PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/84
ze dne 21. ledna 2015,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) ode dne 22. srpna 2014 uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) č. 904/2014 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“).
(2)
Dne 29. listopadu 2013 bylo zahájeno řízení v návaznosti na podnět podaný dne 16. října 2013 společností Ajinomoto Foods Europe SAS (dále jen „žadatel“), která je jediným výrobcem glutamátu sodného v Unii, a představuje tudíž 100 % celkové výroby glutamátu sodného v Unii.
(3)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. dubna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise zvážila písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami a v případě potřeby prozatímní zjištění náležitě upravila.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(7)
Stanoviska předložená zúčastněnými stranami byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorků
(8)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se metody výběru vzorků dodavatelů, kteří nejsou ve spojení, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 7. až 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9)
Jak je stanoveno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem je glutamát sodný pocházející z Indonésie, vedený v současnosti pod kódem KN ex-2922 42 00 (dále jen „dotčený výrobek“). Glutamát sodný je potravinářská přídatná látka a používá se zejména jako látka zvýrazňující chuť a vůniv polévkách, vývarech, jídlech z ryb a masa, ve směsích koření a v hotových jídlech. Vyrábí se v podobě bílých, různě velikých krystalů bez zápachu. Glutamát sodný se používá rovněž v chemickém průmyslu pro nepotravinářské účely, například jako součást detergentů. Glutamát sodný je k dispozici v různých velikostech balení od spotřebitelského balení o hmotnosti 0,5 g po velkoobjemové pytle o hmotnosti 1 000 kg. Balení o menší velikosti se soukromým spotřebitelům prodávají prostřednictvím maloobchodníků, zatímco větší balení o hmotnosti 20 kg a více jsou určena pro průmyslové uživatele. Mimoto existují různé stupně čistoty. Neexistují však žádné rozdíly ve vlastnostech glutamátu sodného na základě velikosti balení nebo stupně čistoty.
(10)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry učiněné ve 21. až 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(11)
Jelikož ohledně běžné hodnoty nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 26. až 31. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(12)
Oba spolupracující vyvážející výrobci z Indonésie zopakovali svá tvrzení, že prodejní ceny, za něž svůj výrobek prodávali společnostem ve spojení, odpovídaly běžným tržním podmínkám, a že stanovení výše vývozních cen by proto mělo vycházet z výše prodejních cen, za které mateřská společnost z Indonésie prodává svůj výrobek prvnímu odběrateli ve spojení, a nikoli z početně zjištěné vývozní ceny.
(13)
Oba vyvážející výrobci na podporu tohoto tvrzení argumentovali, že nebyly k dispozici žádné důkazy týkající se křížové kompenzace mezi výrobky nebo jinými náklady vzniklými mezi mateřskou společností v Indonésii a jejími společnostmi ve spojení. Závěry ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení proto neměly vycházet z těchto prvků.
(14)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že jeho společnost ve spojení v Unii nebyla dovozcem, ale zprostředkovatelem, který uskutečňoval další prodej výrobku v Unii před celním odbavením. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že na tomto základě by závěry, k nimž se dospělo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že transferová cena mezi společnostmi ve spojení nedosahovala úrovně, která by dovozci ve spojení umožňovala dosáhnout přiměřeného zisku v Unii, neměly být použitelné.
(15)
Úvodem je třeba uvést, že již samotné spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby mohla Komise považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, neboť existence spojení mezi vývozcem a dovozcem je jedním z řady důvodů, na jejichž základě lze skutečné vývozní ceny za nespolehlivé považovat. Vzhledem ke spojení mezi dodavatelem a dovozcem jsou ceny účtované dodavatelem jeho společnosti ve spojení v Unii transferovými cenami, které nejsou výsledkem jednání za tržních podmínek, které obvykle převládají mezi nezávislými společnostmi. Kromě toho je zřejmé, že náklady vzniklé z činností společnosti ve spojení a rozpětí zisku, kterého taková společnost dosáhne, účinně snižují částku, kterou vyvážející výrobce obdrží, protože zpravidla vznikají dovozci.
(16)
V tomto případě navíc šetření odhalilo, že příslušné společnosti ve spojení nedosahují v Unii udržitelné ziskové rozpětí. V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že ziskové rozpětí nezávislého spolupracujícího dovozce nemohlo být použito, neboť bylo důvěrné povahy, a tudíž nemohlo být zpřístupněno účastníkům hospodářské soutěže. Proto se jako referenční hodnota použilo ziskové rozpětí, které bylo používáno v dřívějším řízení týkajícím se jiného chemického výrobku vyráběného podobným odvětvím a dováženého do Unie za podobných okolností jako v tomto případě (3). Toto ziskové rozpětí je nejobjektivnějším dostupným základem pro účel dosažení uspokojivého odhadu tržní vývozní ceny. Toto přiměřené ziskové rozpětí dosahovalo výše 5 %. Vzhledem k tomu, že zisk dosažený společnostmi ve spojení v Unii je výrazně nižší než tato referenční hodnota, a s ohledem na neudržitelnost takového zisku, nebylo možné transferovou cenu považovat za spolehlivou.
(17)
Kromě toho, nesporné důkazy o tom, že skutečně došlo ke křížové kompenzaci nebo ke vzniku určitých nákladů, které vznikají dovozci a jsou jím obvykle hrazeny, ale které zaplatila libovolný strana, mezi společnostmi ve spojení nejsou nezbytně zapotřebí. Jak již bylo uvedeno výše, tyto náklady vždy vznikají až společnosti ve spojení, a to tehdy, když tato společnost vykonává funkce prodeje a dovozu. V důsledku spojení mezi společnostmi ve spojení nelze vyloučit existenci křížové kompenzace prostřednictvím jiných výrobků ani vznik takových nákladů, a proto jsou transferové ceny nespolehlivé.
(18)
Rovněž není relevantní, zda společnost ve spojení v Unii provádí veškeré funkce dovozce či jiné funkce. Rozhodujícím faktorem je, zda je spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství. Jak je uvedeno výše v 15. bodě odůvodnění, současné šetření ukázalo, že úroveň cen mezi společnostmi ve spojení neumožnila společnostem ve spojení v Unii dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí. Žádný z vývozců neposkytl důkazy, proč by toto ziskové rozpětí mělo být nepřiměřené, a proto by tvrzení v tomto ohledu měla být považována za neopodstatněná. Argument, že jedna z těchto společností ve spojení nevykonávala v Unii funkce dovozce, není odůvodněný, jelikož, jak se uvádí výše, není relevantní, které konkrétní funkce společnost v Unii vykonávala. Navíc se skutečnost, že společnost prováděla pouze některé funkce dovozce, nutně odráží v částce prodejních, správních a režijních nákladů společností ve spojení, ale zajisté ne v použitém ziskovém rozpětí. Kromě toho je třeba uvést, že skutečnost, že určité činnosti vykonává společnost ve spojení před dovozem, neznamená, že vývozní cenu nelze zjistit početně na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(19)
Po poskytnutí konečných informací dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci zopakovali svoje tvrzení týkající se stanovení vývozní ceny. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění uvedená v 15. bodě odůvodnění, tj. že samotná existence spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby Komise mohla považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, a tvrdil, že je to v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Týž vyvážející výrobce kromě toho tvrdil, že úvahy uvedené v 17. bodě odůvodnění, tj. že některé náklady vznikly společnosti ve spojení, když vykonávala funkce prodeje a dovozu, nevycházely z okolností tohoto případu. A nakonec tento vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise nezabývala skutečností, že úroveň cen účtovaných společnosti ve spojení a úroveň cen účtovaných nezávislým zákazníkům v Unii byly podobné.
(20)
Druhý vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že při stanovení vývozní ceny by se měla zohlednit jeho vývozní cena účtovaná prvnímu nezávislému zákazníkovi na hranici Unie, přičemž zdůraznil, že společnost ve spojení vystupovala jen jako zprostředkovatel a že, mimo jiné, celní vybavení provedli zákazníci, kteří nebyli ve spojení, v Unii.
(21)
V odpovědi na tato tvrzení je třeba uvést, že Komise se v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení domnívala, že na základě okolností tohoto případu by se vývozní ceny měly početně zjistit, protože existuje spojení mezi vývozci a stranami ve spojení. Šetřením se ve skutečnosti ukázalo, že příslušné strany ve spojení nedosáhly během období šetření v Unii udržitelného ziskového rozpětí. V této souvislosti není při určení toho, zda by se měly v tomto případě ceny početně zjistit, funkce společnosti ve spojení v Unii relevantní. Navíc, jak se uvádí v 18. bodě odůvodnění, skutečnost, že společnosti ve spojení provádějí jen určité funkce, není překážkou pro použití čl. 2 odst. 9 základního nařízení, odráží se však v nižší částce prodejních, správních a režijních nákladů, která se odečte od ceny, za níž se dotčený výrobek poprvé opětovně prodá nezávislému kupujícímu. Závěrem je třeba uvést, že vyvážející výrobci neposkytli žádné nové konkrétní důkazy, které by mohly tyto závěry zvrátit. Pokud jde o tvrzení týkající se podobné úrovně cen účtovaných zákazníkům ve spojení a nezávislým zákazníkům v Unii, je třeba poznamenat, že toto tvrzení se řešilo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Šetřením se zjistilo, že navzdory podobnosti s úrovní cen účtovaných nezávislým zákazníkům nedosahovaly transferové ceny účtované mezi společnostmi ve spojení výše, která by dovozcům ve spojení umožňovala dosáhnout udržitelný zisk. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(22)
Argumenty týkající se použití početně zjištěných vývozních cen v tomto šetření by se proto měly zamítnout.
(23)
Titíž dva vyvážející výrobci tvrdili, že pokud budou vývozní ceny početně zjištěny navzdory jejich argumentům uvedeným ve 12. až 14. bodě odůvodnění, bylo přiměřené ziskové rozpětí ve výši 5 % použité pro výpočet vývozní ceny nadhodnocené a mělo by se místo toho použít skutečné ziskové rozpětí jejich společností ve spojení, neboť ceny mezi stranami ve spojení byly na stejné úrovni jako ceny účtované nezávislým zákazníkům.
(24)
Na základě úvah uvedených v 15. až 18. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti transferových cen a ziskových rozpětí společností ve spojení v Unii, by měl být tento argument zamítnut. V každém případě vycházely úpravy provedené u nákladů vzniklých v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení z příslušných vlastních prodejních, správních a režijních nákladů společností, a odrážely proto činnost těchto společností bez ohledu na jejich funkce. Tento argument by proto měl být zamítnut.
(25)
Jeden z výše uvedených vyvážejících výrobců tvrdil, že v případě specifických transakcí se společností, která není ve spojení s vyvážejícím výrobcem, by vývozní cena neměla vycházet ze skutečné zaplacené ceny nebo ceny splatné v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení. Komise však zjistila, že dotčené prodeje nebyly vývozníprodeje do Unie. Na tomto základě byly dotčené transakce ze stanovení vývozní ceny vyřazeny. Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zpochybnil toto vyřazení, a to z toho důvodu, že Komise by měla zohlednit celý prodej dotčeného výrobku vyrobeného vyvážejícím výrobcem v Unii. Pro účely stanovení vývozní ceny se však zohlednil celý prodej nezávislému zákazníkovi. Všechny následné transakce ze strany tohoto nezávislého zákazníka se nesmí brát v úvahu, protože zaprvé nejde o prodej na vývoz ve smyslu článku 2 odst. 8 a 9 základního nařízení a za druhé existuje riziko dvojího započtení tohoto prodeje. Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího výrobce zamítnuto.
(26)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se stanovení vývozní ceny, potvrzují se závěry, k nimž se dospělo ve 32. až 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27)
Po poskytnutí prozatímních informací dva spolupracující vyvážející výrobci zpochybnili, že je vzniklé náklady na přesun zboží z výrobního závodu do skladu možné považovat za vnitřní logistické náklady, které nemají vliv na srovnatelnost cen.
(28)
Jeden z vyvážejících výrobců měl na domácím trhu několik distribučních skladů, z nichž se glutamát sodný zasílal konečným zákazníkům. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že by přepravní náklady z továrny do skladů měly být považovány za náklady na vnitrostátní přepravu nákladů a měly by být odečteny od běžné hodnoty, neboť při prodeji na vývoz žádné takové náklady nevznikají. Druhý vyvážející výrobce tvrdil, že v některých případech náklady na přepravu zboží do skladu mohou být spojeny s konkrétní fakturou, a proto představují přímé prodejní náklady, přičemž tyto náklady jsou zahrnuty do ceny účtované odběratelům, a tedy ovlivňují srovnatelnost cen. Proto by se měly odečíst od běžné hodnoty.
(29)
Sklady jsou považovány za součást prostor vyvážejícího výrobce a teprve od okamžiku, kdy je výrobek ve skladu, je připraven k prodeji. Vzdálenost skladu od výrobního závodu je nepodstatná stejně jako to, zda přeprava z výrobního závodu do skladu může být spojena s určitou transakcí domácího prodeje, neboť to jsou obvykle náklady vzniklé před prodejem, a tedy nikoli přímé prodejní náklady, které mají vliv na srovnatelnost cen. Proto by na základě čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení měla být tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(30)
Po zveřejnění prozatímních zjištění spolupracující vyvážející výrobce, který vyvážel glutamát sodný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem mimo Unii, tvrdil, že jeho vývoz by již neměl být upravován podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož společnost ve spojení mimo Unii nejednala jako zprostředkovatel a nepobírá za práci provizi. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že přirážka pro dotyčnou společnost ve spojení, která sloužila jako základ pro provedenou úpravu, nemá vliv na srovnatelnost cen, protože Komise již při početním určení vývozní ceny odečtla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, které se vztahovalo na veškerá ziskové rozpětí týkající se všech transakcí mezi společnostmi. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že má-li být od početně zjištěné vývozní ceny něco odečítáno, pak pouze prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení se sídlem mimo Unii.
(31)
Šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se sídlem mimo Unii zachovávala přirážku v případě každého prodeje na vývoz do Unie. Přirážka ovlivnila srovnatelnost cen, neboť byla zachována pouze u prodeje na vývoz, a nikoli u prodeje na domácím trhu. Tvrzení, že ziskové rozpětí společnosti ve spojení již bylo zohledněno při výpočtu vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení, nemohlo být přijato. Je tomu tak proto, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení mají odlišné cíle, jsou samostatné, navzájem se liší a řídí se rozdílnými podstatnými pravidly. Cílem čl. 2 odst. 9 základního nařízení je stanovit spolehlivou vývozní cenu, zatímco cílem čl. 2 odst. 10 základního nařízení je zajistit srovnatelnost mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Poté, co byla řádně stanovena vývozní cena podle čl. 2 odst. 8 nebo 9 základního nařízení, veškeré další úpravy podle čl. 2 odst. 10 se již vývozní ceny jako takové netýkají a nejsou v žádném případě určeny ke stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jako takové. Spolupracující vyvážející výrobce tedy přehlíží účel úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jímž je učinit cenu srovnatelnou s běžnou hodnotou, a nikoli stanovit vývozní cenu jako takovou. Přiměřené ziskové rozpětí odečtené v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení se proto nevztahuje na žádnou možnou přirážku uplatněnou v rámci stejného prodejního kanálu. Pokud jde o částku, která má být upravena, provedená úprava odráží přirážku skutečně účtovanou mezi společnostmi vespojení, a tedy skutečně ovlivňuje ceny a srovnatelnost cen. Není proto důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Komise je nakonec oprávněna zohlednit skutečnost, že platbu obdrží společnost ve spojení se sídlem mimo území Unie (ve formě přirážky, kterou si při prodeji zachová společnost ve spojení při prodeji a kterou fakturuje zákazníkům v Unii). K tomu, aby se mohla společnost ve spojení považovat za společnost podléhající dani z příjmu právnických osob v zemi mimo Unii (která má podstatně nižší sazby daně z příjmu právnických osob než Indonésie), pokud jde o tyto platby, musí v dané zemi skutečně provozovat hospodářskou činnost. Indonéský vyvážející výrobce si takto nemůže zajistit příznivé daňové zacházení, které získá za přítomnosti společnosti ve spojení v zemi mimo Unii a o její hospodářské činnosti v jurisdikci uvedené země, a současně v rámci antidumpingového řízení tvrdit, že společnost ve spojení nevykonává hospodářskou činnost. Proto se tato tvrzení zamítají.
(32)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení týkající se úpravy provedené v případě přirážky jeho společnosti ve spojení a vznesl námitku proti tomu, aby se v rámci antidumpingového šetření zohledňovala otázka daní. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že sice nepopírá, že jeho společnost ve spojení provozovala obchodní činnost v dotčené třetí zemi, ale že rozsah této činnosti v souvislosti s dotčeným výrobkem byl omezený. Navíc zopakoval tvrzení, že činnost společnosti ve spojení se jasně odlišovala od činnosti zprostředkovatele, přičemž společnost ve spojení nepobírala od vyvážejícího výrobce v souvislosti s prodejem do Unie žádnou provizi. A závěrem vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že Komise při početním zjištění vývozní ceny již odečetla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, čímž se pokryla všechna zisková rozpětí vztahující se na všechny transakce mezi společnostmi. Vyvážející výrobce v této souvislosti tvrdil, že v případě následných prodejů mezi společnostmi ve spojení Komise skutečně běžně odečítá pouze ziskové rozpětí společnosti ve spojení, která prodává výrobky přímo nezávislému zákazníkovi v Unii, ale nikoli zisková rozpětí ostatních společností ve spojení v rámci téhož prodejního kanálu.
(33)
Dlužno poznamenat, že v tomto případě může existence samostatného daňového subjektu sloužit jako ukazatel významné hospodářské činnosti provozované společností ve spojení se sídlem mimo Unii, pokud se taková činnost vyžaduje podle vnitrostátního daňového práva. V tomto případě, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, Komise zohlednila skutečnost, že dotčený vyvážející výrobce má mimo Unii stranu ve spojení, která provozuje významnou hospodářskou činnost, a skutečnost, že strana ve spojení mimo Unii odečítala u každé prodejní transakce týkající se dotčeného výrobku uskutečněné mezi stranami ve spojení přirážku, což ovlivnilo srovnatelnost cen v případě vývozu glutamátu sodného do Unie. Kromě toho, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, částka, z níž úprava vycházela, odrážela skutečnou ověřenou přirážku účtovanou mezi společnostmi ve spojení, a proto také přesně odrážela činnosti společnosti ve spojení. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(34)
Po zveřejnění prozatímních zjištění tentýž vyvážející výrobce vznesl námitku proti úpravě provedené u provizí vyplacených na základě vývozní ceny, přičemž tvrdil, že nešlo o přímé prodejní náklady, ale provize vyplácené měsíčně, v důsledku čehož nebyly spojeny s konkrétními prodejními transakcemi a neovlivňovaly srovnatelnost cen. Tento vyvážející výrobce uvedl, že zaplacené provize měly účinek pouze mezi společnostmi ve spojení, a proto se na ně nevztahuje čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Vyvážející výrobce rovněž argumentoval, že na základě předpokladu, že by byl společně se svojí společností ve spojení považován za jediný hospodářský subjekt, není v rámci tohoto hospodářského subjektu žádný převod peněz výdajem ani příjmem.
(35)
Šetřením se zjistilo, že podle „dohody o provizích“ mezi tímto vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení se provize stanou splatnými tehdy, když vyvážející výrobce v Indonésii prodává výrobky přímo nezávislým odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie (nikoli prostřednictvím společnosti ve spojení). Vyplacená provize byla přímo provázána s čistou prodejní hodnotou. V důsledku toho přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí ovlivnil srovnatelnost cen podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
(36)
Předpoklad, že společnosti ve spojení byly považovány za jeden hospodářský subjekt, je v důsledku nepřesný. Šetřením se zjistilo, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení a nedocházelo k žádné duplikaci úkolů souvisejících s vývozem mezi vyvážejícím výrobcem a dovozcem ve spojení. Proto nelze společnost ve spojení považovat za interní prodejní oddělení a tyto argumenty by měly být zamítnuty.
(37)
Alternativně, v případě, že by vývozní ceny byly upraveny na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, by podle tvrzení vyvážejícího výrobce měla být částka vyplacených provizí rovněž vyřazena z prodejních, správních a režijních nákladů společnosti ve spojení, které byly odečteny od ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v Unii v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Nicméně podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při výpočtu spolehlivé vývozní ceny by měly být od ceny při dalším prodeji prvnímunezávislému odběrateli v Unii odečteny veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a neexistuje právní základ, který by umožnil kompenzovat takové náklady jakýmkoli příjmem, jak požaduje vyvážející výrobce. Kromě toho se prodejní, správní a režijní náklady společnosti ve spojení v Unii týkají jiného prodejního kanálu (tj. prostřednictvím zákazníka ve spojení) než příjmu, který se týkal kanálu prodeje nezávislým odběratelům. A konečně, úprava přirážky podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a stanovení vývozní ceny podle téhož čl. 2 odst. 8 nebo 9 má často rozdílný účel a představuje dvě různé fáze analýzy dumpingu.
(38)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svá tvrzení týkající se provize uvedené ve 35. bodě odůvodnění, přičemž argumentoval tím, že by bylo nekonzistentní na jedné straně považovat transferové ceny mezi stranami ve spojení za nespolehlivé a na druhé straně upravovat vývozní cenu na základě dohody o provizích uzavřené mezi stranami ve spojení. Vyvážející výrobce dále zpochybnil zjištění uvedená ve 35. bodě odůvodnění, tedy že vyplácená provize přímo souvisela s čistou hodnotou prodeje a že tedy existoval přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí, který měl tak vliv na srovnatelnost cen, neboť provize se vyplácela jednou za měsíc a podrobnosti výpočtu provize si smluvní strany navzájem neposkytly.
(39)
Vyvážející výrobce nepodložil tato tvrzení dalšími důkazy ani na podporu svého tvrzení neposkytl další doplňující faktické informace, které by mohly uvedené závěry vyvrátit. Z toho důvodu se závěry uvedené ve 35. až 37. bodě odůvodnění potvrzují.
(40)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by měla být provedena úprava běžné hodnoty za propagační a motivační náklady. Vyvážející výrobce argumentoval tím, že tyto náklady nevznikly při prodeji na vývoz do Unie, přičemž měly přímý dopad na prodejní cenu na domácím trhu. Tento argument vyvážející výrobce opíral o tvrzení, že alespoň v některých případech tyto náklady mohly být vysledovány až ke specifickým prodejním transakcím na domácím trhu. Nakonec tento vyvážející výrobce argumentoval, že propagační a motivační náklady odrážejí různé úrovně obchodování na domácím trhu (kde byl glutamát sodný prodáván přímo maloobchodníkům) na jedné straně a prodeje do Unie (obchodníkům a distributorům) na straně druhé.
(41)
Šetření ukázalo, že propagační a motivační náklady byly většinou vázány na klienty, a nikoli na konkrétní prodejní transakce. Propagační a motivační náklady vznikají bez ohledu na to, zda je výrobek v konečném důsledku prodán. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady, o nichž se tvrdilo, že byly spojeny se specifickými prodejními transakcemi, nebyly ve skutečnosti zohledněny v ceně. Na tomto základě byl učiněn závěr, že propagační a motivační náklady neměly na ceny a srovnatelnost cen vliv a toto tvrzení by mělo být zamítnuto.
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že glutamát sodný s velkými krystaly (velikost ok) má odlišné fyzikální vlastnosti a prodává se na odlišné obchodní úrovni než glutamát sodný dovážený do Unie. Vyvážející výrobce proto argumentoval, že glutamát sodný s velkými krystaly by měl být ze stanovení běžné hodnoty vyloučen.
(43)
Šetřením se zjistilo, že existuje několik velikostí ok: prášek, jemné, pravidelné, malé a velké. Všechny velikosti ok jsou zahrnuty do definice výrobku, neboť mají stejné základní vlastnosti, konečné využití a jsou zaměnitelné. Proto by všechny typy výrobků měly být zahrnuty do stanovení běžné hodnoty. Kromě toho se šetřením zjistilo, že různé velikosti ok nejsou nákladovým faktorem.
(44)
Šetření dále prokázalo, že odběratelé na domácím trhu, kteří nakupovali glutamát sodný ve formě velkých ok, kupovali i další velikosti ok. Žádné důkazy neprokázaly, že by rozdíl v ceně pozorovaný u glutamátu sodného o velkosti velkých ok souvisel s fyzikálními vlastnostmi nebo obchodní úrovní, neboť bylo možné tento cenový rozdíl vztáhnout k dalším prvkům, jako jsou zákazníci a zakoupené objemy. Kromě toho vyvážející výrobce nevyčíslil údajný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech. Argumenty v tomto ohledu by proto měly být zamítnuty.
(45)
Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek týkajících se srovnání se potvrzují závěry, k nimž se došlo ve 39. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
(46)
Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá pro výpočet dumpingového rozpětí, jak je uvedena ve 47. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzuje.
(47)
S ohledem na vyřazení některých transakcí ze stanovení vývozní ceny jednoho vyvážejícího výrobce, jak je popsáno ve 25. bodě odůvodnění, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF (náklady, pojištění, přeprava) s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Všechny ostatní společnosti
28,4 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(48)
Zúčastněné strany zopakovaly, že by Komise do výrobního odvětví Unie neměla zahrnovat spolupracujícího výrobce v Unii, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tvrdila, že situace ohledně újmy může být tímto vztahem ovlivněna.
(49)
Dotčené strany nepředložily v tomto ohledu žádné nové informace. Zejména nedoložily svá tvrzení o tom, do jaké míry mohla být situace ohledně újmy ovlivněna. Jak je stanoveno v 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v tomto případě však není třeba vylučovat spolupracujícího výrobce v Unii z výrobního odvětví Unie navzdory jeho vztahu s nespolupracujícím vyvážejícím výrobcem v Indonésii, neboť tento jediný výrobce v Unii s Komisí během šetření plně spolupracoval a byl podroben dokonalé prověrce. Proto neměla skutečnost, že vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval, na průběh šetření žádný dopad. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(50)
Po poskytnutí informací dotčené strany zopakovaly svůj argument, že by spolupracující výrobce v Unii neměl být zahrnut do výrobního odvětví Unie, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tyto strany tvrdily, že odmítnutí spolupráce ze strany vyvážejícího výrobce ve spojení v Indonésii mohlo mít vliv na situaci týkající se újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. V podstatě tvrdily, že ceny glutamátu sodného se dohadují na celosvětovém základě a že vzhledem k uvedenému vztahu existovalo riziko křížové kompenzace, která spočívala ve snížení cen účtovaných zákazníkům na trhu Unie a účtování vyšších cen na trhu třetí země. Odmítnutím spolupráce v rámci šetření by vyvážející výrobce ve spojení v Indonésii zbavil Komisi možnosti zkontrolovat, zda docházelo ke křížové kompenzaci.
(51)
Dotčené strany sice předložily dané tvrzení, ale nepodložily jej žádnými skutečnými důkazy. V každém případě, pokud jde o ceny účtované výrobcem z Unie jeho zákazníkům na trhu Unie, které byly během šetření ověřeny, neexistovaly žádné náznaky, že byly tyto ceny sníženy z důvodu křížové kompenzace. Naopak, jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovozní ceny z Indonésie se během posuzovaného období snížily o 8 %, což vyvíjelo tlak na ceny na trhu Unie, takže výrobní odvětví Unie nemohlo svoje ceny zvýšit v souladu s nárůstem svých nákladů. Proto bylo výrobní odvětví Unie jako celek během posuzovaného období nuceno svoje ceny snížit. Tento argument byl proto zamítnut.
(52)
Jelikož k definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že popis vývoje spotřeby v Unii v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl neúplný. Především pak strana tvrdila, že pokles spotřeby od roku FY2010/2011 do roku FY2011/2012 byl způsoben tím, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen levnějším dovozem z Indonésie, a že proto odběratelé v Unii, kteří již neočekávali zvýšení cen, prodávali své nahromaděné zásoby, v důsledku čehož celkový objem prodeje v Unii klesl.
(54)
Okolnosti uvedené dotčenou společností nebyly v rozporu se závěry uvedenými v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles spotřeby v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 byl zapříčiněn hlavně poklesem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Konkrétně mezi lety FY2010/2011 a FY2011/2012 poklesl prodej výrobního odvětví Unie i dovoz ze třetích zemí. Zatímco se však celkový dovoz snížil pouze o 2 % (viz 107. bod odůvodnění prozatímního nařízení), objem prodeje výrobního odvětví Unie poklesl o 16 % (72. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem objemu výroby výrobního odvětví Unie, jak se uvádí v tabulce v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Jak ale ukazuje tabulka ve 104. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovoz z Vietnamu v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 vzrostl, na rozdíl od toho, co tvrdí zúčastněná strana, zatímco dovoz z ostatních třetích zemí, např. z Brazílie, během stejného období poklesl téměř o 60 %. Zjištění proto nepotvrdila domněnku, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen dovozem z Indonésie.
(56)
Dotčená strana navíc nedoložila své tvrzení, že uživatelé nahromadili před posuzovaným obdobím zásoby, které ve zvýšeném množství prodávali, když se zvýšil dovoz z Indonésie. Ani tato tvrzení nemohla být během šetření potvrzena. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(57)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby v Unii, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 52. až 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovoz z dotčené země
(58)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se dovozu z dotčené země, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 56. až 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(59)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ačkoli objem výroby a využití kapacity během posuzovaného období klesly, bylo tomu pouze důsledkem výrazného zvýšení před uvedeným obdobím. Tato strana tvrdila, že snížení v posuzovaném období nelze považovat za negativní vývoj a že nesvědčí o újmě. Při posuzování vývoje ukazatelů újmy se nicméně zohledňují pouze tendence zjištěné během posuzovaného období. V projednávaném případě neexistuje žádný platný důvod pro odchylku od této praxe a pro posuzování vývoje ukazatelů újmy během delšího období. Tento argument by se měl proto zamítnout.
(60)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že náklady výrobního odvětví Unie se mohly zvýšit případným zahrnutím vedlejších produktů, což by také ovlivnilo ziskovost. Toto tvrzení bylo nepravdivé. Výrobní náklady výrobního odvětví Unie, včetně vedlejších produktů, byly podrobeny ověření, přičemž byla uspokojivě doložena úplnost a správnost nákladů. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(61)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vývoje ukazatelů újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo v 67. až 93. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr týkající se újmy
(62)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že ne všechny ukazatele újmy vykazovaly klesající tendenci a že výskyt záporné tendence v případě jen několika ukazatelů újmy nestačí pro vyvození závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu.
(63)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení nemusí všechny ukazatele újmy svědčit o nepříznivých tendencích, aby mohl být učiněn závěr o existenci újmy. Tvrzení bylo navíc nesprávné, jelikož šetření ukázalo, že téměř všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Tvrzení by se proto mělo zamítnout.
(64)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje Komise závěry učiněné v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingového dovozu
(65)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem ke zjištěním uvedeným v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že se vážené průměrné rozpětí cenového podbízení indonéského dovozu během období šetření pohybovalo mezi 0 % a 5 %, nemohl tento dovoz způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, neboť nemohl vyvíjet na trhu Unie žádný cenový tlak.
(66)
Toto tvrzení však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Jak je uvedeno v 99. a 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu z Indonésie během posuzovaného období výrazně vzrostl, a to jak v absolutních hodnotách, tak co se týče podílu na trhu. Tento nárůst se odehrál ve stejné době jako pokles objemu prodeje a snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Dovoz v tak značném množství donutil výrobní odvětví Unie snížit své prodejní ceny, aby je sladilo s úrovní cen indonéského dovozu. V důsledku toho bylo zjištěné rozpětí cenového podbízení skutečně nízké. Zároveň však výrobní odvětví Unie nemohlo své ceny stanovit v souladu se zvyšováním nákladů, což vedlo ke značnému poklesu jeho ziskovosti během posuzovaného období. To potvrzuje rozsah zjištěných rozpětí újmy, která se pohybují mezi 24,9 % a 47,0 %, jak je uvedeno ve 125. bodě odůvodnění níže. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(67)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vlivu dumpingového dovozu, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vliv dalších faktorů
2.1. Vliv dovozu z Číny
(68)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu se závěry ve 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení měl čínský dovoz negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, a přispěl tedy k podstatné újmě.
(69)
V absolutních číslech zůstal objem dovozu z Číny během posuzovaného období na nízké úrovni, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Navíc, pokud se vezmou v úvahu antidumpingová cla, byly dovozní ceny vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie a rovněž vyšší než indonéské dovozní ceny. Tvrzení, že čínský dovoz přispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, bylo s ohledem na objemy a ceny dovozu z Číny zamítnuto.
(70)
Byly proto potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 102. a 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(71)
Jelikož ke vlivu dovozu z jiných třetích zemí nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 104. až 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3. Vývoj spotřeby v Unii
(72)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem spotřeby v Unii, který byl proto hlavní příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(73)
Jak je uvedeno ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokles spotřeby činil pouze 2 %, zatímco pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie dosahoval během posuzovaného období výše 17 %. Pokles spotřeby proto nemůže vysvětlit mnohem vyšší pokles objemu prodeje. Dovoz z Indonésie navíc vzdor klesající spotřebě vzrostl. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(74)
Jelikož nebyla v tomto ohledu předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(75)
Jelikož ke vlivu vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 110. až 112. bodě odůvodnění.
2.5. Údajná neefektivnost výrobního odvětví Unie
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací dvě strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, byla údajná neefektivnost výrobního procesu výrobního odvětví Unie, včetně neúčinného využívání zdrojů ze strany tohoto odvětví.
(77)
Tyto strany neupřesnily povahu údajné neefektivnosti. Jak je stanoveno ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření neodhalilo žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(78)
Po poskytnutí informací zúčastněná strana zopakovala svá tvrzení týkající se neefektivnosti výrobního odvětví Unie. Daná strana v této souvislosti tvrdila, že odstávky výroby kvůli údržbě, začlenění její bývalé přidružené společnosti, zvýšení nákladů práce a nadcházející významné investice a jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie nebyly předmětem šetření.
(79)
Na rozdíl od toho, co tvrdila tato strana, Komise ve skutečnosti výše uvedené faktory analyzovala, jak se uvádí v 94. až 96. bodě odůvodnění (odstávky kvůli údržbě), v 89. a 90. bodě odůvodnění (začlenění bývalé přidružené společnosti), v 91. bodě odůvodnění (náklady práce) a v 82. a 83. bodě odůvodnění (investice) níže, tyto faktory ale nepoukazovaly na žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(80)
Jelikož k výše uvedenému nebyla předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6. Finanční krize
(81)
Jelikož k dopadu finanční krize nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7. Investice a regulační požadavky EU týkající se bezpečnosti
(82)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu způsobila vysoká úroveň investic ze strany výrobního odvětví Unie. Tato strana argumentovala, že není důležité, zda jsou investice nezbytné, neboť by se měl analyzovat pouze jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie a zejména jejich dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(83)
Tato strana nevysvětlila, do jaké míry mohly mít investice výrobního odvětví Unie dopad na jeho ziskovost. Jak je popsáno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, investice výrobního odvětví Unie byly založeny na odůvodněných obchodních rozhodnutích a nelze je považovat za nepřiměřené. Investiční náklady se navíc v průběhu času odepisují a jako takové nemohly mít žádný významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(84)
Po zveřejnění informací tato zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že újma byla způsobena regulačními požadavky na bezpečnost a vysokou mírou investic výrobního odvětví Unie uskutečněných v zájmu splnění takových požadavků. Zopakovala též, že skutečnost, že tato rozhodnutí byla přiměřenými obchodními rozhodnutími a že při analýze by se měl zohlednit jen vliv na ziskovost, nebyla relevantní. V této souvislosti nakonec tvrdila, že skutečnost, že investiční náklady se v průběhu času odepisují, není relevantní.
(85)
Na rozdíl od toho, co tato strana tvrdila, se při hodnocení zohlednil vliv provedených investic na ziskovost výrobního odvětví Unie. Odpisy investičních nákladů jsou nákladovým faktorem, který je z hlediska stanovení ziskovosti relevantní, a proto se musí zohlednit. Tento argument byl proto zamítnut.
(86)
Jelikož k vlivu investic a regulačních požadavků EU týkajících se bezpečnosti nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 115. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8. Ceny surovin a další náklady
2.8.1. Výrobní náklady
(87)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ziskovost poklesla vlivem souběžného zvýšení výrobních nákladů obecně. Proto je újma způsobena tímto zvýšením výrobních nákladů spíše než dovozem z Indonésie.
(88)
Jak je uvedeno ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvýšení výrobních nákladů se kvůli cenovému tlaku ze strany indonéského dovozu glutamátu sodného nemohlo promítnout do prodejní ceny. Klesající ziskovost byla tedy způsobena hlavně nárůstem dumpingového dovozu a tento argument by měl být zamítnut.
2.8.2. Začlenění bývalé přidružené společnosti
(89)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že nebyl dostatečně analyzován vliv začlenění bývalé přidružené společnosti na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana tvrdila, že toto začlenění mělo negativní dopad na ziskovost, a proto způsobilo újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(90)
Komise dále prošetřila dopad začlenění bývalé přidružené společnosti na příslušné ukazatele újmy, jako jsou náklady výroby, zaměstnanost, investice a ziskovost. Je třeba poznamenat, že přidružená společnost byla zapojena pouze do prodeje dotyčného výrobku. Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie bylo během rozpočtového roku, v němž došlo k začlenění (FY2011/2012), ziskové. Následující rozpočtový rok (FY2012/2013) byla ziskovost záporná. To se však časově shodovalo se zvýšením objemu dovozu z Indonésie, který se ve skutečnosti během téhož roku zdvojnásobil. Na tomto základě analýza nepotvrdila, že by začlenění bývalé přidružené společnosti mělo významný negativní dopad na ziskovost, a tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
2.8.3. Náklady práce
(91)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zapříčinilo zvýšení mzdových nákladů. Zatímco růst celkových nákladů je rovněž způsoben zvýšením nákladů práce během posuzovaného období, šetření ukázalo, že dopad zvýšení nákladů na pracovní sílu na celkové náklady výroby nebyl významný (přesný údaj nelze uvést z důvodu jeho důvěrné povahy). Na tomto základě nelze nárůst nákladů práce považovat za příčinu podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, a tvrzení v tomto ohledu by měla být zamítnuta.
(92)
V návaznosti na zveřejnění informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že náklady práce by se neměly posuzovat izolovaně, ale měl by se zohlednit dopad zvýšení jednotlivých nákladových položek jako celek.
(93)
Jak se uvádí v 87. a 88. bodě odůvodnění, Komise zvýšení výrobních nákladů jako celku posoudila, a proto byl argument v této souvislosti zamítnut.
2.8.4. Odstávky kvůli údržbě
(94)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles výroby a prodeje lze připsat na vrub odstávkám výrobního odvětví Unie kvůli údržbě, které způsobily pokles objemu prodeje. Proto by snížení výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Unie nemělo být přičítáno dovozu z Indonésie.
(95)
Šetření ukázalo, že pokles výroby mezi FY2012/2013 a obdobím šetření skutečně časově korespondoval s prodlouženou odstávkou výroby kvůli údržbě, ta však byla prováděna pouze ve snaze snížit vysoké zásoby v důsledku klesajícího prodeje za předchozí roky posuzovaného období.
(96)
Proto byl pokles výroby a prodeje důsledkem nárůstu dumpingového dovozu glutamátu sodného z Indonésie a tento argument by měl být zamítnut.
(97)
Po zveřejnění informací další zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že ujmu lze připsat na vrub odstávkám kvůli údržbě a že je nepodstatné, zda byly tyto odstávky zapotřebí či nikoli. Tato strana tvrdila, že by se měl zohlednit dopad těchto odstávek na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(98)
Jak se uvádí v 95. a 96. bodě odůvodnění, odstávky kvůli údržbě byly důsledkem klesajícího prodeje, který byl sám o sobě důsledkem nárůstu dumpingového dovozu z Indonésie. Dovoz z Indonésie proto skutečně způsobil odstávky kvůli údržbě, které z tohoto důvodu nelze posuzovat izolovaně ani považovat za přerušení příčinné souvislosti mezi tímto dovozem a způsobenou újmou. Argument dotčené zúčastněné strany byl proto zamítnut.
2.8.5. Oslabení indonéské rupie
(99)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že vyvážející výrobci získali komparativní výhodu vlivem oslabení indonéské rupie v období mezi lednem 2012 a lednem 2014, které nesouviselo s jejich rozhodnutími o cenách. Tato strana tvrdila, že by měl být prošetřen dopad tohoto faktoru.
(100)
V této souvislosti je třeba připomenout, že pravděpodobný vliv dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v podstatě zkoumá zjištěním cenového podbízení, cenového propadu a stlačení cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje, aby byl cenový rozdíl zjištěn na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnný kurz nemůže být považován za faktor způsobující výrobnímu odvětví Unie újmu, jelikož je neoddělitelně spjat s dovozem samým. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.8.6. Závěry
(101)
Jelikož k vlivu nákladů surovin a dalších nákladů nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 117. až 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(102)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinné souvislosti, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 121. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 127. až 129. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodních společností
(104)
Jelikož k zájmu dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 130. až 132. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů
(105)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden uživatel zopakoval své tvrzení popsané ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle něhož spotřeba glutamátu sodného v Unii dle očekávání významně vzroste, zejména kvůli zákazu, který EU uvalila na fosforečnany a jiné sloučeniny fosforu, které budou údajně nahrazeny glutamátem sodným používaným pro nepotravinářské odvětví. Tento uživatel dále argumentoval, že kapacita výrobního odvětví Unie by nedostačovala k uspokojení rostoucí poptávky na trhu Unie. Tato strana dále tvrdila, že nárůst spotřeby bude pro výrobní odvětví Unie prospěšný, neboť bude moci zvýšit svůj objem prodeje. Stejný uživatel zopakoval své tvrzení, že nebude k dispozici dostatek alternativních zdrojů dodávek, a to zejména proto, že výrobci z jiných třetích zemí tvoří součást stejné skupiny společností jako výrobní odvětví Unie, a proto nebudou zásobovat trh Unie.
(106)
Jak se nastiňuje ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je obtížné předvídat budoucí dopad nového regulačního rámce Unie týkajícího se zákazu fosforečnanů a dalších sloučenin fosforu na výrobní odvětví Unie. Dotyčná strana konkrétně neposkytla žádné informace nebo důkazy o tom, zda a do jaké míry tato událost zvýší poptávku po glutamátu sodném v Unii.
(107)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má volnou kapacitu a bude schopno objem své výroby zvýšit a alespoň částečně tak zvýšenou poptávku na trhu Unie uspokojit. Celková kapacita Unie během období šetření překročila celkovou spotřebu v Unii.
(108)
Pokud jde o alternativní zdroje dodávek, jak již bylo uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetřením bylo zjištěno, že výroba glutamátu sodného existuje v několika třetích zemích. Na začátku posuzovaného období, tedy v roce FY2010/2011, byl podíl dovozu z jiných třetích zemí (například Brazílie, Vietnamu a Koreje) značný a poklesl teprve tehdy, když vzrostl dovoz za nízké ceny z Indonésie. Při šetření bylo rovněž zjištěno, že v několika třetích zemích působí dodavatelé, kteří nepatří do stejné skupiny jako výrobní odvětví Unie. Dovoz z jiných třetích zemí by mohl pokračovat, pokud by se na trhu Unie obnovily rovné podmínky.
(109)
Tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(110)
V návaznosti na konečné zveřejnění táž zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že poptávka po glutamátu sodném v Unii se výrazně zvýší v důsledku budoucího zákazu fosfátů a že výrobní odvětví Unie nebude schopné tuto rostoucí poptávku v Unii uspokojit. Tato strana však nepředložila žádné nové informace ani konkrétní důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(111)
Táž zúčastněná strana rovněž po konečném zveřejnění tvrdila, že Komise nezohlednila procentuální podíl, který glutamát sodný představuje v rámci celkových nákladů na detergenty. Příslušná strana však nepředložila žádný nový prvek, který by odporoval zjištěním uvedeným ve 138. a 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle nichž bude možný dopad opatření na tuto společnost omezený. Tento argument byl proto zamítnut.
(112)
Táž zúčastněná strana na závěr tvrdila, že se nezohlednily dodatečné náklady pro nepotravinářský průmysl a uživatele nepotravinářských výrobků. Nepředložila však žádné nové informace ani důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(113)
Další uživatel tvrdil, že dopad opatření proti Indonésii a Číně na uživatele by se měl posuzovat společně.
(114)
Dopad obou opatření na uživatele byl analyzován zejména v souvislosti s dostupností alternativních zdrojů dodávek ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jak bylo uvedeno ve 108. bodě odůvodnění, tato analýza ukázala, že existuje řada třetích zemí s potenciálem vyvážet glutamát sodný do Unie. Tyto třetí země byly na trhu Unie přítomny předtím, než do Unie ve zvýšeném množství vstoupil dumpingový dovoz z Indonésie.
(115)
Tvrdilo se, že uživatelé nejsou, vzhledem k vysoké konkurenci na trhu Unie s hotovými potravinovými výrobky, schopni přenést dodatečné náklady antidumpingového cla na konečné spotřebitele.
(116)
Jak se uvádí ve 135. až 137. bodě prozatímního nařízení, pokud jde o odvětví potravin a nápojů, glutamát sodný představuje pouze asi 5 % celkových nákladů výrobků obsahujících glutamát sodný, vyráběných spolupracujícími společnostmi. Zjistilo se, že tyto společnosti jsou ziskové. Zúčastněná strana neposkytla žádné informace, které by tato zjištění popíraly. Proto byly potvrzeny závěry uvedené ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že opatření budou mít na tyto společnosti pouze omezený dopad, a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
4. Zájem dodavatelů surovin
(117)
Po poskytnutí prozatímních informací dva dodavatelé zpochybnili závěr uvedený ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přičemž tvrdili, že zánik výrobního odvětví Unie by měl významný dopad na jejich obchodní činnost. Tito dodavatelé argumentovali, že vliv případného zastavení výroby glutamátu sodného ze strany výrobního odvětví Unie by měl negativní dopad na jejich celkový obchod, neboť závody na výrobu cukru musí neustále produkovat určité množství cukrového sirupu a melasy, jejichž hlavním odběratelem je výrobní odvětví Unie. Pokud by cukr v těchto formách zůstal neprodán, mohlo by to ovlivnit celkovou efektivnost příslušného závodu.
(118)
Tato tvrzení však nebyla doložena, a nemohla být proto zohledněna.
5. Další argumenty
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala své připomínky ohledně údajného dominantního postavení výrobního odvětví Unie, a tvrdila, že uložením opatření na glutamát sodný by výrobní odvětví Unie mělo na trhu Unie komparativní výhodu. Nebyly však předloženy žádné nové důkazy, které by tato tvrzení podpořily. Závěry učiněné ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly proto potvrzeny a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
6. Závěr týkající se zájmu Unie
(120)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se zájmu Unie, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo ve 126. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy (rozpětí újmy)
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila výpočet cílového zisku použitý k určení úrovně pro odstranění újmy, jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tato strana tvrdila, že přiměřenou úrovní zisku související s trhem, založenou na čistém ziskovém rozpětí před zdaněním výrobců glutamátu sodného ve dvou asijských zemí dosaženém v roce 2013, by bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % až 5 %.
(122)
Ziskové rozpětí použité při určení úrovně pro odstranění újmy odpovídalo ziskovému rozpětí, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vliv dumpingového dovozu z Indonésie začal působit až během třetího roku posuzovaného období. Proto se považovalo za vhodné stanovit ziskové rozpětí na základě prvních dvou let posuzovaného období.
(123)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 150. až 152. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(124)
Vzhledem k závěrům, k nimž se dospělo ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku, a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě byla revidována individuální celní sazba jednoho vyvážejícího výrobce po poskytnutí prozatímních informací, neboť některé transakce byly ze stanovení vývozní ceny vyřazeny.
(125)
Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(v %)
Rozpětí újmy
(%)
Konečné antidumpingové clo
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Všechny ostatní společnosti
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Sazby antidumpingových cel pro individuální společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení pod svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by měla být uvalena celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených antidumpingových celních sazeb pro individuální společnosti.
(127)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Taková žádost musí být zaslána Komisi (4). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(128)
Za účelem minimalizace rizika obcházení těchto opatření, které vzhledem k velkému rozdílu mezi celními sazbami hrozí, je nutné přijmout zvláštní opatření, která umožní zajistit uplatňování individuálních antidumpingových cel. Společnosti, na něž se vztahují antidumpingové celní sazby pro individuální společnosti, musí celním orgánům členských států předložit platnou obchodní fakturu. Faktura musí splňovat požadavky stanovené v příloze. Na dovoz, k němuž není přiložena taková faktura, se vztahuje antidumpingové clo platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(129)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, nebude se antidumpingové clo pro všechny ostatní společnosti vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(130)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány.
(131)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení stanovisko nepředložil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného, v současnosti vedeného pod kódem KN ex 2922 42 00 (kód TARIC 2922420010) a pocházejícího z Indonésie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanoveny takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Všechny ostatní společnosti
28,4
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle prováděcího nařízení (EU) č. 904/2014 se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2015.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2015/84
(2015. gada 21. janvāris),
ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Indonēzijas izcelsmes mononātrija glutamāta importu
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 9. panta 4. punktu,
tā kā:
A. PROCEDŪRA
1. Pagaidu pasākumi
(1)
Eiropas Komisija (“Komisija”) ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 904/2014 (2) (“pagaidu regula”) no 2014. gada 22. augusta noteica pagaidu antidempinga maksājumu Indonēzijas izcelsmes mononātrija glutamāta importam.
(2)
Procedūra tika sākta 2013. gada 29. novembrī pēc sūdzības, kuru 2013. gada 16. oktobrī iesniedza Ajinomoto Foods Europe SAS (“sūdzības iesniedzējs”), kas ir vienīgais mononātrija glutamāta ražotājs Savienībā un kas tādējādi pārstāv 100 % Savienības mononātrija glutamāta kopējā ražošanas apjoma.
(3)
Kā minēts pagaidu regulas 20. apsvērumā, dempinga un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2012. gada 1. oktobra līdz 2013. gada 30. septembrim (“izmeklēšanas periods”). Kaitējuma noteikšanai būtisko tendenču pārbaude attiecās uz periodu no 2010. gada 1. aprīļa līdz izmeklēšanas perioda beigām (“attiecīgais periods”).
2. Turpmākā procedūra
(4)
Pēc tam, kad tika izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, pamatojoties uz kuriem bija noteikts pagaidu antidempinga maksājums (“informācijas pagaidu izpaušana”), vairākas ieinteresētās personas iesniedza rakstisku informāciju, izsakot savu viedokli par pagaidu konstatējumiem. Personām, kas to lūdza, bija iespēja tikt uzklausītām.
(5)
Komisija izskatīja ieinteresēto personu mutiski un rakstiski sniegtās piezīmes un vajadzības gadījumā attiecīgi grozīja pagaidu konstatējumus.
(6)
Komisija visas personas informēja par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata bija paredzēts noteikt galīgo antidempinga maksājumu Indonēzijas izcelsmes mononātrija glutamāta importam un galīgi iekasēt ar pagaidu maksājumu nodrošinātās summas (“galīgā informācijas izpaušana”). Visām personām tika atvēlēts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes saistībā ar galīgo informācijas izpaušanu.
(7)
Ieinteresēto personu iesniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
3. Atlase
(8)
Piezīmes par nesaistīto importētāju atlases metodi netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu konstatējumi pagaidu regulas 7.-19. apsvērumā.
B. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
(9)
Kā minēts pagaidu regulas 21. apsvērumā, attiecīgais ražojums ir Indonēzijas izcelsmes mononātrija glutamāts (“MNG”), ko pašlaik klasificē ar KN kodu ex 2922 42 00 (“attiecīgais ražojums”). MNG ir pārtikas piedeva, un to galvenokārt izmanto kā garšas pastiprinātāju zupās, buljonos, zivju un gaļas ēdienos, garšvielu maisījumos un gatavajos ēdienos. MNG ir dažāda lieluma balti kristāli bez smaržas. MNG izmanto arī ķīmijas rūpniecībā nepārtikas lietojumiem, piemēram, mazgāšanas līdzekļos. MNG ir nopērkams dažāda izmēra iepakojumos, sākot no patērētājiem paredzētām 0,5 g paciņām līdz 1 000 kg liela izmēra iepakojumiem. Mazākos iepakojumus mazumtirgotāji pārdod privātiem patērētājiem, bet lielākie iepakojumi - pa 20 kg un vairāk - paredzēti rūpnieciskai izmantošanai. Turklāt pastāv atšķirīgas tīrības pakāpes. Tomēr MNG īpašības nav atšķirīgas atkarībā no iepakojuma lieluma vai tīrības pakāpes.
(10)
Piezīmes par attiecīgo ražojumu un līdzīgo ražojumu netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 21.-25. apsvērumā izdarītie secinājumi.
C. DEMPINGS
1. Normālā vērtība
(11)
Piezīmes par normālo vērtību netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 26. līdz 31. apsvērums.
2. Eksporta cena
(12)
Abi Indonēzijas ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, no jauna apgalvoja, ka pārdošanas cenas to saistītajiem uzņēmumiem ir tirgus cenas un ka tādējādi eksporta cena būtu jānosaka, pamatojoties uz pārdošanas cenu darījumos starp mātesuzņēmumu Indonēzijā un pirmo saistīto pircēju, nevis uz aprēķināto eksporta cenu.
(13)
Pamatojot šo apgalvojumu, abi ražotāji eksportētāji norādīja, ka nav nekādu pierādījumu par šķērskompensācijām starp ražojumiem vai citām izmaksām, kas radušās starp mātesuzņēmumu Indonēzijā un ar to saistītajiem uzņēmumiem. Tādēļ pagaidu regulas 37. apsvērumā izdarītos secinājumus nebūtu vajadzējis balstīt uz šiem elementiem.
(14)
Viens ražotājs eksportētājs turklāt apgalvoja, ka tā saistītais uzņēmums Savienībā nav importētājs, bet gan starpnieks, kas ražojumu tālāk pārdevis Savienībā pirms muitošanas. Šis ražotājs eksportētājs norādīja, ka tādēļ nebūtu piemērojami pagaidu regulas 37. apsvērumā izdarītie secinājumi, proti, ka transfertcena starp saistītajiem uzņēmumiem nebija tādā līmenī, kas ļautu saistītajiem importētājiem gūt saprātīgu peļņu Savienībā.
(15)
Vispirms jānorāda, ka jau tas vien, ka pastāv saistība starp eksportētāju un importētāju, ir pietiekami, lai Komisija uzskatītu faktiskās eksporta cenas par neuzticamām, jo saistība starp eksportētāju un importētāju ir viens no daudzajiem iemesliem, kādēļ faktiskās eksporta cenas var uzskatīt par neuzticamām. Tā kā pastāv saistība starp piegādātāju un importētāju, cenas, ko piegādātājs prasa savam saistītajam uzņēmumam Savienībā, ir transfertcenas, kuras nav radušās kā tirgus cenas, kā tas parasti notiek starp neatkarīgiem uzņēmumiem. Turklāt ir skaidrs, ka izmaksas, kas rodas saistītā uzņēmuma darbībā, un šā uzņēmuma peļņas procents faktiski samazina ražotāja eksportētāja saņemto summu, jo šīs izmaksas parasti uzņemas importētājs.
(16)
Turklāt šajā gadījumā izmeklēšanā atklājās, ka attiecīgie saistītie uzņēmumi Savienībā negūst noturīgu peļņu. Saistībā ar to vispirms jānorāda, ka nesaistīta importētāja, kas sadarbojās, peļņas procentu nevarēja izmantot, jo šī informācija bija konfidenciāla un to nevarēja izpaust konkurentiem. Tādēļ par atskaites punktu tika izmantots peļņas procents, kurš bija izmantots kādā iepriekšējā izmeklēšanā attiecībā uz citu ķīmisku produktu, ko ražoja līdzīga ražošanas nozare un ko importēja Savienībā līdzīgos apstākļos (3). Šis peļņas procents ir visobjektīvākais pieejamais rādītājs, lai pietiekami pareizi aplēstu tirgus eksporta cenu. Šis samērīgais peļņas procents bija 5 %. Tā kā peļņa, ko gūst saistītie uzņēmumi Savienībā, ir ievērojami mazāka nekā šis līmenis un tā kā tā nav noturīga, transfertcenu nevarēja uzskatīt par uzticamu.
(17)
Turklāt nav nepieciešami pierādījumi, ka starp saistītajiem uzņēmumiem ir notikusi šķērskompensācija vai ka atsevišķas izmaksas, kas rodas importētājam un ko tas prasti uzņemas, ir samaksājusi kāda persona. Kā norādīts iepriekš, šīs izmaksas saistītam uzņēmumam rodas vienmēr, kad tas veic pārdošanas un importēšanas funkcijas. Pastāvot saistībai starp saistītiem uzņēmumiem, nevar izslēgt šķērskompensāciju ar citiem ražojumiem vai minētās izmaksas, tādēļ transfertcenas nav uzticamas.
(18)
Tāpat nav svarīgi, vai saistītais uzņēmums Savienībā veic visas importētāja funkcijas vai arī citus uzdevumus. Svarīgi ir tas, vai ir uzticama eksporta cena pie Kopienas robežas. Kā minēts 15. apsvērumā, šajā izmeklēšanā atklājās, ka cenu līmeņi starp saistītajiem uzņēmumiem neļauj saistītajiem uzņēmumiem Savienībā gūt samērīgu peļņas procentu. Neviens eksportētājs nesniedza nekādu pamatojumu tam, kādēļ šis peļņas procents nebūtu piemērots, tādēļ attiecīgie apgalvojumi būtu jāuzskata par nepamatotiem. Apgalvojums, ka viens no šiem saistītajiem uzņēmumiem neveica importētāja funkcijas Savienībā, nebija būtisks, jo, kā norādīts iepriekš, nav svarīgi, kādas funkcijas uzņēmums Savienībā veic. Turklāt tas, ka uzņēmums veic tikai dažas importētāja funkcijas, noteikti atspoguļojas saistīto uzņēmumu pārdošanas, vispārējās un administratīvajās izmaksās, bet ne izmantotajā peļņas procentā. Tāpat jānorāda - tas, ka pirms importēšanas dažas darbības veic saistītais uzņēmums, nenozīmē, ka eksporta cenu nedrīkstētu aprēķināt, pamatojoties uz tālākpārdošanas cenu pirmajam nesaistītajam pircējam, veicot nepieciešamās korekcijas saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu.
(19)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas abi Indonēzijas ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, atkārtoja savus apgalvojumus par eksporta cenas noteikšanu. Viens ražotājs eksportētājs apstrīdēja 15. apsvēruma konstatējumus, proti, ka jau tas vien, ka pastāv saistība starp eksportētāju un importētāju, ir pietiekami, lai Komisija uzskatītu faktiskās eksporta cenas par neuzticamām, un norādīja, ka tas esot pretrunā pamatregulas 2. panta 9. punktam. Tas pats ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka konkrētās lietas faktiem neesot atbilstošs 17. apsvērumā minētais, proti, ka saistītajam uzņēmumam rodas konkrētas izmaksas, tiklīdz tas veic pārdošanas un importēšanas funkcijas. Visbeidzot, šis ražotājs eksportētājs norādīja - Komisija neesot ņēmusi vērā to, ka cenu līmenis saistītajam uzņēmumam un neatkarīgajiem klientiem Savienībā ir bijis līdzīgs.
(20)
Otrs ražotājs eksportētājs no jauna apgalvoja, ka eksporta cenas noteikšanas nolūkos būtu jāņem vērā tā eksporta cena pirmajam neatkarīgajam klientam pie Savienības robežas, uzsverot, ka saistītais uzņēmums pildījis vienīgi starpnieka lomu un ka, cita starpā, muitošanu veikuši nesaistītie klienti Savienībā.
(21)
Atbildot uz šiem apgalvojumiem, jānorāda - saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu Komisija uzskatīja, ka, ņemot vērā konkrētās lietas faktus, eksporta cenas būtu jāaprēķina, jo pastāv saistība starp eksportētājiem un saistītajām personām. Izmeklēšanā patiešām atklājās, ka attiecīgie saistītie uzņēmumi Savienībā izmeklēšanas periodā neguva noturīgu peļņu. Tādēļ, nosakot, vai eksporta cenas konkrētajā lietā būtu jāaprēķina, funkcijas, ko pilda saistītais uzņēmums Savienībā, nav svarīgas. Turklāt, kā norādīts 18. apsvērumā, tas, ka saistītie uzņēmumi pilda vienīgi konkrētas funkcijas, nav šķērslis pamatregulas 2. panta 9. punkta piemērošanai, bet atspoguļojas zemākās pārdošanas, vispārējās un administratīvajās izmaksās, ko atskaita no cenas, par kādu attiecīgo ražojumu pirmo reizi pārdod neatkarīgam pircējam. Visbeidzot, jānorāda, ka ražotāji eksportētāji nesniedza nekādus jaunus uz faktiem balstītus pierādījumus, kas atspēkotu šos secinājumus. Attiecībā uz apgalvojumu par līdzīgu cenu līmeni saistītajiem un neatkarīgajiem klientiem Savienībā jānorāda, ka uz to jau ir atbildēts pagaidu regulas 37. apsvērumā. Izmeklēšanā atklājās, ka, neraugoties uz neatkarīgajiem klientiem līdzīgu cenu līmeni, transfertcena starp saistītajiem uzņēmumiem nebija tādā līmenī, kas ļautu saistītajiem importētājiem gūt ilgtspējīgu peļņu Savienībā. Tādēļ šie argumenti būtu jānoraida.
(22)
Tāpēc būtu jānoraida argumenti attiecībā uz aprēķinātu eksporta cenu izmantošanu šajā izmeklēšanā.
(23)
Tie paši abi ražotāji eksportētāji apgalvoja - ja eksporta cenas aprēķina, neņemot vērā viņu argumentus, kas izklāstīti 12.-14. apsvērumā, samērīgais peļņas procents 5 % apmērā, kurš tika izmantots eksporta cenas aprēķinā, esot pārspīlēts un ka tā vietā būtu jāizmanto viņu saistīto uzņēmumu faktiskais peļņas procents, jo cenas starp saistītajām personām ir tādas pašas kā cenas neatkarīgiem pircējiem.
(24)
Ņemot vērā 15.-18. apsvērumā izklāstīto attiecībā uz transfertcenu uzticamību un Savienības saistīto uzņēmumu peļņas procentiem, šis arguments būtu jānoraida. Atbilstīgi pamatregulas 2. panta 9. punktam veiktās korekcijas saistībā ar izmaksām pamatojās uz attiecīgo uzņēmumu pašu pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām un tādējādi atspoguļoja šo uzņēmumu darbību neatkarīgi no to funkcijām. Tādēļ šis arguments būtu jānoraida.
(25)
Viens no minētajiem ražotājiem eksportētājiem apgalvoja, ka konkrētiem darījumiem ar uzņēmumu, kas nav saistīts ar šo ražotāju eksportētāju, eksporta cena saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu būtu bijusi jānosaka, pamatojoties uz faktiski samaksāto vai maksājamo cenu. Tomēr Komisija konstatēja, ka attiecīgā pārdošana nebija eksporta pārdošana uz Savienību. Tādēļ attiecīgie darījumi netika iekļauti eksporta cenas noteikšanā. Pēc informācijas galīgās izpaušanas ražotājs eksportētājs apstrīdēja šo neiekļaušanu, norādot, ka Komisijai būtu jāņem vērā viss attiecīgā ražojuma, ko tas saražojis, pārdošanas apjoms Savienībā. Tomēr eksporta cenas noteikšanā tika ņemti vērā visi pārdošanas darījumi attiecīgajam neatkarīgajam klientam. Šā neatkarīgā klienta darījumus, kas veikti pēc tam, nevar ņemt vērā, pirmkārt, tādēļ, ka tā nav eksporta pārdošana pamatregulas 2. panta 8. un 9. punkta nozīmē, un, otrkārt, tādēļ, ka pastāv šīs pārdošanas dubultas uzskaites risks. Ražotāja eksportētāja apgalvojums tāpēc tika noraidīts.
(26)
Netika saņemtas citas piezīmes par eksporta cenas noteikšanu, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 32.-38. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
3. Salīdzinājums
(27)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas abi ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, apstrīdēja to, ka izmaksas saistībā ar preču pārvietošanu no ražotnes uz noliktavu tiek uzskatītas par iekšējām loģistikas izmaksām un tādējādi neskar cenu salīdzinājumu.
(28)
Vienam no šiem ražotājiem eksportētājiem ir vairākas izplatīšanas noliktavas iekšzemes tirgū, no kurām MNG tiek nosūtīts galapatērētājiem. Šis ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka transporta izmaksas no ražotnes uz noliktavām būtu jāuzskata par iekšzemes pārvadājumu izmaksām un būtu jāatskaita no normālās vērtības, jo šīs izmaksas eksporta pārdošanā nerodas. Otrs ražotājs eksportētājs norādīja, ka atsevišķos gadījumos izmaksas par preču pārvietošanu uz noliktavu var saistīt ar konkrētu rēķinu, tādēļ tās ir tiešas pārdošanas izmaksas, un šīs izmaksas ir iekļautas patērētājiem prasītajā cenā, tādējādi ietekmējot cenu salīdzinājumu. Tāpēc tās būtu jāatskaita no normālās vērtības.
(29)
Tiek uzskatīts, ka noliktavas ir daļa no ražotāja eksportētāja telpām, un ražojums ir gatavs pārdošanai tikai tad, kad tas ir noliktavā. Attālums no ražotnes līdz noliktavai nav svarīgs, tāpat nav svarīgs arī tas, vai transportu no ražotnes uz noliktavu var saistīt ar konkrētu iekšzemes pārdošanas darījumu, jo tās ir izmaksas, kuras parasti rodas pirms pārdošanas un tādēļ nav tiešas pārdošanas izmaksas, kas ietekmē cenu salīdzinājumu. Tāpēc saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta e) apakšpunktu šie apgalvojumi būtu jānoraida.
(30)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās un eksportēja MNG ar ārpus Savienības esoša saistīta uzņēmuma starpniecību, apgalvoja, ka attiecībā uz tā eksportu korekcijas saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu nebūtu jāveic, jo saistītais uzņēmums ārpus Savienības nepildīja aģenta funkcijas un nestrādāja par komisijas maksu. Šis ražotājs eksportētājs arī norādīja, ka konkrētajam saistītajam uzņēmumam noteiktais uzcenojums, kas bija korekcijas pamatā, neietekmē cenu salīdzinājumu, jo, aprēķinot eksporta cenu, Komisija jau bija atskaitījusi samērīgu peļņas procentu saistīta uzņēmuma līmenī Savienībā, kurš sedz visus peļņas procentus saistībā ar visiem darījumiem starp uzņēmumiem. Tāpat ražotājs eksportētājs norādīja - ja no aprēķinātās eksporta cenas vispār kaut kas būtu jāatskaita, tad būtu jāatskaita vienīgi saistītā uzņēmuma ārpus Savienības pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas.
(31)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka saistītais uzņēmums ārpus Savienības piemēroja uzcenojumu katrai eksporta pārdošanai uz Savienību. Uzcenojums ietekmē cenu salīdzināmību, jo to piemēro tikai eksporta pārdošanai, nevis pārdošanai iekšzemes tirgū. Nav pieņemams apgalvojums, ka, aprēķinot eksporta cenu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu, jau ir ņemts vērā saistītā uzņēmuma peļņas procents. Tas nav pieņemams tādēļ, ka korekcijām saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. un 10. punktu ir atšķirīgi mērķi, tās ir atsevišķas viena no otras un uz tām attiecas dažādi pamatnoteikumi. Pamatregulas 2. panta 9. punkta mērķis ir noteikt uzticamu eksporta cenu, kamēr 2. panta 10. punkta mērķis ir nodrošināt eksporta cenas un normālās vērtības salīdzināmību. Kad eksporta cena saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. vai 9. punktu ir noteikta, turpmākas korekcijas atbilstīgi 2. panta 10. punktam vairs neskar eksporta cenu kā tādu un nekādā veidā nav domātas normālās vērtības un eksporta cenas noteikšanai. Tādējādi ražotājs eksportētājs nesaskata saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu veicamās korekcijas mērķi, proti, padarīt cenu salīdzināmu ar normālo vērtību, nevis noteikt pašu eksporta cenu. Tāpēc samērīgs peļņas procents, kuru atskaita saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu, neskar iespējamo uzcenojumu, kas uzlikts tajā pašā pārdošanas kanālā. Saistībā ar koriģējamo summu jānorāda, ka veiktā korekcija atspoguļo uzcenojumu, kas faktiski uzlikts starp saistītajiem uzņēmumiem un tādējādi faktiski ietekmē cenas un cenu salīdzināmību. Tādēļ nav iemesla to aizstāt ar citu, teorētisku summu. Visbeidzot, Komisijai ir tiesības ņemt vērā to, ka saistītais uzņēmums ārpus Savienības saņem maksājumu (uzcenojuma veidā, kuru saistītais uzņēmums patur, veicot pārdošanu, kur rēķini tiek izrakstīti pircējiem Savienībā). Lai saistītais uzņēmums kvalificētos kā sabiedrība, kurai par šiem maksājumiem jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis trešā valstī (kur uzņēmumu ienākuma nodoklis ir ievērojami zemāks nekā Indonēzijā), tam minētajā valstī jāveic patiesa saimnieciskā darbība. Tādā gadījumā Indonēzijas ražotājs eksportētājs nevar vienlaikus nodrošināt sev labvēlīgu fiskālo režīmu, ko tas gūst sakarā ar saistītā uzņēmuma esību kādā trešā valstī un šāda uzņēmuma saimniecisko darbību minētajā jurisdikcijā, vienlaikus antidempinga procedūrā apgalvojot, ka saistītais uzņēmums saimniecisku darbību neveic. Tādēļ šie argumenti būtu jānoraida.
(32)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas ražotājs eksportētājs no jauna atkārtoja savus apgalvojumus attiecībā uz saistītā uzņēmuma uzcenojuma korekcijām un apstrīdēja to, ka nodokļu jautājumi būtu jāskata antidempinga izmeklēšanas kontekstā. Tāpat ražotājs eksportētājs norādīja - lai gan tas neapstrīd, ka tā saistītajam uzņēmumam ir bijušas komerciālas darbības attiecīgajā trešā valstī, tās faktiski neesot bijušas saistītas ar attiecīgo ražojumu. Turklāt tika norādīts, ka saistītā uzņēmuma darbības skaidri atšķīrās no aģenta funkcijām un ka tas nesaņēma nekādu komisijas maksu no ražotāja eksportētāja saistībā ar pārdošanu uz Savienību. Visbeidzot, ražotājs eksportētājs atkārtoti norādīja, ka, aprēķinot eksporta cenu, Komisija jau bija atskaitījusi samērīgu peļņas procentu saistīta uzņēmuma līmenī Savienībā, kurš sedz visus peļņas procentus saistībā ar visiem darījumiem starp uzņēmumiem. Attiecībā uz to ražotājs eksportētājs norādīja, ka pie secīgas pārdošanas starp saistītiem uzņēmumiem Komisija parasti atskaita tikai saistītā uzņēmuma, kurš tieši pārdod neatkarīgam klientam Savienībā, peļņas procentu, nevis citu saistīto uzņēmumu peļņas procentus tajā pašā pārdošanas kanālā.
(33)
Jānorāda, ka šajā gadījumā tas, ka pastāv atsevišķs nodokļu maksātājs, var būt norāde, ka saistītā persona, kura atrodas ārpus Savienības, veic ievērojama apjoma saimniecisko darbību, jo šāda darbība ir nepieciešama saskaņā ar attiecīgās valsts nodokļu tiesību aktiem. Šajā gadījumā, kā paskaidrots 31. apsvērumā, Komisija ņēma vērā to, ka attiecīgajam ražotājam eksportētājam ir saistīta persona ārpus Savienības, kura veic ievērojama apjoma saimniecisko darbību, un to, ka saistītā persona ārpus Savienības atskaitīja uzcenojumu par katru attiecīgā ražojuma tirdzniecības darījumu starp saistītajām personām, tādējādi ietekmējot cenu salīdzināmību MNG eksportam uz Savienību. Turklāt, kā norādīts 31. apsvērumā, summa, uz kuru pamatojās korekcija, atspoguļoja faktisko pārbaudīto uzcenojumu starp saistītajiem uzņēmumiem un tādējādi precīzi atspoguļoja arī saistītā uzņēmuma darbību. Tādēļ šie argumenti būtu jānoraida.
(34)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas tas pats ražotājs eksportētājs iebilda pret eksporta cenas korekciju, kas veikta saistībā ar samaksātām komisijas maksām, norādot, ka tie nav tieši pārdošanas izdevumi, bet tās tiek maksātas ik mēnesi un tādēļ nav saistītas ar konkrētu pārdošanas darījumu un neietekmē cenu salīdzināmību. Šis ražotājs eksportētājs norādīja, ka samaksātās komisijas maksas skar vienīgi saistītos uzņēmumus un ka tādēļ pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkts nav piemērojams. Tāpat ražotājs eksportētājs apgalvoja - tā kā tiek pieņemts, ka viņš un viņa saistītais uzņēmums tiek uzskatīts par vienu saimniecisku vienību, jebkādi naudas pārvedumi šajā saimnieciskajā vienībā nav šīs saimnieciskās vienības izdevumi vai ieņēmumi.
(35)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka saskaņā ar vienošanos par komisijas maksām starp ražotāju eksportētāju un viņa saistīto uzņēmumu komisijas ir jāmaksā, kad ražotājs eksportētājs Indonēzijā veic pārdošanu tieši neatkarīgiem pircējiem Savienības tirgū (nevis ar sava saistītā uzņēmuma starpniecību). Maksātā komisijas maksa ir tieši saistīta ar neto pārdošanas vērtību. Tādējādi tiešā saistība starp pārdošanu un maksāto komisijas maksu ietekmē cenu salīdzināmību atbilstīgi pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktam.
(36)
Visbeidzot, apgalvojums, ka saistītos uzņēmumus uzskata par vienu saimniecisku vienību, ir nepareizs. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka ražotājam eksportētājam pašam ir pilnībā funkcionāla eksporta nodaļa un ka ražotāja eksportētāja un saistītā importētāja uzdevumi saistībā ar eksportu nepārklājās. Tādēļ saistīto uzņēmumu nevar uzskatīt par iekšējo pārdošanas nodaļu un šie argumenti būtu jānoraida.
(37)
Otrā gadījumā, ja eksporta cenas tiktu koriģētas, ievērojot pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu, ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka no saistītā uzņēmuma pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām būtu jāatskaita arī samaksātās komisijas maksas, kuras tika atskaitītas no tālākpārdošanas cenas pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienībā saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu. Tomēr atbilstīgi pamatregulas 2. panta 9. punktam, aprēķinot ticamu eksporta cenu, visas izmaksas, kas radušās no importa līdz tālākpārdošanai, būtu jāatskaita no tālākpārdošanas cenas pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienībā, un nav juridiska pamata kompensēt šādas izmaksas ar jebkādiem ieņēmumiem, kā to prasa ražotājs eksportētājs. Turklāt saistītā uzņēmuma Savienībā pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas ir saistītas ar citu pārdošanas kanālu (t. i., ar saistītā pircēja starpniecību), nevis ar ieņēmumiem no komisijas maksas, kas saistās ar pārdošanas kanāliem nesaistītiem pircējiem. Visbeidzot, korekcijām saistībā ar uzcenojumu atbilstīgi pamatregulas 2. panta 10. punktam un eksporta cenas noteikšanai atbilstīgi minētā 2. panta 8. vai 9. punktam ir dažādi mērķi un tie ir divi dažādi dempinga analīzes posmi.
(38)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas ražotājs eksportētājs atkārtoja savus apgalvojumus attiecībā uz komisijas maksu, kas aprakstīta 35. apsvērumā, un norādīja, ka nebūtu konsekventi uzskatīt transfertcenas starp saistītām personām par neuzticamām, bet vienlaikus koriģēt eksporta cenu, balstoties uz vienošanos par komisijas maksām starp saistītajām personām. Tāpat ražotājs eksportētājs apstrīdēja 35. apsvērumā izklāstītos konstatējumus, proti, ka maksātā komisija bija tieši saistīta ar neto pārdošanas vērtību un ka tādēļ pastāv tieša saistība starp pārdošanu un maksāto komisiju, tādējādi ietekmējot cenu salīdzināmību, jo tā tika maksāta reizi mēnesī un personas neapmainījās ar informāciju par šīs maksas aprēķināšanu.
(39)
Ražotājs eksportētājs sīkāk nepamatoja savus apgalvojumus, kā arī nesniedza papildu uz faktiem balstītu informāciju, kas varētu atspēkot minētos secinājumus. Tādēļ tiek apstiprināti 35.-37. apsvēruma secinājumi.
(40)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāds ražotājs eksportētājs norādīja, ka būtu jāveic normālās vērtības korekcija, ņemot vērā reklāmas un veicināšanas izmaksas. Šis ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka šīs izmaksas eksporta pārdošanai uz Savienību nerodas, taču tās tieši ietekmē iekšzemes pārdošanas cenu. Pamatojot savu apgalvojumu, ražotājs eksportētājs norādīja, ka vismaz dažos gadījumos šīs izmaksas ir saistāmas ar konkrētiem iekšzemes pārdošanas darījumiem. Visbeidzot, šis ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka reklāmas un veicināšanas izmaksas rodas gan dažādos tirdzniecības līmeņos iekšzemes tirgū (kur MNG pārdod tieši mazumtirgotājiem), gan pārdošanā uz Savienību (ko veic tirgotājiem un izplatītājiem).
(41)
Izmeklēšana apliecināja, ka reklāmas un veicināšanas izmaksas ir galvenokārt saistītas ar pircēju kontiem, nevis ar konkrētiem pārdošanas darījumiem. Reklāmas un veicināšanas izmaksas rodas neatkarīgi no tā, vai ražojums galu galā tiek pārdots. Turklāt izmeklēšanā atklājās, ka izmaksas, par kurām tiek apgalvots, ka tās ir saistītas ar konkrētu pārdošanas darījumu, faktiski cenā nebija iekļautas. Tādējādi tika secināts, ka reklāmas un veicināšanas izmaksas neietekmē cenas un cenu salīdzināmību un ka šis apgalvojums būtu jānoraida.
(42)
Kāds ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka MNG liela izmēra kristālos (pēc linuma acs izmēra) ir atšķirīgas fizikālās īpašības un ka tas tiek pārdots citā tirdzniecības līmenī nekā MNG, ko eksportē uz Savienību. Ražotājs eksportētājs tādēļ apgalvoja, ka MNG liela izmēra kristālos nebūtu jāizmanto normālās vērtības noteikšanai.
(43)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka pastāv vairāki linuma acs izmēri - pulvera, smalks, mazs, vidējs un liels. Ražojumu klāstā ir iekļauti visi linuma acs izmēri, jo visiem ir vienādas pamatīpašības un galalietojums un tie ir savstarpēji aizstājami. Tādēļ normālās vērtības noteikšanai būtu jāizmanto visi ražojuma veidi. Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka linuma acs izmēru atšķirība izmaksas nenosaka.
(44)
Tāpat izmeklēšanā tika konstatēts, ka pircēji iekšzemes tirgū, kuri iegādājās lielgraudu MNG, pirka arī cita izmēra MNG. Nebija nekādu pierādījumu tam, ka novērotā lielgraudu MNG cenu atšķirība būtu saistīta ar fizikālajām īpašībām vai tirdzniecības līmeni, jo bija iespējams saistīt šo cenu atšķirību ar citiem elementiem, piemēram, pircēji un pirktais daudzums. Turklāt ražotājs eksportētājs nesniedza nekādus skaitļus attiecībā uz norādīto fizikālo īpašību atšķirību. Tāpēc attiecīgie argumenti būtu jānoraida.
(45)
Tā kā nebija citu piezīmju par salīdzinājumu, tiek apstiprināti pagaidu regulas 39. līdz 46. apsvērumā izdarītie secinājumi.
4. Dempinga starpības
(46)
Piezīmes netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināta dempinga starpību aprēķināšanai izmantotā metode, kas izklāstīta pagaidu regulas 47. un 48. apsvērumā.
(47)
Ņemot vērā konkrētu darījumu izslēgšanu no viena ražotāja eksportētāja eksporta cenas noteikšanas, kā aprakstīts 25. apsvērumā, un tā kā citas piezīmes netika saņemtas, galīgās dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF (izmaksas, apdrošināšana, frakts) cenas pie Savienības robežas pirms nodokļu nomaksas, ir šādas:
Uzņēmums
Dempinga starpība
PT. Cheil Jedang, Indonēzija
7,2 %
PT. Miwon, Indonēzija
13,3 %
Visi pārējie uzņēmumi
28,4 %
D. KAITĒJUMS
1. Savienības ražošanas nozares un Savienības ražošanas apjoma definīcija
(48)
Ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka Komisijai būtu jāizslēdz no Savienības ražošanas nozares Savienības ražotājs, kurš sadarbojās, jo izmeklēšanā nesadarbojās ar to saistītais ražotājs eksportētājs Indonēzijā. Tika norādīts, ka šī saikne var ietekmēt kaitējuma novērtējumu.
(49)
Attiecīgās personas šajā jautājumā nesniedza nekādu jaunu informāciju vai pierādījumus. Tās jo īpaši nepamatoja savu apgalvojumu attiecībā uz to, kā minētais varētu ietekmēt kaitējuma novērtējumu. Kā norādīts pagaidu regulas 53. apsvērumā, šajā gadījumā, neraugoties uz tā saikni ar Indonēzijas ražotāju eksportētāju, kas nesadarbojās, nav nepieciešams izslēgt no Savienības ražošanas nozares Savienības ražotāju, kurš sadarbojās, jo tas ir vienīgais Savienības ražotājs, kas izmeklēšanas laikā pilnībā sadarbojās ar Komisiju un par ko tika veikta pilnīga pārbaude. Tādēļ tas, ka Indonēzijas ražotājs eksportētājs izmeklēšanā nesadarbojās, nekādi neietekmē izmeklēšanas gaitu. Tādēļ šis arguments būtu jānoraida.
(50)
Pēc informācijas izpaušanas ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražotājs, kurš sadarbojās, būtu jāizslēdz no Savienības ražošanas nozares, jo izmeklēšanā nesadarbojās ar to saistītais ražotājs eksportētājs Indonēzijā. Šīs personas norādīja - tas, ka izmeklēšanā nesadarbojās saistītais ražotājs eksportētājs Indonēzijā, varētu būt ietekmējis iespaidu par Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Tās turklāt norādīja, ka sarunas par MNG cenām norisinās globālā vispasaules līmenī un ka sakarā ar saistību pastāv šķērskompensācijas risks, pazeminot cenas klientiem Savienības tirgū un palielinot cenas kādas trešās valsts tirgū. Nesadarbojoties ar izmeklēšanu, saistītais ražotājs eksportētājs Indonēzijā nav devis Komisijai iespēju pārbaudīt, vai šķērskompensācija ir notikusi.
(51)
Ieinteresētās personas tikai izteica šo argumentu, nepamatojot to ar kādiem pierādījumiem. Saistībā ar cenām, ko Savienības ražotājs noteica saviem klientiem Savienības tirgū un kas izmeklēšanā tika pārbaudītas, nebija norāžu, ka tās būtu samazinātas šķērskompensācijas dēļ. Gluži pretēji - kā norādīts pagaidu regulas 100. apsvērumā, Indonēzijas izcelsmes importa cenas attiecīgajā periodā samazinājās par 8 % un tas radīja cenu spiedienu Savienības tirgū, tādēļ Savienības ražošanas nozare nevarēja palielināt cenas atbilstīgi izmaksu pieaugumam. Tāpēc Savienības ražošanas nozare kopumā bija spiesta attiecīgajā periodā cenas samazināt. Tādēļ šis apgalvojums tika noraidīts.
(52)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes attiecībā uz Savienības ražošanas nozares definīciju un ražošanu Savienībā, tiek apstiprināti secinājumi, kas izklāstīti pagaidu regulas 50. un 51. apsvērumā.
2. Patēriņš Savienībā
(53)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona norādīja, ka Savienības patēriņa dinamika, kas aprakstīta pagaidu regulas 55. apsvērumā, nav atspoguļota pilnīgi. Konkrētāk, šī persona apgalvoja, ka patēriņa samazinājums no 2010./2011. līdz 2011./2012. finanšu gadam bija saistīts ar faktu, ka imports no Vjetnamas tika aizstāts ar lētāku importu no Indonēzijas, un ka tādēļ pircēji Savienībā, vairs negaidot cenu pieaugumu, pārdeva savus krājumus, kā rezultātā kopējais pārdošanas apjoms Savienībā samazinājās.
(54)
Minētās ieinteresētās personas aprakstītie apstākļi kopumā nav pretrunā pagaidu regulas 55. apsvērumā izdarītajiem secinājumiem, proti, ka patēriņš no 2010./2011. līdz 2011./2012. finanšu gadam galvenokārt bija saistīts ar Savienības ražošanas nozares noieta samazināšanos Savienības tirgū. Konkrētāk, no 2010./2011. līdz 2011./2012. finanšu gadam samazinājās gan Savienības ražošanas nozares noiets, gan imports no trešām valstīm. Tomēr, lai gan kopējais importa apjoms samazinājās vien par 2 % (sk. pagaidu regulas 107. apsvērumu), Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms samazinājās par 16 % (sk. pagaidu regulas 72. apsvērumu). Kā norādīts pagaidu regulas 68. apsvēruma tabulā, Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma samazinājums sakrita ar Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoma samazinājumu.
(55)
Tomēr, kā norādīts pagaidu regulas 104. apsvēruma tabulā, imports no Vjetnamas 2010./2011. līdz 2011./2012. finanšu gadā pieauga, un tas ir pretrunā attiecīgās ieinteresētās personas apgalvojumam, savukārt imports no citām trešām valstīm, piemēram, Brazīlijas, tajā pašā laikā samazinājās gandrīz par 60 %. Tādēļ konstatējumi neapstiprina pieņēmumu, ka importu no Vjetnamas aizstāja imports no Indonēzijas.
(56)
Turklāt attiecīgā persona nepamatoja savu apgalvojumu, ka lietotāji pirms attiecīgā perioda bija izveidojuši uzkrājumus un ka viņi tos lielos daudzumos pārdeva, palielinoties importam no Indonēzijas. Šie apgalvojumi neapstiprinājās arī izmeklēšanā. Tāpēc attiecīgie ieinteresētās personas argumenti būtu jānoraida.
(57)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes par patēriņu Savienībā, tiek apstiprināti secinājumi, kas izklāstīti pagaidu regulas 52. līdz 55. apsvērumā.
3. Imports no attiecīgās valsts
(58)
Tā kā piezīmes par importu no attiecīgās valsts netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 56. līdz 66. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
4. Savienības ražošanas nozares ekonomiskais stāvoklis
(59)
Kāda ieinteresētā persona apgalvoja - lai gan ražošanas apjoms un jaudas izmantojums attiecīgajā periodā samazinājās, tās bija vienīgi sekas ievērojamajam palielinājumam pirms minētā perioda. Šī persona norādīja, ka tādēļ samazinājums attiecīgajā periodā nebūtu jāņem vērā kā negatīva tendence un ka tas nenorāda uz kaitējumu. Tomēr kaitējuma rādītāju dinamikas novērtēšanā parasti ņem vērā tikai tendences, kas vērojamas attiecīgajā periodā. Šajā gadījumā nav pamatota iemesla atkāpties no šīs prakses un vērtēt kaitējuma rādītājus garākā periodā. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.
(60)
Tā pati ieinteresētā persona apgalvoja, ka iespējamā blakusproduktu iekļaušana varēja palielināt Savienības ražošanas nozares ražošanas izmaksas, kas ietekmētu arī rentabilitāti. Šis apgalvojums ir nepareizs. Savienības ražošanas nozares ražošanas izmaksas, ieskaitot blakusproduktus, tika pārbaudītas, un tika konstatēts, ka šīs izmaksas ir pilnīgas un pareizas. Tāpēc šis apgalvojums būtu jānoraida.
(61)
Tā kā citas piezīmes par kaitējuma rādītāju dinamiku netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 67. līdz 93. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
5. Secinājums par kaitējumu
(62)
Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka ne visiem kaitējuma rādītājiem bija negatīva tendence un ka tikai dažu kaitējuma rādītāju negatīva tendence nav pietiekama, lai secinātu, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums.
(63)
Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 5. punktu, lai secinātu kaitējuma esību, ne visiem kaitējuma rādītājiem jābūt ar negatīvu tendenci. Turklāt šis apgalvojums nebija pareizs, jo izmeklēšanā atklājās, ka gandrīz visiem kaitējuma rādītājiem attiecīgajā periodā bija negatīva tendence. Tāpēc arguments būtu jānoraida.
(64)
Ņemot vērā iepriekš minēto un tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināti pagaidu regulas 94. līdz 96. apsvērumā izdarītie secinājumi, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums pamatregulas 3. panta 5. punkta nozīmē.
E. CĒLOŅSAKARĪBA
1. Importa par dempinga cenām radītā ietekme
(65)
Kāda ieinteresētā persona apgalvoja - ņemot vērā pagaidu regulas 66. apsvērumā izklāstītos konstatējumus, proti, ka Indonēzijas izcelsmes importa vidējā svērtā cenu samazinājuma (attiecībā uz pārdošanu par zemāku cenu) starpība izmeklēšanas periodā bija 0-5 %, šis imports nevarēja radīt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo tas nevarēja izdarīt nekādu cenu spiedienu Savienības tirgū.
(66)
Šis apgalvojums neatbilda izmeklēšanā konstatētajiem faktiem. Kā izklāstīts pagaidu regulas 99. un 100. apsvērumā, imports par dempinga cenām no Indonēzijas attiecīgajā periodā ievērojami pieauga gan absolūtos skaitļos, gan tirgus daļas ziņā. Šis pieaugums sakrita ar Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma un tirgus daļas samazinājumu. Imports šādā lielā apjomā lika Savienības ražošanas nozarei samazināt savas pārdošanas cenas, lai tās pieskaņotu Indonēzijas izcelsmes importa cenu līmenim. Tādēļ konstatētā cenu samazinājuma (attiecībā uz pārdošanu par zemāku cenu) starpība patiešām bija zema. Tomēr vienlaikus Savienības ražošanas nozare nespēja pielāgot savas cenas izmaksu pieaugumam, tādēļ attiecīgajā periodā samazinājās tās rentabilitāte. Kā minēts 125. apsvērumā turpmāk, to apliecina kaitējuma starpību apmērs - no 24,9 % līdz 47,0 %. Tādēļ šis arguments būtu jānoraida.
(67)
Tā kā citas piezīmes attiecībā uz importa par dempinga cenām ietekmi netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 98. līdz 101. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
2. Citu faktoru ietekme
2.1. Ķīnas izcelsmes importa ietekme
(68)
Divas ieinteresētās personas apgalvoja - pretrunā pagaidu regulas 103. apsvērumā izdarītajiem secinājumiem imports no Ķīnas ir negatīvi ietekmējis Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas un tādējādi veicinājis būtisko kaitējumu.
(69)
Kā minēts pagaidu regulas 102. apsvērumā, absolūtos skaitļos imports no Ķīnas attiecīgajā periodā saglabājās neliels. Turklāt, ņemot vērā antidempinga maksājumus, importa cenas bija augstākas nekā Savienības ražošanas nozares importa cenas un arī Indonēzijas izcelsmes importa cenas. Apgalvojums, ka Ķīnas izcelsmes imports ir veicinājis būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei tiek noraidīts, ņemot vērā šā importa apjomu un cenu līmeni.
(70)
Tādēļ tiek apstiprināti secinājumi, kas izklāstīti pagaidu regulas 102. un 103. apsvērumā.
2.2. Imports no citām trešām valstīm
(71)
Tā kā piezīmes par importu no citām trešām valstīm netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 104. līdz 108. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
2.3. Savienības patēriņa attīstība
(72)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona norādīja, ka Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma samazinājums sakrita ar Savienības patēriņa samazinājumu un ka šis patēriņa samazinājums tādējādi bija galvenais Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma iemesls.
(73)
Kā minēts pagaidu regulas 109. apsvērumā, attiecīgajā periodā patēriņa samazinājums bija vien 2 %, kamēr Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma samazinājums bija 17 %. Tādēļ patēriņa kritums nevar izskaidrot daudz lielāko pārdošanas apjoma samazinājumu. Turklāt, neraugoties uz patēriņa samazinājumu, imports no Indonēzijas palielinājās. Tāpēc šis apgalvojums būtu jānoraida.
(74)
Citas piezīmes attiecībā uz šo netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 109. apsvērumā izdarītie secinājumi.
2.4. Savienības ražošanas nozares eksporta rādītāji
(75)
Tā kā piezīmes par Savienības ražošanas nozares eksporta rādītāju ietekmi netika saņemtas, tiek apstiprināti 110. līdz 112. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
2.5. Savienības ražošanas nozares iespējamā neefektivitāte
(76)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas divas personas no jauna apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir saistīts ar Savienības ražošanas nozares ražošanas procesa iespējamo neefektivitāti, tostarp neefektīvu resursu izmantošanu.
(77)
Šīs personas apgalvojumu par neefektivitāti tālāk nekonkretizēja. Kā minēts pagaidu regulas 113. apsvērumā, izmeklēšanā netika konstatēta Savienības ražošanas nozares iespējama neefektivitāte, un attiecīgie apgalvojumi tika noraidīti.
(78)
Pēc informācijas izpaušanas kāda ieinteresētā persona atkārtoja savus apgalvojumus par Savienības ražošanas nozares neefektivitāti. Attiecībā uz to šī persona norādīja, ka nav izmeklēta darbības apturēšana tehniskās apkopes dēļ, iepriekš saistīta uzņēmuma iekļaušana, darbaspēka izmaksu pieaugums un gaidāmie lielie ieguldījumi un to ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli.
(79)
Pretēji apgalvotajam Komisija analizēja minētos faktorus, kā norādīts turpmāk 94.-96. apsvērumā (darbības apturēšana tehniskās apkopes dēļ), 89. un 90. apsvērumā (iepriekš saistīta uzņēmuma iekļaušana), 91. (darbaspēka izmaksas), kā arī 82. un 83. apsvērumā (ieguldījumi), taču Savienības ražošanas nozares neefektivitāti nekonstatēja. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.
(80)
Citas piezīmes attiecībā uz šo netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 113. apsvērumā izdarītie secinājumi.
2.6. Finanšu krīze
(81)
Citas piezīmes attiecībā uz finanšu krīzes ietekmi netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 114. apsvērumā izdarītie secinājumi.
2.7. Ieguldījumi un ES normatīvās drošības prasības
(82)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona norādīja, ka kaitējumu izraisīja Savienības ražošanas nozares veiktie apjomīgie ieguldījumi. Minētā persona norādīja, ka nav svarīgi, vai ieguldījumi bija nepieciešami, jo būtu jāanalizē tikai to ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli un jo īpaši to ietekme uz Savienības ražošanas nozares rentabilitāti.
(83)
Persona nepaskaidroja, kā Savienības ražošanas nozares veiktie ieguldījumi būtu varējuši ietekmēt nozares rentabilitāti. Kā minēts pagaidu regulas 116. apsvērumā, Savienības ražošanas nozares veiktie ieguldījumi tika veikti ar jēgpilniem uzņēmējdarbības lēmumiem un tie nebūtu uzskatāmi par nevajadzīgiem. Turklāt ieguldījumu izmaksas laika gaitā tiek amortizētas un tādēļ tās ievērojami neietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Tāpēc attiecīgie ieinteresētās personas argumenti tika noraidīti.
(84)
Pēc informācijas izpaušanas šī ieinteresētā persona atkārtoja apgalvojumu, ka kaitējumu izraisīja normatīvās drošības prasības un apjomīgie ieguldījumi, ko Savienības ražošanas nozare veica, lai šīm prasībām atbilstu. Tāpat atkal tika norādīts - neesot svarīgi, ka šie lēmumi ir bijuši jēgpilni uzņēmējdarbības lēmumi, taču analīzē būtu bijusi jāņem vērā vienīgi to ietekmie uz rentabilitāti. Attiecībā uz to, visbeidzot, tika apgalvots - neesot svarīgi, ka ieguldījumu izmaksas laika gaitā amortizējas.
(85)
Pretēji apgalvotajam novērtējumā tika ņemta vērā veikto ieguldījumu ietekme uz Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Ieguldījumu izmaksu amortizācija ir izmaksu faktors, kas ir svarīgs rentabilitātes noteikšanā un kas tādēļ jāņem vērā. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.
(86)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes attiecībā uz ieguldījumu un ES normatīvo drošības prasību ietekmi, tiek apstiprināti secinājumi, kas izklāstīti pagaidu regulas 115. un 116. apsvērumā.
2.8. Izejvielu izmaksas un citas izmaksas
2.8.1. Ražošanas izmaksas
(87)
Kāda ieinteresētā persona norādīja, ka rentabilitāte samazinājās sakarā ar paralēlo vispārējo ražošanas izmaksu pieaugumu. Tādēļ kaitējumu ir radījis šis ražošanas izmaksu pieaugums, nevis imports no Indonēzijas.
(88)
Kā minēts pagaidu regulas 100. apsvērumā, ražošanas izmaksu pieaugums nevarēja atspoguļoties pārdošanas cenās sakarā ar cenu spiedienu, ko izraisīja MNG imports no Indonēzijas. Tādējādi rentabilitāte samazinājās galvenokārt importa par dempinga cenām dēļ, un šis arguments būtu jānoraida.
2.8.2. Iepriekš saistīta uzņēmuma iekļaušana
(89)
Tā pati ieinteresētā persona norādīja, ka tika nepietiekami analizēta iepriekš saistīta uzņēmuma integrēšanas ietekme uz Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Minētā persona apgalvoja, ka šī integrēšana ir negatīvi ietekmējusi rentabilitāti un tādējādi ir izraisījusi kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
(90)
Komisija veica turpmāku izmeklēšanu par iepriekš saistīta uzņēmuma integrēšanas ietekmi uz attiecīgajiem kaitējuma rādītājiem, proti, ražošanas izmaksām, nodarbinātību, ieguldījumiem un rentabilitāti. Jānorāda, ka attiecīgais saistītais uzņēmums bija iesaistīts vienīgi attiecīgā ražojuma pārdošanā. Tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozare 2011./2012. finanšu gadā, kad šī integrācija notika, bija rentabla. Nākamajā finanšu gadā (2012./2013.) rentabilitātes rādītāji kļuva negatīvi. Tas sakrita ar importa apjoma pieaugumu no Indonēzijas, kas minētajā gadā divkāršojās. Tādējādi analīze neapstiprināja, ka iepriekš saistītā uzņēmuma integrācija būtu ievērojami negatīvi ietekmējusi rentabilitāti, un tādēļ attiecīgie apgalvojumi būtu jānoraida.
2.8.3. Darbaspēka izmaksas
(91)
Vairākas personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu ir izraisījis darbaspēka izmaksu pieaugums. Lai gan attiecīgajā periodā kopējo izmaksu pieaugums bija saistīts arī ar darbaspēka izmaksu pieaugumu, izmeklēšana apliecināja, ka darbaspēka izmaksu pieauguma ietekme uz kopējo ražošanas izmaksu pieaugumu nebija ievērojama (precīzu skaitli nevar norādīt konfidencialitātes iemeslu dēļ). Tādējādi nevar uzskatīt, ka darbaspēka izmaksu pieaugums būtu izraisījis Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, un attiecīgie apgalvojumi būtu jānoraida.
(92)
Pēc informācijas izpaušanas kāda ieinteresētā persona norādīja, ka darbaspēka izmaksas nebūtu jāvērtē atsevišķi, bet būtu jāņem vērā dažādo izmaksu elementu pieauguma ietekme kopumā.
(93)
Kā norādīts 87. un 88. apsvērumā, Komisija vērtēja ražošanas izmaksu pieaugumu kopumā, tādēļ šis arguments tiek noraidīts.
2.8.4. Darbības apturēšana tehniskās apkopes veikšanai
(94)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona norādīja, ka ražošanas un pārdošanas apjoma samazināšanās ir saistāma ar Savienības ražošanas nozares darbības apturēšanu tehniskās apkopes veikšanai, kas savukārt izraisīja pārdošanas apjoma samazinājumu. Tādēļ Savienības ražošanas nozares ražošanas un pārdošanas apjoma samazināšanās nebūtu saistāma ar importu no Indonēzijas.
(95)
Izmeklēšana apliecināja, ka ražošanas apjoma samazināšanās no 2012./2013. finanšu gada līdz izmeklēšanas periodam patiešām sakrita ar ilgstošu ražošanas apturēšanu tehniskās apkopes veikšanai, tomēr tā tika veikta vienīgi ar nolūku samazināt lielo krājumu apjomu, kuru bija radījis pārdošanas apjoma samazinājums attiecīgā perioda iepriekšējos gados.
(96)
Tādējādi ražošanas un pārdošanas apjoma kritums bija sekas MNG importam par dempinga cenām no Indonēzijas un šis arguments būtu jānoraida.
(97)
Pēc informācijas izpaušanas kāda cita ieinteresētā persona atkārtoja apgalvojumu, ka kaitējumu izraisīja darbības apturēšana tehniskās apkopes veikšanai un ka nav svarīgi, vai šī darbības apturēšana ir bijusi vajadzīga. Minētā persona apgalvoja, ka būtu bijusi jāņem vērā vienīgi šīs darbības apturēšanas ietekme uz Savienības ražošanas nozares rentabilitāti.
(98)
Kā norādīts 95. un 96. apsvērumā, darbības apturēšana tehniskās apkopes veikšanai notika sakarā ar pārdošanas apjoma samazināšanos, kas savukārt notika sakarā ar importa palielināšanos par dempinga cenām no Indonēzijas. Tādējādi imports no Indonēzijas ir izraisījis darbības apturēšanu tehniskās apkopes veikšanai, un šo darbības apturēšanu tāpēc nevar ne vērtēt atsevišķi, ne arī uzskatīt par faktoru, kas pārtrauktu cēloņsakarību starp minēto importu un nodarīto kaitējumu. Tādēļ šis ieinteresētās personas apgalvojums tika noraidīts.
2.8.5. Indonēzijas rūpijas devalvācija
(99)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona norādīja, ka Indonēzijas rūpijas devalvācija laikā no 2012. gada janvāra līdz 2014. gada janvārim deva ražotājiem eksportētājiem salīdzinošas priekšrocības, kas nav saistītas ar to cenu noteikšanas lēmumiem. Šī persona apgalvoja, ka būtu jāizmeklē šā faktora ietekme.
(100)
Attiecībā uz to tiek atgādināts, ka importa par dempinga cenām iespējamā ietekme uz Savienības ražošanas nozares cenām tiek izmeklēta, nosakot galvenokārt tādus faktorus kā pārdošana par zemāku cenu, cenu samazināšanās un cenu pieauguma apturēšana. Šai nolūkā tiek salīdzinātas eksporta dempinga cenas un Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas, un reizēm, lai iegūtu salīdzināmus datus, var rasties nepieciešamība konvertēt kaitējuma aprēķināšanai izmantotās eksporta cenas citā valūtā. Tādējādi valūtu maiņas kursu izmantošana šajā sakarā tikai nodrošina iespēju noteikt salīdzināmas cenu atšķirības. Tādējādi ir acīmredzami, ka valūtas maiņas kurss nav uzskatāms par faktoru, kas būtu nodarījis kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo tas nav nodalāms no paša importa. Tāpēc arguments būtu jānoraida.
2.8.6. Secinājumi
(101)
Tā kā citas piezīmes par izejvielu izmaksu un citu izmaksu ietekmi netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 117. līdz 120. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
3. Secinājums par cēloņsakarību
(102)
Tā kā citas piezīmes par cēloņsakarību netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 121. līdz 125. apsvērumā izdarītie secinājumi.
F. SAVIENĪBAS INTERESES
1. Savienības ražošanas nozares intereses
(103)
Piezīmes par Savienības ražošanas nozares interesēm netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 127.-129. apsvērums.
2. Importētāju/tirgotāju intereses
(104)
Piezīmes par nesaistītu importētāju un tirgotāju interesēm netika saņemtas, tāpēc tiek apstiprināts pagaidu regulas 130.-132. apsvērums.
3. Lietotāju intereses
(105)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāds lietotājs no jauna nāca klajā ar apgalvojumu, kurš jau aprakstīts pagaidu regulas 140. apsvērumā, proti - sagaidāms, ka MNG patēriņš Savienībā ievērojami palielināsies, jo īpaši sakarā ar fosfātu un citu fosfora savienojumu aizliegumu ES, kurus aizstāšot nepārtikas nozarē izmantotais MNG. Tāpat šis lietotājs norādīja, ka Savienības ražošanas nozarei nav pietiekamas jaudas, lai apmierinātu palielinātu pieprasījumu Savienības tirgū. Šis lietotājs arī apgalvoja, ka patēriņa pieaugums dotu labumu Savienības ražošanas nozarei, kura varētu palielināt savu pārdošanas apjomu. Tas pats lietotājs arī atkārtoja apgalvojumu, ka nebūs pietiekami daudz alternatīvu piegādes avotu, sevišķi tādēļ, ka ražotāji citās trešās valstīs ietilpst tajā pašā uzņēmumu grupā, kur Savienības ražošanas nozare, un tādēļ neapgādā Savienības tirgu.
(106)
Kā norādīts pagaidu regulas 141. apsvērumā, ir grūti paredzēt, kā jaunais Savienības regulējums attiecībā uz fosfātu un fosfora savienojumu aizliegumu ietekmēs Savienības ražošanas nozari. Ieinteresētā persona nesniedza informāciju vai pierādījumus par to, vai un kādā mērā tas palielinās pieprasījumu pēc MNG Savienībā.
(107)
Izmeklēšana apliecināja, ka Savienības ražošanas nozarei ir neizmantota jauda un ka tā spētu palielināt ražošanas apjomu un vismaz daļēji apmierināt lielāku pieprasījumu Savienības tirgū. Kopējā Savienības ražošanas jauda izmeklēšanas periodā pārsniedza kopējo patēriņu Savienībā.
(108)
Attiecībā uz alternatīviem piegādes avotiem, kā jau minēts pagaidu regulas 147. apsvērumā, izmeklēšanā atklājās, ka MNG tiek ražots vairākās trešās valstīs. Attiecīgā perioda sākumā, proti, 2010./2011. finanšu gadā, importa no citām trešām valstīm (piemēram, Brazīlijas, Vjetnamas un Korejas) tirgus daļa bija ievērojama un tā samazinājās tikai tad, kad pieauga imports par zemām cenām no Indonēzijas. Tāpat izmeklēšanā atklājās, ka vairākās trešās valstīs ir piegādātāji, kas neietilpst tajā pašā uzņēmumu grupā, kur Savienības ražošanas nozare. Imports no citām trešām valstīm varētu atsākties, ja tiktu atjaunoti līdzvērtīgi konkurences nosacījumi Savienības tirgū.
(109)
Tāpēc attiecīgie argumenti būtu jānoraida.
(110)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona atkārtoja apgalvojumu, ka pieprasījums pēc MNG Savienībā ievērojami palielināsies sakarā ar gaidāmo fosfātu aizliegumu un ka Savienības ražošanas nozare nespēs apmierināt šo pieaugošo Savienības pieprasījumu. Tomēr šī persona nesniedza nekādu jaunu informāciju vai konkrētus pierādījumus, tādēļ apgalvojums tika noraidīts.
(111)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona arī apgalvoja, ka Komisija nav ņēmusi vērā MNG izmaksu procentuālo daudzumu mazgāšanas līdzekļu kopējās izmaksās. Tomēr šī ieinteresētā persona nesniedza nekādus jaunus elementus, kas būtu pretrunā pagaidu regulas 138. un 139. apsvērumā izklāstītajiem konstatējumiem, saskaņā ar kuriem pasākumu iespējamā ietekme uz šo uzņēmumu būs neliela. Tādēļ šis apgalvojums tika noraidīts.
(112)
Visbeidzot, tā pati ieinteresētā persona norādīja, ka nav ņemtas vērā nepārtikas nozares un nepārtikas produktu lietotāju papildu izmaksas. Tomēr tā nesniedza nekādu jaunu informāciju vai konkrētus pierādījumus, tādēļ apgalvojums tika noraidīts.
(113)
Vēl kāds lietotājs norādīja, ka pret Indonēziju un Ķīnu noteikto pasākumu ietekme uz lietotājiem būtu jāskata kopā.
(114)
Abu pasākumu ietekme uz lietotājiem tika analizēta pagaidu regulas 147. apsvērumā jo īpaši saistībā ar alternatīvu piegādes avotu pieejamību. Kā norādīts 108. apsvērumā, minētā analīze liecināja, ka virknei trešo valstu ir potenciāls eksportēt MNG uz Savienību. Šīs trešās valstis arī ir darbojušās Savienības tirgū, pirms tajā lielos daudzumos ienāca imports no Indonēzijas par dempinga cenām.
(115)
Tika apgalvots, ka lietotāji nevar pārcelt ar antidempinga maksājumu radušās papildu izmaksas uz galapatērētājiem, jo Savienības gatavo pārtikas produktu tirgū valda liela konkurence.
(116)
Kā minēts pagaidu regulas 135.-137. apsvērumā, dzērienu un pārtikas nozarē kopējās to produktu izmaksās, kuri satur MNG un kurus ražo uzņēmumi, kas sadarbojās, MNG izmaksu daļa ir tikai apmēram 5 %. Tika konstatēts, ka šie uzņēmumi ir rentabli. Ieinteresētā persona nesniedza nekādu informāciju, kas būtu pretrunā šim konstatējumam. Tādēļ tiek apstiprināti pagaidu regulas 136. apsvērumā izdarītie secinājumi, ka pasākumu ietekme uz šiem uzņēmumiem būtu ierobežota un attiecīgais apgalvojums būtu jānoraida.
4. Izejvielu piegādātāju intereses
(117)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas divi piegādātāji apstrīdēja pagaidu regulas 143. apsvērumā izklāstīto secinājumu, norādot, ka Savienības ražošanas nozares izzušana ievērojami ietekmētu to darījumdarbību. Šie piegādātāji apgalvoja - tas, ka Savienības ražošanas nozare, iespējams, vairs neražotu MNG, ļoti negatīvi ietekmētu to darījumdarbību kopumā, jo cukura ražotnes neizbēgami saražo zināmu daudzumu cukura sīrupa un melases, kā galvenais pircējs ir Savienības ražošanas nozare. Ja cukurs šādā veidā paliktu nepārdots, tas ietekmētu attiecīgās ražotnes kopējo efektivitāti.
(118)
Tomēr šie apgalvojumi netika pamatoti, tāpēc tos nevarēja ņemt vērā.
5. Citi argumenti
(119)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona no jauna nāca klajā ar apgalvojumiem par Savienības ražošanas nozares dominējošo stāvokli, norādot - ar pasākumu noteikšanu MNG Savienības ražošanas nozarei būtu salīdzinošas priekšrocības Savienības tirgū. Tomēr šo apgalvojumu pamatojumam netika sniegti nekādi jauni pierādījumi. Tādēļ tiek apstiprināti pagaidu regulas 145. apsvērumā izdarītie secinājumi un attiecīgais apgalvojums būtu jānoraida.
6. Secinājums par Savienības interesēm
(120)
Tā kā citas piezīmes par Savienības interesēm netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 126. līdz 148. apsvērumā izdarītie secinājumi.
G. GALĪGIE ANTIDEMPINGA PASĀKUMI
1. Kaitējuma novēršanas līmenis (kaitējuma starpība)
(121)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāda ieinteresētā persona apstrīdēja mērķa peļņu, kas tika izmantota kaitējuma novēršanas līmeņa noteikšanai, kā norādīts pagaidu regulas 151. apsvērumā. Šī persona norādīja, ka peļņas procents 3-5 % apmērā pirms nodokļiem būtu saprātīgs un ar tirgu saistīts peļņas līmenis, ņemot vērā divās Āzijas valstīs strādājošu MNG ražotāju gūto neto peļņas procentu pirms nodokļiem 2013. gadā.
(122)
Peļņas procents, kas tika izmantots kaitējuma novēršanas līmeņa noteikšanai, atbilst tam peļņas procentam, kuru Savienības ražošanas nozare varētu pamatoti sagaidīt normālos konkurences apstākļos. Kā minēts pagaidu regulas 151. apsvērumā, Indonēzijas izcelsmes importa par dempinga cenām sekas iestājās vien attiecīgā perioda trešajā gadā. Tādēļ tika uzskatīts par pamatotu peļņas procentu noteikt, pamatojoties uz pirmajiem diviem attiecīgā perioda gadiem.
(123)
Tā kā citas piezīmes par kaitējuma novēršanas līmeni netika saņemtas, tiek apstiprināti pagaidu regulas 150. līdz 152. apsvērumā izdarītie secinājumi.
2. Galīgie pasākumi
(124)
Ņemot vērā secinājumus, kas izdarīti attiecībā uz dempingu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm, un saskaņā ar pamatregulas 9. panta 4. punktu attiecīgā ražojuma importam būtu jānosaka galīgie antidempinga pasākumi dempinga starpības līmenī saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu. Šajā gadījumā pēc informācijas pagaidu izpaušanas viena ražotāja eksportētāja individuālā maksājuma likme ir pārskatīta, jo, nosakot tā eksporta cenu, tika izslēgti daži darījumi.
(125)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek noteikta šāda maksājumu likme:
Valsts
Uzņēmums
Dempinga starpība
(%)
Kaitējuma starpība
(%)
Galīgais antidempinga maksājums
(%)
Indonēzija
PT. Cheil Jedang, Indonēzija
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonēzija
PT. Miwon, Indonēzija
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonēzija
Visi pārējie uzņēmumi
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Individuālās uzņēmumu antidempinga maksājuma likmes, kas norādītas šajā regulā, tika noteiktas, pamatojoties uz šīs izmeklēšanas konstatējumiem. Tāpēc tās atspoguļo izmeklēšanas gaitā konstatēto stāvokli attiecībā uz minētajiem uzņēmumiem. Tādējādi šīs maksājumu likmes piemēro tikai tāda attiecīgā ražojuma importam, kura izcelsme ir attiecīgajā valstī un ko ražojušas konkrēti minētās juridiskās personas. Uz importēto attiecīgo ražojumu, kuru ražojis kāds cits, šīs regulas rezolutīvajā daļā konkrēti ar tā nosaukumu un adresi neminēts uzņēmums, tostarp struktūras, kas ir saistītas ar konkrēti minētajiem uzņēmumiem, būtu jāattiecina maksājuma likme, kura piemērojama “visiem pārējiem uzņēmumiem”. Tām nebūtu jāpiemēro individuālās antidempinga maksājuma likmes.
(127)
Uzņēmums var pieprasīt piemērot šīs individuālās antidempinga maksājuma likmes, ja tas pēc tam maina nosaukumu. Šāds pieprasījums adresējams Komisijai (4). Pieprasījumā jāietver visa attiecīgā informācija, kas apliecina, ka nosaukuma maiņa neietekmē uzņēmuma tiesības izmantot tam piemērojamo maksājuma likmi. Ja uzņēmuma nosaukuma maiņa neietekmē uzņēmuma tiesības izmantot tam piemērojamo maksājuma likmi, paziņojums par nosaukuma maiņu tiks publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
(128)
Lai mazinātu pasākumu apiešanas risku, kas ir saistīts ar maksājumu likmju lielo atšķirību, ir vajadzīgi īpaši pasākumi, lai nodrošinātu individuālo antidempinga maksājumu piemērošanu. Uzņēmumiem, uz kuriem attiecas individuālie antidempinga maksājumi, dalībvalstu muitas dienestiem jāuzrāda derīgs rēķins. Rēķinam ir jāatbilst pielikumā minētajām prasībām. Uz importu, kuram nav pievienots šāds rēķins, attiecina antidempinga maksājumu, kas piemērojams “visiem pārējiem uzņēmumiem”.
(129)
Lai pareizi piemērotu antidempinga maksājumus, antidempinga maksājumu visiem pārējiem uzņēmumiem piemēros ne vien ražotājiem eksportētājiem, kas šajā izmeklēšanā nesadarbojās, bet arī ražotājiem, kas izmeklēšanas periodā neeksportēja uz Savienību.
3. Pagaidu maksājumu galīgā iekasēšana
(130)
Ņemot vērā konstatētās dempinga starpības un Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma apmēru, būtu galīgi jāiekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu regulā noteikto pagaidu antidempinga maksājumu.
(131)
Atbilstīgi pamatregulas 15. panta 1. punktam izveidotā komiteja atzinumu nesniedza,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo nosaka galīgo antidempinga maksājumu tāda mononātrija glutamāta importam, ko pašlaik klasificē ar KN kodu ex 2922 42 00 (Taric kods 2922420010) un kā izcelsme ir Indonēzijā.
2. Galīgā antidempinga maksājuma likme, kuru piemēro neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas tam ražojumam, kas aprakstīts 1. punktā un ko ražo tabulā uzskaitītie uzņēmumi, ir šāda:
Uzņēmums
Galīgais antidempinga maksājums (%)
Taric papildu kods
PT. Cheil Jedang, Indonēzija
7,2
B961
PT. Miwon, Indonēzija
13,3
B962
Visi pārējie uzņēmumi
28,4
B999
3. Individuālās antidempinga maksājuma likmes, kas noteiktas 2. punktā minētajiem uzņēmumiem, piemēro, ja dalībvalstu muitas iestādēm tiek uzrādīts derīgs rēķins, kurš atbilst pielikumā izklāstītajām prasībām. Ja šāds rēķins netiek uzrādīts, piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem” noteikto maksājuma likmi.
4. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Galīgi iekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu antidempinga maksājumiem atbilstīgi Īstenošanas regulai (ES) Nr. 904/2014.
3. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2015. gada 21. janvārī