PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1042/2013
ze dne 7. října 2013,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o místo poskytnutí služby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 se veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby poskytované osobě nepovinné k dani zdaňují v členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo se obvykle zdržuje, bez ohledu na to, kde je usazena osoba povinná k dani poskytující tyto služby. Většina ostatních služeb poskytovaných osobě nepovinné k dani se nadále zdaňuje v členském státě, ve kterém je usazen poskytovatel služby.
(2)
Pro stanovení, které služby musí být zdaněny v členském státě příjemce, je podstatné definovat telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby. Zejména pojem služeb rozhlasového a televizního vysílání by měl být upřesněn s odkazem na definice ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU (2).
(3)
V zájmu vyjasnění této otázky byly činnosti označované jako elektronicky poskytované služby vyjmenovány v prováděcím nařízení Rady (EU) č. 282/2011 (3), aniž by ale tento seznam byl taxativní. Tento seznam by se měl aktualizovat a podobné seznamy je třeba vypracovat pro telekomunikační služby a služby rozhlasového a televizního vysílání.
(4)
Je třeba upřesnit, kdo je pro účely daně z přidané hodnoty (DPH) poskytovatelem služby, jsou-li elektronicky poskytované služby nebo telefonní služby poskytované přes internet poskytovány příjemci prostřednictvím telekomunikačních sítí nebo rozhraní či portálu.
(5)
K zajištění jednotného uplatňování pravidel pro místo poskytnutí nájmu dopravního prostředku a místo poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb je třeba upřesnit, které místo se má považovat za místo usazení právnické osoby nepovinné k dani.
(6)
S cílem určit, kdo je povinen odvést DPH za poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb, a vzhledem k tomu, že je místo zdanění stejné bez ohledu na to, zda příjemcem je osoba povinná k dani nebo osoba nepovinná k dani, by poskytovatel služby měl mít možnost určit status příjemce výlučně na základě toho, zda mu příjemce sdělí své osobní identifikační číslo pro DPH. Tento status musí být v souladu s obecnými pravidly změněn, pokud příjemce takové sdělení učiní následně. Pokud poskytovatel takové sdělení neobdrží, měl by být i nadále povinen daň odvést.
(7)
Pokud je osoba nepovinná k dani usazena ve více než jedné zemi nebo má bydliště v jedné zemi, avšak obvykle se zdržuje v jiné zemi, je třeba dát přednost místu, které nejlépe zajistí zdanění v místě skutečné spotřeby. Aby se zabránilo kompetenčním konfliktům mezi členskými státy, je třeba dát přednost místu skutečné spotřeby.
(8)
Měla by být stanovena pravidla pro vyjasnění daňového zacházení s poskytováním nájmu dopravního prostředku a telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb osobě nepovinné k dani, jejíž místo usazení, bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, je prakticky nemožné určit, nebo je nelze určit s jistotou. Je vhodné, aby byla tato pravidla založena na domněnkách.
(9)
Pokud jsou k dispozici informace ke stanovení skutečného místa, kde je příjemce usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje, je nezbytné zajistit, aby příslušná domněnka mohla být vyvrácena.
(10)
V určitých případech, kdy je služba poskytována příležitostně, je obvykle spojena s nízkými částkami a vyžaduje fyzickou přítomnost příjemce, jako například poskytování telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb na přístupovém bodě Wi-Fi nebo v internetové kavárně, nebo kdy se obvykle nevydávají stvrzenky o zaplacení či jiné důkazy o poskytnutí služby, jako v případě telefonních budek, by však poskytování a kontrola důkazů, pokud jde o místo usazení příjemce nebo jeho bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, způsobovala nepřiměřené zatížení nebo by mohla představovat problémy z hlediska ochrany údajů.
(11)
Protože daňové zacházení s poskytováním pronájmu dopravního prostředku a telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb osobě nepovinné k dani závisí na tom, kde je příjemce usazen, kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje, je nezbytné vyjasnit, co by měl poskytovatel služby získat jako důkaz pro určení místa příjemce v případech, kdy nejsou stanoveny žádné zvláštní domněnky, nebo pro vyvrácení domněnky. Za tímto účelem by měl být vypracován informativní, demonstrativní seznam důkazů.
(12)
V zájmu zajištění jednotného daňového zacházení s poskytováním služeb souvisejících s nemovitostí je třeba definovat pojem nemovitost. Měla by se upřesnit požadovaná souvislost s nemovitostí a měl by být stanoven demonstrativní seznam příkladů plnění, která jsou označena jako služby související s nemovitostí.
(13)
Je rovněž nezbytné vyjasnit daňové zacházení s poskytováním služeb, jimiž se příjemci dává k dispozici zařízení k vykonávání prací na nemovitosti.
(14)
Z praktických důvodů by mělo být jasně stanoveno, že telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby poskytnuté osobou povinnou k dani jednající vlastním jménem v souvislosti s poskytnutím ubytování v hotelech nebo místech s podobnou funkcí by pro účely určení místa poskytnutí měly být považovány za poskytnuté v těchto místech.
(15)
V souladu se směrnicí 2006/112/ES se vstup na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce má za všech okolností zdanit v místě, kde se akce skutečně koná. Je třeba jasně stanovit, že to platí i v případě, že vstupenky na takové akce neprodává přímo organizátor, ale distribuují je zprostředkovatelé.
(16)
Podle směrnice 2006/112/ES může daňová povinnost vzniknout před dodáním zboží nebo poskytnutím služeb, při tomto dodání nebo poskytnutí nebo brzy poté. Pokud jde o telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby poskytnuté v období přechodu na nová pravidla o místě poskytnutí služby, podmínky související s poskytnutím služby nebo rozdíly mezi členskými státy při jejich uplatňování by mohly vést ke dvojímu zdanění či k nezdanění. Aby se tomu zabránilo a aby se zajistilo jednotné uplatňování členskými státy, je třeba stanovit přechodná ustanovení.
(17)
Pro účely tohoto nařízení může být vhodné, aby členské státy přijaly legislativní opatření omezující určitá práva a povinnosti stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (4), tak aby byl ochráněn významný hospodářský nebo finanční zájem členského státu nebo Evropské unie včetně měnové, rozpočtové a daňové oblasti v případě, že tato opatření jsou nezbytná a přiměřená s přihlédnutím k riziku daňových podvodů a daňových úniků v členských státech a potřebě zajistit řádný výběr DPH podle tohoto nařízení.
(18)
Měl by být zaveden pojem nemovitost, aby bylo zajištěno jednotné daňové zacházení členských států s poskytováním služeb souvisejících s nemovitostmi. Zavedení tohoto pojmu by mohlo mít značný dopad na právní předpisy a správní postupy členských států. Aniž jsou dotčena předpisy nebo postupy, které se v členských státech již uplatňují, a s cílem zajistit plynulý přechod by tento pojem měl být zaveden k pozdějšímu dni.
(19)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 se mění takto:
1)
Kapitola IV se mění takto:
a)
vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 6a
1. Telekomunikační služby ve smyslu čl. 24 odst. 2 směrnice 2006/112/ES zahrnují zejména:
a)
pevné a mobilní telefonní služby pro obousměrný přenos hlasu, dat a videa, včetně telefonních služeb s obrazovým prvkem (videofonní služby);
b)
telefonní služby poskytované přes internet, včetně hlasových služeb přes internet (Voice over Internet Protocol - VoIP);
c)
hlasovou schránku, čekající hovor, přesměrování hovoru, identifikaci volajícího, třícestnou konferenci a jiné služby řízení hovorů;
d)
pagingové služby;
e)
audiotextové služby;
f)
fax, telegraf a dálnopis;
g)
přístup na internet, včetně world wide webu;
h)
připojování soukromých sítí poskytující telekomunikační spojení pro výhradní použití daným zákazníkem.
2. Telekomunikační služby ve smyslu čl. 24 odst. 2 směrnice 2006/112/ES nezahrnují:
a)
elektronicky poskytované služby;
b)
služby rozhlasového a televizního vysílání.
Článek 6b
1. Služby rozhlasového a televizního vysílání zahrnují služby, které sestávají ze zvukového a audiovizuálního obsahu, jako jsou rozhlasové a televizní pořady pro simultánní poslech nebo sledování na základě programové skladby poskytované široké veřejnosti prostřednictvím komunikačních sítí poskytovatelem mediálních služeb pod jeho redakční odpovědností.
2. Odstavec 1 se vztahuje zejména na tyto případy:
a)
rozhlasové nebo televizní pořady vysílané nebo přenášené rozhlasovou nebo televizní sítí;
b)
rozhlasové nebo televizní pořady šířené prostřednictvím internetu nebo podobné elektronické sítě (IP streaming), pokud jsou přenášeny simultánně s jejich vysíláním nebo přenosem rozhlasovou nebo televizní sítí.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a)
telekomunikační služby;
b)
elektronicky poskytované služby;
c)
poskytování informací o konkrétních pořadech na požádání;
d)
převod práv rozhlasového a televizního vysílání nebo přenosových práv;
e)
nájem technického vybavení nebo zařízení k příjmu vysílání;
f)
rozhlasové nebo televizní pořady šířené prostřednictvím internetu nebo podobné elektronické sítě (IP streaming), pokud nejsou přenášeny simultánně s jejich vysíláním nebo přenosem rozhlasovou nebo televizní sítí.“;
b)
v článku 7 se odstavec 3 mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„3. Odstavec 1 se nevztahuje na tyto případy:“,
ii)
písmeno a) se nahrazuje tímto:
„a)
služby rozhlasového a televizního vysílání;“,
iii)
písmena q), r) a s) se zrušují,
iv)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„t)
vstupenky na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce rezervované online;
u)
ubytování, pronájem vozidel, restaurační služby, přeprava cestujících nebo podobné služby rezervované online.“;
c)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 9a
1. Pro účely článku 28 směrnice 2006/112/ES, pokud jsou elektronicky poskytované služby poskytnuty prostřednictvím telekomunikační sítě, rozhraní nebo portálu, jako je platforma pro stahování aplikací, má se za to, že osoba povinná k dani, která se na tomto poskytnutí služeb podílí, jedná vlastním jménem, avšak na účet poskytovatele těchto služeb, ledaže tato osoba povinná k dani výslovně označí tohoto poskytovatele za osobu poskytující dotyčné služby a tato skutečnost je zohledněna ve smluvních ujednáních mezi oběma stranami.
Aby byl poskytovatel elektronicky poskytovaných služeb považován za osobu, kterou osoba povinná k dani výslovně označila za osobu poskytující dotyčné elektronicky poskytované služby, musí být splněny tyto podmínky:
a)
na faktuře vystavené nebo zpřístupněné každou osobou povinnou k dani, která se podílí na poskytnutí elektronicky poskytované služby, musí být specifikovány tyto služby a jejich poskytovatel;
b)
na účtence vystavené nebo zpřístupněné příjemci musí být specifikovány elektronicky poskytované služby a jejich poskytovatel.
Pro účely tohoto odstavce není osobě povinné k dani, která v souvislosti s poskytnutím elektronicky poskytovaných služeb schvaluje účtování poplatku příjemci, schvaluje provedení služby nebo stanoví obecné podmínky poskytnutí služby, povoleno výslovně označit za poskytovatele těchto služeb jinou osobu.
2. Odstavec 1 se použije, za podmínek v něm uvedených, rovněž v případě, že jsou telefonní služby poskytované přes internet, včetně hlasových služeb přes internet (Voice over Internet Protocol - VoIP), poskytovány prostřednictvím telekomunikační sítě, rozhraní nebo portálu, jako je platforma pro stahování aplikací.
3. Tento článek se nepoužije na osobu povinnou k dani, která pouze poskytuje zpracování plateb vztahujících se k elektronicky poskytovaným službám nebo telefonním službám poskytovaným přes internet, včetně hlasových služeb přes internet (VoIP), ale na poskytnutí těchto elektronicky poskytovaných služeb nebo telefonních služeb se nepodílí.“
2)
Kapitola V se mění takto:
a)
v oddíle 1 se vkládají nové články, které znějí:
„Článek 13a
Místem, kde je právnická osoba nepovinná k dani usazena, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 2 prvním pododstavci a v článcích 58 a 59 směrnice 2006/112/ES, je:
a)
místo, kde dochází k výkonu její ústřední správy, nebo
b)
místo jakékoli jiné provozovny, jež se vyznačuje dostatečnou úrovní stálosti a vhodnou strukturou z hlediska lidských a technických zdrojů, což jí umožňuje přijímat a využívat služby, které jí jsou poskytovány pro její vlastní potřebu.
Článek 13b
Pro účely směrnice 2006/112/ES se za „nemovitost“ považuje:
a)
každá určitá část země na povrchu nebo pod ním, k nimž lze založit vlastnické právo a držbu;
b)
každá budova nebo stavba spojená se zemí nebo v zemi nad úrovní moře nebo pod ní, kterou nelze snadno rozebrat nebo přemístit;
c)
každý prvek, který byl nainstalován a tvoří nedílnou součást budovy nebo stavby, bez něhož by budova nebo stavba byla neúplná, jako například dveře, okna, střechy, schodiště a výtahy;
d)
každý prvek, zařízení nebo stroj trvale nainstalovaný v budově nebo stavbě, které nelze přemístit bez zničení nebo změny budovy nebo stavby.“;
b)
v čl. 18 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Avšak bez ohledu na informace o opaku může poskytovatel telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb považovat příjemce usazeného ve Společenství za osobu nepovinnou k dani, dokud mu uvedený příjemce nesdělí své osobní identifikační číslo pro DPH.“;
c)
článek 24 se nahrazuje tímto:
„Článek 24
Pokud jsou služby, na něž se vztahuje čl. 56 odst. 2 první pododstavec nebo články 58 a 59 směrnice 2006/112/ES, poskytnuty osobě nepovinné k dani, která je usazena ve více než jedné zemi nebo má bydliště v jedné zemi, ale obvykle se zdržuje v jiné zemi, přednost má:
a)
v případě právnické osoby nepovinné k dani místo uvedené v čl. 13a písm. a) tohoto nařízení, ledaže existuje důkaz, že se služba využívá v provozovně uvedené v písmenu b) uvedeného článku;
b)
v případě fyzické osoby místo, kde se tato osoba obvykle zdržuje, ledaže existuje důkaz, že se služba využívá v jejím bydlišti.“;
d)
oddíl 4 se mění takto:
i)
vkládají se nové pododdíly, které znějí:
„Pododdíl 3a
Domněnky o místě příjemce
Článek 24a
1. Pro účely článků 44, 58 a 59a směrnice 2006/112/ES, jestliže poskytovatel telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb poskytuje tyto služby na místě, jako je například telefonní budka, telefonní stánek, přístupový bod Wi-Fi, internetová kavárna, restaurace nebo hotelová hala, na kterém musí být příjemce fyzicky přítomen, aby mu mohla být služba poskytovatelem poskytnuta, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v daném místě a že tato služba se tam skutečně používá a využívá.
2. Je-li místo uvedené v odstavci 1 tohoto článku na palubě lodi, letadla anebo ve vlaku, které provádějí přepravu cestujících uskutečněnou ve Společenství podle článků 37 a 57 směrnice 2006/112/ES, zemí tohoto místa se rozumí země zahájení osobní přepravy.
Článek 24b
Pro účely článku 58 směrnice 2006/112/ES, jsou-li osobě nepovinné k dani poskytnuty telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby:
a)
prostřednictvím její pevné linky, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě instalace pevné linky;
b)
prostřednictvím mobilních sítí, má se za to, že se místo, kde je příjemce usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje, nachází v zemi určené mezinárodním směrovým kódem země SIM karty použité při příjmu těchto služeb;
c)
pro které je třeba použít dekodér nebo podobné zařízení nebo televizní kartu, bez použití pevné linky, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě, kde je umístěn dekodér nebo podobné zařízení, nebo není-li toto místo známo, v místě, na které byla zaslána televizní karta za účelem použití tamtéž;
d)
za jiných okolností, než které jsou uvedeny v článku 24a a v písmenech a), b) a c) tohoto článku, má se za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě, které je jako takové označeno s použitím dvou důkazů, které si neprotiřečí, podle článku 24f tohoto nařízení.
Článek 24c
Pro účely čl. 56 odst. 2 směrnice 2006/112/ES, má se v případě jiného než krátkodobého nájmu dopravního prostředku osobě nepovinné k dani za to, že příjemce je usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje v místě, které jako takové určí poskytovatel služby s použitím dvou důkazů, které si neprotiřečí, podle článku 24e tohoto nařízení.
Pododdíl 3b
Vyvracení domněnek
Článek 24d
1. Poskytovatel služby uvedené v článku 58 směrnice 2006/112/ES může vyvrátit domněnku podle článku 24a nebo čl. 24b písm. a), b) nebo c) tohoto nařízení s použitím tří důkazů, které si neprotiřečí a z nichž vyplývá, že je příjemce usazen, má bydliště nebo se obvykle zdržuje jinde.
2. Správce daně může vyvrátit domněnky podle článků 24a, 24b nebo 24c, pokud existují náznaky nesprávného použití nebo zneužití ze strany poskytovatele.
Pododdíl 3c
Důkazy pro určení místa příjemce a vyvracení domněnek
Článek 24e
Pro účely uplatnění pravidel stanovených v čl. 56 odst. 2 směrnice 2006/112/ES a splnění požadavků článku 24c tohoto nařízení, slouží jako důkaz zejména toto:
a)
fakturační adresa příjemce;
b)
bankovní údaje, například místo, kde je veden bankovní účet používaný k placení, nebo kontaktní adresa příjemce, kterou má uvedená banka k dispozici;
c)
evidenční údaje dopravního prostředku, který si příjemce pronajímá, pokud se evidence uvedeného dopravního prostředku požaduje v místě jeho používání, nebo další podobné informace;
d)
jiné informace důležité z obchodního hlediska.
Článek 24f
Pro účely uplatnění pravidel uvedených v článku 58 směrnice 2006/112/ES a splnění požadavků čl. 24b písm. d) nebo čl. 24d odst. 1 tohoto nařízení slouží jako důkaz zejména:
a)
fakturační adresa příjemce;
b)
adresa internetového protokolu (IP) zařízení, které používá příjemce, nebo jakýkoli způsob geolokalizace;
c)
bankovní údaje, například místo, kde je veden bankovní účet používaný k placení, nebo kontaktní adresa příjemce, kterou má uvedená banka k dispozici;
d)
mezinárodní směrový kód země (MCC) mezinárodní identifikace mobilního účastníka (IMSI) uložený na SIM kartě, kterou příjemce používá;
e)
místo pevné linky příjemce, jejímž prostřednictvím je mu služba poskytována;
f)
jiné informace důležité z obchodního hlediska.“,
ii)
vkládá se nový pododdíl, který zní:
„Pododdíl 6a
Poskytnutí služby související s nemovitostí
Článek 31a
1. Služby související s nemovitostí podle článku 47 směrnice 2006/112/ES zahrnují pouze služby, které mají dostatečně přímou souvislost s danou nemovitostí. V níže uvedených případech se má za to, že služby mají dostatečnou přímou souvislost s nemovitostí:
a)
v případě, že vyplývají z nemovitosti a že daná nemovitost tvoří konstitutivní prvek služby a je pro poskytnutou službu hlavní a zásadní;
b)
v případě, že jsou poskytovány na nemovitosti nebo na ni jsou zaměřeny a jejich cílem je právní nebo fyzická změna uvedené nemovitosti.
2. Odstavec 1 se vztahuje zejména na tyto případy:
a)
vypracování plánů budovy nebo částí budovy určených pro určitou parcelu bez ohledu na to, zda budova je nebo není postavena;
b)
poskytování služeb stavebního dozoru nebo bezpečnostních služeb;
c)
stavba budovy na pozemku, jakož i stavební a demoliční práce prováděné na budově nebo na jejích částech;
d)
stavba trvalých staveb na pozemku, jakož i stavební a demoliční práce prováděné na trvalých konstrukcích, jako jsou potrubní systémy pro plyn, vodu, odpadní vodu a podobně;
e)
práce na pozemku, včetně zemědělských služeb, jako je orba, setí, zavlažování a hnojení;
f)
průzkum a posouzení rizika a celistvosti nemovitosti;
g)
oceňování nemovitosti, včetně případu, že je této služby potřeba pro účely pojištění, ke stanovení hodnoty nemovitosti jako zajištění úvěru nebo pro posouzení rizika a škod v rámci sporů;
h)
pacht nebo nájem nemovitosti jiný než spadající pod odst. 3 písm. c), včetně skladování zboží, u kterého je určitá část dané nemovitosti určena pro výlučné používání příjemcem;
i)
poskytování ubytování v hotelech nebo místech s podobnou funkcí, jako jsou prázdninové tábory nebo místa upravená k využívání jako tábořiště, včetně práva pobývat na určitém místě vyplývajícího z převodu práv dočasného užívání a podobně;
j)
udělení nebo převod jiných práv, než která spadají pod písmena h) a i), k užívání celé nemovitosti nebo její části, včetně povolení k užívání části nemovitosti, jako je poskytování rybolovných a lovných práv nebo přístupu do salónků na letištích nebo využívání infrastruktury, za které se vybírá mýto, například mostu nebo tunelu;
k)
údržba, renovace a opravy budovy nebo její části, včetně práce, jako je čištění, obkládání, tapetování a pokládání dřevěných podlah;
l)
údržba, renovace a opravy trvalých konstrukcí, například potrubních systémů pro plyn, vodu, odpadní vody a podobně;
m)
instalace nebo montáž strojů nebo zařízení, které se po instalaci nebo montáži považuje za nemovitost;
n)
údržba a opravy, inspekce a kontrola strojů nebo zařízení, pokud se tyto stroje nebo zařízení považují za nemovitost;
o)
jiná správa nemovitostí než správa portfolia investic do nemovitostí spadající pod odst. 3 písm. g), která spočívá v provozování obchodních, průmyslových nebo obytných nemovitostí vlastníkem nemovitosti nebo na jeho účet;
p)
zprostředkování v případě prodeje, pachtu nebo pronájmu nemovitosti a při zřizování nebo převodu některých práv k nemovitosti nebo věcných práv k nemovitosti (ať již jsou nebo nejsou považována za hmotný majetek), kromě zprostředkování spadajícího pod odst. 3 písm. d);
q)
právní služby související s převodem vlastnictví nemovitosti, se zřizováním nebo převodem některých práv k nemovitosti nebo věcných práv k nemovitosti (ať již jsou nebo nejsou považována za hmotný majetek), například notářské úkony, nebo s vypracováním smlouvy o prodeji nebo o koupi nemovitosti, a to i v případě, že vlastní transakce vedoucí k právní změně u nemovitosti není dokončena.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a)
vypracování plánů pro budovu nebo její části, pokud nejsou určeny pro konkrétní parcelu;
b)
skladování zboží v nemovitosti, pokud žádná určitá část nemovitosti není určena k výhradnímu užívání příjemcem;
c)
reklamní služby, i když zahrnují použití nemovitosti;
d)
zprostředkování při poskytování ubytování v hotelech nebo místech s podobnou funkcí, jako jsou prázdninové tábory nebo místa upravená k využívání jako tábořiště, pokud zprostředkovatel jedná jménem a na účet jiné osoby;
e)
poskytnutí místa pro stánek na veletrhu nebo výstavě spolu s jinými souvisejícími službami, které umožňují vystavovateli vystavit předměty, například projekt stánku, přeprava a skladování předmětů, poskytnutí přístrojů, pokládka kabelů, pojištění a reklama;
f)
instalaci nebo montáž, údržbu a opravu, inspekci nebo kontrolu přístrojů nebo zařízení, které není ani se nestane součástí nemovitosti;
g)
správu portfolia investic do nemovitostí;
h)
jiné právní služby, než které spadají pod odst. 2 písm. q), v souvislosti se smlouvami, včetně poradenství týkajícího se podmínek smlouvy o převodu nemovitosti nebo provádění takové smlouvy nebo prokázání existence takové smlouvy, pokud tyto služby nesouvisejí s převodem vlastnictví k nemovitosti.
Článek 31b
Pokud se dá příjemci k dispozici zařízení za účelem výkonu práce na nemovitosti, představuje dané plnění poskytnutí služeb souvisejících s nemovitostí pouze v případě, že poskytovatel přebírá odpovědnost za provedení práce.
Pokud poskytovatel služby poskytne příjemci zařízení společně s dostatečným personálem k jeho obsluze za účelem výkonu práce, platí domněnka, že poskytovatel převzal odpovědnost za provedení dané práce. Domněnku, že poskytovatel je odpovědný za provedení práce, lze vyvrátit jakýmikoli relevantními skutkovými nebo právními prostředky.
Článek 31c
Za účelem určení místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytovaných služeb poskytovaných osobou povinnou k dani jednající vlastním jménem spolu s ubytováním v hotelech nebo místech s podobnou funkcí, jako jsou prázdninové tábory nebo místa upravená k využívání jako tábořiště, se tyto služby považují za poskytnuté v těchto místech.“,
iii)
v pododdíle 7 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 33a
Na poskytnutí vstupenek, které opravňují ke vstupu na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce, zprostředkovatelem jednajícím vlastním jménem, ale na účet organizátora, nebo jinou osobou povinnou k dani, než je organizátor, jednající na vlastní účet, se vztahují článek 53 a čl. 54 odst. 1 směrnice 2006/112/ES.“
3)
V bodě 4 přílohy I se doplňují nová písmena, která znějí:
„f)
příjem rozhlasových nebo televizních pořadů distribuovaných prostřednictvím rozhlasové nebo televizní sítě, internetu nebo podobné elektronické sítě k poslechu nebo sledování pořadů v okamžiku, který si uživatel zvolil, a na jeho individuální žádost na základě katalogu pořadů sestaveného poskytovatelem mediálních služeb, například televize nebo video na požádání;
g)
příjem rozhlasových nebo televizních pořadů šířených prostřednictvím internetu nebo podobné elektronické sítě (IP streaming), pokud nejsou přenášeny simultánně s jejich vysíláním nebo přenosem rozhlasovou nebo televizní sítí;
h)
poskytnutí zvukového a audiovizuálního obsahu prostřednictvím komunikačních sítí, který neposkytuje a za který není redakčně odpovědný poskytovatel mediálních služeb;
i)
následná poskytnutí zvukového a audiovizuálního výstupu poskytovatele mediálních služeb prostřednictvím komunikačních sítí jiné osoby než poskytovatele mediálních služeb.“
Článek 2
Pokud jde o telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby, které poskytuje poskytovatel usazený ve Společenství osobě nepovinné k dani, která je usazena, má bydliště nebo se obvykle zdržuje ve Společenství, platí toto:
a)
místem poskytnutí každého zdanitelného plnění, které se uskuteční před 1. lednem 2015, je místo, kde je usazen poskytovatel, jak je uvedeno v článku 45 směrnice 2006/112/ES, a to bez ohledu na to, kdy je poskytnutí nebo průběžné poskytování této služby dokončeno;
b)
místem poskytnutí každého zdanitelného plnění, které se uskuteční dne 1. ledna 2015 nebo po tomto dni, je místo, kde je usazen, má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje příjemce, bez ohledu na to, kdy bylo poskytnutí nebo průběžné poskytování této služby zahájeno;
c)
došlo-li k uskutečnění zdanitelného plnění před 1. lednem 2015 v členském státě, kde je usazen poskytovatel, nevzniká v členském státě příjemce dne 1. ledna 2015 nebo po tomto dni žádná daňová povinnost ve vztahu k témuž zdanitelnému plnění.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Články 13b, 31a a 31b prováděcího nařízení (EU) č. 282/2011, jak jsou vloženy tímto nařízením, se však použijí ode dne 1. ledna 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 7. října 2013.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1042/2013
(2013. gada 7. oktobris),
ar ko groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 282/2011 attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas vietu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Direktīvu 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) un jo īpaši tās 397. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Direktīvā 2006/112/EK noteikts, ka no 2015. gada 1. janvāra visiem telekomunikāciju, radio un televīzijas apraides un elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, ko sniedz personai, kas nav nodokļa maksātāja, nodoklis ir jāpiemēro dalībvalstī, kurā pakalpojuma saņēmējs veic uzņēmējdarbību, kurā tam ir pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, neatkarīgi no tā, kur uzņēmējdarbību veic nodokļa maksātājs, kas sniedz šos pakalpojumus. Lielākajai daļai citu pakalpojumu, ko sniedz personai, kas nav nodokļa maksātāja, arī turpmāk nodokli piemēro dalībvalstī, kurā pakalpojuma sniedzējs veic uzņēmējdarbību.
(2)
Lai noteiktu, kuriem pakalpojumiem jāpiemēro nodoklis pakalpojuma saņēmēja dalībvalstī, ir svarīgi definēt telekomunikāciju, radio un televīzijas apraides un elektroniski sniegtu pakalpojumu jēdzienu. Īpaši svarīgi būtu precizēt jēdzienu “radio un televīzijas apraides” (turpmāk “apraide”) pakalpojumi, ņemot vērā definīcijas, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2010/13/ES (2).
(3)
Lai nodrošinātu lielāku skaidrību, darījumi, kas uzskatāmi par elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, ir iekļauti Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 (3) sarakstā, kas ir indikatīvs. Šis saraksts būtu jāatjaunina, un telekomunikāciju un apraides pakalpojumu jomā būtu jāizveido līdzīgi saraksti.
(4)
Pievienotās vērtības nodokļa (PVN) uzlikšanas vajadzībām ir jākonkretizē pakalpojuma sniedzējs gadījumos, kad elektroniskos vai balss telefonijas pakalpojumus tiešsaistē sniedz pakalpojuma saņēmējam, izmantojot telekomunikāciju tīklus, saskarni vai portālu.
(5)
Lai nodrošinātu, ka noteikumi par transportlīdzekļu nomas pakalpojumu sniegšanas vietu un telekomunikāciju, apraides un elektroniski sniegtu pakalpojumu sniegšanas vietu tiek vienādi piemēroti, ir jānosaka, kura valsts uzskatāma par vietu, kur juridiskā persona, kas nav nodokļa maksātāja, veic uzņēmējdarbību.
(6)
Lai noteiktu, kura persona atbild par PVN samaksu saistībā ar telekomunikāciju, apraides un elektroniski sniegtu pakalpojumu sniegšanu, un ņemot vērā to, ka nodokļa maksāšanas vieta ir tā pati neatkarīgi no tā, vai pakalpojuma sniedzējs ir vai nav nodokļa maksātājs, pakalpojuma sniedzējam būtu jāspēj noteikt pakalpojuma saņēmēja statusu, pamatojoties tikai uz to, vai pakalpojuma saņēmējs ir paziņojis savu PVN identifikācijas numuru. Saskaņā ar vispārējiem noteikumiem šis statuss ir jāmaina, ja pakalpojuma saņēmējs šādu paziņojumu sniedz vēlāk. Ja šāds paziņojums netiek saņemts, pakalpojuma sniedzējam būtu jāpaliek atbildīgam par PVN maksāšanu.
(7)
Ja persona, kas nav nodokļa maksātāja, veic uzņēmējdarbību vairākās valstīs vai tās pastāvīgā adrese ir vienā valstī, bet parastā dzīvesvieta ir citā valstī, prioritāte ir tai vietai, kurā vislabāk var nodrošināt nodokļa uzlikšanu faktiskā patēriņa vietā. Lai novērstu dalībvalstu strīdus par jurisdikciju, būtu jānosaka faktiskā patēriņa vieta.
(8)
Būtu jāparedz noteikumi, lai precizētu nodokļu režīmu, ko piemēro transportlīdzekļu nomas pakalpojumu un telekomunikāciju, apraides un elektroniski sniegtu pakalpojumu sniegšanai personai, kura nav nodokļa maksātāja un kuras uzņēmējdarbības vietu, pastāvīgo adresi vai parasto dzīvesvietu praktiski nav iespējams noteikt vai nav iespējams noteikt precīzi. Ir atbilstīgi šos noteikumus balstīt uz prezumpcijām.
(9)
Ja ir pieejama informācija, lai noteiktu faktisko vietu, kur pakalpojuma saņēmējs veic uzņēmējdarbību, kur tam ir pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, ir jānodrošina, ka prezumpcijas var atspēkot.
(10)
Konkrētos gadījumos, kad pakalpojums tiek sniegts neregulāri, ja tas parasti ir saistīts ar mazu apjomu un prasa pakalpojuma saņēmēja fizisku klātbūtni, piemēram, telekomunikāciju, apraides vai elektroniski sniegtu pakalpojumu sniegšana wi-fi piekļuves punktos vai interneta kafejnīcās, vai ja parasti tas nerada pamatu maksājuma kvītīm vai citiem pierādījumiem par sniegto pakalpojumu, piemēram, pakalpojumu sniegšana tālruņa kabīnēs, pierādījumu nodrošināšana vai to kontrole attiecībā uz pakalpojuma saņēmēja uzņēmējdarbības vietu vai viņa pastāvīgo adresi vai parasto dzīvesvietu radītu nesamērīgu slogu vai varētu radīt problēmas datu aizsardzības jomā.
(11)
Tā kā transportlīdzekļu nomas pakalpojumu un telekomunikāciju, apraides un elektroniski sniegtu pakalpojumu sniegšanai personai, kura nav nodokļa maksātāja, nodokļu režīmu piemēro atkarībā no tā, kur ir pakalpojuma saņēmēja uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, ir jāprecizē, kādi pierādījumi pakalpojuma sniedzējam būtu jāiegūst, lai noteiktu pakalpojuma saņēmēja atrašanās vietu gadījumos, kad nav nekādu konkrētu prezumpciju vai to atspēkojuma. Šim nolūkam būtu jāsagatavo orientējošs, indikatīvs pierādījumu saraksts.
(12)
Lai nodrošinātu vienāda nodokļu režīma piemērošanu pakalpojumiem, kas saistīti ar nekustamo īpašumu, ir jādefinē nekustamā īpašuma jēdziens. Būtu jānosaka, cik ciešai ir jābūt sasaistei, lai tiktu atzīta saiknes pastāvēšana ar nekustamo īpašumu, un būtu arī jāizveido indikatīvs saraksts ar tādu darījumu piemēriem, ko uzskata par pakalpojumiem, kas saistīti ar nekustamo īpašumu.
(13)
Ir jāprecizē arī nodokļu režīms, ko piemēro pakalpojumu sniegšanai, nododot iekārtas pakalpojuma saņēmēja rīcībā, lai veiktu būvdarbus nekustamajā īpašumā.
(14)
Praktisku iemeslu dēļ būtu jāprecizē, ka telekomunikāciju, apraides vai elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, ko nodokļa maksātājs savā vārdā sniedz saistībā ar izmitināšanas pakalpojumiem viesnīcu nozarē vai citās nozarēs ar līdzīgu funkciju, piegādes vietas noteikšanas nolūkā būtu jāpiemēro tāds pats režīms kā minētajās vietās sniegtiem pakalpojumiem.
(15)
Saskaņā ar Direktīvu 2006/112/EK kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides vai līdzīgu pasākumu ieejas biļešu izplatīšanai visos gadījumos jāpiemēro nodoklis valstī, kurā faktiski notiek attiecīgais pasākums. Būtu skaidri jānorāda, ka tas attiecas arī uz gadījumiem, kad rīkotājs šādu pasākumu biļetes nepārdod tieši, bet izplatīšanu veic starpnieki.
(16)
Saskaņā ar Direktīvu 2006/112/EK PVN kļūst iekasējams pirms preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas brīdī vai drīz pēc tam. Attiecībā uz telekomunikāciju, apraides un elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, kurus sniegs pārejas periodā līdz brīdim, kad sāks piemērot jaunos noteikumus par pakalpojuma sniegšanas vietu, ar pakalpojuma sniegšanu saistītie apstākļi vai noteikumu atšķirīga piemērošana dalībvalstīs varētu izraisīt dubultu nodokļu uzlikšanu vai nodokļu neuzlikšanu vispār. Lai to novērstu un nodrošinātu vienādu piemērošanu dalībvalstīs, ir jāparedz pārejas noteikumi.
(17)
Piemērojot šo regulu, dalībvalstīm var būt lietderīgi veikt likumdošanas pasākumus, ar kuriem ierobežo konkrētas tiesības un pienākumus, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (4), lai aizsargātu svarīgas dalībvalsts vai Eiropas Savienības ekonomiskās vai finansiālās intereses, ieskaitot monetāros, budžeta un nodokļu jautājumus, gadījumos, kad šādi pasākumi ir vajadzīgi un samērīgi, ņemot vērā risku saistībā ar krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas dalībvalstīs, kā arī vajadzību nodrošināt pienācīgu šajā regulā paredzētā PVN iekasēšanu.
(18)
Būtu jāievieš nekustamā īpašuma jēdziens, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis piemēro vienādu režīmu pakalpojumiem, kas saistīti ar nekustamo īpašumu. Minētā jēdziena ieviešana varētu būtiski ietekmēt tiesību aktus un administratīvo praksi dalībvalstīs. Neskarot šādus tiesību aktus vai praksi, kas jau tiek piemērota dalībvalstīs, un lai nodrošinātu vieglu pāreju, minētais jēdziens būtu jāievieš vēlāk, lai nodrošinātu raitu pāreju uz jaunajiem noteikumiem.
(19)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Īstenošanas regulu (ES) Nr. 282/2011 groza šādi:
1)
regulas IV nodaļu groza šādi:
a)
iekļauj šādus pantus
“6.a pants
1. Telekomunikāciju pakalpojumi Direktīvas 2006/112/EK 24. panta 2. punkta nozīmē jo īpaši ir:
a)
fiksētie un mobilie balss telefonijas pakalpojumi balss, datu un videomateriālu pārraides un komutācijas nodrošināšanai, tostarp balss telefonijas pakalpojumi ar attēla sastāvdaļu (videotelefona pakalpojumi);
b)
balss telefonijas pakalpojumi, kas tiek nodrošināti ar interneta starpniecību, tostarp balss pārraide ar interneta protokolu (VoIP);
c)
balss pasta, zvanu gaidīšanas, zvanu pāradresēšanas, zvanītāja identifikācijas, trīspusējas zvanīšanas un citi zvanu pārvaldības pakalpojumi;
d)
peidžeru pakalpojumi;
e)
balss ziņojumu pakalpojumi;
f)
telefaksa, telegrāfa un teleksa pakalpojumi;
g)
piekļuve internetam, ieskaitot globālo tīmekli;
h)
privātie tīkla savienojumi, kas nodrošina telekomunikāciju savienojumus īpašām klienta vajadzībām.
2. Telekomunikāciju pakalpojumi Direktīvas 2006/112/EK 24. panta 2. punkta nozīmē nav šādi pakalpojumi:
a)
elektroniski sniegti pakalpojumi;
b)
radio un televīzijas apraides (“apraides”) pakalpojumi.
6.b pants
1. Apraides pakalpojumi ir audio un audiovizuālā satura, piemēram, radio un televīzijas programmu, pārraides pakalpojumi, kurus plašai sabiedrībai, izmantojot sakaru tīklus, nodrošina mediju pakalpojumu sniedzējs un uz kuriem ir attiecināma mediju pakalpojumu sniedzēja redakcionāla atbildība, lai nodrošinātu vienlaicīgu klausīšanos vai skatīšanos saskaņā ar raidījumu programmu.
2. Šā panta 1. punkts jo īpaši attiecas uz:
a)
radio vai televīzijas programmām, ko pārraida vai retranslē radio vai televīzijas tīklā;
b)
radio vai televīzijas programmām, ko izplata ar interneta vai cita elektroniskā tīkla starpniecību (IP straumēšana), ja tās pārraida vienlaicīgi ar šo programmu pārraidi vai retranslāciju radio vai televīzijas tīklā.
3. Šā panta 1. punkts neattiecas uz:
a)
telekomunikāciju pakalpojumiem;
b)
elektroniski sniegtiem pakalpojumiem;
c)
informēšanu par konkrētām programmām pēc pieprasījuma;
d)
apraides un translācijas tiesību nodošanu;
e)
tehniskā aprīkojuma vai telpu īri apraides pakalpojumu saņemšanai;
f)
radio vai televīzijas programmām, ko izplata ar interneta vai cita elektroniskā tīkla starpniecību (IP straumēšana), izņemot gadījumus, kad programmas tiek vienlaikus raidītas vai pārraidītas radio vai televīzijas tīklos.”;
b)
regulas 7. panta 3. punktu groza šādi:
i)
ievaddaļu aizstāj ar šādu:
“3. Šā panta 1. punkts neattiecas uz:”;
ii)
a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“a)
apraides pakalpojumiem;”;
iii)
q), r) un s) apakšpunktu svītro;
iv)
pievieno šādus apakšpunktus:
“t)
kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides un līdzīgu pasākumu ieejas biļešu iegādi tiešsaistē;
u)
pakalpojumu par izmitināšanu viesnīcā, autonomas, restorānu pakalpojumu, pasažieru pārvadājumu un līdzīgu pakalpojumu iegādi tiešsaistē.”;
c)
regulā iekļauj šādu pantu:
“9.a pants
1. Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 28. pantu, ja elektroniski sniegtos pakalpojumus sniedz, izmantojot telekomunikāciju tīklu, saskarni vai portālu, piemēram, lietojumprogrammu tiešsaistes tirgu, prezumē, ka šis nodokļa maksātājs, kas piedalās pakalpojumu sniegšanā, šos pakalpojumus sniedz savā vārdā, bet minēto pakalpojumu sniedzēja interesēs, izņemot gadījumus, kad nodokļa maksātājs minēto pakalpojuma sniedzēju ir skaidri uzrādījis kā pakalpojumu sniedzēju un tas ir atspoguļots starp pusēm noslēgtajos līgumos.
Uzskata, ka nodokļa maksātājs elektroniski sniegta pakalpojuma sniedzēju ir skaidri uzrādījis kā minēto pakalpojumu sniedzēju, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
rēķinā, ko izsniedz vai dara pieejamu ikviens nodokļa maksātājs, kurš piedalās elektroniski sniegtu pakalpojumu sniegšanā, ir jānorāda šādi pakalpojumi un to sniedzēja identitāte;
b)
rēķinā vai faktūrā, ko izsniedz vai ko dara pieejamu pakalpojuma saņēmējam, ir jānorāda elektroniski sniegtie pakalpojumi un šādu pakalpojumu sniedzēja identitāte.
Šā punkta aspektā nodokļa maksātājam, kurš attiecībā uz elektroniski sniegto pakalpojumu sniegšanu atļauj uzlikt maksājumu pakalpojuma saņēmējam vai ļauj sniegt pakalpojumu, vai nosaka vispārīgus piegādes noteikumus, neatļauj skaidri norādīt citu personu kā šo pakalpojumu sniedzēju.
2. Šā panta 1. punktu piemēro arī tad, ja balss telefonijas pakalpojumi, kas tiek nodrošināti ar interneta starpniecību, tostarp balss pārraide ar interneta protokolu (VoIP), tiek nodrošināti, izmantojot telekomunikāciju tīklu, saskarni vai portālu, piemēram, lietojumprogrammu tiešsaistes tirgu saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem, kas noteikti minētajā 1. punktā.
3. Šo pantu nepiemēro nodokļa maksātājam, kas tikai nodrošina maksājumu veikšanu attiecībā uz elektroniski sniegtiem pakalpojumiem vai balss telefonijas pakalpojumiem, kas tiek nodrošināti pa internetu, tostarp balss pārraidi ar interneta protokolu (VoIP), un nepiedalās šādu elektroniski sniegtu vai balss telefonijas pakalpojumu sniegšanā.”;
2)
regulas V nodaļu groza šādi:
a)
nodaļas 1. iedaļā iekļauj šādus pantus:
“13.a pants
Vieta, kur atrodas juridiskās personas, bet kas nav nodokļa maksātāja uzņēmējdarbības vieta, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punkta pirmajā daļā un 58. un 59. pantā, ir:
a)
tās centrālās administrācijas darbības vieta; vai
b)
jebkura cita uzņēmējdarbības vieta, ko raksturo pietiekama pastāvības pakāpe un piemērota struktūra cilvēkresursu un tehnisko resursu ziņā, kas tai ļauj saņemt un izmantot pakalpojumus, kuri sniegti tās pašas vajadzībām.
13.b pants
Piemērojot Direktīvu 2006/112/EK, par “nekustamo īpašumu” uzskata:
a)
jebkuru konkrētu zemes virsmas daļu vai daļu zem tās, kuram var nodibināt īpašumu un valdījumu;
b)
jebkuru ēku vai būvi, kas nostiprināta uz zemes vai zemē virs vai zem jūras līmeņa, kuru nav iespējams vienkārši nojaukt vai pārvietot;
c)
jebkuru elementu, kas ir uzstādīts un ir ēkas vai būves sastāvdaļa, bez kuras ēka vai būve nav pilnīga, piemēram, durvis, logus, jumtus, kāpnes un liftus;
d)
jebkuru elementu, iekārtu vai mašīnu, kura ēkā vai būvē ierīkota ilgtermiņa lietošanai un kuru nav iespējams pārvietot, nenojaucot vai nepārveidojot ēku vai būvi.”;
b)
regulas 18. panta 2. punktu papildina ar šādu daļu:
“Tomēr neatkarīgi no informācijas, kas liecina par pretējo, telekomunikāciju, apraides vai elektroniski sniegtu pakalpojumu sniedzējs var uzskatīt, ka pakalpojuma saņēmējs, kurš veic uzņēmējdarbību Kopienā, nav nodokļa maksātājs tikmēr, kamēr pakalpojuma saņēmējs tam nav paziņojis savu individuālo PVN identifikācijas numuru.”;
c)
regulas 24. pantu aizstāj ar šādu:
“24. pants
Ja pakalpojumus, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punkta pirmā daļa vai 58. un 59. pants, sniedz personai, kura nav nodokļa maksātāja un kura veic uzņēmējdarbību vairāk nekā vienā valstī vai kuras pastāvīgā adrese ir vienā valstī, bet parastā dzīvesvieta - citā valstī, prioritāti piešķir:
a)
attiecībā uz juridisku personu, kas nav nodokļa maksātāja, - vietai, kas minēta šīs regulas 13.a panta a) punktā, ja vien nav pierādījumu, ka pakalpojums tiek izmantots vietā, kas norādīta minētā panta b) punktā;
b)
attiecībā uz fizisku personu - vietai, kur tā parasti dzīvo, ja vien nav pierādījumu, ka pakalpojums tiek izmantots vietā ar pastāvīgo adresi.”;
d)
nodaļas 4. iedaļu groza šādi:
i)
iekļauj šādas apakšiedaļas:
“3.a apakšiedaļa
Prezumpcija pakalpojuma saņēmēja piederības vietas noteikšanai
24.a pants
1. Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 44., 58. un 59.a pantu, ja telekomunikāciju, apraides vai elektroniski sniegtu pakalpojumu sniedzējs šos pakalpojumus sniedz tādā vietā kā, piemēram, tālruņa kabīne, tālruņa kiosks, wi-fi piekļuves punkts, interneta kafejnīca, restorāns vai viesnīcas vestibils, kur pakalpojuma saņemšanai no šā pakalpojumu sniedzēja ir vajadzīga saņēmēja fiziska klātbūtne šajā vietā, tad prezumē, ka šī vieta ir vieta, kur pakalpojuma saņēmējs veic uzņēmējdarbību, kur ir viņa pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, un ka minēto pakalpojumu faktiski lieto un izmanto šajā vietā.
2. Ja šā panta 1. punktā minētā vieta ir kuģī, gaisa kuģī vai vilcienā, ar ko Kopienā veic pasažieru pārvadājumus saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 37. un 57. pantu, piederības valsts ir pasažieru pārvadājuma sākumpunkta valsts.
24.b pants
Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 58. pantu telekomunikāciju, apraides vai elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, kurus personai, kas nav nodokļa maksātāja, sniedz:
a)
šīs personas fiksētā sakaru tīklā, prezumē, ka pakalpojumu saņēmēja uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta ir valstī, kurā ir uzstādīts fiksētais sakaru tīkls;
b)
mobilo sakaru tīklā, prezumē, ka pakalpojumu saņēmēja uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta ir valstī, ko identificē pēc pakalpojuma saņemšanai lietotās SIM kartes mobilo sakaru tīkla valsts koda;
c)
tā, ka to izmantošanai ir nepieciešams dekodētājs vai līdzīga ierīce, vai TV karte un netiek izmantots šīs personas fiksētais sakaru tīkls, prezumē, ka pakalpojumu saņēmēja uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta ir vietā, kurā atrodas šis dekodētājs vai līdzīga ierīce, vai, ja minētā vieta nav zināma, - vietā, uz kuru nosūtīta lietošanai tajā paredzētā TV karte;
d)
citos apstākļos, kas nav minēti 24.a pantā un šā panta a), b) un c) punktā, prezumē, ka pakalpojumu saņēmēja uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta ir vieta, ko par tādu noteicis pakalpojumu sniedzējs, pamatojoties uz diviem atsevišķiem pierādījumiem, kuri ir uzskaitīti šīs regulas 24.f pantā un nav savstarpēji pretrunīgi.
24.c pants
Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punktu, ja transportlīdzekļa noma, izņemot īstermiņa nomu, sniedz personai, kas nav nodokļa maksātāja, tad prezumē, ka pakalpojumu saņēmēja uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta ir vieta, ko par tādu noteicis pakalpojumu sniedzējs, pamatojoties uz diviem atsevišķiem pierādījumiem, kuri ir uzskaitīti šīs regulas 24.e pantā un nav savstarpēji pretrunīgi.
3.b apakšiedaļa
Prezumpciju atspēkošana
24.d pants
1. Ja pakalpojumu sniedzējs sniedz pakalpojumu, kas minēts Direktīvas 2006/112/EK 58. pantā, viņš var atspēkot šīs regulas 24.a pantā vai 24.b panta a), b) vai c) punktā minētās prezumpcijas, pamatojoties uz trim atsevišķiem pierādījumiem, kuri nav savstarpēji pretrunīgi un kuri parāda, ka vieta, kur pakalpojumu saņēmējs veic uzņēmējdarbību, kur ir viņa pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, atrodas citur.
2. Nodokļu iestāde var atspēkot 24.a, 24.b vai 24.c pantā minētās prezumpcijas, ja ir norādes par pakalpojumu sniedzēja nepareizu vai ļaunprātīgu rīcību.
3.c apakšiedaļa
Pierādījumi pakalpojumu saņēmēja piederības vietas noteikšanai un prezumpciju atspēkošanai
24.e pants
Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punkta noteikumus un izpildot šīs regulas 24.c panta prasības, par pierādījumiem it īpaši var kalpot:
a)
pakalpojumu saņēmēja rēķina adrese;
b)
bankas rekvizīti, piemēram, maksāšanai izmantotā bankas konta atrašanās vieta vai bankā norādītā pakalpojumu saņēmēja rēķina adrese;
c)
pakalpojumu saņēmēja nomātā transportlīdzekļa reģistrācijas dati, ja vietā, kur transportlīdzekli lieto, tas ir jāreģistrē, vai līdzīga informācija;
d)
cita komerciāli būtiska informācija.
24.f pants
Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 58. panta noteikumus un izpildot šīs regulas 24.b panta d) punkta vai 24.d panta 1. punkta prasības, pierādījumi jo īpaši ir:
a)
pakalpojumu saņēmēja rēķina adrese;
b)
pakalpojumu saņēmēja izmantotās ierīces interneta protokola (IP) adrese vai jebkura cita atrašanās vietas noteikšanas metode;
c)
bankas rekvizīti, piemēram, maksāšanai izmantotā bankas konta atrašanās vieta vai bankā norādītā pakalpojumu saņēmēja rēķina adrese;
d)
starptautiskās mobilo sakaru abonenta identitātes (International Mobile Subscriber Identity - IMSI) valsts mobilo sakaru kods (Mobile Country Code - MCC), kas saglabāts abonenta identifikācijas moduļa (Subscriber Identity Module - SIM) kartē, ko izmanto pakalpojuma saņēmējs;
e)
pakalpojumu saņēmēja uzrādīta fiksētā sakaru tīkla atrašanās vieta, kuru izmanto, lai viņam nodrošinātu pakalpojumu;
f)
cita komerciāli būtiska informācija.”;
ii)
iekļauj šādu apakšiedaļu:
“6.a apakšiedaļa
Ar nekustamo īpašumu saistītu pakalpojumu sniegšana
31.a pants
1. Pakalpojumi, kas saistīti ar nekustamo īpašumu, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 47. pantā, ir tikai tādi pakalpojumi, kam ir pietiekami tieša saikne ar šo īpašumu. Uzskata, ka pakalpojumiem ir pietiekami tieša saikne ar nekustamo īpašumu, ja:
a)
šo pakalpojumu iemesls ir nekustamais īpašums un attiecīgais īpašums ir pakalpojuma neatņemama sastāvdaļa un sniegto pakalpojumu galvenais un būtiskais elements;
b)
šie pakalpojumi tiek sniegti nekustamajam īpašumam vai ir tieši vērsti uz šo īpašumu un to mērķis ir šā īpašuma juridiskā statusa vai fiziskā stāvokļa izmaiņas.
2. Šā panta 1. punkts īpaši attiecas uz turpmāk minēto:
a)
konkrētam zemesgabalam paredzētu ēku vai ēku daļu plānu izstrāde neatkarīgi no tā, vai šī ēka tiek uzcelta;
b)
uzraudzības vai drošības pakalpojumi uz vietas;
c)
ēkas būvniecība uz zemesgabala, kā arī ēkas vai ēkas daļu būvniecība un nojaukšana;
d)
pastāvīgu konstrukciju būvniecība uz zemesgabala, kā arī ilgtermiņa lietošanai paredzētu pastāvīgu konstrukciju, piemēram, gāzes, ūdens, notekūdeņu cauruļvadu sistēmu, ierīkošana un nojaukšana;
e)
zemes apstrāde, ieskaitot lauksaimniecības pakalpojumus, piemēram, aršana, sēšana, laistīšana un mēslošana;
f)
nekustamā īpašuma apskate un riska un veseluma novērtēšana;
g)
nekustamā īpašuma vērtēšana, tostarp gadījumos, kad šāds pakalpojums vajadzīgs, lai noteiktu īpašuma vērtību apdrošināšanas nolūkā, to ieķīlātu aizdevuma saņemšanai vai novērtētu riskus un zaudējumus strīdu gadījumos;
h)
nekustama īpašuma iznomāšana vai izīrēšana, uz ko neattiecas 3. punkta c) apakšpunkts, ieskaitot preču glabāšanu, kurai paredzēta konkrēta īpašuma daļa, kas nodota pakalpojumu saņēmēja ekskluzīvai lietošanai;
i)
izmitināšanas pakalpojumi viesnīcu nozarē vai nozarēs ar līdzīgām funkcijām, piemēram, brīvdienu nometnes vai kempingiem paredzētas vietas, tostarp tiesības apmesties konkrētā vietā, kas iegūtas, pārņemot daļlaika lietojuma tiesības vai līdzīgas tiesības;
j)
tādu tiesību piešķiršana vai nodošana, uz kurām neattiecas h) un i) apakšpunkts, lai lietotu nekustamo īpašumu vai tā daļu, ieskaitot atļauju izmantot daļu no īpašuma, piemēram, zvejas un medību atļauju piešķiršana vai piekļuve atpūtas telpām lidostās, vai tādas infrastruktūras, piemēram, tiltu un tuneļu, izmantošana, par kuras lietošanu jāmaksā;
k)
ēkas vai tās daļas uzturēšana, atjaunošana un remonts, tostarp tīrīšana, flīzēšana, tapešu līmēšana un parketa ieklāšana;
l)
pastāvīgu konstrukciju, piemēram, gāzes, ūdens, notekūdeņu cauruļvadu sistēmu un līdzīgu konstrukciju, uzturēšana, atjaunošana un remonts;
m)
tādu mašīnu vai iekārtu uzstādīšana vai montāža, kuras pēc uzstādīšanas vai montāžas ir uzskatāmas par nekustamo īpašumu;
n)
mašīnu vai iekārtu uzturēšana un remonts, pārbaude un uzraudzība, ja šīs mašīnas vai iekārtas ir uzskatāmas par nekustamo īpašumu;
o)
īpašumu pārvaldība, kas nav tāda nekustamo īpašumu ieguldījumu portfeļa pārvaldība, uz ko attiecas 3. punkta g) apakšpunkts, un kas ir komerciāla, rūpnieciska rakstura ēku vai dzīvojamo ēku nekustamā īpašuma pārvaldība īpašuma īpašnieka interesēs;
p)
starpniecības pakalpojumi, kas nav starpniecības pakalpojumi, uz kuriem attiecas 3. punkta d) apakšpunkts, saistībā ar nekustamā īpašuma pārdošanu, izīrēšanu vai nodošanu lietošanā un konkrētu tiesību uz nekustamo īpašumu (neatkarīgi no tā, vai to uzskata par materiālu īpašumu vai ne) vai nekustamā īpašuma lietu tiesību nodibināšanu vai nodošanu;
q)
juridiskie pakalpojumi, kas attiecas uz nekustamā īpašuma tiesību nodošanu, konkrētu ar nekustamo īpašumu saistītu interešu vai ar nekustamo īpašumu saistītu lietu tiesību (neatkarīgi no tā, vai to uzskata par materiālu īpašumu vai ne) nodibināšanu vai nodošanu, piemēram, notāra pakalpojumi vai nekustamā īpašuma pārdošanas vai pirkšanas līgumu sarakstīšana, pat ja līguma pamatā esošie darījumi, kas maina īpašuma juridisko statusu, netiek īstenoti.
3. Šā panta 1. punkts neattiecas uz:
a)
tādu ēku vai ēku daļu plānu izstrādi, kas nav paredzētas konkrētam zemesgabalam;
b)
preču glabāšanu nekustamajā īpašumā, ja konkrēta šā nekustamā īpašuma daļa nav nodota tikai pakalpojumu saņēmēja lietošanā;
c)
reklāmas pakalpojumiem, arī tādos gadījumos, kad šie pakalpojumi ir saistīti ar nekustamā īpašuma izmantošanu;
d)
starpniecības pakalpojumiem saistībā ar izmitināšanu viesnīcās vai izmitināšanu citās nozarēs ar līdzīgām funkcijām, piemēram, brīvdienu nometnēs vai kempingiem paredzētās vietās, ja starpnieks rīkojas citas personas vārdā un interesēs;
e)
stenda vietas nodrošināšanu gadatirgus vai izstādes teritorijā kopā ar citiem saistītiem pakalpojumiem, kas izstādes dalībniekam ļauj izstādīt priekšmetus, piemēram, stenda dizainu, priekšmetu pārvešanu un glabāšanu, apgādi ar mašīnām, elektroinstalācijas ierīkošanu, apdrošināšanu un reklāmu;
f)
mašīnu vai iekārtu uzstādīšanu vai montāžu, uzturēšanu un remontu, pārbaudi vai uzraudzību, ja šīs mašīnas vai iekārtas nav vai nekļūs par nekustamā īpašuma daļu;
g)
nekustamo īpašumu ieguldījumu portfeļa pārvaldību;
h)
juridiskajiem pakalpojumiem, kas nav pakalpojumi, uz kuriem attiecas 2. punkta q) apakšpunkts, kas ir saistīti ar līgumiem, tostarp konsultācijas par līguma noteikumiem attiecībā uz nekustamā īpašuma nodošanu vai šāda līguma īstenošanu, vai šāda līguma esības pārbaudi, ja šādi pakalpojumi nav saistīti ar nekustamā īpašuma tiesību nodošanu.
31.b pants
Ja iekārta ir nodota pakalpojumu saņēmēja rīcībā, lai veiktu darbus nekustamajā īpašumā, šis darījums tikai tādā gadījumā ir pakalpojums, kas saistīts ar nekustamo īpašumu, ja pakalpojumu sniedzējs uzņemas atbildību par darbu izpildi.
Prezumē, ka pakalpojumu sniedzējs, kas pakalpojumu saņēmējam darbu izpildei nodrošina iekārtu un tās ekspluatācijai vajadzīgo personālu, uzņemas atbildību par darbu izpildi. Prezumpciju, ka pakalpojuma sniedzējs ir atbildīgs par darbu izpildi, var atspēkot ar jebkādiem būtiskiem apstākļiem vai tiesību aktiem.
31.c pants
Lai noteiktu piegādes vietu telekomunikāciju, apraides vai elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, ko nodokļa maksātājs savā vārdā sniedz līdztekus izmitināšanas pakalpojumiem viesnīcu nozarē vai citās nozarēs, kas veic līdzīgu funkciju, piemēram, brīvdienu nometnēs vai kempingiem paredzētās vietās, šos pakalpojumus uzskata par piegādātiem šādās vietās.”;
iii)
iedaļas 7. apakšiedaļā iekļauj šādu pantu:
“33.a pants
Attiecībā uz kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides un līdzīgu pasākumu ieejas biļešu izplatīšanu, ko veic starpnieks savā vārdā, bet pasākuma rīkotāja interesēs, vai ko savās interesēs veic nodokļa maksātājs, kas nav pasākuma rīkotājs, piemēro Direktīvas 2006/112/EK 53. pantu un 54. panta 1. punktu.”;
3)
regulas I pielikuma 4. punktu papildina ar šādiem punktiem:
“f)
tādu radio vai televīzijas programmu uztveršana, kuras izplata ar radio vai televīzijas tīkla, interneta vai līdzīgu elektronisko sakaru tīkla starpniecību, lai saskaņā ar programmu katalogu, ko atlasījis mediju pakalpojumu sniedzējs, klausītos vai skatītos programmas lietotāja izvēlētā laikā un pēc lietotāja individuāla pieprasījuma, piemēram, televīzijā vai video pēc pieprasījuma;
g)
tādu radio vai televīzijas programmu uztveršana, kas tiek izplatītas ar interneta vai līdzīgu elektronisko sakaru tīkla starpniecību (IP straumēšana), izņemot gadījumus, kad tās tiek raidītas vienlaikus tradicionālajos radio un televīzijas tīklos;
h)
audio un audiovizuālais satura piegāde, izmantojot sakaru tīklus, ko nenodrošina mediju pakalpojumu sniedzējs un uz kuru nav attiecināma mediju pakalpojumu sniedzēja redakcionāla atbildība;
i)
mediju pakalpojumu sniedzēja audio un audiovizuālo produktu tālāka piegāde ar sakaru tīklu starpniecību, kuru veic cita persona, kas nav mediju pakalpojumu sniedzējs.”
2. pants
Attiecībā uz telekomunikāciju, radio un televīzijas apraides vai elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, ko pakalpojuma sniedzējs, kura uzņēmējdarbības vieta ir Kopienā, sniedz personai, kura nav nodokļa maksātāja un kuras uzņēmējdarbības vieta, pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta ir Kopienā, piemēro šādus noteikumus:
a)
pakalpojumu sniegšanas vieta attiecībā uz jebkuru nodokļu iekasējamības gadījumu, kas notiek pirms 2015. gada 1. janvāra, neatkarīgi no tā, kad minēto pakalpojuma sniegšana vai nepārtraukta sniegšana ir pabeigta, ir pakalpojuma sniedzēja uzņēmējdarbības vieta, kā noteikts Direktīvas 2006/112/EK 45. pantā;
b)
pakalpojumu sniegšanas vieta attiecībā uz jebkuru nodokļu iekasējamības gadījumu, kas notiek 2015. gada 1. janvārī vai pēc tam, neatkarīgi no tā, kad minēto pakalpojuma sniegšana vai nepārtraukta sniegšana ir sākta, ir vieta, kurā pakalpojuma saņēmējs veic uzņēmējdarbību, kurā ir tā pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta;
c)
ja nodokļa iekasējamības gadījums ir noticis pirms 2015. gada 1. janvāra dalībvalstī, kurā pakalpojuma sniedzējs veic uzņēmējdarbību, pakalpojuma saņēmēja dalībvalstī nodoklis attiecībā uz to pašu nodokļu iekasējamības gadījumu nekļūst iekasējams 2015. gada 1. janvārī vai pēc tam.
3. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra.
Tomēr Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 13.b, 31.a un 31.b pantu, kas iekļauti ar šo regulu, piemēro no 2017. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Luksemburgā, 2013. gada 7. oktobrī