpaši ar to izolētību un mazo platību, sarežģīto topogrāfiju un klimatu, un atrašanos uz vairākām salām.
(9)
Atbalsts tradicionālajām nozarēm ir vēl jo vairāk nepieciešams tāpēc, ka tas ļauj tām saglabāt konkurētspēju Savienības tirgū, saskaroties ar trešo valstu radīto konkurenci. Tomēr dalībvalstīm, izstrādājot savas programmas, būtu arī jānodrošina, lai lauksaimnieciskās darbības tālākajos reģionos tiktu cik vien iespējams dažādotas.
(10)
Lai novērstu spekulācijas, kas kaitētu galalietotājiem tālākajos reģionos, ir svarīgi precizēt, ka īpašais piegādes režīms būtu jāpiemēro tikai produktiem, kuriem ir laba, godīgi nodrošināta un laišanai tirgū piemērota kvalitāte.
(11)
Būtu jāparedz noteikumi par šā režīma darbību, jo īpaši attiecībā uz ekonomikas dalībnieku reģistra un sertifikātu sistēmas izveidi, pamatojoties uz atļaujām, kas minētas 130. un 161. pantā Padomes Regulā (EK) Nr. 1234/2007 (2007. gada 22. oktobris), ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (4).
(12)
Ņemot vērā prasības attiecībā uz to darījumu uzraudzību, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu, būtu jāveic attiecīgo produktu administratīvas pārbaudes, tos importējot vai ievedot tālākajos reģionos, kā arī tos eksportējot vai nosūtot no šiem reģioniem. Turklāt, lai sasniegtu minētā režīma mērķus, īpašā piegādes režīma ekonomiskajām priekšrocībām būtu jāatspoguļojas ražošanas izmaksās un tām būtu jāpazemina cenas līdz pat galalietotāja posmam. Tādēļ minētās priekšrocības būtu jāpiešķir vienīgi ar nosacījumu, ka tās tiek reāli nodotas tālāk, un būtu jāveic atbilstīgas pārbaudes.
(13)
Tā kā daudzumi, kam piemēro īpašo piegādes režīmu, ir ierobežoti līdz tālāko reģionu piegādes vajadzībām, minētajiem pasākumiem nebūtu jātraucē iekšējā tirgus pareiza darbība. Īpašā piegādes režīma ekonomiskajām priekšrocībām nevajadzētu arī izraisīt attiecīgo produktu tirdzniecības plūsmas novirzīšanos. Tādēļ minēto produktu nosūtīšana vai eksportēšana no tālākajiem reģioniem būtu jāaizliedz. Tomēr minēto produktu nosūtīšana vai eksportēšana būtu jāatļauj, ja īpašā piegādes režīma piemērošanas rezultātā iegūtās finansiālās priekšrocības ir atmaksātas.
(14)
Attiecībā uz pārstrādātiem produktiem būtu jāatļauj tirdzniecība starp tālākajiem reģioniem, lai nodrošinātu tirdzniecības sakarus starp tiem. Attiecībā uz visiem minētajiem reģioniem būtu jāņem vērā arī tirdzniecības plūsmas saistībā ar reģionālo tirdzniecību un tradicionālo eksportu un nosūtīšanu uz pārējām Savienības valstīm vai trešām valstīm tālākajos reģionos un būtu jāatļauj pārstrādātu produktu eksports, kas atbilst tradicionālajai tirdzniecības plūsmai. Skaidrības labad būtu jāprecizē atsauces laikposms šo tradicionāli eksportēto vai nosūtīto daudzumu noteikšanai.
(15)
Būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, lai Azoru salās varētu īstenot nepieciešamo cukura pārstrādes nozares pārstrukturēšanu. Veicot šos pasākumus, būtu jāņem vērā - lai cukura nozare Azoru salās būtu dzīvotspējīga, ir jānodrošina zināms ražošanas un pārstrādes līmenis. Ņemot vērā iepriekš minēto, Azoru salām izņēmuma kārtā būtu jāļauj ierobežotu laikposmu - piecus gadus - nosūtīt uz pārējo Savienības teritoriju tādus cukura daudzumus, kas pārsniedz tradicionālo plūsmu apjomu, pakāpeniski samazinot gada limitus. Tā kā cukura daudzumi, ko var nosūtīt tālāk, būs proporcionāli un ierobežoti līdz minimālajam apjomam, kas ir noteikti nepieciešams, lai nodrošinātu vietējās cukura ražošanas un pārstrādes dzīvotspēju, šādai īslaicīgai cukura nosūtīšanai no Azoru salām nebūs negatīvas ietekmes uz Savienības iekšējo tirgu.
(16)
Attiecībā uz ārpuskvotu cukuru, kas jāpiegādā Azoru salām, Madeirai un Kanāriju salām, arī turpmāk tiks piemērots ievedmuitas nodokļa atbrīvojuma režīms. Azoru salām jo īpaši būtu jāatļauj izmantot arī atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa par niedru jēlcukuru, nepārsniedzot provizoriskās piegādes bilances apjomu.
(17)
Līdz šim Kanāriju salām rūpnieciskai pārstrādei paredzētu vājpiena pulveri, uz ko attiecas KN kods 1901 90 99 (vājpiena pulveris ar augu taukiem), piegādāja saskaņā ar īpašu piegādes režīmu. Arī turpmāk būtu jāatļauj šā produkta piegāde, kas ir kļuvis par vietējā uztura tradicionālu sastāvdaļu.
(18)
Tā kā rīsi ir viens no galvenajiem Reinjonā uzturā lietojamiem produktiem, rīsu pārstrādes un slīpēšanas rūpniecība šajā reģionā pastāv jau daudzus gadus un Reinjona neražo šo produktu pietiekamā daudzumā, lai apmierinātu vietējās vajadzības, šā produkta imports uz šo salu arī turpmāk būtu jāatbrīvo no jebkāda veida ievedmuitas nodokļa.
(19)
Savienības politika tālāko reģionu vietējās ražošanas atbalstam ietver ļoti daudzus produktus un pasākumus, kas attiecas uz to ražošanu, laišanu tirgū vai pārstrādi. Minētie pasākumi ir izrādījušies efektīvi un ir nodrošinājuši lauksaimnieciskās darbības nepārtrauktību un attīstību. Savienībai būtu jāturpina atbalstīt šo produktu ražošanu, kas ir tālāko reģionu vides, sociālā un ekonomiskā līdzsvara pamatelements. Pieredze rāda, ka - tāpat kā lauku attīstības politikas gadījumā - ciešāka partnerība ar vietējām iestādēm var palīdzēt mērķtiecīgāk risināt konkrētos jautājumus, kas skar attiecīgos reģionus. Tādēļ ir jāturpina atbalstīt vietējo ražošanu, izmantojot POSEI programmas.
(20)
Lai atbalstītu tālāko reģionu produktu laišanu tirgū, būtu jāparedz atbalsts tālāko reģionu produktu tirdzniecībai ārpus to ražošanas reģiona, ņemot vērā augstās papildu izmaksas, kas saistītas ar šo reģionu lielo attālumu no patēriņa tirgiem un nepieciešamību pēc divkāršas krājumu veidošanas, kas ir faktori, kuri būtiski mazina tālāko reģionu konkurētspēju iekšējā tirgū. Šie faktori pamato nepieciešamību tuvākajā nākotnē pārskatīt POSEI shēmu.
(21)
Būtu jānosaka minimālie elementi, kas būtu jāparedz saskaņā ar POSEI programmām, lai noteiktu pasākumus vietējās lauksaimnieciskās ražošanas atbalstam, proti, vietas, ierosinātās stratēģijas, mērķu un pasākumu apraksts. Būtu jānosaka arī principi, kas nodrošina šo pasākumu saskaņotību ar citām Savienības politikas nostādnēm, lai novērstu jebkādu atbalsta nesaderību un pārklāšanos.
(22)
Lai nodrošinātu šīs regulas piemērošanu, POSEI programmās būtu jāvar iekļaut arī pasākumus pētījumu, demonstrēšanas projektu, apmācības un tehniskās palīdzības finansēšanai.
(23)
Tālāko reģionu lauksaimnieki būtu jāmudina arī turpmāk piegādāt kvalitatīvus produktus un par prioritāti noteikt to laišanu tirgū. Šajā nolūkā varētu būt lietderīgi izmantot logotipu, ko ievieš ar šo regulu, un cita veida Savienības ieviestus kvalitātes apliecinājumus.
(24)
Tālākajos reģionos dažu saimniecību vai pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumu struktūrās ir nopietnas nepilnības, un šie uzņēmumi saskaras ar īpašām grūtībām. Tādēļ 26. panta 2. punktā un 28. panta 2. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 1698/2005 (2005. gada 20. septembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (5) paredzētas labvēlīgākas atbalsta likmes dažu veidu ieguldījumiem tālākajos reģionos.
(25)
Regulas (EK) Nr. 1698/2005 27. panta 1. punktā ir noteikts, minētajā regulā paredzēto mežsaimniecības atbalsta piešķiršanas ierobežojumu tālākajiem reģioniem nepiemēro.
(26)
Regulā (EK) Nr. 1698/2005 noteikti kritērijiem atbilstīgie gada maksimālie apjomi, lai saņemtu maksājumus agrovides atbalstam. Lai ņemtu vērā dažu īpaši jutīgu ganību zonu īpašo vides stāvokli Azoru salās un lai saglabātu ainavu, bioloģisko daudzveidību un lauksaimniecības zemes tradicionālās iezīmes, jo īpaši kultūraugu terasveida audzēšanas zonas Madeirā un Kanāriju salās, kā arī lai saglabātu akmens sienas tālākajos reģionos, atsevišķu specifisku pasākumu gadījumā būtu jāparedz iespēja šīs summas palielināt līdz pat divkāršam apjomam.
(27)
Lai mazinātu lauksaimnieciskās darbības specifiskos ierobežojumus tālākajos reģionos, kuri saistīti ar to ārkārtīgi tālo un nomaļo atrašanās vietu, proti, to izolētību un nelielo platību, kalnaino reljefu, klimatu un ekonomisko atkarību no maza skaita produktu, tiem var piešķirt atkāpi no Komisijas konsekventās politikas nepiešķirt valsts atbalstu tādu lauksaimniecības produktu ražošanai, pārstrādei un laišanai tirgū, kuriem piemēro Līguma I pielikumu. Lauksaimnieciskajai ražošanai ir svarīga loma lauku apgabalu dinamiskas attīstības atjaunošanā un vietējo iedzīvotāju piesaistīšanā savai dzīvesvietai, un tālākos lauku apgabalus sevišķi skar iedzīvotāju novecošanās, zems iedzīvotāju blīvums un dažos gadījumos pat depopulācija.
(28)
Tālāko reģionu lauksaimniecības kultūru veselību skar īpašas problēmas, piemēram, parazītu ievazāšana, kas saistīta ar importa palielināšanos, klimatu un šajos reģionos iepriekš piemērotu kontroles pasākumu neatbilstību. Tādēļ būtu jāīsteno kaitēkļu apkarošanas programmas, tostarp ar ilgtspējīgām un videi nekaitīgām bioloģiskām metodēm. Savienības finansiālais ieguldījums šādās programmās būtu jānosaka, ņemot vērā to, ka daudzgadu finanšu shēmā ir paredzēts, ka, sākot ar 2014. gadu, līdzekļi šo programmu finansēšanai ietilps citā budžeta pozīcijā.
(29)
No saimnieciskā, sociālā un ekoloģiskā viedokļa ir obligāti jāsaglabā vīna dārzi, kas ir visizplatītākā kultūra Madeiras un Kanāriju salu reģionos un ļoti svarīga kultūra Azoru salās. Lai atbalstītu ražošanu, šajos reģionos nevajadzētu būt piemērojamām ne atteikšanās piemaksām, ne tirgus mehānismiem, ne - Kanāriju salu gadījumā - stādīšanas tiesību sistēmai, kas paredzēti Regulā (EK) Nr. 1234/2007. Tomēr Kanāriju salās būtu jānodrošina iespēja piemērot krīzes destilācijas pasākumus, ja pastāv ārkārtēji tirgus traucējumi, kurus rada kvalitātes problēmas. Tāpat arī tehniskas un sociāli ekonomiskas grūtības nav ļāvušas paredzētajos termiņos pilnībā pārstrukturēt platības, kas Madeiras un Azoru salu reģionos apstādītas ar to hibrīdšķirņu vīnogulājiem, kuras aizliegtas ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007. Šajos vīna dārzos ražotais vīns ir paredzēts vienīgi tradicionālajam vietējam patēriņam.
(30)
Piena nozares pārstrukturēšana Azoru salās vēl nav pabeigta. Ņemot vērā Azoru salu lielo atkarību no piena ražošanas apvienojumā ar citiem trūkumiem, kas saistīti ar to ārkārtīgi tālo un nomaļo atrašanās vietu un rentablu alternatīvu ražošanas nozaru trūkumu, būtu jāsaglabā atkāpes no atsevišķiem Regulas (EK) Nr. 1234/2007 noteikumiem par pārpalikuma nodevām, ko piemēro pienam un piena izstrādājumiem.
(31)
Ņemot vērā piena ražošanas unikālo raksturu Azoru salās, kur tā ir viens no galvenajiem ekonomikas, sociālās stabilitātes, vides kvalitātes un zemes izmantošanas virzītājspēkiem, POSEI programmas ir vislabākais instruments, lai pieņemtu pasākumus, kas nepieciešami šīs nozares saglabāšanai.
(32)
Atbalsts govs piena ražošanai Madeirā un Reinjonā nav bijis pietiekams, lai saglabātu iekšējās un ārējās piegādes līdzsvaru, galvenokārt nopietno strukturālo grūtību dēļ, kas skar šo nozari, un arī tādēļ, ka nozarei ir grūti pielāgoties jauniem ekonomikas apstākļiem. Tādēļ, lai pilnīgāk nodrošinātu vietējo patēriņu, arī turpmāk būtu jāatļauj ražot tādu īpaši augstā temperatūrā apstrādātu pienu, kas atjaunots no Savienības izcelsmes piena pulvera, ar noteikumu, ka tas nerada nekādus šķēršļus visa vietēji saražotā piena savākšanai un laišanai tirgū un neapdraud centienus veicināt vietējās ražošanas paplašināšanos. Lai pareizi informētu patērētājus, par obligātu būtu jānosaka tās metodes norādīšana uz produkta pārdošanas etiķetes, kura izmantota īpaši augstā temperatūrā apstrādāta piena atjaunošanai no piena pulvera. Šim noteikumam vajadzētu būt piemērojamam arī Martinikā, Francijas Gviānā un Gvadelupā, ja Francija izsaka attiecīgu pieprasījumu, norādot, ka vietējie ekonomikas dalībnieki vēlas izmantot šo noteikumu un ka tie spēj nodrošināt piena nozares attīstību.
(33)
Nepieciešamība saglabāt vietējo piena ražošanu ar stimulu palīdzību ir pamatojums tam, lai Regulu (EK) Nr. 1234/2007 nepiemērotu Francijas aizjūras departamentos un Madeirā. Madeirā šim atbrīvojumam būtu jāpiemēro limits 4 000 tonnu apmērā.
(34)
Lai apmierinātu vietējā patēriņa vajadzības, būtu jāsekmē tirdzniecība starp tālākajiem reģioniem. Lai veicinātu šādu tirdzniecību, vienlaikus nekavējot vietējās ražošanas izaugsmi, būtu jāatbalsta ražošanas pārpalikumu eksports no tālākajiem reģioniem, piemēram, piena, liellopu gaļas un bullēnu eksports no Azoru salām, uz tiem reģioniem, kuros šīs produkcijas trūkst. Būtu jānodrošina arī godīgai un taisnīgai tirdzniecībai nepieciešamie apstākļi.
(35)
Būtu jāatbalsta tradicionālā lopkopība. Lai nodrošinātu Francijas aizjūras departamentu un Madeiras vietējā patēriņa vajadzības, būtu jāatļauj nobarošanai paredzētu buļļu beznodokļu imports no trešām valstīm, ievērojot zināmus nosacījumus un nepārsniedzot maksimālo gada limitu.
(36)
Būtu jāatjauno iespēja, kas ieviesta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (6), un kas ļauj Portugālei no kontinentālās daļās nodot Azoru salām tiesības uz piemaksu par zīdītājgovīm, un šis instruments būtu jāpielāgo, ņemot vērā atbalsta pasākumus tālākajiem reģioniem.
(37)
Tabakas audzēšanai Kanāriju salās ir vēsturiska nozīme. No ekonomikas viedokļa tabakas gatavošana joprojām ir viena no galvenajām šā reģiona rūpnieciskajām darbībām. No sociālā viedokļa tabakas audzēšana ir ļoti darbietilpīga, un to veic mazas saimniecības. Tomēr - tā kā šī kultūra nav pietiekami rentabla - tai draud izzušana. Pašlaik tabaku audzē tikai nelielā teritorijā Lapalmas salā cigāru amatnieciskai ražošanai. Tādēļ būtu jāatļauj Spānijai papildus Savienības atbalstam turpināt piešķirt valsts atbalstu, lai tā varētu saglabāt šo tradicionālo lauksaimniecības kultūru nolūkā atbalstīt ar to saistīto amatniecisko darbību. Turklāt, lai saglabātu tabakas izstrādājumu ražošanu, neapstrādātas un daļēji apstrādātas tabakas imports Kanāriju salās arī turpmāk būtu jāatbrīvo no muitas nodokļa, nepārsniedzot gada limitu - 20 000 tonnu jēltabakas ar izgrieztu vidējo dzīslu ekvivalenta.
(38)
Šīs regulas īstenošanai nevajadzētu apdraudēt tālākajiem reģioniem līdz šim piešķirtā īpašā atbalsta apmēru. Dalībvalstu rīcībā vajadzētu būt summām, kas līdzvērtīgas atbalstam, kuru Savienība jau piešķīrusi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 247/2006, lai tās varētu īstenot atbilstīgos pasākumus.
(39)
Ņemot vērā ietekmi, ko uz tālākajiem reģioniem var atstāt turpmākās sarunas par tirdzniecības nolīgumiem un izmaiņas kopējā lauksaimniecības politikā, īpaša uzmanība būtu jāpievērš šo reģionu īpatnībām saistībā ar šīm sarunām un izmaiņām veiktās analīzes, pētījumu un novērtējumu kontekstā.
(40)
Kopš 2006. gada aizvien pieaugošā mājlopu ganāmpulka un demogrāfiskā spiediena rezultātā dažos tālākajos reģionos, jo īpaši Azoru salās un Francijas aizjūras departamentos, ir palielinājies pieprasījums pēc svarīgākajiem produktiem. Tādēļ būtu jāpalielina budžeta īpatsvars, ko dalībvalstis var izmantot īpašajam piegādes režīmam attiecīgajos reģionos.
(41)
Tālāko reģionu sociāli ekonomiskā vide joprojām ir ļoti nestabila, un dažos reģionos tā nereti ir ļoti atkarīga no banānu nozares, kas pati nepārprotami cieš no konkurētspējas trūkuma un grūtībām reaģēt uz mainīgajiem tirgus apstākļiem. Tādēļ no POSEI programmas budžeta banānu nozarei piešķirtie līdzekļi būtu jāpalielina par vienreizēju ierobežota apjoma summu, ko banānu ražotājiem izmaksātu 2013. finanšu gadā.
(42)
Lai nodrošinātu ar šo regulu noteiktā režīma pienācīgu darbību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma 290. pantu attiecībā uz dažu šīs regulas nebūtisku elementu papildināšanu vai grozīšanu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(43)
Lai nodrošinātu vienādus apstākļus POSEI programmas īstenošanai dalībvalstīs un lai novērstu negodīgu konkurenci un diskrimināciju starp ekonomikas dalībniekiem, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (7).
(44)
Lai varētu nekavējoties piemērot paredzētos pasākumus, šai regulai būtu jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS UN MĒRĶI
1. pants
Priekšmets
Ar šo regulu nosaka īpašus pasākumus lauksaimniecībā, lai mazinātu grūtības, ko Līguma 349. pantā minētajiem Savienības reģioniem (“tālākie reģioni”) rada to ārkārtīgi tālā un nomaļā atrašanās vieta, izolētība, nelielā platība, reljefs, sarežģītie klimatiskie apstākļi un ekonomiskā atkarība no ierobežota skaita produktu ražošanas.
2. pants
Mērķi
1. Regulas 1. pantā minētie īpašie pasākumi veicina šādu mērķu sasniegšanu:
a)
garantēt tālāko reģionu apgādi ar produktiem, kas ir svarīgi cilvēka uzturā vai pārstrādei un kā lauksaimnieciskās ražošanas līdzekļi, samazinot papildu izmaksas, kuras rodas šo reģionu ārkārtīgi tālās atrašanās vietas dēļ, nekaitējot to vietējai ražošanai un izaugsmei;
b)
nodrošināt tālākajos reģionos “lopkopības” un “zemkopības dažādošanas” nozaru ilgtermiņa pastāvēšanu un attīstību, tostarp vietējo produktu ražošanu, pārstrādi un pārdošanu;
c)
saglabāt tālākajos reģionos tradicionālo lauksaimniecisko darbību, tostarp vietējo kultūraugu un produktu ražošanas, pārstrādes un tirdzniecības attīstību, un stiprināt to konkurētspēju.
2. Šā panta 1. punktā izklāstītos mērķus īsteno, izmantojot III, IV un V nodaļā minētos pasākumus.
II NODAĻA
POSEI PROGRAMMAS
3. pants
POSEI programmu izveide
1. Regulas 1. pantā paredzētos pasākumus nosaka katram tālākajam reģionam, izmantojot attālu un salu reģionu īpašo attīstības problēmu pārvarēšanas programmu (POSEI) (“POSEI programma”), kurā ietilpst:
a)
īpašs piegādes režīms, kā noteikts III nodaļā; un
b)
īpaši pasākumi, lai atbalstītu vietējo lauksaimniecisko ražošanu, kā noteikts IV nodaļā.
2. POSEI programmu izveido tādā ģeogrāfiskajā līmenī, kādu attiecīgā dalībvalsts uzskata par vispiemērotāko. To sagatavo kompetentās iestādes, ko izraudzījusies attiecīgā dalībvalsts, kura, apspriedusies ar kompetentajām iestādēm un organizācijām attiecīgajā vietējā līmenī, iesniedz to Komisijai apstiprināšanai saskaņā ar 6. pantu.
3. Katra dalībvalsts attiecībā uz saviem tālākajiem reģioniem var iesniegt tikai vienu POSEI programmu.
4. pants
Saderība un saskaņotība
1. Pasākumi, ko veic saskaņā ar POSEI programmām, atbilst Savienības tiesību aktiem. Šādi pasākumi ir saskanīgi ar pārējām Savienības politikas nostādnēm un saskaņā ar šādām politikas nostādnēm veiktajiem pasākumiem.
2. Ir jānodrošina, ka saskaņā ar POSEI programmām veiktie pasākumi saskan ar pasākumiem, kas tiek īstenoti saistībā ar citiem kopējās lauksaimniecības politikas, jo īpaši kopīgo tirgus organizāciju, lauku attīstības, produktu kvalitātes, dzīvnieku labturības un vides aizsardzības, instrumentiem.
Jo īpaši saskaņā ar šo regulu nevienu pasākumu nefinansē kā:
a)
papildu atbalstu piemaksu vai atbalsta shēmām, kas izveidoti saistībā ar kopīgu tirgus organizāciju, izņemot ārkārtas gadījumus, kas pamatoti ar objektīviem kritērijiem;
b)
atbalstu pētniecības projektiem, pasākumus pētniecības projektu atbalstam vai pasākumus, kas atbilst kritērijiem, lai saņemtu Savienības finansējumu saskaņā ar Padomes Lēmumu 2009/470/EK (2009. gada 25. maijs) par izdevumiem veterinārijas jomā (8);
c)
atbalstu pasākumiem, kas ietilpst Regulas (EK) Nr. 1698/2005 darbības jomā.
5. pants
POSEI programmu saturs
POSEI programmā ietilpst:
a)
pasākumu īstenošanas grafiks un provizoriska vispārējā gada finansējuma tabula, kurā uzrādīti izmantojamie līdzekļi;
b)
pamatojums tam, ka dažādie programmās paredzētie pasākumi ir savstarpēji saderīgi un saskaņoti, kā arī atbilst kritērijiem un kvantitatīvajiem rādītājiem, kas jāizmanto uzraudzībai un izvērtēšanai;
c)
pasākumi, kas veikti, lai nodrošinātu programmu efektīvu un atbilstīgu īstenošanu, tostarp reklāmas, uzraudzības un izvērtēšanas pasākumi, kā arī detalizēts kvantitatīvu programmas izvērtēšanas rādītāju kopums;
d)
to kompetento iestāžu un struktūru izraudzīšana, kuras ir atbildīgas par programmas īstenošanu, un iestāžu vai asociētu struktūru un sociāli ekonomisko partneru izraudzīšana atbilstīgā līmenī, kā arī attiecīgo apspriežu rezultāti.
6. pants
POSEI programmu pieņemšana un grozīšana
1. POSEI programmas izveido ar Regulu (EK) Nr. 247/2006, un tās finansē, izmantojot 30. panta 2. un 3. punktā minēto finanšu piešķīrumu.
Ikviena programma ietver provizorisko piegādes bilanci, kurā norādīti produkti, to daudzumi un piegādei paredzētā Savienības atbalsta summa, un vietējās ražošanas atbalsta programmas projektu.
2. Atkarībā no POSEI programmās ietverto pasākumu izpildes ikgadējās novērtēšanas dalībvalstis pēc apspriešanās ar attiecīgajiem sociāli ekonomiskajiem partneriem var iesniegt Komisijai pienācīgi pamatotus priekšlikumus minēto pasākumu grozīšanai 30. panta 2. un 3. punktā minētā finanšu piešķīruma kontekstā, lai tās labāk pielāgotu tālāko reģionu prasībām un ierosinātajai stratēģijai. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem izveido procedūras, lai novērtētu, vai ierosinātie grozījumi atbilst Savienības tiesību aktiem, un pieņemtu lēmumus par to apstiprināšanu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. Procedūrās, ko izveido ar 2. punktā minētajiem īstenošanas aktiem, var ņemt vērā šādus elementus: to, cik nozīmīgi ir dalībvalstu ierosinātie grozījumi attiecībā uz jaunu pasākumu ieviešanu; vai pasākumiem piešķirtā budžeta izmaiņas ir būtiskas, vai tiek mainītas produktu atbalsta summas un apmēri provizoriskajās piegādes bilancēs un modificēti kodi un apraksti, kas noteikti Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (9).
4. Īstenošanas akti, kas minēti 2. punktā, ikvienai procedūrai nosaka arī to, cik bieži pieprasāma grozījumu izdarīšana, kā arī termiņu, kurā apstiprinātie grozījumi ir jāīsteno.
7. pants
Grozījumi attiecībā uz piešķirto finansējumu
Dalībvalstis līdz 2013. gada 22. aprīlim iesniedz Komisijai savu POSEI programmu grozījumu projektus, lai atspoguļotu izmaiņas, kas ieviestas ar 30. panta 5. punktu.
Šie grozījumi kļūst piemērojami vienu mēnesi pēc to iesniegšanas, ja Komisija šajā laikā nav izteikusi iebildumus.
Kompetentās iestādes 30. panta 5. punktā minēto atbalstu izmaksā ne vēlāk kā 2013. gada 30. jūnijā.
8. pants
Uzraudzība un turpmākie pasākumi
Dalībvalstis veic pārbaudes, izmantojot administratīvās pārbaudes un pārbaudes uz vietas. Komisija pieņem īstenošanas aktus par dalībvalstīm veicamo pārbaužu minimālajām prasībām.
Komisija arī pieņem īstenošanas aktus attiecībā uz procedūrām un fiziskiem un finanšu rādītājiem, lai nodrošinātu programmu īstenošanas efektīvu uzraudzību.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
III NODAĻA
ĪPAŠAIS PIEGĀDES REŽĪMS
9. pants
Provizoriskā piegādes bilance
1. Ar šo ievieš īpašu piegādes režīmu attiecībā uz Līguma I pielikumā uzskaitītajiem lauksaimniecības produktiem, kam tālākajos reģionos ir būtiska nozīme cilvēka uzturā, citu produktu ražošanā vai kā lauksaimnieciskās ražošanas resursiem.
2. Attiecīgā dalībvalsts pēc saviem uzskatiem vispiemērotākajā ģeogrāfiskajā līmenī izveido provizorisku piegādes bilanci, lai skaitliski izteiktu katra tālākā reģiona ikgadējās vajadzības pēc Līguma I pielikumā uzskaitītajiem produktiem.
To uzņēmumu vajadzībām, kuri iepako un pārstrādā produktus, kas paredzēti vietējam tirgum, tradicionālajai nosūtīšanai uz pārējo Savienības teritoriju vai eksportam kā daļai no reģionālās tirdzniecības saskaņā ar 14. panta 3. punktu vai tradicionālo tirdzniecības plūsmu kontekstā, var izstrādāt atsevišķu provizorisko bilanci.
10. pants
Īpašā piegādes režīma darbība
1. Nepārsniedzot provizoriskajā piegādes bilancē noteiktos daudzumus, to produktu tiešo importu no trešām valstīm uz tālākajiem reģioniem, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu no trešām valstīm, ar nodokļiem neapliek.
Šajā nodaļā produktus, kas ievesti Savienības muitas teritorijā saskaņā ar režīmu, ko piemēro ievešanai pārstrādei, vai muitas noliktavas režīmu, uzskata par tiešo importu no trešām valstīm.
2. Lai nodrošinātu saskaņā ar 9. panta 2. punktā noteikto vajadzību apmierināšanu cenas un kvalitātes ziņā, vienlaikus raugoties, lai piegāžu apjomā tiktu saglabāta Savienības daļa, piešķir atbalstu tādu Savienības produktu piegādei tālākajiem reģioniem, kurus uzglabā noliktavās saistībā ar valsts intervences pasākumiem vai kuri ir pieejami Savienības tirgū.
Šādu atbalstu nosaka katram attiecīgo produktu veidam, lai ņemtu vērā papildu izmaksas, kas rodas, produktus transportējot uz tālākajiem reģioniem, un cenas, kuras piemēro eksportam uz trešām valstīm, kā arī - lauksaimnieciskās ražošanas resursu un pārstrādei paredzēto produktu gadījumā - papildu izmaksas, kas saistītas ar ārkārtīgi tālo atrašanās vietu un jo īpaši - ar to izolētību un nelielo platību.
3. Atbalstu nepiešķir tādu produktu piegādei, kuriem īpašais piegādes režīms jau ir piemērots citā tālākajā reģionā.
4. Īpašo piegādes režīmu piemēro tikai produktiem, kuriem ir laba, godīgi nodrošināta un laišanai tirgū piemērota kvalitāte. Attiecībā uz produktiem no trešām valstīm nodrošina tādu pašu garantiju līmeni kā attiecībā uz produktiem, ko ražo atbilstīgi Savienības veterinārijas un augu veselības standartiem.
11. pants
Īstenošana
Īstenojot īpašo piegādes režīmu, jo īpaši ņem vērā:
a)
tālāko reģionu specifiskās vajadzības un - pārstrādei paredzēto produktu un lauksaimnieciskās ražošanas resursu gadījumā - kvalitātes prasības;
b)
tirdzniecības plūsmas uz pārējo Savienības teritoriju un no tās;
c)
ierosinātā atbalsta ekonomisko aspektu;
d)
nepieciešamību nodrošināt to, ka vietējā ražošana netiek destabilizēta un netiek radīti šķēršļi tās potenciālai attīstībai.
12. pants
Sertifikāti
1. Atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa vai atbalstu saistībā ar īpašo piegādes režīmu piešķir, uzrādot sertifikātu.
Šos sertifikātus izsniedz tikai tiem ekonomikas dalībniekiem, kas ir reģistrēti kompetento iestāžu uzturētā reģistrā.
Atļaujas un sertifikāti nav nododami tālāk.
2. Iesniedzot pieteikumu importa atļaujas, atbrīvojuma sertifikāta vai atbalsta sertifikāta saņemšanai, nodrošinājumu neprasa. Tomēr - ciktāl tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu pareizu šīs regulas piemērošanu, - kompetentā iestāde var pieprasīt sniegt nodrošinājumu piešķirtās priekšrocības apmērā, kā minēts 13. pantā. Šādos gadījumos piemēro 34. panta 1., 4., 5., 6., 7. un 8. punktu Komisijas Regulā (EK) Nr. 376/2008 (2008. gada 23. aprīlis), ar ko nosaka sīki izstrādātus kopējus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot importa un eksporta licenču un iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātu sistēmu lauksaimniecības produktiem (10).
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 33. pantu, paredzot nosacījumus ekonomikas dalībnieku iekļaušanai attiecīgajā reģistrā un nodrošinot, ka ekonomikas dalībnieki pilnībā izmanto savas tiesības piedalīties īpašajā piegādes režīmā.
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus par pasākumiem, kas nepieciešami, lai nodrošinātu to, ka dalībvalstis vienādi piemēro šo pantu, jo īpaši attiecībā uz sertifikātu sistēmas ieviešanu un ekonomikas dalībnieku saistībām, kuras tie uzņēmušies reģistrēšanās brīdī. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
13. pants
Priekšrocības ietekme
1. Īpašo piegādes režīmu, kas izpaužas kā atbrīvošana no ievedmuitas nodokļa vai atbalsta piešķiršana, piemēro ar nosacījumu, ka tā rezultātā gūtā ekonomiskā priekšrocība tiek nodota tālāk galalietotājam, kurš var būt vai nu patērētājs, ja produkti ir paredzēti tiešajam patēriņam, pēdējais pārstrādātājs vai iepakotājs, ja produkti paredzēti pārstrādes vai iepakošanas rūpniecībai, vai lauksaimnieki, ja produkti paredzēti lopbarībai vai kā lauksaimnieciskās ražošanas resursi.
Šā punkta pirmajā daļā minētā priekšrocība ir līdzvērtīga ievedmuitas atbrīvojuma summai vai atbalsta summai.
2. Lai nodrošinātu 1. punkta vienotu piemērošanu, Komisija pieņem īstenošanas aktus attiecībā uz 1. punktā izklāstīto noteikumu piemērošanu, un konkrētāk - attiecībā uz nosacījumiem uzraudzībai, ko dalībvalstis veic, lai pārbaudītu, vai no attiecīgās priekšrocības gūtais labums patiešām ir nodots tālāk galalietotājam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
14. pants
Eksports uz trešām valstīm un nosūtīšana uz pārējo Savienības teritoriju
1. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka prasības attiecībā uz to produktu eksportu uz trešām valstīm vai nosūtīšanu uz pārējo Savienības teritoriju, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu, un šīs prasības ietver ievedmuitas nodokļa maksāšanu vai 10. pantā minētā saņemtā atbalsta atmaksāšanu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
Eksportējot uz trešām valstīm produktus, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu, sertifikāts nav jāuzrāda.
Šā punkta pirmo daļu nepiemēro tirdzniecības plūsmām starp Francijas aizjūras departamentiem.
2. Šā panta 1. punkta pirmo daļu nepiemēro produktiem, kas iegūti, tālākajos reģionos pārstrādājot produktus, kuriem piemērots īpašais piegādes režīms, ja šos produktus:
a)
eksportē uz trešām valstīm vai nosūta uz pārējo Savienības teritoriju, ievērojot attiecīgās tradicionālā eksporta vai tradicionālās nosūtīšanas apjoma robežvērtības. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka šīs summas, pamatojoties uz sūtījumu vai eksporta vidējo apjomu, par atskaites vērtību ņemot trīs labāko gadu pārbaudītos vidējos apjomus laikposmā no 2005. līdz 2012. gadam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru;
b)
eksportē uz trešām valstīm saistībā ar reģionālo tirdzniecību;
c)
nosūta starp Azoru salu, Madeiras un Kanāriju salu reģioniem;
d)
nosūta starp Francijas aizjūras departamentiem.
Par eksportētajiem produktiem, kas minēti šā punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktā, nekādu kompensāciju nepiešķir.
Eksportējot uz trešām valstīm produktus, kas minēti šā punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktā, sertifikāts nav jāuzrāda.
3. Šajā nodaļā ar jēdzienu “reģionāla tirdzniecība” ir domāta ikviena tālākā reģiona tirdzniecība ar trešām valstīm, kas atrodas tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā, kurā attiecīgie tālākie reģioni, un ar valstīm, ar ko tālākajiem reģioniem ir vēsturiskas tirdzniecības saiknes. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar ko izveido minēto valstu sarakstu, ņemot vērā objektīvas prasības, ko dalībvalstis iesniegušas pēc apspriešanās ar attiecīgo nozaru pārstāvjiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
4. Tos Francijas aizjūras departamentiem, Azoru salām, Madeirai vai Kanāriju salām piegādātos produktus, kuriem piemērots īpašais piegādes režīms un kurus izmanto kuģu un gaisa kuģu apgādei, uzskata par vietēji patērētiem.
5. Atkāpjoties no 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta, no Azoru salām uz pārējo Savienības teritoriju šādus turpmākos piecus gadus var nosūtīt šādu maksimālo cukura (KN kods 1701) daudzumu:
- 2011. gadā- 3 000 tonnu,
- 2012. gadā- 2 500 tonnu,
- 2013. gadā- 2 000 tonnu,
- 2014. gadā- 1 500 tonnu,
- 2015. gadā- 1 000 tonnu.
6. Pārstrādes darbības, kas var būt saistītas ar tradicionālo vai reģionālo eksportu vai tradicionālo nosūtīšanu, pēc analoģijas atbilst attiecīgajos Savienības tiesību aktos noteiktajiem pārstrādes nosacījumiem, ko piemēro saskaņā ar režīmu ieviešanai pārstrādei, un pārstrādes procedūrai saskaņā ar muitas kontroli, izņemot visus parastos apstrādes veidus.
15. pants
Cukurs
1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 204. panta 2. un 3. punktā noteiktajā laikposmā tās pašas regulas 61. pantā minēto ārpuskvotas produkciju atbrīvo no ievedmuitas nodokļa, ievērojot šīs regulas 9. pantā minēto provizorisko piegādes bilanci attiecībā uz cukuru, kurš:
a)
patēriņam Madeirā vai Kanāriju salās ievests kā baltais cukurs, kas atbilst KN kodam 1701;
b)
rafinēts un patērēts Azoru salās kā jēlcukurs, kas atbilst KN kodam 1701 12 10 (biešu jēlcukurs).
2. Azoru salās 1. punktā minētos daudzumus, kuri paredzēti rafinēšanai, var papildināt ar jēlcukuru, kas atbilst KN kodam 1701 11 10 (niedru jēlcukurs), ievērojot provizorisko piegādes bilanci.
Nosakot Azoru salu vajadzības pēc jēlcukura, ņem vērā vietējās cukurbiešu ražošanas attīstību. Daudzumus, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu, nosaka tā, lai Azoru salās rafinētā cukura gada kopējais apjoms nepārsniegtu 10 000 tonnu.
16. pants
Sausais vājpiens
Atkāpjoties no 9. panta, Kanāriju salas arī turpmāk var saņemt rūpnieciskai pārstrādei paredzēta sausā vājpiena, kas atbilst KN kodam 1901 90 99 (sausais vājpiens, kas satur augu taukus), piegādes, nepārsniedzot 800 tonnu gadā. Atbalsts, kas piešķirts šā produkta piegādei no Savienības, nepārsniedz EUR 210 par tonnu, un to iekļauj 30. pantā noteiktajā maksimālajā apjomā. Šo produktu izmanto tikai vietējam patēriņam.
17. pants
Rīsi
Francijas aizjūras departamentā Reinjonā nekādus ievedmuitas nodokļus neuzliek patēriņam importētiem produktiem, kas atbilst KN kodiem 1006 10, 1006 20 un 1006 40 00.
18. pants
Pārbaudes un sankcijas
1. Produktus, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu, administratīvi pārbauda tad, kad tos importē vai ieved tālākajos reģionos, kā arī tad, kad tos eksportē vai nosūta no šiem reģioniem.
Komisija pieņem īstenošanas aktus par dalībvalstīm veicamo pārbaužu minimālajām prasībām. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. Ja 12. pantā minētais ekonomikas dalībnieks neievēro saistības, ko tas uzņēmies saskaņā ar 12. pantu - izņemot nepārvaramas varas gadījumus vai ārkārtējus klimatiskos apstākļus -, kompetentā iestāde, neskarot atbilstīgi dalībvalstu tiesību aktiem piemērojamās sankcijas:
a)
atņem ekonomikas dalībniekam piešķirtās priekšrocības;
b)
atkarībā no tā, cik nopietns ir pārkāpums, uz laiku aptur vai atsauc šā ekonomikas dalībnieka reģistrāciju.
3. Ja 12. pantā minētie ekonomikas dalībnieki neveic plānoto importu vai ievešanu, kompetentā iestāde - izņemot nepārvaramas varas gadījumus vai ārkārtējus klimatiskos apstākļus - pārtrauc to tiesības pieteikties uz atļaujām un sertifikātiem uz 60 dienām, sākot no attiecīgās atļaujas vai sertifikāta derīguma termiņa beigām. Pēc apturēšanas laikposma beigām turpmākās atļaujas vai sertifikātus izsniedz, ja ir sniegts nodrošinājums, kas līdzvērtīgs tās priekšrocības skaitliskajai vērtībai, kuru piešķir uz laikposmu, ko nosaka kompetentā iestāde.
Kompetentā iestāde pieņem pasākumus, kas nepieciešami, lai atkārtoti izmantotu jebkuru produktu daudzumu, kuri ir pieejami izsniegto atļauju un sertifikātu neizmantošanas, daļējas izmantošanas vai anulēšanas vai piešķirto priekšrocību atgūšanas rezultātā.
IV NODAĻA
PASĀKUMI VIETĒJĀS LAUKSAIMNIECISKĀS RAŽOŠANAS ATBALSTAM
19. pants
Pasākumi
1. POSEI programmas ietver tādus īpašus pasākumus Līguma trešās daļas III sadaļas darbības jomā ietilpstošo lauksaimniecības produktu vietējās ražošanas veicināšanai, kuri ir nepieciešami, lai nodrošinātu vietējās lauksaimnieciskās ražošanas nepārtrauktību un attīstību ikvienā tālākajā reģionā.
2. Programmas daļas, kurās iekļauti pasākumi vietējās lauksaimnieciskās ražošanas atbalstam un kuras atbilst 2. pantā izklāstītajiem mērķiem, ietver vismaz šādus elementus:
a)
attiecīgās lauksaimnieciskās ražošanas pašreizējā stāvokļa skaitlisks raksturojums, ņemot vērā pieejamo novērtējumu rezultātus, kurā norādītas attīstības atšķirības, nepilnības un potenciāls, izmantotie finanšu līdzekļi un iepriekš veikto pasākumu galvenie rezultāti;
b)
ierosinātās stratēģijas apraksts, atlasītās prioritātes, skaitļos izteikti vispārējie un darbības mērķi un novērtējums, kurā uzrādīta sagaidāmā ietekme uz ekonomiku, vidi un sociālo jomu, tostarp uz nodarbinātību;
c)
paredzēto pasākumu un jo īpaši to īstenošanai paredzēto atbalsta shēmu apraksts un attiecīgā gadījumā informācija par nepieciešamību pēc pētījumiem, demonstrējumu projektiem, mācībām vai tehniskās palīdzības darbībām saistībā ar attiecīgo pasākumu sagatavošanu, īstenošanu vai pielāgošanu;
d)
to atbalstu saraksts, kuri ir tiešie maksājumi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 2. panta d) punktu;
e)
atbalsta apjoms, kas noteikts katram pasākumam, un provizoriskā summa, kas paredzēta katrai darbībai, lai sasniegtu vienu vai vairākus programmas mērķus.
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus par prasībām attiecībā uz 2. punktā aprakstītā atbalsta sniegšanu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
4. Programmā var iekļaut pasākumus lauksaimniecības produktu ražošanas, pārstrādes vai pārdošanas atbalstam tālākajos reģionos.
Katrs pasākums var ietvert dažādas darbības. Katrai darbībai programmā nosaka vismaz šādus elementus:
a)
saņēmēji;
b)
atbilstības nosacījumi;
c)
atbalsta vienības summa.
Lai atbalstītu produktu laišanu tirgū ārpus reģiona, kurā tie saražoti, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 33. pantu attiecībā uz nosacījumiem laišanai tirgū paredzētā atbalsta summas noteikšanai un attiecīgā gadījumā attiecībā uz nosacījumiem to produktu daudzuma noteikšanai, kuriem šo atbalstu piemēro.
20. pants
Pārbaudes un nepamatoti maksājumi
1. Šajā nodaļā paredzēto pasākumu pārbaudi veic, izmantojot administratīvās pārbaudes un pārbaudes uz vietas.
2. Nepamatota maksājuma gadījumā tā saņēmējs atmaksā attiecīgo summu. Pēc analoģijas piemēro 80. pantu Komisijas Regulā (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu (11).
V NODAĻA
PAPILDU PASĀKUMI
21. pants
Logotips
1. Lai uzlabotu informētību par tālākajiem reģioniem raksturīgiem kvalitatīviem pārstrādātiem vai nepārstrādātiem lauksaimniecības produktiem un veicinātu šo produktu patēriņu, ievieš logotipu.
2. Šā panta 1. punktā minētā logotipa izmantošanas nosacījumus ierosina attiecīgās tirdzniecības organizācijas. Dalībvalstu iestādes šos priekšlikumus kopā ar atzinumu par tiem nosūta Komisijai.
Šā logotipa izmantošanu uzrauga publiska institūcija vai struktūra, ko apstiprinājušas kompetentās valsts iestādes.
3. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 33. pantu attiecībā uz nosacījumiem tiesībām izmantot šo logotipu, tā atveidošanai un šāda atveidojuma izmantošanai. Minētos nosacījumus paredz tādus, lai tie uzlabotu informētību par tālāko reģionu kvalitatīviem lauksaimniecības produktiem un palielinātu šādu produktu patēriņu neatkarīgi no tā, vai tie ir pārstrādāti vai nepārstrādāti.
4. Komisija pieņem īstenošanas aktus attiecībā uz sīki izstrādātiem noteikumiem par logotipa izmantošanu un dalībvalstu veicamo pārbaužu un uzraudzības minimālajām prasībām. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
22. pants
Lauku attīstība
1. Neskarot Regulas (EK) Nr. 1698/2005 39. panta 4. punktu, minētās regulas I pielikumā noteiktos gada maksimālos apjomus, par kuriem var saņemt Savienības atbalstu, var palielināt līdz divkāršam apmēram gadījumā, ja tiek veikti pasākumi ezeru aizsardzībai Azoru salās un pasākumi ainavas, bioloģiskās daudzveidības un lauksaimniecības zemes tradicionālo iezīmju aizsardzībai un akmens sienu saglabāšanai tālākajos reģionos.
2. Attiecīgā gadījumā Regulas (EK) Nr. 1698/2005 16. pantā minētajās šiem reģioniem paredzētajās programmās iekļauj to pasākumu aprakstu, kuri ir plānoti saskaņā ar šā panta 1. punktu.
23. pants
Valsts atbalsts
1. Attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, uz kuriem attiecas Līguma I pielikums un kuriem piemēro tā 107., 108. un 109. pantu, Komisija saskaņā ar Līguma 108. pantu var atļaut darbības atbalstu minēto produktu ražošanai, pārstrādei un tirdzniecībai, lai mazinātu tālāko reģionu lauksaimnieciskās darbības īpašos ierobežojumus, ko rada to izolētība un ārkārtīgi tālā un nomaļā atrašanās vieta.
2. Dalībvalstis var piešķirt papildu finansējumu POSEI programmu īstenošanai. Šādos gadījumos dalībvalstis par piešķirto valsts atbalstu paziņo Komisijai, un Komisija var to apstiprināt saskaņā ar šo regulu kā daļu no minētajām programmām. Atbalstu, par kuru šādi paziņots, uzskata par tādu, par kuru paziņots Līguma 108. panta 3. punkta pirmā teikuma nozīmē.
3. Francija savu tālāko reģionu cukura nozarei var piešķirt atbalstu, kas nepārsniedz EUR 90 miljonus vienā tirdzniecības gadā.
Francija par faktiski piešķirtā atbalsta apjomu informē Komisiju 30 dienas pirms katra tirdzniecības gada beigām.
4. Neskarot šā panta 1. un 2. punktu un atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 180. panta pirmās daļas, kā arī no 3. panta Padomes Regulā (EK) Nr. 1184/2006 (2006. gada 24. jūlijs), ar ko konkrētus konkurences noteikumus piemēro dažu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai (12), Līguma 107., 108. un 109. pantu nepiemēro maksājumiem, kurus dalībvalstis veic saskaņā ar šīs regulas IV nodaļu, šā panta 3. punktu un 24. un 28. pantu.
24. pants
Augu veselības programmas
1. Dalībvalstis iesniedz Komisijai to organismu kontroles programmas, kuri ir kaitīgi augiem vai augu produktiem tālākajos reģionos. Šajās programmās jo īpaši nosaka sasniedzamos mērķus, veicamos pasākumus, to ilgumu un izmaksas.
Komisija izvērtē iesniegtās programmas. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai apstiprinātu vai noraidītu minētās programmas. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. Savienība sniedz ieguldījumu 1. punktā minēto programmu finansēšanā, pamatojoties uz reģionu situācijas tehnisku analīzi.
Šāds ieguldījums var segt līdz pat 75 % no attaisnotajiem izdevumiem. Maksājumu veic, pamatojoties uz dalībvalstu iesniegtajiem dokumentiem. Vajadzības gadījumā Komisija var organizēt pārbaudes, ko tās vārdā veic eksperti, kuri minēti 21. pantā Padomes Direktīvā 2000/29/EK (2000. gada 8. maijs) par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (13).
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus attiecībā uz katru reģionu un programmu, ar ko, pamatojoties uz 2. punktā minētajiem kritērijiem un programmu, kas iesniegta saskaņā ar 1. punktu, noteiktu:
a)
Savienības finansiālo līdzdalību, kā arī atbalsta apjomu;
b)
pasākumus, kas atbilst Savienības finansējuma piešķiršanas kritērijiem.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
25. pants
Vīns
1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.v, 103.w, 103.x un 182.a pantā minētos pasākumus Azoru salām un Madeirai nepiemēro.
2. Neskarot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 120.a panta 2. punkta otro daļu, vīnogas, kas izaudzētas no minētās daļas b) punktā uzskaitītajām vīnogulāju šķirnēm un kas novāktas Azoru salās un Madeirā, var izmantot vīna ražošanai, ja šis vīns paliek minētajos reģionos.
Portugāle pakāpeniski pārtrauc ievākt ražu no zemes gabaliem, kas apstādīti ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 120.a panta 2. punkta otrās daļas b) apakšpunktā minēto šķirņu vīnogulājiem, vajadzības gadījumā izmantojot minētās regulas 103.q pantā paredzēto atbalstu.
3. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 85.f panta, Kanāriju salām līdz 2012. gada 31. decembrim piemēro stādīšanas tiesību pārejas režīmu.
26. pants
Piens
1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 79. pantā minētās papildu nodevas sadalīšanas nolūkā par ražotājiem, kas piedalījušies limita pārsniegšanā, uzskata tikai tos ražotājus, kas minētās regulas 65. panta c) punkta nozīmē ir reģistrējuši savu darbību un nodarbojas ar ražošanu Azoru salās, to tirgū laistās produkcijas apjomam pārsniedzot to references daudzumu, kuram pieskaitīts šā punkta trešajā daļā minētais procents.
Papildu nodevu piemēro daudzumiem, kas pārsniedz kvotu, kura tādējādi palielinājusies par trešajā daļā minēto procentu, pēc tam kad neizmantotie daudzumi, nepārsniedzot minētā palielinājuma rezultātā radušās robežvērtības, pārdalīti visiem ražotājiem Regulas (EK) Nr. 1234/2007 65. panta c) punkta nozīmē, kuri ir reģistrējuši savu darbību un nodarbojas ar lauksaimniecību Azoru salās, proporcionāli katram ražotājam pieejamajam references daudzumam.
Pirmajā daļā minētais procents ir attiecība starp 23 000 tonnu daudzumu, sākot no 2005./2006. tirdzniecības gada, un katrai saimniecībai pieejamo references daudzumu kopsummu 2010. gada 31. martā. Tas attiecas tikai uz kvotām, kas pieejamas 2010. gada 31. martā.
2. Piena vai piena ekvivalenta daudzumus, kuri laisti tirgū, pārsniedzot attiecīgo kvotu, bet kuri atbilst 1. punkta trešajā daļā minētajam procentam, pēc tajā pašā punktā minētās pārdalīšanas neņem vērā, nosakot iespējamu kvotas pārsniegumu Portugālē, kuru aprēķina saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 66. pantu.
3. Piena ražotājiem piemērojamo papildu nodevas režīmu, kas paredzēts Regulā (EK) Nr. 1234/2007, nepiemēro Francijas aizjūras departamentos un, vietējās produkcijas apjomam nepārsniedzot 4 000 tonnu piena, Madeirā.
4. Neraugoties uz Regulas (EK) Nr. 1234/2007 114. panta 2. punktu, no Savienības izcelsmes piena pulvera atjaunota īpaši augstā temperatūrā apstrādāta piena ražošana Madeirā un Francijas aizjūras departamentā Reinjonā ir atļauta, nepārsniedzot vietējā patēriņa vajadzības, ar noteikumu, ka šis pasākums nepadraud vietēji saražotā piena savākšanu un realizāciju. Ja Francija pierāda šāda pasākuma lietderību Francijas aizjūras departamentos - Martinikā, Gvadelupā un Francijas Gviānā, Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt nepieciešamos deleģētos aktos saskaņā ar 33. pantu, lai paplašinātu šā pasākuma piemērošanu, attiecinot to arī uz minētajiem departamentiem. Šo produktu izmanto tikai vietējam patēriņam.
Šādi atjaunota ļoti augstā temperatūrā apstrādāta piena iegūšanas metodi skaidri norāda uz pārdošanas etiķetes.
27. pants
Lopkopība
1. Tikmēr, kamēr bullēnu vietējais skaits nav sasniedzis pietiekamu daudzumu, lai nodrošinātu vietējās liellopu gaļas ražošanas saglabāšanu un attīstību Francijas aizjūras departamentos un Madeirā, nodrošina iespēju liellopus importēt no trešām valstīm nobarošanai uz vietas un patēriņam Francijas aizjūras departamentos un Madeirā, nepiemērojot ievedmuitas nodokli saskaņā ar kopējo muitas tarifu. Komisija pieņem īstenošanas aktus par pasākumiem, kas nepieciešami, lai īstenotu šo panta daļu, un jo īpaši līdzekļus, ar kādiem ievieš atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa attiecībā uz bullēnu importu Francijas aizjūras departamentos un Madeirā. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
Attiecībā uz dzīvniekiem, kas atbilst šā punkta pirmajā daļā minētā atbrīvojuma piemērošanas kritērijiem, piemēro 13. pantu un 14. panta 1. punktu.
2. To dzīvnieku skaitu, kuri atbilst 1. punktā minētā atbrīvojuma kritērijiem, nosaka POSEI programmās, ja šāda importa nepieciešamību pamato ar vietējās ražošanas attīstību. Prioritāti attiecībā uz šādiem dzīvniekiem piešķir ražotājiem, no kuru turējumā esošajiem nobarošanai paredzētajiem dzīvniekiem vismaz 50 % ir vietējas izcelsmes dzīvnieki.
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 33. pantu, lai paredzētu nosacījumus, ar kādiem importu atbrīvo no ievedmuitas nodokļa. Minētajos nosacījumos ņem vērā liellopa gaļas ražošanas nozares vietējās īpatnības.
3. Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 73/2009 52. pantu un 53. panta 1. punktu, Portugāle var samazināt tai noteiktā maksimāli pieļaujamā apjoma komponenti, kas atbilst maksājumiem par aitas un kazas gaļu un piemaksu par zīdītājgovīm. Šādā gadījumā Komisija pieņem īstenošanas aktu attiecībā uz atbilstīgo summu no maksimālā pieļaujamā apjoma, kas noteikts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 52. pantu un 53. panta 1. punktu, ko pārnes uz finanšu piešķīrumu, kurš minēts šīs regulas 30. panta 2. punkta otrajā ievilkumā. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
28. pants
Valsts atbalsts tabakas ražošanai
Spānijai ir atļauts piešķirt atbalstu tabakas ražošanai Kanāriju salās. Šā atbalsta piešķiršana nedrīkst izraisīt diskrimināciju starp ražotājiem šajās salās.
Atbalsta apjoms nedrīkst pārsniegt EUR 2 980,62 par tonnu. Papildu atbalstu katru gadu piešķir par apjomu, kas nepārsniedz 10 tonnas.
29. pants
Tabakas atbrīvošana no muitas nodokļiem
1. Muitas nodokļus neuzliek tādas jēltabakas un daļēji apstrādātas tabakas tiešajam importam Kanāriju salās, kura atbilst šādiem KN kodiem:
a)
KN kods 2401; un
b)
apakšpozīcijas:
-
2401 10 - jēltabaka ar neizgrieztu vidējo dzīslu,
-
2401 20 - jēltabaka ar daļēji vai pilnīgi izgrieztu vidējo dzīslu,
-
ex 2401 20 - cigāru ārējais apvalks uz turētājiem spolēs, kas paredzētas tabakas ražošanai,
-
2401 30 - tabakas atkritumi,
-
ex 2402 10 - nepabeigti cigāri, neietīti,
-
ex 2403 10 - cigarešu materiāls (gatavs tabakas maisījums cigarešu, cigarellu un cigāru ražošanai),
-
ex 2403 91 - homogenizēta vai atjaunota tabaka, kas ir vai nav plāksnēs vai lentēs,
-
ex 2403 99 - tabaka ar palielinātu apjomu.
Pirmajā daļā paredzēto atbrīvojumu piešķir ar 12. pantā minētajiem sertifikātiem.
Šo atbrīvojumu piemēro pirmajā daļā minētajiem produktiem, kas paredzēti pārstrādei Kanāriju salās, lai vietējā līmenī ražotu patēriņam domātus gatavus tabakas izstrādājumus, nepārsniedzot importa maksimālo apjomu gadā, proti, 20 000 tonnu jēltabakas ar izgrieztu vidējo dzīslu ekvivalenta.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktus par pasākumiem, kas nepieciešami 1. punkta īstenošanai, un konkrētāk - pasākumus, lai ieviestu tabakas importa atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa Kanāriju salās. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
VI NODAĻA
FINANŠU NOTEIKUMI
30. pants
Finanšu līdzekļi
1. Šajā regulā paredzētie pasākumi ir intervence, kas paredzēta, lai stabilizētu lauksaimniecības tirgus Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (2005. gada 21. jūnijs) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (14) 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē, izņemot pasākumus, kas noteikti:
a)
22. pantā; un
b)
24. pantā, sākot no 2014.-2020. gada laikposma daudzgadu finanšu shēmas piemērošanas dienas.
2. Attiecībā uz katru finanšu gadu Savienība finansē III un IV nodaļā paredzētos pasākumus, nepārsniedzot šādas ikgadējās summas:
-
Francijas aizjūras departamentos
EUR 278,41 miljons,
-
Azoru salās un Madeirā
EUR 106,21 miljons,
-
Kanāriju salās
EUR 268,42 miljoni.
3. Summas, ko attiecībā uz katru finanšu gadu piešķir III nodaļā paredzētajiem pasākumiem, nedrīkst pārsniegt šādas summas:
-
Francijas aizjūras departamentos
EUR 26,9 miljoni,
-
Azoru salās un Madeirā
EUR 21,2 miljoni,
-
Kanāriju salās
EUR 72,7 miljoni.
Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka prasības, saskaņā ar kurām dalībvalstis var grozīt to finansējumu, ko katru gadu piešķir dažādajiem produktiem, kuriem piemēro īpašo piegādes režīmu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
4. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 33. pantu attiecībā uz nosacījumiem tā ikgadējā maksimālā apjoma noteikšanai, kādu var piešķirt pasākumiem pētījumu, demonstrēšanas projektu, mācību un tehniskās palīdzības finansēšanai, ar noteikumu, ka šāds piešķīrums ir saprātīgs un proporcionāls.
5. Savienība attiecībā uz 2013. finanšu gadu piešķir papildu finansējumu tālāko reģionu banānu nozarei, kura maksimālais apjoms ir šāds:
-
:
Francijas aizjūras departamentos
:
EUR 18,52 miljoni,
-
:
Azoru salās un Madeirā
:
EUR 1,24 miljoni,
-
:
Kanāriju salās
:
EUR 20,24 miljoni.
VII NODAĻA
VISPĀRĪGI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
31. pants
Dalībvalstu pasākumi
Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību šai regulai, jo īpaši attiecībā uz pārbaudēm un administratīvām sankcijām, un informē par to Komisiju.
32. pants
Paziņojumi un pārskati
1. Dalībvalstis katru gadu ne vēlāk kā 15. februārī paziņo Komisijai par apropriācijām, kas tām darītas pieejamas un ko tās ir paredzējušas nākamajā gadā izmantot provizoriskās piegādes bilances īstenošanai un katra POSEI programmās iekļautā vietējās lauksaimnieciskās ražošanas veicināšanas pasākuma īstenošanai.
2. Dalībvalstis katru gadu ne vēlāk kā 30. septembrī iesniedz Komisijai pārskatu par šajā regulā paredzēto pasākumu īstenošanu iepriekšējā gadā.
3. Komisija līdz 2015. gada 30. jūnijam un pēc tam ik pēc pieciem gadiem iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei vispārēju pārskatu, kurā norāda to darbību ietekmi, tostarp banānu un piena nozarē, kuras veiktas saskaņā ar šo regulu, attiecīgā gadījumā pārskatam pievienojot attiecīgus priekšlikumus.
4. Analīzēs, pētījumos un novērtējumos, ko Komisija veic saistībā ar tirdzniecības nolīgumiem un kopējo lauksaimniecības politiku, tā iekļauj īpašu sadaļu par visiem tiem jautājumiem, kuri ir īpaši svarīgi tālākajiem reģioniem.
33. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētus aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 12. panta 2. punktā, 19. panta 4. punkta trešajā daļā, 21. panta 3. punktā, 26. panta 4. punkta pirmajā daļā, 27. panta 2. punkta otrajā daļā un 30. panta 4. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2013. gada 21. marta. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 12. panta 2. punktā, 19. panta 4. punkta trešajā daļā, 21. panta 3. punktā, 26. panta 4. punkta pirmajā daļā, 27. panta 2. punkta otrajā daļā un 30. panta 4. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 12. panta 2. punktu, 19. panta 4. punkta trešo daļu, 21. panta 3. punktu, 26. panta 4. punkta pirmo daļu, 27. panta 2. punkta otro daļu un 30. panta 4. punktu pieņemtie deleģētie akti stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kas minētie akti paziņoti Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja līdz minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
34. pants
Komitejas procedūra
1. Komisijai palīdz ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 141. pantu izveidotā Tiešo maksājumu pārvaldības komiteja, izņemot šīs regulas 24. panta īstenošanu, kurā Komisijai palīdz Pastāvīgā augu veselības komiteja, kas izveidota ar Padomes Lēmumu 76/894/EEK (15). Minētās komitejas ir komitejas Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
35. pants
Pārskats
Komisija pārskata šo kārtību līdz 2013. gada beigām, lai novērtētu tās vispārējo efektivitāti un saistībā ar jauno KLP satvaru, un nepieciešamības gadījumā ierosina atbilstīgus priekšlikumus pārskatītai POSEI sistēmai.
36. pants
Atcelšana
Ar šo atceļ Regulu (EK) Nr. 247/2006.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar pielikumā ievietoto atbilstības tabulu.
37. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2013. gada 13. martā