NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/63
ze dne 21. října 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 103 odst. 7 a 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby členské státy zavedly mechanismy financování k řešení krizí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly účinně uplatňovat nástroje a pravomoci k řešení krize. Tyto mechanismy financování k řešení krizí by měly mít k dispozici odpovídající finanční zdroje, které by umožnily účinné fungování rámce pro řešení krizí, a proto by měly být oprávněny vybírat od institucí povolených na jejich území, včetně poboček v Unii (dále jen „instituce“) příspěvky předem.
(2)
Členské státy jsou povinny vybírat příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí nejen od institucí, ale podle čl. 103 odst. 1 uvedené směrnice též od poboček v Unii. Pravomoc Komise přijímat akty v přenesené pravomoci podle čl. 103 odst. 7 a 8 uvedené směrnice se vztahuje i na pobočky v Unii. Avšak vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (2) spadají požadavky obezřetnosti pro pobočky úvěrových institucí třetích zemí a zacházení s těmito pobočkami z hlediska dohledu do odpovědnosti členských států, není u mnohých parametrů pro úpravu podle rizikového profilu stanovených v tomto nařízení v přenesené pravomoci vhodné, aby se přímo vztahovaly na pobočky v Unii. Proto, ačkoli pobočky v Unii nespadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, mohou být předmětem zvláštního režimu, který Komise vypracuje v příštím aktu v přenesené pravomoci.
(3)
Podle článků 6, 15, 16, 95 a 96 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (3) nepodléhají určité investiční podniky s povolením provozovat pouze omezené služby a činnosti jistým kapitálovým požadavkům a požadavkům na likviditu nebo od nich mohou být osvobozeny. V důsledku toho by se na ně mnohé parametry, které je třeba stanovit pro úpravu podle rizikového profilu, nevztahovaly. Protože členské státy podléhají podle čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU povinnosti vybírat od těchto investičních podniků příspěvky předem, je vhodné ponechat pravomoc zavést úpravu příspěvků podle rizikového profilu členským státům, aby tyto podniky nebyly neúměrně zatěžovány. Uvedené investiční podniky by proto neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(4)
Podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU by členské státy měly v období od vstupu uvedené směrnice v platnost do 31. prosince 2024 zajistit, aby finanční prostředky v jejich mechanismech financování dosáhly výše nejméně 1 % hodnoty pojištěných vkladů všech institucí povolených na jejich území. Během tohoto období by příspěvky do mechanismů financování měly být co nejrovnoměrněji rozloženy v čase, dokud nebude dosaženo cílové úrovně, přičemž se zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky na finanční pozici přispívajících institucí.
(5)
Ustanovení čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby za účelem dosažení cílové úrovně uvedené v článku 102 byly příspěvky vybírány nejméně jednou ročně. Podle čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU byroční příspěvek měl odrážet velikost instituce, neboť by se měl zakládat na pevné částce stanovené na základě závazků dané instituce („základní roční příspěvek“); zadruhé odráží úroveň rizika příslušných činností instituce, neboť základní roční příspěvek by měl být uzpůsoben v poměru k rizikovému profilu dané instituce („dodatečná úprava podle rizikového profilu“). Velikost instituce je prvním ukazatelem rizika, které instituce představuje. Čím větší instituce je, tím je pravděpodobnější, že orgán příslušný k řešení krize by v případě problémů měl za to, že je ve veřejném zájmu, aby její krizi řešil a k zajištění účinného uplatňování nástrojů k řešení krize použil mechanismus financování.
(6)
K vyjasnění toho, jak by orgány příslušné k řešení krize měly upravit příspěvky v poměru k rizikovému profilu institucí, je nutné určit soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele rizik, které by se měly ke stanovení rizikového profilu institucí použít, mechanismus pro použití úpravy základního ročního příspěvku podle rizikového profilu a základní roční příspěvek jako výchozí bod pro úpravu podle rizikového profilu. Zmíněné prvky, jež by měly doplnit kritéria rizik stanovená v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, by měly být zavedeny tak, aby se zabránilo nejednotnému přístupu členských států k výpočtu příspěvků do jejich příslušných mechanismů financování k řešení krizí, a tím se zachovaly rovné podmínky mezi členskými státy a silný vnitřní trh. To umožní, aby příspěvky placené institucemi do mechanismů financování k řešení krizí byly pro jednotlivé druhy bank srovnatelné a předvídatelné, což je důležitou součástí rovných podmínek na vnitřním trhu.
(7)
V čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (4) se stanoví, že výbor pro řešení krizí (dále jen „výbor“) zřízený podle čl. 42 odst. 1 uvedeného nařízení se považuje pro účely uvedeného nařízení a směrnice 2014/59/EU za relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, pokud tento výbor plní úkoly a vykonává pravomoci, které má podle uvedené směrnice plnit nebo vykonávat vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize. Vzhledem k tomu, že čl. 70 odst. 7 nařízení (EU) č. 806/2014 zmocňuje výbor, aby vypočítal příspěvky institucí do Jednotného fondu pro řešení krizí, který by od 1. ledna 2016 nahradil mechanismy financování členských států zúčastněných v jednotném mechanismu pro řešení krizí použitím tohoto nařízení založeného na čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, pojem orgánu příslušného k řešení krize pro účely tohoto nařízení by měl zahrnovat také tento výbor.
(8)
Výpočet příspěvků na individuální úrovni by vedl v případě skupin při určování základního ročního příspěvku jednotlivých subjektů skupiny k dvojímu započtení některých závazků, protože závazky související s dohodami, jež subjekty téže skupiny uzavřely mezi sebou, by byly součástí celkových závazků, které se berou v úvahu ke stanovení základního ročního příspěvku každého subjektu skupiny. Proto by v případě skupin mělo být stanovení základního ročního příspěvku dále specifikováno, aby se zohlednila vzájemná propojenost subjektů skupiny a předešlo se dvojímu započtení expozic uvnitř skupiny. V zájmu zajištění rovných podmínek mezi subjekty, jež jsou členy jedné skupiny, a institucí, jež jsou členy téhož institucionálního systému ochrany (IPS) nebo jsou trvale přidruženy k témuž ústřednímu subjektu, by se mělo na tyto instituce vztahovat stejné zacházení.
(9)
Pro účely výpočtu základního ročního příspěvku subjektu skupiny by se do celkových závazků, které se berou v úvahu, neměly zahrnout závazky plynoucí ze smlouvy, jež daný subjekt skupiny uzavřel s jiným subjektem, jenž je členem téže skupiny. Vyloučení těchto závazků by však mělo být možné pouze, je-li každý subjekt skupiny usazen v Unii, je zahrnut v téže konsolidaci v plném rozsahu, podléhá odpovídajícím centralizovaným postupům hodnocení, měření a kontroly rizika a neexistují-li současné či předvídatelné podstatné věcné či právní překážky bránící okamžitému splacení dotčených závazků, jakmile nabudou splatnosti. Tím by se mělo zabránit tomu, aby závazky byly vyloučeny ze základu pro výpočet příspěvků v případě, že neexistují záruky, že úvěrové expozice uvnitř skupiny by byly pokryty, jestliže se finanční situace skupiny zhorší. Navíc, aby se zabránilo tomu, že vyloučením závazků uvnitř skupiny se poskytne výhoda subjektům skupiny, které na ně mají nárok, nemělo by vyloučení těchto závazků dotčeným institucím umožnit, aby využívaly systému zjednodušených příspěvků určeného pro malé instituce, i kdyby po vyloučení závazků uvnitř skupiny daná instituce podmínky pro zjednodušený systém splňovala. V zájmu zajištění rovných podmínek mezi subjekty, jež jsou členy jedné skupiny, a institucí, jež jsou členy téhož institucionálního systému ochrany (IPS) nebo jsou trvale přidruženy k témuž ústřednímu subjektu, by se na tyto instituce mělo vztahovat stejné zacházení.
(10)
Odchylně od pravidla, že výpočet příspěvků by se měl provádět na individuálním základě, v případě ústředního subjektu s přidruženými institucemi, které jsou zcela nebo částečně osvobozeny od obezřetnostních požadavků na základě vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, by se pravidla o příspěvcích předem měla uplatnit jen na ústřední subjekt a přidružené úvěrové instituce jako celek na konsolidovaném základě, protože platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí se sleduje jako celek na základě konsolidované účetní závěrky těchto institucí.
(11)
Stanovení základního ročního příspěvku by se mělo rovněž dále specifikovat v případě infrastruktur finančního trhu. Některé infrastruktury finančního trhu, například ústřední protistrany nebo centrální depozitáře cenných papírů, jsou rovněž povoleny jako úvěrové instituce. Zejména některé centrální depozitáře cenných papírů poskytují služby bankovního typu, které jsou doplňkové k jejich činnosti v roli infrastruktury trhu. Centrální depozitáře cenných papírů na rozdíl od úvěrových institucí nedrží pojištěné vklady, ale většinou vnitrodenní nebo jednodenní vklady, které pocházejí z vypořádání operací s cennými papíry, jež depozitáře zajišťují pro finanční instituce nebo centrální banky. Výsledkem těchto operací zpravidla nejsou peněžní zůstatky, které by se mohly připodobnit finančním prostředkům získaným za účelem provádění bankovních činností. Protože služby bankovního typu prováděné infrastrukturami finančního trhu jsou doplňkové k jejich hlavním činnostem clearingu a vypořádání, pro něž tyto subjekty podléhají přísným obezřetnostním požadavkům podle nařízení (EU) č. 648/2012 (5) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (6), jakož i podle příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU, a protože z obchodního modelu infrastruktur finančního trhu nevyplývají rizika srovnatelná s riziky úvěrových institucí, měly by se při stanovení objemu jejich celkových závazků pro účely výpočtu jejich základního ročního příspěvku brát v úvahu pouze závazky související s jejich činnostmi bankovního typu.
(12)
Účetnictví derivátů není v Unii harmonizováno ve vztahu k jednotlivým účtům a to by mohlo mít dopad na objem závazků, které se berou v úvahu pro výpočet příspěvků každé banky. Metodika pákového poměru uvedená v čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013 se vztahuje na všechny banky a zajišťuje, že tatáž derivátová smlouva, a zejména vzájemné započtení (netting) derivátových smluv, se bude brát v úvahu stejným způsobem bez ohledu na účetní rámec, kterému daná banka podléhá. Proto, aby se při určování základního ročního příspěvku zajistilo harmonizované zacházení s deriváty, které umožní srovnatelnost jejich oceňování mezi institucemi a rovné podmínky v celé Unii, by se hodnota derivátů měla určovat v souladu s čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013. Aby však byla zajištěna předvídatelnost oceňování derivátů podle nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být stanoveno, že takové oceňování nesmí vyústit v hodnotu, která je nižší než 75 % hodnoty dotčených derivátů určené podle příslušného účetního rámce.
(13)
Některé úvěrové instituce jsou bankami poskytujícími podporu, jejichž účelem je prosazovat cíle veřejné politiky ústřední nebo regionální vlády členského státu či místního orgánu především poskytováním podpůrných úvěrů na nesoutěžním, neziskovém základě. Úvěry, které tyto instituce poskytují, jsou přímo či nepřímo částečně zaručeny ústřední nebo regionální vládou nebo místním orgánem. Podpůrné úvěry jsou poskytovány na nesoutěžním, neziskovém základě za účelem podpory cílů veřejné politiky Unie nebo ústřední nebo regionální vlády členského státu. Podpůrné úvěry jsou někdy poskytovány prostřednictvím jiné instituce jakožto zprostředkovatele (průchozí úvěry). V takových případech obdrží zprostředkovatelská úvěrová instituce podpůrné úvěry od mezinárodní rozvojové banky nebo subjektu veřejného sektoru a poskytne je jiným úvěrovým institucím, které by je poskytly konečným zákazníkům. Protože zprostředkovatelské úvěrové instituce předávají likviditu těchto úvěrů od původní banky poskytující podporu instituci poskytující úvěr nebo jiné zprostředkovatelské instituci, tyto závazky by neměly být zahrnuty do celkových závazků, které se pro účely výpočtu základního ročního příspěvku mají vzít v úvahu.
(14)
Ustanovení čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby do mechanismů financování k řešení krizí přispívaly všechny instituce. Je však třeba nalézt úměrnou a spravedlivou rovnováhu mezi povinností určité instituce přispívat do mechanismu financování k řešení krizí a její velikostí, rizikovým profilem, rozsahem a složitostí jejích činností, jejím propojením s ostatními institucemi nebo finančním systémem obecně, dopadem jejího selhání na finanční trhy, na ostatní instituce, na podmínky financování nebo na širší ekonomiku, tedy pravděpodobností, že u instituce bude zahájen proces řešení krize a že k tomu bude použit mechanismus financování. Orgány příslušné k řešení krize tyto prvky zohlední v souladu s článkem 4 směrnice 2014/59/EU při rozhodování, zda by určitá instituce měla požívat zjednodušených povinností ohledně požadavků navypracování ozdravných plánů a plánů řešení krize. Při posuzování správné rovnováhy mezi dodržováním požadavků stanovených ve směrnici 2014/59/EU a zvláštnostmi rozličných institucí podléhajících směrnici by též měla být zohledněna administrativní zátěž, která pro určité instituce a orgány příslušné k řešení krize z výpočtu ročních příspěvků vyplývá.
(15)
Malé instituce většinou nemají vysoce rizikový profil, ve srovnání s velkými institucemi jsou méně rizikové pro systém a v mnoha případech je dopad jejich selhání na širší ekonomiku menší než dopad velkých institucí. Zároveň však nelze potenciální dopad selhání malých institucí na finanční stabilitu zcela vyloučit, neboť i malé instituce mohou vytvořit systémové riziko v důsledku své úlohy v širším bankovním systému, kumulativním účinkům svých sítí nebo mohou krizi rozšířit tím, že způsobí ztrátu důvěry v bankovní systém.
(16)
S ohledem na to, že malé instituce ve většině případů nepředstavují systémové riziko a že je méně pravděpodobné, že u nich bude zahájen postup řešení krize, což ve srovnání s velkými institucemi snižuje pravděpodobnost, že budou využívat mechanismy financování k řešení krizí, měla by být metodika pro výpočet jejich ročních příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí zjednodušena. Roční příspěvek malých institucí by měl sestávat z jednorázové částky, která se zakládá pouze na jejich základním ročním příspěvku úměrnému jejich velikosti. Taková metodika by měla umožnit poměrný systém ročních příspěvků, jelikož při určování ročních příspěvků každé instituce musí orgán příslušný k řešení krize dodržet roční cílovou úroveň mechanismu financování. Jednorázová částka tedy odráží skutečnost, že malé instituce jsou v mnoha případech méně rizikové, a umožňuje větší úpravu příspěvků velkých institucí, které jsou pro systém obecně významnější, v poměru k jejich rizikovému profilu.
(17)
K určení, které instituce se považují za malé, by se měly použít dva prahy, přičemž první práh založený na celkových závazcích (bez započtení kapitálu), od nichž jsou odečteny pojištěné vklady, by měl být nejvýše 300 milionů EUR a druhý práh založený na celkových závazcích by neměl být vyšší než 1 miliarda EUR. Druhý práh by měl zamezit větším institucím, které splňují první práh související s celkovými závazky, aby mohly těžit ze zjednodušeného systému.
(18)
V kategorii malých institucí by se mělo dále rozlišovat, protože některé jsou velmi malé, zatímco jiné se blíží maximálním prahům, které jim umožňují využívat zjednodušeného systému. Pokud by byla stanovena pouze jedna jednorázová částka, roční příspěvky velmi malých institucí by byly nepřiměřeně vysoké oproti příspěvkům malých institucí, které se blíží maximálním prahům. Současně je třeba zabránit tomu, aby zjednodušený systém způsobil nepoměrné rozdíly v ročních příspěvcích mezi největšími z malých institucí a institucemi, které nesplňují podmínky pro zjednodušený systém, neboť se nacházejí těsně nad prahy. K zabránění těmto nechtěným účinkům by proto bylo vhodné zavést systém několika kategorií malých institucí, jejichž roční příspěvky by byly stanoveny jako různě vysoké jednorázové částky. Tím by se umožnilo odstupňovat příspěvky ve zjednodušeném systému a mezi nejvyšší jednorázovou částkou a nejnižším příspěvkem vypočítaným podle metody, podle níž se základní roční příspěvek upravuje v závislosti na rizikovém profilu instituce.
(19)
Určí-li orgán příslušný k řešení krize, že malá instituce má obzvláště vysoký rizikový profil, měl by mít tento orgán možnost rozhodnout, že dotčená instituce by již neměla požívat zjednodušeného systému, ale její příspěvek by se měl místo toho vypočítat podle metody, podle níž se základní roční příspěvek upraví podle faktorů rizika jiných než velikost instituce.
(20)
Instituce uvedené v čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU nebudou rekapitalizovány s použitím mechanismů financování k řešení krizí v souladu s články 44 a 101 směrnice 2014/59/EU, protože budou zlikvidovány ve vnitrostátním úpadkovém řízení nebo jiném postupu prováděném v souladu s článkem 38, 40 nebo 42 směrnice 2014/59/EU a ukončí svou činnost. Tato řízení zajistí, aby věřitelé těchto institucí, včetně případných držitelů krytých dluhopisů, nesli ztráty způsobem, který dosahuje účelu řešení krize. Jejich příspěvky do mechanismů financování k řešení krizí by proto měly tyto zvláštnosti odrážet. Mechanismy financování k řešení krizí by však mohly být využity pro ostatní účely uvedené v článku 101 směrnice 2014/59/EU. V případě, že taková instituce použije mechanismus financování k řešení krizí pro některý z těchto účelů, orgán příslušný k řešení krize by měl mít možnost porovnat rizikový profil všech ostatních institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU, s profilem instituce, která využila mechanismu financování k řešení krizí, a použít metodiku stanovenou v tomto aktu v přenesené pravomoci na ty instituce, jež mají podobný nebo vyšší rizikový profil nežinstituce, které využily mechanismu financování k řešení krizí. Je vhodné sestavit seznam prvků, které by orgán příslušný k řešení krize měl při porovnávání rizikových profilů vzít v úvahu.
(21)
Aby se orgánům členských států příslušných k řešení krize umožnil harmonizovaný výklad kritérií stanovených v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, takže určování ukazatele rizik institucí pro účely výpočtu jednotlivých příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí se bude provádět v celé Unii podobným způsobem, mělo by být poskytnuto několik souborů ukazatelů rizik a odpovídající ukazatele pro každý soubor, jež mají orgány příslušné k řešení krize při posuzování rizikového profilu institucí vzít v úvahu. K zajištění soudržnosti s postupy dohledu by ukazatele rizik měly sestávat ze současných regulačních kritérií, která jsou již dostupná nebo se právě stanovují.
(22)
Stanoví-li příslušné právní předpisy výjimky, jež instituce osvobozují od stanovování některých ukazatelů rizik na úrovni instituce, a případně za předpokladu, že příslušné orgány použití takových výjimek povolí, měly by orgány příslušné k řešení krize posoudit dotčené ukazatele na konsolidované, případně subkonsolidované úrovni, aby dosáhly souladu s postupy dohledu a zajistily, že skupiny, jež tyto výjimky využívají, nejsou nepřiměřeně penalizovány.
(23)
Aby se orgánům příslušným k řešení krize umožnil konzistentní přístup, pokud jde o význam souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů, jež by měly pro účely určení rizikového profilu institucí vzít v úvahu, mělo by toto nařízení rovněž stanovit relativní váhu každého souboru ukazatelů rizik i jednotlivých ukazatelů. Je však důležité, aby orgánům příslušným k řešení krize byla udělena dostatečná flexibilita při posuzování rizikového profilu institucí, aby mohly přizpůsobit uplatňování souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů podle zvláštností každé instituce. Jelikož toho nelze dosáhnout výhradně poskytnutím rozmezí pro posuzování rizikového profilu, ale vyžaduje to jistý stupeň volnosti v rozhodování o významu určitých ukazatelů rizik v jednotlivých případech, měla by být váha některých ukazatelů rizik pouze orientační, nebo by pro ně mělo být stanoveno rozmezí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly rozhodnout o důležitosti dotčených ukazatelů v daném případě.
(24)
Při rozhodování o významu různých ukazatelů odpovídajících jistému souboru ukazatelů by se měla v rámci souboru použít agregace určením aritmetického váženého průměru jednotlivých ukazatelů. Pokud jde o výpočet konečného složeného ukazatele rizik odpovídajícího jednotlivé instituci, aby nedocházelo ke kompenzaci mezi soubory tak, že instituce, která má poměrně dobré výsledky v několika souborech a velmi špatný výsledek jednom dalším souboru, by podle aritmetického průměru všech souborů obecně získala středně dobré hodnocení, měl by se takový výpočet zakládat na váženém geometrickém průměru jednotlivých souborů.
(25)
Rozmezí pro posuzování stupně rizika, jež instituce představuje, by mělo být takové, aby umožnilo dostatečné přizpůsobení rizikového profilu institucí podle různých souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů stanovených v tomto nařízení, a zároveň by mělo poskytovat dostatek jistoty a předvídatelnosti ohledně ročních částek, kterými by instituce měly podle směrnice 2014/59/EU a tohoto nařízení přispívat.
(26)
K zajištění toho, že příspěvky budou řádně placeny, je nutné upřesnit podmínky a způsoby platby. Zejména pro příspěvky, jež nejsou placeny v hotovosti, ale prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů podle článku 103 směrnice 2014/59/EU, je nezbytné upřesnit podíl neodvolatelných platebních příslibů, který může každá instituce použít, a druh zajištění, který je pro krytí těchto neodvolatelných platebních příslibů přijatelný, aby se orgánu příslušnému k řešení krize umožnilo při realizaci neodvolatelného platebního příslibu zajistit skutečnou platbu, narazí-li orgán příslušný k řešení krize při realizaci neodvolatelného platebního příslibu na obtíže. K zajištění toho, že roční příspěvky budou řádně placeny, je nutné udělit orgánům příslušným k řešení krize zvláštní pravomoc ukládat správní sankce a jiná správní opatření institucím, které nedodržují požadavky stanovené v tomto nařízení ohledně výpočtu a úpravy příspěvků, například za nedodržení povinnosti poskytovat informace požadované orgánem příslušným pro řešení krize. Orgán příslušný k řešení krize by rovněž měl mít pravomoc uložit instituci penále, zaplatí-li dotčená instituce splatný roční příspěvek pouze z části, nezaplatí-li ho vůbec nebo nesplní-li požadavky stanovené v oznámení, které orgán příslušný k řešení krize učinil. Kromě toho je nezbytné stanovit zvláštní povinnosti týkající se sdílení informací mezi příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize.
(27)
K zajištění toho, aby úprava příspěvku podle rizikového profilu odrážela vývoj v bankovním sektoru, a tím neustále splňovala požadavky směrnice 2014/59/EU, Komise na základě zkušeností s jejím prováděním přezkoumá úpravu příspěvku podle rizikového profilu pro účely výpočtu ročních příspěvků, a zejména přiměřenost multiplikátoru úpravy podle rizikového profilu stanoveného v tomto nařízení a potřebu možného zvýšení horního limitu multiplikátoru úpravy do 1. června 2016.
(28)
Protože podle čl. 130 odst. 1 směrnice 2014/59/EU se povinnost členských států vybírat roční příspěvky od institucí povolených na jejich území použije od 1. ledna 2015, toto nařízení by se mělo použít od 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, kterými se upřesňují:
a)
metodika výpočtu příspěvků, jež mají instituce zaplatit do mechanismů financování k řešení krizí, a metodika úpravy podle rizikového profilu institucí;
b)
povinnosti institucí týkající se jednak informací, jež mají poskytnout pro účely výpočtu příspěvků, a jednak placení příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí;
c)
opatření zajišťující, že orgány příslušné k řešení krize ověřují, že příspěvky byly zaplaceny správně.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na instituce uvedené v čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU a definované v čl. 2 odst. 1 bodu 23. Rovněž se vztahuje na ústřední subjekt a jeho přidružené instituce na konsolidovaném základě, jsou-li přidružené instituce zcela nebo zčásti osvobozeny od obezřetnostních požadavků na základě vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Odkazuje-li se v tomto nařízení na skupinu, měl by být v tomto pojmu zahrnut také ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu uvedené v článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich dceřiné podniky.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice obsažené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (7) a směrnici 2014/59/EU. Pro účely tohoto nařízení se dále použijí tyto definice:
1)
„institucemi“ se rozumějí úvěrové instituce definované v čl. 2 odst. 1 bodě 2 směrnice 2014/59/EU nebo investiční podniky definované v bodě 2 tohoto článku i ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013 jako celek na konsolidovaném základě, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1;
2)
„investičními podniky“ se rozumějí investiční podniky definované v čl. 2 odst. 1 bodě 3 směrnice 2014/59/EU, s výjimkou investičních podniků vyhovujících definici uvedené v čl. 96 odst. 1 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 575/2013 nebo investičních podniků, které vykonávají činnost 8 uvedenou v oddílu A přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (8), ale nevykonávají činnosti 3 nebo 6 uvedené v oddílu A přílohy I dané směrnice;
3)
„roční cílovou úrovní“ se rozumí celková hodnota ročních příspěvků, které orgán příslušný k řešení krize stanoví pro každé příspěvkové období s cílem dosáhnout cílové úrovně uvedené v čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
4)
„mechanismem financování“ se rozumí mechanismus k zajištění účinného používání nástrojů a pravomocí k řešení krize orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 100 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
5)
„ročním příspěvkem“ se rozumí částka uvedená v článku 103 směrnice 2014/59/EU, kterou orgán příslušný k řešení krize vybírá za příslušné příspěvkové období pro vnitrostátní mechanismus financování od každé instituce uvedené v článku 2 tohoto nařízení;
6)
„příspěvkovým obdobím“ se rozumí kalendářní rok;
7)
„orgánem příslušným k řešení krize“ se rozumí orgán uvedený v čl. 2 odst. 1 bodě 18 směrnice 2014/59/EU nebo jakýkoli jiný příslušný orgán jmenovaný členskými státy pro účely čl. 100 odst. 2 a 6 směrnice 2014/59/EU;
8)
„příslušným orgánem“ se rozumí příslušný orgán definovaný v čl. 4 odst. 1 bodě 40 nařízení (EU) č. 575/2013;
9)
„systémy pojištění vkladů“ se rozumějí systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) nebo c) směrnice 2014/49/EU;
10)
„pojištěnými vklady“ se rozumějí vklady uvedené v čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/49/EU, bez dočasných vysokých zůstatků, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 2 dané směrnice;
11)
„celkovými závazky“ se rozumějí celkové závazky definované v oddíle 3 směrnice Rady 86/635/EHS (9) nebo definované v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví uvedenými v nařízení Evropskéhoa parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (10);
12)
„celkovými aktivy“ se rozumějí celková aktiva definovaná v oddíle 3 směrnice 86/635/ES nebo definovaná v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví uvedenými v nařízení (ES) č. 1606/2002;
13)
„celkovou rizikovou expozicí“ se rozumí celková hodnota rizikové expozice definovaná v čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
14)
„poměrem kmenového kapitálu tier 1“ se rozumí poměr uvedený v čl. 92 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
15)
„minimálním požadavkem na kapitál a způsobilé závazky“ se rozumí minimální požadavek definovaný v čl. 45 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
16)
„kapitálem“ se rozumí kapitál definovaný v čl. 4 odst. 1 bodě 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„způsobilými závazky“ se rozumějí závazky a kapitálové nástroje definované v čl. 2 odst. 1 bodě 71 směrnice 2014/59/EU;
18)
„pákovým poměrem“ se rozumí pákový poměr definovaný v článku 429 nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„ukazatelem krytí likvidity“ se rozumí ukazatel krytí likvidity definovaný v článku 412 nařízení (EU) č. 575/2013 a dále upřesněný v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/61 (11);
20)
„ukazatelem čistého stabilního financování“ se rozumí ukazatel čistého stabilního financování vykázaný v souladu s článkem 415 nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„ústřední protistranou“ se rozumí právnická osoba definovaná v čl. 2 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012;
22)
„deriváty“ se rozumějí deriváty podle přílohy II nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„centrálním depozitářem cenných papírů“ se rozumí právnická osoba definovaná v čl. 2 odst. 1 bodě 1 a článku 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (12);
24)
„vypořádáním“ se rozumí dokončení transakce s cennými papíry definované v čl. 2 odst. 1 bodě 2 nařízení (EU) č. 909/2014;
25)
„clearingem“ se rozumí proces určení pozic definovaný v čl. 2 odst. 3 nařízení (EU) č. 648/2012;
26)
„infrastrukturou finančního trhu“ se pro účely tohoto nařízení rozumí ústřední protistrana podle bodu 21 tohoto článku nebo centrální depozitář cenných papírů podle bodu 23 tohoto článku, které jsou povoleny jako instituce v souladu s článkem 8 směrnice 2013/36/EU;
27)
„podpůrnou bankou“ se rozumí jakýkoli podnik nebo subjekt zřízený členským státem, ať už ústřední nebo regionální vládou, který na nekonkurenční a neziskové bázi poskytuje podpůrné úvěry za účelem prosazování cílů veřejné politiky této vlády, za předpokladu, že tato vláda má povinnost chránit hospodářskou základnu tohoto podniku nebo subjektu a zachovávat jeho životaschopnost po celou dobu jeho existence, nebo za předpokladu, že nejméně 90 % původních finančních prostředků nebo podpůrných úvěrů, které poskytuje, je přímo nebo nepřímo zaručeno ústřední nebo regionální vládou daného členského státu;
28)
„podpůrným úvěrem“ se rozumí úvěr poskytnutý podpůrnou bankou nebo prostřednictvím zprostředkující banky na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem prosazování cílů veřejné politiky ústřední nebo regionální vlády v členském státě;
29)
„zprostředkovatelem“ se rozumí úvěrová instituce, která zprostředkovává podpůrné úvěry, pokud je neposkytuje jako úvěr koncovému zákazníkovi.
ODDÍL 2
METODIKA
Článek 4
Stanovení ročních příspěvků
1. Orgány příslušné k řešení krize stanoví roční příspěvky splatné jednotlivými institucemi v poměru k jejich rizikovému profilu na základě informací, které tyto instituce poskytly podle článku 14, a za použití metodiky stanovené v tomto oddílu.
2. Orgán příslušný k řešení krize stanoví roční příspěvek uvedený v odstavci 1 na základě roční cílové úrovně mechanismu financování k řešení krizí, přičemž zohlední cílovou úroveň, jíž má být podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU dosaženo do 31. prosince 2024, a na základě čtvrtletně počítané průměrné hodnoty vkladů pojištěných v předchozím roce všemi institucemi povolenými na jeho území.
Článek 5
Úprava základního ročního příspěvku podle rizikového profilu
1. Při výpočtu příspěvků uvedených v čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU se nezapočítají tyto závazky:
a)
vnitroskupinové závazky plynoucí z transakcí uzavřených mezi určitou institucí a další institucí, která je součástí téže skupiny, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
i)
každá z institucí je usazena v Unii;
ii)
každá z institucí podléhá stejnému konsolidovanému dohledu podle článků 6 až 17 nařízení (EU) č. 575/2013 v plném rozsahu a podléhá přiměřeným centralizovaným postupům hodnocení, měření a kontroly rizika a
iii)
neexistuje žádná současná nebo předvídatelná podstatná věcná nebo právní překážka, která by bránila rychlému vyrovnání závazku v době jeho splatnosti;
b)
závazky vytvořené institucí, která je členem institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 2 odst. 1 bodě 8 směrnice 2014/59/EU a které příslušný orgán povolil použít čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013, prostřednictvím dohody s jinou institucí, která je členem téhož institucionálního systému ochrany;
c)
v případě ústřední protistrany usazené v členském státě, který využil možnost stanovenou v čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012, závazky související s clearingovými činnostmi podle definice uvedené v čl. 2 odst. 3 daného nařízení, včetně závazků plynoucích z jakéhokoli opatření, které ústředí protistrana přijme, aby splnila maržové požadavky, zřídila fond pro riziko selhání a udržovala dostatečný předem financovaný fond pro riziko selhání ke krytí potenciálních ztrát jako součást postupné ochrany proti selhání v souladu s uvedeným nařízením nebo aby investovala své finanční zdroje v souladu s článkem 47 uvedeného nařízení;
d)
v případě centrálního depozitáře cenných papírů závazky související s činností centrálního depozitáře cenných papírů, včetně závazků vůči účastníkům nebo poskytovatelům služeb centrálního depozitáře cenných papírů se splatností kratší než sedm dní, které vznikly z činností, pro něž získal povolení k poskytování bankovních doplňkových služeb v souladu s hlavou IV nařízení (EU) č. 909/2014, ale bez dalších závazků vznikajících z takovýchto bankovních činností;
e)
v případě investičních firem závazky, které vznikly v důsledku držení aktiv nebo finančních prostředků klientů, včetně aktiv nebo finančních prostředků klientů držených jménem SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (13) nebo alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (14), je-li takový klient chráněn příslušným insolvenčním právem;
f)
v případě institucí poskytujících podpůrné úvěry závazky zprostředkovatele vůči původní nebo jiné podpůrné bance nebo jinému zprostředkovateli a závazky původní podpůrné banky vůči subjektům, které jí poskytují finanční prostředky, v míře, v níž je hodnota těchto závazků vyrovnána podpůrnými úvěry dané instituce.
2. Závazky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se na základě jednotlivých transakcí rovnoměrně odečtou od hodnoty celkových závazků institucí, které jsou stranami transakcí nebo dohod uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
3. Pro účely tohoto oddílu se průměrná roční hodnota závazků uvedených v odstavci 1 plynoucích z derivátů, počítaná na čtvrtletním základě, ocení podle čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013.
Hodnota přidělená závazkům plynoucím z derivátů však nemůže být nižší než 75 % hodnoty stejných závazků plynoucí z použití účetních pravidel, které pro danou instituci platí pro účely účetního výkaznictví.
Pokud podle vnitrostátních účetních standardů platných pro instituci neexistuje u některých derivátů žádná účetní expozice, protože jsou podrozvahové, vykáže daná instituce orgánu příslušnému k řešení krize souhrn kladných reálných hodnot těchto derivátů jako reprodukční náklady a připočítá je ke svým rozvahovým účetním hodnotám.
4. Pro účely tohoto oddílu celkové závazky uvedené v odstavci 1 nezahrnují účetní hodnotu závazků plynoucích z derivátů a zahrnují odpovídající hodnotu stanovenou podle odstavce 3.
5. Orgán příslušný k řešení krize vychází při ověřování splnění všech podmínek a požadavků uvedených v odstavcích 1 až 4 z relevantních hodnocení provedených příslušnými orgány, která jsou k dispozici podle článku 90 směrnice 2014/59/EU.
Článek 6
Soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele
1. Orgán příslušný k řešení krize hodnotí rizikový profil institucí na základě čtyř souborů ukazatelů rizik, jimiž jsou:
a)
riziková expozice;
b)
stabilita a různorodost finančních zdrojů;
c)
význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství;
d)
dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize.
2. Soubor „riziková expozice“ se skládá z následujících ukazatelů rizik:
a)
kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky;
b)
pákový poměr;
c)
poměr kmenového kapitálu tier 1;
d)
celková riziková expozice vydělená celkovými aktivy.
3. Soubor „stabilita a různorodost finančních zdrojů“ se skládá z následujících ukazatelů rizik:
a)
ukazatel čistého stabilního financování (NSFR),
b)
ukazatel krytí likvidity (LCR).
4. Soubor „význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství“ se skládá z ukazatele „podíl mezibankovních úvěrů a vkladů v Evropské unii“, který odráží význam instituce pro hospodářství členského státu, v němž je usazena.
5. Soubor „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize“, se skládá z následujících ukazatelů:
a)
obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize;
b)
účast v institucionálním systému ochrany;
c)
rozsah předchozí mimořádné veřejné finanční podpory.
Při určování různých ukazatelů rizika ze souboru „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize,“ vezme tento orgán v úvahu význam těchto ukazatelů podle toho, s jakou pravděpodobností by v dané instituci mohl být zaveden režim řešení krize, a podle toho, s jakou pravděpodobností by pak při řešení krize této instituce došlo k využití mechanismu financování k řešení krizí.
6. Při stanovení ukazatelů „obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize“, které jsou uvedeny v odst. 5 písm. a), bere orgán příslušný k řešení krize v úvahu tyto prvky:
a)
zvýšení rizikového profilu instituce z důvodu:
i)
významu obchodních činností v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu, rizikovostí expozic a celkovým modelem podnikání;
ii)
významu podrozvahových expozic v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu a rizikovostí expozic;
iii)
významu hodnoty derivátů v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu, rizikovostí expozic a celkovým modelem podnikání,
iv)
rozsahu, v němž se podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59/EU má za to, že model podnikání a organizační struktura instituce jsou složité;
b)
snížení rizikového profilu instituce z důvodu:
i)
relativní hodnoty derivátů zúčtovaných ústřední protistranou;
ii)
rozsahu, v němž podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59/EU lze krizi instituce řešit rychle a bez právních překážek.
7. Při stanovení ukazatele uvedeného v odst. 5 písm. b) bere orgán příslušný k řešení krize v úvahu tyto prvky:
a)
zda je hodnota finančních prostředků, které jsou okamžitě k dispozici pro rekapitalizaci a financování likvidity, jejichž cílem je podpořit postiženou instituci v případě problémů, tak vysoká, že by této instituci mohla poskytnout důvěryhodnou a účinnou podporu;
b)
stupeň právní nebo smluvní jistoty potvrzující, že finanční prostředky uvedené v písmeni a) budou plně využity před tím, než bude případně požádáno o mimořádnou veřejnou podporu.
8. Ukazatel rizika uvedený v odst. 5 písm. c) má maximální hodnotu rozmezí uvedeného v kroku 3 přílohy I v případě:
a)
instituce, která je součástí skupiny, u níž byla zahájena restrukturalizace poté, co obdržela státní nebo rovnocenné finanční prostředky, například prostředky z mechanismu financování k řešení krizí, a je stále v restrukturalizaci nebo likvidaci, s výjimkou dvou posledních let provádění restrukturalizačního plánu;
b)
instituce, která je v likvidaci, až do konce likvidačního plánu (v míře, v níž ještě má platit příspěvek).
U všech ostatních institucí má minimální hodnotu uvedenou v kroku 3 přílohy I.
9. Pro účely odstavců 6, 7 a 8 orgán příslušný k řešení krize vychází z hodnocení provedených příslušnými orgány, jsou-li taková hodnocení k dispozici.
Článek 7
Relativní váha každého souboru ukazatelů rizika a jednotlivých ukazatelů
1. Při posuzování rizikového profilu každé instituce použije orgán příslušný k řešení krize na každý soubor ukazatelů rizik tyto váhy:
a)
riziková expozice: 50 %;
b)
stabilita a různorodost finančních zdrojů: 20 %;
c)
význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství: 10 %;
d)
dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize: 20 %.
2. Pro jednotlivé ukazatele rizika, které orgány příslušné k řešení krize hodnotí pro stanovení hodnoty souboru ukazatelů „riziková expozice“, se použijí tyto váhy:
a)
kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky: 25 %;
b)
pákový poměr: 25 %;
c)
poměr kmenového kapitálu tier 1: 25 %;
d)
celková riziková expozice vydělená celkovými aktivy: 25 %.
3. Všechny ukazatele rizika v souboru „stabilita a různorodost finančních zdrojů“ mají stejnou váhu.
4. Pro jednotlivé ukazatele rizika, které orgány příslušné k řešení krize hodnotí pro stanovení hodnoty souboru ukazatelů „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize“, se použijí tyto váhy:
a)
obchodní činnosti a podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize: 45 %;
b)
členství v mezinárodním systému ochrany: 45 %;
c)
rozsah předchozí mimořádné veřejné finanční podpory: 10 %.
Při použití ukazatele uvedeného v písmeni b) orgán příslušný k řešení krize přihlédne k relativní váze ukazatele uvedeného v písmeni a).
Článek 8
Použití ukazatelů rizika ve zvláštních případech
1. Jestliže příslušný orgán udělil určité instituci výjimku v souladu s články 8 a 21 nařízení (EU) č. 575/2013, použije orgán příslušný k řešení krize ukazatel uvedený v čl. 6 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení na úrovni podskupiny pro účely likvidity. Při výpočtu ukazatele rizika takové instituce se hodnota tohoto ukazatele na úrovni podskupiny pro účely likvidity přidělí každé instituci, která je součástí dané podskupiny pro účely likvidity.
2. Pokud příslušný orgán v případě konkrétní instituce úplně upustil od uplatňování kapitálových požadavků v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a orgán příslušný k řešení krize rovněž v případě téže instituce úplně upustil od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky v souladu s čl. 45 odst. 12 směrnice 2014/59/EU, lze ukazatel uvedený v čl. 6 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení vypočítat na konsolidované úrovni. Při výpočtu ukazatele rizika takové instituce se hodnota tohoto ukazatele na konsolidované úrovni přidělí každé instituci, která je součástí dané skupiny.
3. Pokud příslušný orgán udělil určité instituci výjimku za jiných podmínek vymezených v nařízení (EU) č. 575/2013, lze příslušné ukazatele vypočítat na konsolidované úrovni. Při výpočtu ukazatelů rizika takové instituce se hodnota těchto ukazatelů na konsolidované úrovni přidělí každé instituci, která je součástí dané skupiny.
Článek 9
Použití úpravy základního ročního příspěvku podle rizikového profilu
1. Orgán příslušný k řešení krize stanoví pro každou instituci dodatečný multiplikátor pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu tím, že zkombinuje ukazatele rizika uvedené v článku 6 podle vzorců a postupů uvedených v příloze I.
2. Aniž je dotčen článek 10, orgán příslušný k řešení krize stanoví roční příspěvek každé instituce pro každé příspěvkové období vynásobením základního ročního příspěvku dodatečným multiplikátorem pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu v souladu se vzorci a postupy stanovenými v příloze I.
3. Hodnoty multiplikátoru pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu se pohybují v rozmezí 0,8 až 1,5.
Článek 10
Roční příspěvky malých institucí
1. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu 50 000 000 EUR nebo nižší a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 1 000 EUR.
2. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 50 000 000 EUR ale nejvýše 100 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 2 000 EUR.
3. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 100 000 000 EUR ale nejvýše 150 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 7 000 EUR.
4. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 150 000 000 EUR ale nejvýše 200 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 15 000 EUR.
5. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 200 000 000 EUR ale nejvýše 250 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 26 000 EUR.
6. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 250 000 000 EUR ale nejvýše 300 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 50 000 EUR.
7. Aniž je dotčen odstavec 8, jestliže instituce dostatečným způsobem prokáže, že paušální částka uvedená v odstavcích 1 až 6 je vyšší než příspěvek vypočítaný podle článku 5, použije orgán příslušný k řešení krize nižší částku.
8. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 6, může orgán příslušný k řešení krize přijmout odůvodněné rozhodnutí stanovující, že rizikový profil instituce je nepřiměřený její malé velikosti, a uplatnit na danou instituci články 5, 6, 7, 8 a 9. Takové rozhodnutí je založeno na těchto kritériích:
a)
model podnikání instituce;
b)
informace, které daná instituce vykázala podle článku 14;
c)
soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele uvedené v článku 6;
d)
posouzení rizikového profilu dané instituce příslušným orgánem.
9. Odstavce 1 až 8 se nepoužijí na ty instituce, jejichž celkové závazky, do nichž není započítán kapitál a pojištěné vklady, mají po vyloučení závazků uvedených v čl. 5 odst. 1 hodnotu 300 000 000 EUR nebo méně.
10. K vyloučením uvedeným v čl. 5 odst. 1 se nepřihlíží při použití odstavců 1 až 9 na ty instituce, jejichž celkové závazky, do nichž není započítán kapitál a pojištěné vklady, mají před vyloučením závazků uvedených v čl. 5 odst. 1 hodnotu 300 000 000 EUR nebo méně.
Článek 11
Roční příspěvek institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU
1. Aniž je dotčen článek 10, roční příspěvek institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU se vypočítá v souladu s článkem 9, přičemž se použije 50 % jejich základního ročního příspěvku.
2. Pokud se pro některou instituci, na niž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU, použije v některém členském státě mechanismus financování k řešení krize pro účely uvedené v článku 101 směrnice 2014/59/EU, může orgán příslušný k řešení krize přijmout odůvodněné rozhodnutí, v němž stanoví, že se na ty instituce, jejichž rizikový profil je obdobný nebo vyšší než rizikový profil instituce, která použila mechanismus financování krize pro některý z účelů uvedených v článku 101 směrnice 2014/59/EU, použijí články 5, 6, 7, 8 a 9. Při přijímání odůvodněného rozhodnutí vezme orgán příslušný k řešení krize pro účely stanovení obdobnosti rizikového profilu v úvahu všechny tyto prvky:
a)
model podnikání dané instituce;
b)
informace, které tato instituce vykázala podle článku 14;
c)
soubory ukazatelů a jednotlivé ukazatele rizik uvedené v článku 6;
d)
hodnocení příslušného orgánu ohledně rizikového profilu dané instituce.
Článek 12
Instituce, které začaly podléhat dohledu nebo změnily status
1. Jedná-li se o instituci, nad níž se dohled začal provádět nově, pouze po část příspěvkového období, stanoví se částečný příspěvek použitím metodiky stanovené v oddíle 3 na hodnotu jejího ročního příspěvku vypočítanou během následujícího příspěvkového období podle počtu celých měsíců příspěvkového období, po něž byl nad danou institucí vykonáván dohled.
2. Změna postavení instituce, včetně malé instituce, během příspěvkového období nemá vliv na roční příspěvek, který má být zaplacen v daném roce.
Článek 13
Postup výběru ročního příspěvku
1. Nejpozději do 1. května každého roku vyrozumí orgán příslušný k řešení krize každou instituci uvedenou v článku 2 o svém rozhodnutí, v němž stanovil roční příspěvek dané instituce.
2. Orgán příslušný k řešení krize o svém rozhodnutí vyrozumí jedním z následujících způsobů:
a)
elektronicky nebo jiným srovnatelným komunikačním prostředkem, který umožňuje obdržet potvrzení o doručení;
b)
doporučenou poštou s doručenkou.
3. V rozhodnutí jsou upřesněny podmínky a způsob platby ročního příspěvku i podíl neodvolatelných platebních příslibů uvedených v článku 103 směrnice 2014/59/EU, které může daná instituce využít. Orgán příslušný k řešení krize přijme pouze kolaterál takového druhu a za takových podmínek, které umožní rychlou realizaci, a to i v případě, že bude rozhodnutí o řešení krize přijato během víkendu. Kolaterál by měl být oceněn konzervativně, aby se přihlédlo k výrazně zhoršeným podmínkám na trhu.
4. Aniž jsou dotčeny další opravné prostředky, které má orgán příslušný k řešení krize k dispozici, v případě částečného splacení, nesplacení nebo nedodržení požadavků stanovených v rozhodnutí nabíhá dané instituci denní penále z nesplacené částky pohledávky.
Úrok z denního penále narůstá ze splatné částky denně podle úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní operace refinancování, zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, platné prvního kalendářního dne měsíce, v němž končí splatnost, a zvýšené o 8 procentních bodů ode dne splatnosti pohledávky.
5. V případě instituce, která začala nově podléhat dohledu a podléhala mu pouze po část příspěvkového období, se její částečný roční příspěvek vybere spolu s ročním příspěvkem splatným za následující příspěvkové období.
ODDÍL 3
SPRÁVNÍ ASPEKTY A SANKCE
Článek 14
Vykazovací povinnosti institucí
1. Instituce poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize poslední schválené roční účetní závěrky, které mají k dispozici před 31. prosincem roku, jenž předchází příspěvkovému období, spolu s výrokem statutárního auditora nebo auditorské firmy v souladu s článkem 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (15).
2. Instituce poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize alespoň informace uvedené v příloze II na úrovni jednotlivého subjektu.
3. Informace uvedené v příloze II, které jsou zahrnuty do požadavků na oznamování orgánům dohledu stanovených v prováděcím nařízení Komise (EU) č. 680/2014 (16) nebo případně do jakýchkoli jiných požadavků na oznamování orgánům dohledu platných pro instituci na základě vnitrostátního práva, se poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize v podobě, v níž je instituce vykázala v poslední relevantní zprávě, kterou pro účely dohledu předložila příslušnému orgánu v souvislosti s referenčním rokem roční účetní závěrky uvedené v odstavci 1.
4. Informace uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se poskytnou nejpozději 31. ledna každého roku ohledně roku, který skončil 31. prosince předcházejícího roku nebo ohledně relevantního použitelného účetního období. Jestliže 31. leden není pracovním dnem, poskytnou se informace následující pracovní den.
5. Jsou-li informace nebo údaje předložené orgánům příslušným k řešení krize předmětem aktualizací nebo oprav, předloží se takové aktualizace nebo opravy orgánům příslušným k řešení krize bez zbytečného prodlení.
6. Instituce předají informace uvedené v příloze II v takových datových formátech a reprezentacích, které upřesnil orgán příslušný k řešení krize.
7. Informace poskytnuté v souladu s odstavci 2 a 3 podléhají požadavkům na důvěrnost a profesní tajemství stanoveným v článku 84 směrnice 2014/59/EU.
Článek 15
Povinnost orgánů příslušných k řešení krize zajistit výměnu informací
1. Pro účely výpočtu jmenovatele stanoveného v souboru ukazatelů rizik uvedeném v čl. 7 odst. 1 písm. c) poskytnou orgány příslušné k řešení krize Evropskému orgánu pro bankovnictví (EBA) do 15. února každého roku informace, které získaly od všech institucí usazených na jejich území v souvislosti s mezibankovními závazky a vklady uvedenými v příloze I na agregované úrovni.
2. Do 1. března každého roku EBA každému orgánu příslušnému k řešení krize sdělí hodnotu jmenovatele pro soubor ukazatelů rizika uvedený v čl. 7 odst. 1 písm. c).
Článek 16
Vykazovací povinnosti systémů pojištění vkladů
1. Systémy pojištění vkladů poskytnou orgánům příslušným k řešení krize do 31. ledna každého roku výpočet průměrné hodnoty vkladů pojištěných v předchozím roce, vypočítaný na čtvrtletním základě, za všechny jejich členské úvěrové instituce.
2. Tyto informace poskytnou jak na individuální úrovni, tak na agregované úrovni dotčených úvěrových institucí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly stanovit roční cílovou úroveň mechanismu financování k řešení krizí v souladu s čl. 4 odst. 2 a určit základní roční příspěvek každé instituce podle článku 5.
Článek 17
Vynucování
1. Jestliže instituce nepředloží všechny informace uvedené v článku 14 v časovém rámci stanoveném v daném článku, použije orgán příslušný k řešení krize k výpočtu ročního příspěvku dané instituce odhady nebo své vlastní předpoklady.
2. Nejsou-li informace poskytnuty do 31. ledna každého roku, může orgán příslušný k řešení krize přidělit dané instituci nejvyšší multiplikátor pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu, který je uveden v článku 9.
3. Jsou-li informace předložené institucemi orgánu příslušnému k řešení krize upraveny nebo opraveny, upraví tento orgán roční příspěvek podle aktualizovaných informací po výpočtu ročního příspěvku dané instituce za následující příspěvkové období.
4. Jakýkoli rozdíl mezi ročním příspěvkem vypočítaným a zaplaceným na základě informací, které byly upraveny nebo opraveny, a ročním příspěvkem, který by měl být zaplacen po úpravě, se zahrne do částky ročního příspěvku splatného za následující příspěvkové období. Tato úprava se provede snížením nebo zvýšením příspěvků za následující příspěvkové období.
Článek 18
Správní sankce a jiná správní opatření
Orgány příslušné k řešení krize mohou osobám nebo subjektům odpovědným za porušení tohoto nařízení uložit správní sankce a jiná správní opatření uvedená v článku 110 směrnice 2014/59/EU.
ODDÍL 4
UJEDNÁNÍ O SPOLUPRÁCI
Článek 19
Ujednání o spolupráci
1. Pro zajištění skutečného zaplacení příspěvků jsou příslušné orgány nápomocny orgánům příslušným k řešení krize při provádění jakéhokoli úkolu stanoveného v tomto nařízení, pokud je o to tyto orgány požádají.
2. Příslušné orgány poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize na jeho žádost kontaktní údaje institucí, jimž je třeba oznámit rozhodnutí uvedené v čl. 13 odst. 1, nejpozději do 1. dubna každého roku nebo v následující pracovní den, pokud 1. duben není pracovním dnem. Kontaktními údaji se rozumí název právnické osoby, jméno fyzické osoby, která danou právnickou osobu zastupuje, adresa, e-mailová adresa, telefonní číslo, faxové číslo nebo jakékoli další informace umožňující identifikaci instituce.
3. Příslušné orgány poskytnou orgánům příslušným k řešení krize veškeré informace, které těmto orgánům umožní vypočítat roční příspěvky, zejména informace související s dodatečnou úpravou podle rizika a informace o relevantních výjimkách, které příslušné orgány institucím udělily podle směrnice 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 574/2013.
ODDÍL 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Přechodná ustanovení
1. Pokud informace vyžadované v souvislosti s některým ukazatelem podle přílohy II nejsou pro daný referenční rok zahrnuty do použitelných požadavků na oznamování orgánům dohledu uvedených v článku 14, daný ukazatel rizika se nepoužije, dokud nezačne být daný požadavek na oznamování orgánům dohledu použitelný. Váha ostatních dostupných ukazatelů rizika se přepočítá úměrně jejich váze v souladu s článkem 7, aby součet jejich vah činil 1. V roce 2015 v případě, že systémy pojištění vkladů nebudou mít do 31. ledna k dispozici některé informace uvedené v článku 16 pro účely výpočtu cílové roční úrovně podle čl. 4 odst. 2 nebo základního ročního příspěvku každé instituce podle článku 5, poskytnou orgánům příslušným k řešení krize tyto informace k uvedenému datu příslušné úvěrové instituce poté, co je k tomu systém pojištění vkladů vyzve. Odchylně od čl. 13 odst. 1 v případě příspěvků splatných v roce 2015 orgán příslušný k řešení krize vyrozumí každou instituci o svém rozhodnutí, jímž stanovil její roční příspěvek, nejpozději do 30. listopadu 2015.
2. Odchylně od čl. 13 odst. 4 v případě příspěvků splatných v roce 2015 musí být částka stanovená v rozhodnutí uvedeném v čl. 13 odst. 3 zaplacena do 31. prosince 2015.
3. Odchylně od čl. 14 odst. 4 v případě informací, které mají být orgánu příslušnému k řešení krize poskytnuty v roce 2015, musí být informace uvedené v daném odstavci poskytnuty nejpozději do 1. září 2015.
4. Odchylně od čl. 16 odst. 1 systémy pojištění vkladů poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize do 1. září 2005 informace o hodnotě vkladů pojištěných k 31. červenci 2015.
5. Až do konce počátečního období uvedeného v čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014/EU mohou členské státy povolit institucím, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu nad 300 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu 3 000 000 000 EUR nebo méně, aby za prvních 300 000 000 EUR celkových závazků bez kapitálu a pojištěných vkladů zaplatily paušální částku 50 000 EUR. Pokud jde o celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů nad limitem 300 000 000 EUR, zaplatí tyto instituce příspěvek vypočítaný podle článků 4 až 9 tohoto nařízení.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. října 2014.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) 2015/63
(2014. gada 21. oktobris),
ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīvu 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (1), un jo īpaši tās 103. panta 7. un 8. punktu,
tā kā:
(1)
Direktīvā 2014/59/ES ir paredzēta prasība dalībvalstīm izveidot noregulējuma finansēšanas mehānismus, lai nodrošinātu, ka noregulējuma iestāde efektīvi piemēro noregulējuma instrumentus un pilnvaras. Šiem noregulējuma finansēšanas mehānismiem jāparedz pietiekami finanšu resursi, lai nodrošinātu noregulējuma sistēmas efektīvu darbību, un tādēļ tiem ir pilnvaras piesaistīt ex ante iemaksas no iestādēm, kam piešķirta darbības atļauja attiecīgajā teritorijā, ieskaitot Savienības filiāles (“iestādes”).
(2)
Dalībvalstīm ir pienākums piesaistīt ex ante iemaksas noregulējuma finansēšanas mehānismā ne vien no iestādēm, bet saskaņā ar minētās Direktīvas 103. panta 1. punktu arī no Savienības filiālēm. Uz Savienības filiālēm attiecas arī Komisijas pilnvarojums pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar minētās Direktīvas 103. panta 7. un 8. punktu. Tomēr ņemot vērā to, ka saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (2) 47. pantu dalībvalstis atbild par prudenciālajām prasībām un uzraudzības darbībām attiecībā uz Savienības filiālēm, nebūtu piemēroti uz Savienības filiālēm tieši attiecināt daudzus no šajā deleģētajā regulā noteiktajiem riska korekcijas rādītājiem. Tāpēc, ņemot vērā to, ka šīs regulas darbības joma neattiecas uz Savienības filiālēm, uz tām var attiekties īpašs režīms, ko Komisija izstrādātu kādā turpmākā deleģētajā aktā.
(3)
Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (3) 6., 15., 16., 95. un 96. pantu noteiktām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kurām ir atļauts veikt tikai ierobežotus pakalpojumus un darbības, nepiemēro dažas kapitāla un likviditātes prasības vai tās var tikt atbrīvotas no šādām prasībām. Tādējādi uz tām neattiektos daudzi riska korekcijas rādītāji, kas būtu jānosaka. Lai gan dalībvalstīm ir pienākums no šīm ieguldījumu brokeru sabiedrībām piesaistīt ex ante iemaksas saskaņā ar Direktīvas 2014/59/EK 103. panta 1. punktu, ir lietderīgi, ka dalībvalstis saglabā pilnvaras noteikt riska korekcijas, lai nesamērīgi nenoslogotu šīs sabiedrības. Tāpēc šīs regulas darbības joma nebūtu jāattiecina uz minētajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām.
(4)
Saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 102. panta 1. punktu dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka līdz 2024. gada 31. decembrim finansēšanas mehānismu pieejamie finanšu līdzekļi sasniedz vismaz 1 % no visu iestāžu, kurām piešķirta darbības atļauja to teritorijā, segtajiem noguldījumiem. Minētajā laikposmā iemaksas finansēšanas mehānismos būtu jāsadala laikā pēc iespējas vienādi, līdz ir sasniegts mērķapjoms, pienācīgi ņemot vērā uzņēmējdarbības cikla fāzi un prociklisku iemaksu iespējamo ietekmi uz iemaksu veicošo iestāžu finansiālo stāvokli.
(5)
Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 1. punktā paredzēta prasība piesaistīt iemaksas vismaz reizi gadā, lai sasniegtu minētās direktīvas 102. pantā noteikto mērķapjomu. Saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. punktu gada iemaksai ir jāatspoguļo iestādes lielums, jo iemaksas pamatā jābūt fiksētai summai, kas noteikta, pamatojoties uz attiecīgās iestādes saistībām (“gada pamata iemaksa”). Otrkārt, tai jāatspoguļo iestādes veikto attiecīgo darbību riska līmenis, jo gada pamata iemaksa būtu jākoriģē proporcionāli šīs iestādes riska profilam (“papildu korekcija, ņemot vērā risku”). Iestādes lielums ir pirmais rādītājs attiecībā uz iestādes radīto risku. Jo lielāka ir iestāde, jo lielāka ir iespēja, ka noregulējuma iestāde grūtību gadījumā uzskatīs, ka vispārējās interesēs būtu noregulēt attiecīgo iestādi un izmantot noregulējuma finansēšanas mehānismu, lai nodrošinātu noregulējuma instrumentu efektīvu piemērošanu.
(6)
Lai noskaidrotu, kā noregulējuma iestādēm būtu jākoriģē iemaksas proporcionāli iestāžu riska profilam, ir jāprecizē riska pīlāri un rādītāji, kas būtu jāizmanto, lai noteiktu iestāžu riska profilu, mehānisms, lai piemērotu riska korekcijas gada pamata iemaksām, un gada pamata iemaksa kā izejas punkts riska korekcijai. Elementi, kas papildinātu Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punktā paredzētos riska kritērijus, būtu jānosaka tā, lai saglabātu godīgas konkurences nosacījumus starp dalībvalstīm un spēcīgu iekšējo tirgu, novēršot atšķirības starp dalībvalstu iemaksu aprēķināšanas metodēm to attiecīgajos noregulējuma finansēšanas mehānismos. Tādējādi iemaksas, kas iestādēm jāveic noregulējuma finansēšanas mehānismos, būtu salīdzināmas un paredzamas neatkarīgi no bankas veida, kas ir svarīgs priekšnoteikums godīgas konkurences nosacījumu nodrošināšanai iekšējā tirgū.
(7)
Eiropas Parlaments un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (4) 5. panta 1. punktā ir noteikts, ka Vienotā noregulējuma valdi (“valde”), kas izveidota ar minētās regulas 42. panta 1. punktu, minētās regulas un Direktīvas 2014/59/ES piemērošanas vajadzībām uzskata par attiecīgo valsts noregulējuma iestādi, ja tā īsteno uzdevumus vai pilnvaras, kuras, ievērojot minēto Direktīvu, jāveic vai jāīsteno valsts noregulējuma iestādei. Ņemot vērā to, ka valde ar Regulas (ES) Nr. 806/2014 70. panta 7. punktu ir pilnvarota aprēķināt iestāžu iemaksas vienotajā noregulējuma fondā, kas no 2016. gada 1. janvāra aizstās dalībvalstu finansēšanas mehānismus pēc vienotā noregulējuma mehānisma ieviešanas, piemērojot šo regulu uz Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punkta pamata, jēdzienā “noregulējuma iestāde” šajā regulā būtu jāietver arī valde.
(8)
Attiecībā uz grupām sekas iemaksu aprēķināšanai atsevišķu vienību līmenī būtu noteiktu saistību divkārša uzskaitīšana, kad tiktu noteikta dažādu grupas vienību gada pamata iemaksa, jo saistības, kas izriet no nolīgumiem, ko vienas grupas vienības noslēdz savā starpā, būtu pieskaitāmas pasīvu kopsummai, kas jāņem vērā, nosakot gada pamata iemaksu katrai grupas vienībai. Tāpēc attiecībā uz grupām ir vēl sīkāk jāprecizē, kā nosaka gada pamata iemaksu, lai atspoguļotu grupas vienību savstarpējo saistību un izvairītos no grupas iekšējo riska darījumu divkāršas uzskaitīšanas. Lai nodrošinātu godīgas konkurences nosacījumus grupā ietilpstošām vienībām un iestādēm, kas ir vienas un tās pašas IAS dalībnieces vai ir pastāvīgi radniecīgas vienai un tai pašai centrālajai iestādei, pēdējām no minētajām būtu jāpiemēro tāds pats režīms.
(9)
Aprēķinot grupas vienības gada pamata iemaksu, pasīvu kopsumma, kas jāņem vērā, nedrīkstētu ietvert saistības, kas radušās no līguma, ko šī grupas vienība noslēgusi ar kādu citu tajā pašā grupā ietilpstošu vienību. Tomēr šāds izņēmums drīkstētu būt iespējams tikai tad, ja ikviena grupas vienība veic uzņēmējdarbību Savienībā, ir pilnībā iekļauta vienā un tajā pašā konsolidācijā, tai ir piemērojamas pienācīgas centralizētās riska novērtēšanas, mērīšanas un kontroles procedūras un ja nepastāv un nav paredzami nekādi būtiski praktiski vai juridiski šķēršļi, kas kavētu nekavējoties nokārtot saistības, kad iestājas to termiņš. Tādējādi vajadzētu tikt novērstai saistību izslēgšanai no iemaksu aprēķina pamatojuma, ja nav garantiju, ka tiktu segti grupas iekšējie kreditēšanas riska darījumi grupas finansiālā stāvokļa pasliktināšanās gadījumā. Turklāt, lai izvairītos no tā, ka grupas iekšējo saistību izslēgšana sniedz priekšrocības grupas vienībām, kuras izmanto šo atbrīvojumu, šāda izslēgšana nedrīkstētu dot iespēju attiecīgajām iestādēm izmantot vienkāršotu iemaksu sistēmu, ko piešķir mazām iestādēm, ja pēc grupas iekšējo saistību izslēgšanas iestādei varētu piemērot vienkāršoto sistēmu. Lai nodrošinātu godīgas konkurences nosacījumus grupā ietilpstošām vienībām un iestādēm, kas ir vienas un tās pašas IAS dalībnieces vai ir pastāvīgi radniecīgas vienai un tai pašai centrālajai iestādei, pēdējām no minētajām būtu jāpiemēro tāds pats režīms.
(10)
Atkāpjoties no noteikuma, ka, iemaksas būtu jāaprēķina individuāli, centrālai iestādei ar radniecīgām kredītiestādēm, kas atbilstoši valsts tiesību aktiem ir pilnībā vai daļēji atbrīvotas no prudenciālajām prasībām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 10. pantu, noteikumi par ex ante iemaksām būtu jāpiemēro konsolidēti tikai centrālai iestādei un tās radniecīgajām kredītiestādēm kā vienotam veselumam, jo centrālās iestādes un visu radniecīgo iestāžu maksātspēju un likviditāti uzrauga kā vienotu veselumu, pamatojoties uz šo iestāžu konsolidētiem pārskatiem.
(11)
Gada pamata iemaksas noteikšana būtu sīkāk jāprecizē arī attiecībā uz finanšu tirgus infrastruktūrām (FMI). Arī dažas FMI, piemēram, centrālie darījumu partneri (CCP) vai centrālie vērtspapīru depozitāriji (CSD), ir saņēmušas atļauju darboties kā kredītiestādes. Jo īpaši daži CSD papildus to veiktajai tirgus infrastruktūras darbībai sniedz arī banku pakalpojumiem līdzīgus pakalpojumus. Pretēji kredītiestādēm, CSD nav segto noguldījumu, bet galvenokārt ir dienas atlikums vai atlikums uz nakti, kas radies no norēķiniem par vērtspapīru darījumiem, ko tās sniedz finanšu iestādēm vai centrālajām bankām. Parasti tas nerada skaidras naudas atlikumu, kas varētu būt pielīdzināms finansējumam, lai varētu veikt banku darbības. Ņemot vērā to, ka banku pakalpojumiem līdzīgos pakalpojumus FMI sniedz papildus savām galvenajām - tīrvērtes vai norēķinu darbībām, par kuru veikšanu minētajām vienībām piemēro stingras prudenciālās prasības saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 648/2012 (5) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 909/2014 (6), kā arī attiecīgos noteikumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES, un to, ka FMI darījumdarbības modelis nerada risku, kas būtu salīdzināms ar kredītiestāžu risku, tad nosakot minēto vienību pasīvu kopsummu to gada pamata iemaksas aprēķināšanai, būtu jāņem vērā tikai tās saistības, ko rada minēto vienību veiktās banku pakalpojumiem līdzīgās darbības.
(12)
Atvasināto instrumentu uzskaite attiecībā uz atsevišķiem pārskatiem Savienībā nav saskaņota, tādēļ tam varētu būt ietekme uz saistību summu, kas jāņem vērā, aprēķinot katras bankas iemaksas. Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 6. un 7. punktā minētās sviras rādītāja metodes piemēro visām bankām, tādējādi nodrošinot, ka vienam un tam pašam atvasinātā instrumenta līgumam un jo īpaši atvasināto instrumentu līgumu savstarpējam ieskaitam tiks piemērotas vienādas prasības, neatkarīgi no grāmatvedības regulējuma, ko piemēro konkrētajai bankai. Tāpēc, lai nodrošinātu saskaņotu pieeju atvasinātiem instrumentiem, kad tiek noteikta gada pamata iemaksa, tādējādi garantējot to novērtēšanas salīdzināmību starp iestādēm un godīgas konkurences nosacījumus visā Savienībā, atvasinātie instrumenti būtu jāvērtē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 6. un 7. punktu. Tomēr, lai nodrošinātu atvasināto instrumentu vērtēšanas paredzamību atbilstoši Regulai (ES) Nr. 575/2013, būtu jāparedz, ka šādas vērtēšanas rezultāts nevar būt vērtība, kas ir mazāka par 75 % no attiecīgo atvasināto instrumentu vērtības attiecīgā grāmatvedības regulējuma ietvaros.
(13)
Dažas kredītiestādes ir attīstību veicinošas bankas, kuru nolūks ir veicināt dalībvalsts centrālās valdības vai pašvaldības publiskās politikas mērķu sasniegšanu, galvenokārt piešķirot attīstību veicinošus aizdevumus bez konkurences un nevis peļņas gūšanai. Šādu iestāžu piešķirtus aizdevumus tieši vai netieši daļēji garantē centrālā valdība vai pašvaldība, vai vietējā iestāde. Attīstību veicinošus aizdevumus piešķir bez konkurences un nevis peļņas gūšanai, bet lai veicinātu Savienības vai dalībvalsts centrālās valdības vai pašvaldības publiskās politikas mērķus. Dažkārt attīstību veicinoši aizdevumi tiek veikti ar citas iestādes kā starpnieka iesaisti (pastarpinātie aizdevumi). Šādos gadījumos kredītiestāde, kas darbojas kā starpniekiestāde, saņem attīstību veicinošus aizdevumus no daudzpusējas attīstības bankas vai publiskā sektora struktūras un piedāvā tos tālāk citām kredītiestādēm, kas tos nodrošinās gala klientiem. Tā kā kredītiestādes, kas darbojas kā starpniekiestādes, nodod šo no sākotnējās attīstību veicinošās bankas saņemto aizdevumu likviditāti aizdevējiestādei vai citai starpniekiestādei, tad šādas saistības nebūtu jāiekļauj pasīvu kopsummā, kas jāņem vērā, aprēķinot gada pamata iemaksu.
(14)
Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 1. punktā paredzēta prasība visām iestādēm veikt iemaksas noregulējuma finansēšanas mehānismos. Tomēr ir jāpanāk samērīgs un taisnīgs līdzsvars starp ikvienas iestādes pienākumu veikt iemaksas noregulējuma finansēšanas mehānismā un tās lielumu, riska profilu, darbības jomu un sarežģītību, saistību ar citām iestādēm vai finanšu sistēmu kopumā, tās maksātnespējas ietekmi uz finanšu tirgiem, citām iestādēm, finansēšanas nosacījumiem vai ekonomiku plašākā mērogā un līdz ar to varbūtību, ka iestādei tiks piemērots noregulējums un tā izmantos finansēšanas mehānismu. Šos aspektus ņem vērā noregulējuma iestādes saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 4. pantu, lemjot par to, vai konkrētām iestādēm vajadzētu izmantot vienkāršotus pienākumus attiecībā uz prasībām sagatavot atveseļošanas un noregulējuma plānus. Novērtējot līdzsvaru starp Direktīvā 2014/59/ES paredzēto prasību izpildi un specifiku dažādās iestādes, uz kurām attiecas minētā direktīva, jāņem vērā arī administratīvais slogs, ko konkrētām iestādēm un noregulējuma iestādēm rada gada iemaksas aprēķināšana.
(15)
Mazām iestādēm riska profils parasti nav augsts, tām bieži vien ir mazāk sistēmisku risku salīdzinājumā ar lielām iestādēm, un daudzos gadījumos to maksātnespējas ietekme uz ekonomiku kopumā ir mazāka nekā lielām iestādēm. Vienlaikus nevar izslēgt mazu iestāžu maksātnespējas potenciālo ietekmi uz finanšu stabilitāti, jo pat mazas iestādes var radīt sistēmisku risku, jo tām ir sava nozīme plašākā banku sistēmā, kā arī šo iestāžu tīklu kumulatīvās ietekmes dēļ vai izplatoties ietekmei, ko tās varētu radīt, zaudējot uzticēšanos banku sistēmai.
(16)
Ņemot vērā to, ka mazas iestādes lielākoties nerada sistēmisku risku un ir mazāk ticams, ka tām tiks veikts noregulējums, kas tādējādi samazina iespējamību, ka tās izmantos noregulējuma finansēšanas mehānismus, salīdzinājumā ar lielām iestādēm, būtu jāvienkāršo metodes, lai aprēķinātu to gada iemaksas noregulējuma finansēšanas mehānismos. Mazu iestāžu gada iemaksām vajadzētu būt vienreizējam maksājumam, kas pamatots tikai uz šādu iestāžu gada pamata iemaksām un ir samērīgs ar to lielumu. Šāda metodika nodrošinātu samērīgu gada iemaksu sistēmu, jo, nosakot katras iestādes gada iemaksu, noregulējuma iestādei ir jāievēro finansēšanas mehānisma gada mērķapjoms. Tāpēc vienreizējs maksājums atspoguļo faktu, ka mazas iestādes bieži vien nerada lielu risku, un nodrošina plašākas iespējas koriģēt lielo iestāžu (kam parasti ir lielāka sistēmiska nozīme) iemaksas proporcionāli to riska profilam.
(17)
Lai noteiktu, kādas iestādes uzskatāmas par mazām, būtu jāizmanto dubults slieksnis: pirmais slieksnis, kas balstīts uz pasīvu kopsummu (izņemot pašu kapitālu), no kā atskaitīti segtie noguldījumi, būtu vienāds vai mazāks par 300 miljoniem euro, un otrais slieksnis, kas balstīts uz aktīvu kopsummu, nedrīkstētu pārsniegt vienu miljardu euro. Pēdējam būtu jānovērš situācijas, kad lielākas iestādes, kuru saistību summa nepārsniedz pirmo slieksni, izmanto vienkāršoto sistēmu.
(18)
Mazo iestāžu kategorijā ļoti mazas iestādes būtu jānošķir no tādām, kuru rādītāji ir tuvu maksimālajam slieksnim, kas ļauj tām izmantot vienkāršoto sistēmu. Vienreizējo maksājumu sistēmā ļoti mazu iestāžu gada iemaksas būtu nesamērīgi lielākas par to mazo iestāžu iemaksām, kuru rādītāji ir tuvu maksimālajam slieksnim. Vienlaikus nedrīkstētu pieļaut, ka vienkāršotā sistēma radītu nesamērīgu atšķirību starp lielāko mazo iestāžu gada iemaksām un to iestāžu gada iemaksām, kuras nevar pretendēt uz vienkāršoto sistēmu, jo to rādītāji nedaudz pārsniedz slieksni. Tāpēc, lai izvairītos no šādas nevēlamas ietekmes, ir lietderīgi paredzēt vairāku kategoriju sistēmu mazām iestādēm, kuru gada iemaksas būtu vienreizēji maksājumi ar atšķirīgām summām. Tādējādi būtu iespējama iemaksu progresija vienkāršotās sistēmas ietvaros un starp augstāko vienreizējo maksājumu un zemāko iemaksu saskaņā ar metodi, ar kuru gada pamata iemaksu koriģē atbilstoši iestādes riska profilam.
(19)
Ja noregulējuma iestāde konstatē, ka mazai iestādei ir īpaši augsts riska profils, noregulējuma iestādei vajadzētu būt iespējai pieņemt lēmumu, ka attiecīgajai iestādei turpmāk nevajadzētu izmantot vienkāršoto sistēmu, bet tās iemaksa būtu jāaprēķina pēc metodes, saskaņā ar kuru gada pamata iemaksu koriģē atbilstoši riska faktoriem, kas nav saistīti ar iestādes lielumu.
(20)
Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 3. punktā minētās iestādes netiks rekapitalizētas, izmantojot noregulējuma finansēšanas mehānismus saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 44. un 101. pantu, jo tās tiks likvidētas ar valsts maksātnespējas procedūrām vai cita veida procedūrām, kas īstenotas saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 38., 40. vai 42. pantu, un beigs darbību. Šīs procedūras nodrošinās, ka minēto iestāžu kreditori, tostarp attiecīgajā gadījumā segto obligāciju turētāji, segs zaudējumus tā, lai tiktu sasniegti noregulējuma mērķi. Tāpēc šo iestāžu iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos būtu jāatspoguļo šī specifika. Tomēr noregulējuma finansēšanas mehānismus varētu izmantot citiem mērķiem, kas minēti Direktīvas 2014/59/ES 101. pantā. Ja šādas iestādes izmanto noregulējuma finansēšanas mehānismu ar kādu no iepriekš minētajiem mērķiem, noregulējuma iestādei vajadzētu būt iespējai salīdzināt visu pārējo Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 3. punktā minēto iestāžu riska profilu ar tās iestādes riska profilu, kura izmantojusi noregulējuma finansēšanas mehānismu, un piemērot šajā deleģētajā aktā noteikto metodiku tām iestādēm, kuru riska profils ir līdzvērtīgs vai augstāks par to iestāžu riska profilu, kas izmantojušas noregulējuma finansēšanas mehānismu. Ir arī lietderīgi izveidot to elementu sarakstu, kuri noregulējuma iestādei jāņem vērā, veicot riska profilu salīdzināšanu.
(21)
Lai dalībvalstu noregulējuma iestādes varētu saskaņoti interpretēt Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punktā minētos kritērijus, nodrošinot to, ka iestāžu riska rādītāji individuālo iemaksu aprēķināšanai noregulējuma finansēšanas mehānismos tiek noteikti vienādi visā Savienībā, būtu jāparedz vairāki riska pīlāri un katram no šiem riska pīlāriem atbilstoši riska rādītāji, kas noregulējuma iestādēm būtu jāņem vērā, novērtējot iestāžu riska profilu. Lai nodrošinātu konsekventu uzraudzības prakses ievērošanu, riska rādītājos būtu jāietver pašreizējie regulējošie kritēriji, kurus jau piemēro vai kuri ir noteikšanas procesā.
(22)
Ja attiecīgais tiesību akts paredz atbrīvojumus, ar ko iestādes atbrīvo no dažu riska rādītāju noteikšanas iestādes līmenī, un ar nosacījumu, ka attiecīgā gadījumā kompetentā iestāde atļauj izmantot šādus atbrīvojumus, noregulējuma iestādēm būtu jānovērtē attiecīgie rādītāji konsolidētā vai attiecīgi subkonsolidētā līmenī, lai konsekventi ievērotu uzraudzības praksi un nodrošinātu, ka grupas, kuras izmanto minētos atbrīvojumus, nepamatoti no tā neciestu.
(23)
Lai nodrošinātu noregulējuma iestāžu konsekventu attieksmi pret to, cik svarīgi ir riska pīlāri un rādītāji, kuri tām būtu jāņem vērā, nosakot iestāžu riska profilu, šajā regulā būtu arī jānosaka katra riska pīlāra un rādītāja relatīvo svērumu. Tomēr ir svarīgi nodrošināt noregulējuma iestādēm pietiekamu elastību iestāžu riska profila novērtēšanā, lai tās varētu mainīt riska pīlāru un rādītāju piemērošanu atbilstoši katras iestādes specifikai. To nevar panākt, tikai nosakot riska profila novērtēšanas diapazonu, ir vajadzīga arī noteikta diskrēcija, katrā konkrētā gadījumā pieņemot lēmumus par konkrētu riska rādītāju svarīgumu, tādēļ dažu riska rādītāju svērumam vajadzētu būt vienīgi norādošam vai attiecībā uz tiem būtu jāparedz diapazons, lai noregulējuma iestādes varētu pieņemt lēmumu par šo rādītāju svarīgumu konkrētajā gadījumā.
(24)
Nosakot noteiktiem pīlāriem atbilstošo dažādo rādītāju svarīgumu, to agregēšana katrā pīlārā būtu jāveic, izmantojot atsevišķo rādītāju svērto vidējo aritmētisko. Attiecībā uz katrai iestādei atbilstošā galīgā saliktā rādītāja aprēķināšanu, lai izvairītos no kompensācijas efekta, kad iestādei, kura vairākos pīlāros darbojas mēreni labi, bet kādā citā - ļoti vāji, parasti tiktu piešķirts vidējs vērtējums saskaņā ar dažādu pīlāru vidējo aritmētisko, šāda aprēķināšana būtu jāveic, pamatojoties uz atsevišķo pīlāru svērto vidējo ģeometrisko.
(25)
Novērtējot iestādes radīto risku, diapazonam vajadzētu būt tādam, lai varētu pietiekami mainīt iestāžu riska profilu atbilstoši dažādiem šajā regulā paredzētajiem riska pīlāriem un rādītājiem, vienlaikus nodrošinot pietiekamu noteiktību un paredzamību attiecībā uz gada iemaksu summām, kas iestādēm būtu jāiemaksā saskaņā ar Direktīvu 2014/59/ES un šo regulu.
(26)
Lai nodrošinātu efektīvu iemaksu veikšanu, ir jāprecizē to veikšanas nosacījumi un veidi. Jo īpaši attiecībā uz iemaksām, kuras neiemaksā skaidrā naudā, bet gan kā Direktīvas 2014/59/ES 103. pantā minēto neatsaucamo maksājumu saistību daļu, ir jāprecizē neatsaucamo maksājumu saistību daļa, ko var izmantot katra iestāde, un nodrošinājuma veids, ko pieņem, lai nodrošinātu šīs neatsaucamās maksājumu saistības, lai noregulējuma iestāde varētu nodrošināt faktisko maksājumu, izpildot neatsaucamās maksājumu saistības gadījumos, kad noregulējuma iestāde saskaras ar grūtībām neatsaucamo maksājumu saistību izpildē. Lai nodrošinātu efektīvu gada iemaksu veikšanu, noregulējuma iestādei ir jāpiešķir īpašas pilnvaras piemērot administratīvos sodus un citus administratīvos pasākumus iestādēm, kuras pārkāpj šajā regulā noteiktās prasības attiecībā uz iemaksu aprēķināšanu un koriģēšanu, piemēram, neievēro pienākumu sniegt noregulējuma iestādes prasīto informāciju. Noregulējuma iestādei būtu arī jāpiešķir pilnvaras piemērot iestādēm naudas sodu par katru kavējuma dienu iestādei, ja attiecīgā iestāde tikai daļēji iemaksājusi veicamo gada iemaksu vai nav to iemaksājusi vispār, vai ja konkrētā iestāde neievēro noregulējuma iestādes paziņojumā minētās prasības. Turklāt ir jāparedz īpašs pienākums veikt informācijas apmaiņu starp kompetentajām iestādēm un noregulējuma iestādēm.
(27)
Lai nodrošinātu to, ka riska korekcija arī turpmāk atspoguļotu attīstības tendences banku nozarē un tādējādi pastāvīgi izpildītu Direktīvas 2014/59/ES prasības, Komisija, pamatojoties uz tās piemērošanā gūto pieredzi, līdz 2016. gada 1. jūnijam pārskatīs riska korekciju gada iemaksu aprēķināšanai un jo īpaši šajā regulā paredzētā riska korekcijas reizinātāja piemērotību un varbūtēju nepieciešamību palielināt riska korekcijas reizinātāja augstāko robežu.
(28)
Tā kā saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 130. panta 1. punktu pienākumu dalībvalstīm piesaistīt gada iemaksas no iestādēm, kam ir izdota darbības atļauja to teritorijā, piemēro no 2015. gada 1. janvāra, arī šī regula būtu jāpiemēro no 2015. gada 1. janvāra,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. IEDAĻA
VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
Šajā regulā ir paredzēti noteikumi par:
a)
metodiku, saskaņā ar kuru aprēķina un atbilstoši iestāžu riska profilam koriģē iemaksas, kas iestādēm jāveic noregulējuma finansēšanas mehānismos;
b)
iestāžu pienākumiem attiecībā uz iemaksu aprēķina ietvaros sniedzamo informāciju un attiecībā uz iemaksu veikšanu noregulējuma finansēšanas mehānismos;
c)
pasākumiem, ar kuriem nodrošina, ka noregulējuma iestādes pārbauda to, vai iemaksas ir veiktas pareizi.
2. pants
Darbības joma
1. Šo regulu piemēro iestādēm, kuras ir minētas Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 1. punktā un definētas 2. panta 1. punkta 23. apakšpunktā. To konsolidēti piemēro arī centrālajai iestādei un tās radniecīgajām iestādēm, ja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 10. pantu šīs radniecīgās iestādes atbilstoši valsts tiesību aktiem ir pilnībā vai daļēji atbrīvotas no prudenciālajām prasībām.
2. Visas atsauces uz grupu ietver centrālo iestādi un visas kredītiestādes, kuras ir pastāvīgi radniecīgas centrālajai iestādei, kā minēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 10. pantā, un to meitasuzņēmumus.
3. pants
Definīcijas
Šajā regulā ir piemērojamas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/49/ES (7) un Direktīvā 2014/59/ES ietvertās definīcijas. Šajā regulā ir piemērojamas arī šādas definīcijas:
1)
“iestādes” ir kredītiestādes, kā tās definētas Direktīvas 2014/59/ES 2. panta 1. punkta 2. apakšpunktā, vai ieguldījumu brokeru sabiedrības, kā tās definētas šā panta 2. punktā, kā arī, kopā un konsolidēti, centrālā iestāde un visas kredītiestādes, kuras ir pastāvīgi radniecīgas centrālajai iestādei, kā minēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 10. pantā, ja ir izpildīti 2. panta 1. punkta nosacījumi;
2)
“ieguldījumu brokeru sabiedrības” ir ieguldījumu brokeru sabiedrības, kā tās definētas Direktīvas 2014/59/ES 2. panta 1. punkta 3. apakšpunktā, izņemot ieguldījumu brokeru sabiedrības, uz kurām attiecas definīcija, kas sniegta Regulas (ES) Nr. 575/2013 96. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā, un ieguldījumu brokeru sabiedrības, kuras veic Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK (8) I pielikuma A iedaļā minēto 8. darbību, bet neveic minētās direktīvas I pielikuma A iedaļā minēto 3. vai 6. darbību;
3)
“gada mērķapjoms” ir kopsumma, kuru veido gada iemaksas, ko noregulējuma iestāde katram iemaksu periodam noteikusi tā, lai sasniegtu Direktīvas 2014/59/ES 102. panta 1. punktā minēto mērķapjomu;
4)
“finansēšanas mehānisms” ir mehānisms, kura mērķis ir nodrošināt, ka noregulējuma iestāde spēj efektīvi piemērot noregulējuma instrumentus un pilnvaras, kā minēts Direktīvas 2014/59/ES 100. panta 1. punktā;
5)
“gada iemaksa” ir Direktīvas 2014/59/ES 103. pantā minētā summa, kuru noregulējuma iestāde valsts finansējuma mehānisma vajadzībām iemaksu periodā iekasē no katras no iestādēm, kas minētas šīs regulas 2. pantā;
6)
“iemaksu periods” ir kalendārais gads;
7)
“noregulējuma iestāde” ir Direktīvas 2014/59/ES 2. panta 1. punkta 18. apakšpunktā minētā iestāde vai cita attiecīga iestāde, kuru dalībvalsts norīkojusi saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 100. panta 2. un 6. punktu;
8)
“kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde, kā tā definēta Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 40. apakšpunktā;
9)
“noguldījumu garantiju sistēmas” (NGS) ir Direktīvas 2014/49/ES 1. panta 2. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētās sistēmas;
10)
“segtie noguldījumi” ir Direktīvas 2014/49/ES 6. panta 1. punktā minētie noguldījumi, izņemot noguldījumus ar īslaicīgi augstu segumu, kā noteikts minētās direktīvas 6. panta 2. punktā;
11)
“pasīvu kopsumma” ir pasīvu kopsumma, kā tā definēta Padomes Direktīvas 86/635/EEK (9) 3. iedaļā, vai kā tā definēta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1606/2002 (10) minētajiem Starptautiskajiem finanšu pārskatu standartiem;
12)
“aktīvu kopsumma” ir aktīvu kopsumma, kā tā definēta Direktīvas 86/635/EEK 3. iedaļā, vai kā tā definēta saskaņā ar Regulā (EK) Nr. 1606/2002 minētajiem Starptautiskajiem finanšu pārskatu standartiem;
13)
“kopējā riska darījumu vērtība” (TRE) ir kopējā riska darījumu vērtība, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 575/2013 92. panta 3. punktā;
14)
“pirmā līmeņa pamata kapitāla rādītājs” ir Regulas (ES) Nr. 575/2013 92. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētais rādītājs;
15)
“MREL” ir minimuma prasība pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām, kas definēta Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 1. punktā;
16)
“pašu kapitāls” ir pašu kapitāls, kā tas definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 118.apakšpunktā;
17)
“atbilstīgās saistības” ir saistības un kapitāla instrumenti, kas definēti Direktīvas 2014/59/ES 2. panta 1. punkta 71. apakšpunktā;
18)
“sviras rādītājs” ir sviras rādītājs, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. pantā;
19)
“likviditātes seguma rādītājs” (LCR) ir likviditātes seguma rādītājs, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 575/2013 412. pantā un precizēts Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2015/61 (11);
20)
“neto stabila finansējuma rādītājs” (NSFR) ir neto stabila finansējuma rādītājs, kurš norādāms pārskatā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 415. pantu;
21)
“centrālais darījumu partneris” (CCP) ir Regulas (ES) Nr. 648/2012 2. panta 1. punktā definētā juridiska persona;
22)
“atvasinātie instrumenti” ir atvasinātie instrumenti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 II pielikumu;
23)
“centrālais vērtspapīru depozitārijs” (CSD) ir Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 909/2014 (12) 2. panta 1. punkta 1. apakšpunktā un 54. pantā definētā juridiska persona;
24)
“norēķini” ir vērtspapīru darījuma pabeigšana, kā definēts Regulas (ES) Nr. 909/2014 2. panta 1. punkta 2. apakšpunktā;
25)
“tīrvērte” ir Regulas (ES) Nr. 648/2012 2. panta 3. punktā definētā pozīciju noteikšana;
26)
“finanšu tirgus infrastruktūra” šajā regulā ir šā panta 21. punktā minētais CCP vai šā panta 23. punktā minētais CSD, kas saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 8. pantu ir saņēmis atļauju kā iestāde;
27)
“attīstību veicinoša banka” ir dalībvalsts centrālās valdības vai reģionālās pašvaldības izveidots uzņēmums vai vienība, kas piešķir attīstību veicinošus aizdevumus bez konkurences un nevis peļņas gūšanai, bet lai veicinātu attiecīgās valdības vai pašvaldības mērķu sasniegšanu, ar nosacījumu, ka attiecīgajai valdībai vai pašvaldībai ir pienākums aizsargāt uzņēmuma vai vienības ekonomisko bāzi un visā tā darbības laikā uzturēt tā dzīvotspēju vai ka dalībvalsts centrālā valdība vai reģionālā pašvaldība tieši vai netieši garantē vismaz 90 % no tā sākotnējā finansējuma vai piešķirtajiem attīstību veicinošajiem aizdevumiem;
28)
“attīstību veicinošs aizdevums” ir aizdevums, kuru piešķir attīstību veicinoša banka vai caur starpniekbanku bez konkurences un nevis peļņas gūšanai, bet lai veicinātu dalībvalsts centrālās valdības vai pašvaldības sabiedriskās kārtības mērķu sasniegšanu;
29)
“starpniekiestāde” ir kredītiestāde, kas darbojas kā starpniece attīstību veicinošu aizdevumu piešķiršanā, ja tā šos aizdevumus nepiešķir kā kredītu galīgajiem klientiem.
2. IEDAĻA
METODIKA
4. pants
Gada iemaksu noteikšana
1. Gada iemaksas, kuras jāveic katrai iestādei, noregulējuma iestādes nosaka atbilstoši attiecīgās iestādes riska profilam, pamatojoties uz informāciju, ko iestāde sniegusi saskaņā ar 14. pantu, un piemērojot šajā iedaļā noteikto metodiku.
2. Noregulējuma iestāde 1. punktā minētās gada iemaksas nosaka, pamatojoties uz noregulējuma finansēšanas mehānisma gada mērķapjomu, kurā ņemts vērā līdz 2024. gada 31. decembrim sasniedzamais mērķapjoms, kas noteikts Direktīvas 2014/59/ES 102. panta 1. punktā, un pamatojoties uz segto depozītu iepriekšējā gada vidējo apjomu, kas no ceturkšņa datiem aprēķināts par visām iestādēm, kurām izdota darbības atļauja attiecīgajā teritorijā.
5. pants
Gada pamata iemaksas riska korekcija
1. Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. punktā minētās iemaksas aprēķina, izslēdzot šādas saistības:
a)
grupas iekšējās saistības, kuras izriet no vienas iestādes darījumiem ar citu tās pašas grupas iestādi, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
i)
katra no šīm iestādēm veic uzņēmējdarbību Savienībā;
ii)
katra no šīm iestādēm ir pilnībā iekļauta vienā un tajā pašā konsolidētajā uzraudzībā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 6. līdz 17. pantu, un tai ir piemērojamas pienācīgas centralizētās riska novērtēšanas, mērīšanas un kontroles procedūras; un
iii)
nepastāv un nav paredzami nekādi būtiski praktiski vai juridiski šķēršļi, kas kavētu nekavējoties nokārtot saistības, kad iestājas to termiņš;
b)
saistības, kuras iestāde, kas ir Direktīvas 2014/59/ES 2. panta 1. punkta 8. apakšpunktā minētās IAS dalībniece un kurai kompetentā iestāde ir devusi atļauju piemērot Regulas (ES) Nr. 575/2013 113. panta 7. punktu, ir radījusi, noslēdzot līgumu ar citu iestādi, kas ir tās pašas IAS dalībniece;
c)
attiecībā uz centrālo darījumu partneri, kas veic uzņēmējdarbību dalībvalstī, kura izmanto Regulas (ES) Nr. 648/2012 14. panta 5. punktā paredzēto iespēju, - saistības, kuras ir saistītas ar minētās regulas 2. panta 3. punktā definētajām tīrvērtes darbībām, tostarp tās saistības, kuras izriet no centrālā darījumu partnera pasākumiem ar mērķi saskaņā ar minēto regulu izpildīt maržas prasības, izveidot saistību neizpildes fondu un uzturēt pietiekamus priekšfinansētos finanšu resursus iespējamo zaudējumu segšanai atbilstoši saistību neizpildes secības principam, kā arī ieguldīt tā finanšu resursus saskaņā ar minētās regulas 47. pantu;
d)
attiecībā uz centrālo vērtspapīru depozitāriju - saistības, kuras ir saistītas ar centrālā vērtspapīru depozitārija darbību, tostarp saistības pret centrālā vērtspapīru depozitārija dalībniekiem vai pakalpojumu sniedzējiem ar termiņu, kas ir mazāks par septiņām dienām, un kuras izriet no darbībām, kurām tas ir saņēmis atļauju sniegt banku pakalpojumiem līdzīgus papildpakalpojumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 909/2014 IV sadaļu, bet izņemot citas saistības, kuras izriet no šādām banku pakalpojumiem līdzīgām darbībām;
e)
attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām - saistības, kuras izriet no tā, ka šo sabiedrību turējumā ir klientu aktīvi vai nauda, tostarp klientu aktīvi vai nauda, kas ir to turējumā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK (13) 1. panta 2. punktā definēto PVKIU vārdā vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/61/ES (14) 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā definēto AIF vārdā, ar nosacījumu, ka šie klienti ir aizsargāti saskaņā ar piemērojamajiem maksātnespējas tiesību aktiem;
f)
attiecībā uz iestādēm, kuras nodarbojas ar attīstību veicinošiem aizdevumiem, - starpniekiestādes saistības pret iniciatorbanku vai citu attīstību veicinošu banku, vai citu starpniekiestādi un sākotnējās attīstību veicinošās bankas saistības pret tās finansētājiem, ja attiecīgās iestādes attīstību veicinošie aizdevumi sedz šo saistību summu.
2. Saistības, kuras minētas 1. punkta a) un b) apakšpunktā, par katru darījumu vienlīdzīgi atskaita no to iestāžu pasīvu kopsummas, kuras ir 1. punkta a) un b) apakšpunktā minēto darījumu vai līgumu puses.
3. Šīs iedaļas mērķiem gada vidējo summu, kas aprēķināta no ceturkšņa datiem, 1. punktā minētajām saistībām, kuras izriet no atvasināto instrumentu līgumiem, novērtē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 6. un 7. punktu.
Tomēr noteiktā vērtība tām saistībām, kuras izriet no atvasināto instrumentu līgumiem, nedrīkst būt mazāka kā 75 % no to pašu saistību vērtības, kas iegūta, piemērojot attiecīgajai iestādei finanšu pārskatu vajadzībām piemērojamos grāmatvedības noteikumus.
Ja saskaņā ar iestādei piemērojamajiem valsts grāmatvedības standartiem atsevišķiem atvasinātajiem instrumentiem nepastāv riska darījumu vērtības grāmatvedības mērs, jo šos instrumentus iegrāmato ārpusbilances posteņos, attiecīgā iestāde noregulējuma iestādei paziņo minēto atvasināto instrumentu pozitīvo patieso vērtību summu kā aizvietošanas izmaksas un tās pievieno bilances uzskaites vērtībām.
4. Šīs iedaļas mērķiem 1. punktā minētā pasīvu kopsumma neietver uzskaites vērtību tām saistībām, kuras izriet no atvasināto instrumentu līgumiem, bet ietver attiecīgo vērtību, kas noteikta saskaņā ar 3. punktu.
5. Pārbaudot, vai ir izpildīti visi 1. līdz 4. punktā minētie nosacījumi un prasības, noregulējuma iestāde pamatojas uz kompetento iestāžu veiktajiem attiecīgajiem novērtējumiem, kas darīti pieejami saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 90. pantu.
6. pants
Riska pīlāri un rādītāji
1. Noregulējuma iestāde izvērtē iestāžu riska profilu, pamatojoties uz šādiem četriem riska pīlāriem:
a)
riska darījumi;
b)
finansējuma avotu stabilitāte un dažādība;
c)
iestādes nozīme finanšu sistēmas vai ekonomikas stabilitātē;
d)
papildu riska rādītāji, ko nosaka noregulējuma iestāde.
2. Pīlārs “Riska darījumi” ietver šādus riska rādītājus:
a)
iestādes pašu kapitāls un atbilstīgās saistības, kas pārsniedz minimuma prasības pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām (MREL);
b)
sviras rādītājs;
c)
pirmā līmeņa pamata kapitāla rādītājs;
d)
kopējā riska darījumu vērtība, dalīta ar kopējiem aktīviem.
3. Pīlārs “Finansējuma avotu stabilitāte un dažādība” ietver šādus riska rādītājus:
a)
neto stabila finansējuma rādītājs;
b)
likviditātes seguma rādītājs (LCR).
4. Pīlārs “Iestādes nozīme finanšu sistēmas vai ekonomikas stabilitātē” ietver rādītāju “Starpbanku aizdevumu un noguldījumu īpatsvars Eiropas Savienībā, kas atspoguļo iestādes nozīmi tās dalībvalsts ekonomikā, kurā iestāde veic uzņēmējdarbību”.
5. Pīlārs “Papildu riska rādītāji, ko nosaka noregulējuma iestāde” ietver šādus rādītājus:
a)
tirdzniecības darbības, ārpusbilances riska darījumi, atvasinātie instrumenti, sarežģītība un noregulējamība;
b)
dalība institucionālajā aizsardzības shēmā;
c)
iepriekš piešķirtā ārkārtas publiskā finanšu atbalsta apmērs.
Nosakot dažādus pīlāra “Papildu riska rādītāji, ko nosaka noregulējuma iestāde” riska rādītājus, noregulējuma iestāde ņem vērā minēto rādītāju nozīmīgumu, pieļaujot varbūtību, ka attiecīgā iestāde varētu kļūt noregulējama un no tā izrietošo varbūtību, ka varētu tikt izmantots noregulējuma finansēšanas mehānisms, ja iestāde tiktu noregulēta.
6. Nosakot 5. punkta a) apakšpunktā minētos rādītājus “Tirdzniecības darbības, ārpusbilances riska darījumi, atvasinātie instrumenti, sarežģītība un noregulējamība”, noregulējuma iestāde ņem vērā šādus elementus:
a)
iestādes riska profila palielinājums, ko rada:
i)
tirdzniecības darbību nozīme attiecībā pret bilances apmēru, pašu kapitāla līmeni, riska darījumu riska līmeni un vispārējo darījumdarbības modeli;
ii)
ārpusbilances riska darījumu nozīme attiecībā pret bilances apmēru, pašu kapitāla līmeni un riska darījumu riska līmeni;
iii)
atvasināto instrumentu summas nozīme attiecībā pret bilances apmēru, pašu kapitāla līmeni, riska darījumu riska līmeni un vispārējo darījumdarbības modeli;
iv)
apmērs, kādā saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES II sadaļas II nodaļu iestādes darījumdarbības modeli un organizatorisko struktūru uzskata par sarežģītu;
b)
iestādes riska profila samazinājums, ko rada:
i)
tādu atvasināto instrumentu relatīvā summa, kam tiek veikta tīrvērte, izmantojot centrālo darījumu partneri (CCP);
ii)
apmērs, kādā saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES II sadaļas II nodaļu iestāde var tikt ātri noregulēta bez juridiskiem šķēršļiem.
7. Nosakot 5. punkta b) apakšpunktā minēto rādītāju, noregulējuma iestāde ņem vērā šādus elementus:
a)
vai to līdzekļu summa, kas bez kavēšanās ir pieejami gan rekapitalizācijas, gan likviditātes finansējuma vajadzībām, lai problēmu gadījumā atbalstītu iesaistīto iestādi, ir pietiekami liela, lai nodrošinātu ticamu un efektīvu minētās iestādes atbalstu;
b)
juridiskās vai līgumiskās noteiktības līmeni saistībā ar to, ka a) punktā minētie līdzekļi tiks pilnībā izmantoti pirms publiskā sektora ārkārtas atbalsta lūgšanas.
8. Riska rādītājam, kas minēts 5. punkta c) apakšpunktā, ir I pielikuma trešajā pakāpē minētā maksimālā diapazona vērtība attiecībā uz:
a)
jebkuru iestādi, kas ietilpst grupā, kurā veikta pārstrukturēšana pēc tam, kad saņemti valsts vai līdzvērtīgi līdzekļi, piemēram, no noregulējuma finansēšanas mehānisma, un kura joprojām ir pārstrukturēšanas vai likvidācijas posmā, izņemot pēdējos divus gadus kopš pārstrukturēšanas plāna īstenošanas;
b)
jebkuru iestādi, kas tiek likvidēta līdz likvidācijas plāna beigām (ciktāl tai joprojām ir jāmaksā iemaksas).
Attiecībā uz visām pārējām iestādēm minētajam riska rādītājam ir I pielikuma trešajā pakāpē minētā minimālā diapazona vērtība.
9. Piemērojot 6., 7. un 8. punktu, noregulējuma iestāde pamatojas uz kompetento iestāžu veiktajiem novērtējumiem, ja tādi ir pieejami.
7. pants
Katra riska pīlāra un rādītāja relatīvais svērums
1. Novērtējot katras iestādes riska profilu, noregulējuma iestāde riska pīlāriem piemēro šādus svērumus:
a)
riska darījumi: 50 %;
b)
finansējuma avotu stabilitāte un dažādība: 20 %;
c)
iestādes nozīme finanšu sistēmas vai ekonomikas stabilitātē: 10 %;
d)
papildu riska rādītāji, ko nosaka noregulējuma iestāde: 20 %.
2. To riska rādītāju relatīvais svērums, kurus noregulējuma iestādes novērtē, lai noteiktu pīlāru “Riska darījumi” ir šāds:
a)
iestādes pašu kapitāls un atbilstīgās saistības, kas pārsniedz minimuma prasības pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām (MREL): 25 %;
b)
sviras rādītājs: 25 %;
c)
pirmā līmeņa pamata kapitāla rādītājs: 25 %;
d)
kopējā riska darījumu vērtība, dalīta ar kopējiem aktīviem: 25 %.
3. Katram riska rādītājam pīlārā “Finansējuma avotu stabilitāte un dažādība” ir vienāds svērums.
4. Katra tā rādītāja relatīvais svērums, ko noregulējuma iestādes novērtē, lai noteiktu pīlāru “Papildu riska rādītāji, ko nosaka noregulējuma iestāde”, ir šāds:
a)
tirdzniecības darbības un ārpusbilances riska darījumi, atvasinātie instrumenti, sarežģītība un noregulējamība: 45 %;
b)
dalība institucionālajā aizsardzības shēmā: 45 %;
c)
iepriekš piešķirtā ārkārtas publiskā finanšu atbalsta apmērs: 10 %.
Piemērojot b) apakšpunktā minēto rādītāju, noregulējuma iestāde ņem vērā a) apakšpunktā minēto rādītāja relatīvo svērumu.
8. pants
Riska rādītāju piemērošana konkrētos gadījumos
1. Ja kompetentā iestāde saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 8. un 21. pantu iestādei ir piešķīrusi atbrīvojumu, šīs regulas 6. panta 3. punkta b) apakšpunktā minēto rādītāju noregulējuma iestādei piemēro likviditātes apakšgrupas līmenī. Punktu skaitu, ko minētais rādītājs ieguvis likviditātes apakšgrupas līmenī, piešķir katrai likviditātes apakšgrupā ietilpstošai iestādei, lai aprēķinātu minētās iestādes riska rādītāju.
2. Ja kompetentā iestāde saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 7. panta 1. punktu iestādi ir pilnībā atbrīvojusi no kapitāla prasību piemērošanas individuālā līmenī un arī noregulējuma iestāde saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 12. punktu to pašu iestādi ir pilnībā atbrīvojusi no minimuma prasību piemērošanas pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām individuālā līmenī, šīs regulas 6. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto rādītāju var aprēķināt konsolidētā līmenī. Punktu skaitu, ko minētais rādītājs ieguvis konsolidētā līmenī, piešķir katrai grupā ietilpstošai iestādei, lai aprēķinātu minētās iestādes riska rādītāju.
3. Ja kompetentā iestāde citos Regulā (ES) Nr. 575/2013 definētos apstākļos iestādei ir piešķīrusi atbrīvojumu, attiecīgos rādītājus var aprēķināt konsolidētā līmenī. Punktu skaitu, ko minētie rādītāji ieguvuši konsolidētā līmenī, piešķir katrai grupā ietilpstošai iestādei, lai aprēķinātu minētās iestādes riska rādītājus.
9. pants
Riska korekcijas piemērošana gada pamata iemaksai
1. Noregulējuma iestāde katrai iestādei nosaka papildu riska korekcijas reizinātāju, kombinējot 6. pantā minētos riska rādītājus saskaņā ar I pielikumā izklāstītajām formulām un procedūrām.
2. Neskarot 10. pantu, noregulējuma iestāde nosaka katras iestādes gada iemaksu katrā iemaksu periodā, gada pamata iemaksu reizinot ar papildu riska korekcijas reizinātāju saskaņā ar I pielikumā noteikto formula un procedūrām.
3. Riska korekcijas reizinātājs ir diapazonā no 0,8 līdz 1,5.
10. pants
Mazu iestāžu gada iemaksas
1. Iestādes, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, ir vienāda ar vai mazāka par EUR 50 000 000 un kuru aktīvu kopsumma ir mazāka par EUR 1 000 000 000, samaksā vienreizēju maksājumu EUR 1 000 apmērā kā gada iemaksu par katru iemaksas periodu.
2. Iestādes, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, pārsniedz EUR 50 000 000, bet ir vienāda ar vai mazāka par EUR 100 000 000, un kuru aktīvu kopsumma ir mazāka par EUR 1 000 000 000, samaksā vienreizēju maksājumu EUR 2 000 apmērā kā gada iemaksu par katru iemaksas periodu.
3. Iestādes, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, pārsniedz EUR 100 000 000, bet ir vienāda ar vai mazāka par EUR 150 000 000, un kuru aktīvu kopsumma ir mazāka par EUR 1 000 000 000, samaksā vienreizēju maksājumu EUR 7 000 apmērā kā gada iemaksu par katru iemaksas periodu.
4. Iestādes, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, pārsniedz EUR 150 000 000, bet ir vienāda ar vai mazāka par EUR 200 000 000, un kuru aktīvu kopsumma ir mazāka par EUR 1 000 000 000, samaksā vienreizēju maksājumu EUR 15 000 apmērā kā gada iemaksu par katru iemaksas periodu.
5. Iestādes, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, pārsniedz EUR 200 000 000, bet ir vienāda ar vai mazāka par EUR 250 000 000, un kuru aktīvu kopsumma ir mazāka par EUR 1 000 000 000, samaksā vienreizēju maksājumu EUR 26 000 apmērā kā gada iemaksu par katru iemaksas periodu.
6. Iestādes, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, pārsniedz EUR 250 000 000, bet ir vienāda ar vai mazāka par EUR 300 000 000, un kuru aktīvu kopsumma ir mazāka par EUR 1 000 000 000, samaksā vienreizēju maksājumu EUR 50 000 apmērā kā gada iemaksu par katru iemaksas periodu.
7. Neskarot 8. punktu, gadījumā, ja iestāde nodrošina pietiekamus pierādījumus, ka vienreizējā maksājuma summa, kas minēta 1. līdz 6. punktā, ir lielāka par iemaksu, kura aprēķināta saskaņā ar 5. pantu, noregulējuma iestāde piemēro zemāko no summām.
8. Neatkarīgi no 1. līdz 6. punkta noteikumiem noregulējuma iestāde var pieņemt pamatotu lēmumu, nosakot, ka iestādes riska profils ir nesamērīgs ar tās mazo izmēru, un minētajai iestādei piemērot 5., 6., 7., 8. un 9. pantu. Minētā lēmuma pamatā ir šādi kritēriji:
a)
iestādes darījumdarbības modelis;
b)
minētās iestādes saskaņā ar 14. pantu paziņotā informācija;
c)
riska pīlāri un rādītāji, kas minēti 6. pantā;
d)
kompetentās iestādes novērtējums par minētās iestādes riska profilu.
9. Šā panta 1. līdz 8. punktu nepiemēro tām iestādēm, kuru kopējie pasīvi, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, ir vienādi ar vai mazāki par EUR 300 000 000 pēc tam, kad izslēgtas 5. panta 1. punktā minētās saistības.
10. Izslēgšanas gadījumus, kas minēti 5. panta 1. punktā, neņem vērā, piemērojot 1. līdz 9. punktu iestādēm, kuru pasīvu kopsumma, atskaitot pašu kapitālu un segtos noguldījumus, ir vienāda ar vai mazāka par EUR 300 000 000 pēc tam, kad izslēgtas 5. panta 1. punktā minētās saistības.
11. pants
To iestāžu gada iemaksas, uz kurām attiecas Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 3. punkts
1. Neskarot 10. pantu, Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 3. punktā minēto iestāžu gada iemaksas aprēķina saskaņā ar 9. pantu, izmantojot 50 % no to gada pamata iemaksas.
2. Ja noregulējuma finansēšanas mehānismu dalībvalstī izmanto attiecībā uz Direktīvas 2014/59/ES 45. panta 3. punktā minētu iestādi kādam no Direktīvas 2014/59/ES 101. pantā minētajiem mērķiem, noregulējuma iestāde var pieņemt pamatotu lēmumu, kurā nosaka, ka 5., 6., 7., 8. un 9. pants attiecas uz iestādēm, kuru riska profils ir līdzvērtīgs vai augstāks par tās iestādes riska profilu, kas izmantojusi noregulējuma finansēšanas mehānismu kādam no Direktīvas 2014/59/ES 101. pantā minētajiem mērķiem. Noregulējuma iestāde, nosakot riska profila līdzvērtīgumu pamatotā lēmuma vajadzībām, ņem vērā visus šādus elementus:
a)
attiecīgās iestādes darījumdarbības modeli;
b)
informāciju, ko attiecīgā iestāde sniegusi atbilstoši 14. pantam;
c)
6. pantā minētos riska pīlārus un rādītājus;
d)
kompetentās iestādes novērtējumu par attiecīgās iestādes riska profilu.
12. pants
Jaunas uzraudzītās iestādes vai statusa maiņa
1. Ja kāda iestāde ir jauna uzraudzītā iestāde tikai daļā no iemaksu perioda, daļējo iemaksu nosaka, piemērojot 3. iedaļā paredzēto metodoloģiju iestādes gada iemaksas summai, kas aprēķināta nākamajā iemaksu periodā, ņemot vērā pilnu mēnešu skaitu tajā iemaksu periodā, attiecībā uz kuru iestāde tiek uzraudzīta.
2. Iestādes, tostarp mazas iestādes, statusa maiņa iemaksu periodā neietekmē gada iemaksu, kas jāveic attiecīgajā gadā.
13. pants
Gada iemaksu iekasēšanas procedūra
1. Noregulējuma iestāde katrai 2. pantā minētajai iestādei līdz, vēlākais, katra gada 1. maijam paziņo savu lēmumu, ar kuru nosaka gada iemaksas, kas jāveic katrai iestādei.
2. Noregulējuma iestāde paziņo lēmumu kādā no šādiem veidiem:
a)
elektroniski vai izmantojot citus līdzīgus sakaru līdzekļus, kas ļauj apstiprināt saņemšanu;
b)
ierakstītā vēstulē ar apstiprinājumu par saņemšanu.
3. Lēmumā norāda gada iemaksas veikšanas nosacījumus un veidus un Direktīvas 2014/59/ES 103. pantā minēto neatsaucamo maksājumu saistību daļu, ko var izmantot katra iestāde. Noregulējuma iestāde pieņem tikai tāda veida nodrošinājumu un ar tādiem nosacījumiem, kas pieļauj ātru realizējamību, tostarp gadījumā, ja noregulējuma lēmums tiek pieņemts nedēļas nogalē. Nodrošinājumam vajadzētu būt piesardzīgi novērtētam, lai atspoguļotu būtisku tirgus apstākļu pasliktināšanos.
4. Neskarot jebkādus citus noregulējuma iestādei pieejamos aizsardzības līdzekļus, gadījumā, ja maksājums tiek veikts daļēji, netiek veikts vai neatbilst lēmumā paredzētajām prasībām, attiecīgajai iestādei par nesamaksāto summu nosaka naudas sodu par katru kavējuma dienu.
Naudas sodam par katru kavējuma dienu piemēro procentus no maksājamās summas ar tādu procentu likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro saviem galvenajiem refinansēšanas darījumiem, kas publicēta Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā un kas ir spēkā tā mēneša pirmajā kalendārajā dienā, kurā beidzas maksājuma termiņš, un kas ir palielināta par astoņiem procentpunktiem, sākot no datuma, kurā bija jāveic maksājums.
5. Ja kāda iestāde ir jauna uzraudzītā iestāde tikai daļā no iemaksu perioda, tās daļējo gada iemaksu iekasē kopā ar to gada iemaksu, kas jāveic par nākamo iemaksu periodu.
3. IEDAĻA
ADMINISTRATĪVIE ASPEKTI UN SODI
14. pants
Iestāžu ziņošanas pienākumi
1. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/34/ES (15) 32. pantu iestādes sniedz noregulējuma iestādei jaunākos apstiprinātos gada finanšu pārskatus, kas pieejami pirms tā gada 31. decembra, kurš ir pirms iemaksu perioda, kopā ar atzinumu, ko sniedzis obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums.
2. Iestādes sniedz noregulējuma iestādei vismaz II pielikumā minēto informāciju katras atsevišķas vienības līmenī.
3. II pielikumā minētā informācija, uz ko attiecas Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 680/2014 (16) paredzētās uzraudzības pārskatu sniegšanas prasības vai attiecīgā gadījumā jebkādas citas uzraudzības pārskatu sniegšanas prasības, kuras piemērojamas iestādei saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ir jāsniedz noregulējuma iestādei tā, kā to iestāde ziņojusi tajā jaunākajā attiecīgajā uzraudzības pārskatā par 1. punktā minētā gada finanšu pārskata bāzes gadu, kurš iesniegts kompetentajai iestādei.
4. Informāciju, kas minēta 1., 2. un 3. punktā, sniedz, vēlākais, līdz katra gada 31. janvārim attiecībā uz to gadu, kas beidzās iepriekšējā gada 31. decembrī, vai uz attiecīgo finanšu gadu. Ja 31. janvāris nav darba diena, informāciju sniedz nākamajā darba dienā.
5. Ja noregulējuma iestādēm iesniegto informāciju vai datus atjaunina vai tajos veic labojumus, šādus atjauninājumus vai labojumus bez nepamatotas kavēšanās iesniedz noregulējuma iestādēm.
6. Iestādes iesniedz II pielikumā minēto informāciju noregulējuma iestādes norādītajā datu formātā un noformējumā.
7. Uz informāciju, kas sniegta saskaņā ar 2. un 3. punktu, attiecas Direktīvas 2014/59/ES 84. pantā paredzētās konfidencialitātes un dienesta noslēpuma prasības.
15. pants
Noregulējuma iestāžu pienākums apmainīties ar informāciju
1. Lai aprēķinātu 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajā riska pīlārā ietverto saucēju, noregulējuma iestādes līdz katra gada 15. februārim sniedz Eiropas Banku iestādei (EBI) no visām to teritorijā izveidotajām iestādēm saņemto I pielikumā minēto informāciju kopējā līmenī par starpbanku saistībām un noguldījumiem.
2. Līdz katra gada 1. martam EBI katrai noregulējuma iestādei paziņo 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētā riska pīlāra saucēja vērtību.
16. pants
Noguldījumu garantiju sistēmu ziņošanas pienākumi
1. Noguldījumu garantiju sistēmas līdz katra gada 31. janvārim sniedz noregulējuma iestādēm aprēķinu par visu tās dalībnieču kredītiestāžu segto noguldījumu iepriekšējā gada vidējo apjomu, ko aprēķina pa ceturkšņiem.
2. Šo informāciju sniedz gan par atsevišķām attiecīgajām kredītiestādēm, gan par tām kopumā, lai noregulējuma iestādes varētu noteikt noregulējuma finansēšanas mehānisma gada mērķapjomu saskaņā ar 4. panta 2. punktu un katras iestādes gada pamata iemaksu saskaņā ar 5. pantu.
17. pants
Izpilde
1. Ja iestādes neiesniedz visu 14. pantā minēto informāciju termiņā, kas paredzēts minētajā pantā, noregulējuma iestāde, lai aprēķinātu attiecīgās iestādes gada iemaksu, izmanto aplēses vai pašas pieņēmumus.
2. Ja informācija nav sniegta līdz katra gada 31. janvārim, noregulējuma iestāde var piešķirt attiecīgajai iestādei augstāko riska korekcijas reizinātāju, kā minēts 9. pantā.
3. Ja informāciju, ko iestādes iesniegušas noregulējuma iestādei, pārstrādā vai pārskata, noregulējuma iestāde atbilstoši atjauninātajai informācijai koriģē gada iemaksu pēc minētās iestādes gada iemaksas aprēķināšanas nākamajam iemaksu periodam.
4. Starpību starp gada iemaksu, kas aprēķināta un veikta, pamatojoties uz informāciju, kura bija jāpārstrādā vai jāpārskata, un gada iemaksu, kas būtu bijusi jāmaksā atbilstoši koriģētajai gada iemaksai, iekļauj tās gada iemaksas summā, kas jāveic par nākamo iemaksu periodu. Minēto korekciju veic, samazinot vai palielinot iemaksas nākamajam iemaksu periodam.
18. pants
Administratīvie sodi un citi administratīvi pasākumi
Noregulējuma iestādes personām vai vienībām, kas pārkāpj šo regulu, var piemērot Direktīvas 2014/59/ES 110. pantā minētos administratīvos sodus un citus administratīvus pasākumus.
4. IEDAĻA
SADARBĪBAS KĀRTĪBA
19. pants
Sadarbības kārtība
1. Lai nodrošinātu, ka iemaksas tiek faktiski izdarītas, kompetentās iestādes palīdz noregulējuma iestādēm veikt jebkādus uzdevumus saskaņā ar šo regulu, ja noregulējuma iestādes to pieprasa.
2. Pēc pieprasījuma kompetentās iestādes līdz, vēlākais, katra gada 1. aprīlim vai nākamajā darba dienā, ja 1. aprīlis nav darba diena, sniedz noregulējuma iestādēm to iestāžu kontaktinformāciju, kurām jāpaziņo 13. panta 1. punktā minētais lēmums. Šāda kontaktinformācija ietver juridiskās personas nosaukumu, juridisko personu pārstāvošās fiziskās personas vārdu un uzvārdu, adresi, e-pasta adresi, tālruņa numuru, faksa numuru vai jebkādu citu informāciju, kas ļauj identificēt iestādi.
3. Kompetentās iestādes sniedz noregulējuma iestādēm jebkādu informāciju, kas ļauj noregulējuma iestādēm aprēķināt gada iemaksas, jo īpaši jebkādu informāciju, kura saistīta ar papildu riska korekciju un jebkādu attiecīgu nepiemērošanu, ko kompetentās iestādes ir piešķīrušas iestādēm saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 575/2013.
5. IEDAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
20. pants
Pārejas noteikumi
1. Ja konkrēta rādītāja noteikšanai nepieciešamā informācija, kas minēta II pielikumā, nav iekļauta 14. pantā minētajā piemērojamajā uzraudzības pārskatu sniegšanas prasībā attiecībā uz bāzes gadu, šo riska rādītāju nepiemēro līdz sāk piemērot minēto uzraudzības pārskatu sniegšanas prasību. Pārējo riska rādītāju svērumu pārrēķina proporcionāli 7. pantā paredzētajam svērumam tā, lai to svērumu summa būtu 1. Ja 2015. gadā 16. pantā prasītā informācija līdz 31. janvārim noguldījumu garantiju sistēmai nav pieejama 4. panta 2. punktā minēto gada mērķapjomu vai 5. pantā minētās katras iestādes gada pamata iemaksas aprēķināšanai, tad pēc noguldījumu garantiju sistēmas paziņojuma minēto informāciju noregulējuma iestādēm līdz minētajam datumam sniedz attiecīgās kredītiestādes. Atkāpjoties no 13. panta 1. punkta, attiecībā uz 2015. gadā veicamajām iemaksām noregulējuma iestādes katrai iestādei savu lēmumu, ar kuru nosaka iestāžu veicamās gada iemaksas, paziņo līdz, vēlākais, 2015. gada 30. novembrim.
2. Atkāpjoties no 13. panta 4. punkta un attiecībā uz 2015. gadā veicamajām iemaksām summu, kas jāmaksā saskaņā ar 13. panta 3. punktā minēto lēmumu, maksā līdz 2015. gada 31. decembrim.
3. Atkāpjoties no 14. panta 4. punkta un attiecībā uz informāciju, kas jāsniedz noregulējuma iestādei 2015. gadā, minētajā punktā minēto informāciju sniedz līdz, vēlākais, 2015. gada 1. septembrim.
4. Atkāpjoties no 16. panta 1. punkta, noguldījumu garantiju sistēmas līdz 2015. gada 1. septembrim sniedz noregulējuma iestādei informāciju par segto noguldījumu summu, kas aprēķināta uz 2015. gada 31. jūliju.
5. Līdz Regulas (ES) Nr. 806/2014/ES 69. panta 1. punktā minētā sākotnējā laikposma beigām dalībvalstis iestādēm, kuru saistību kopsumma, no kurām atskaitīts pašu kapitāls un segtie noguldījumi, pārsniedz EUR 300 000 000, un kuru aktīvu kopsumma ir vienāda vai mazāka par EUR 3 000 000 000, var atļaut veikt vienreizēju maksājumu EUR 50 000 apmērā par pirmajiem EUR 300 000 000 no saistību kopsummas, no kuras atskaitīts pašu kapitāls un segtie noguldījumi. Par saistību kopsummu, no kuras atskaitīts pašu kapitāls un segtie noguldījumi un kura pārsniedz EUR 300 000 000, minētās iestādes veic iemaksas saskaņā ar šīs regulas 4. līdz 9. pantu.
21. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 21. oktobrī