NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1144/2014
ze dne 22. října 2014
o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3/2008
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 3/2008 (4) může Unie uskutečňovat informační a propagační opatření na vnitřním trhu a na trzích třetích zemí pro některé zemědělské produkty a metody jejich produkce, jakož i potravinářské výrobky vyrobené ze zemědělských produktů.
(2)
Vzhledem k získaným zkušenostem a k možnému vývoji v odvětví zemědělství a na trzích v Unii i mimo ni je třeba režim stanovený nařízením (ES) č. 3/2008 revidovat a učinit jej konzistentnějším a účinnějším. Nařízení (ES) č. 3/2008 by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(3)
Cílem těchto informačních a propagačních opatření je posílit konkurenceschopnost odvětví zemědělství v Unii a tím zajistit větší spravedlnost v oblasti hospodářské soutěže jak na vnitřním trhu, tak na trzích třetích zemí. Konkrétně by se informační a propagační opatření měla zaměřit na zvýšení povědomí spotřebitelů o kvalitě zemědělských produktů a metodách produkce Unie a na zvýšení informovanosti o režimech jakosti Unie. Kromě toho by měly zvýšit konkurenceschopnost a spotřebu zemědělských produktů Unie, zviditelnit je uvnitř Unie i mimo ni a zvýšit tržní podíl těchto výrobků, se zaměřením zejména na trhy v třetích zemích s největším potenciálem růstu. V případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných specifických problémů by tato opatření měla pomoci obnovit standardní tržní podmínky. Tato informační a propagační opatření by měla vhodně doplnit a posílit opatření prováděná členskými státy. Aby tato opatření dosáhla svých cílů, měla by být informační a propagační opatření i nadále uplatňována uvnitř Unie i mimo ni.
(4)
Opatření by se měla rovněž zaměřit na zdůraznění jedinečnosti produktů z Unie s cílem zlepšit povědomí spotřebitelů o kvalitách těchto produktů ve srovnání s napodobeninami a padělky, což jak v Unii, tak ve třetích zemích výrazně přispěje k tomu, že lidé budou znát symboly, označení a zkratky prokazující, že produkt je zařazen do evropských režimů jakosti stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (5).
(5)
Jednou ze silných stránek Unie v oblasti výroby potravin je rozmanitost a specifické vlastnosti jejích výrobků, které mají vazbu na různé zeměpisné oblasti a různé tradiční metody a které se vyznačují jedinečnou příchutí a nabízejí rozmanitost a jedinečnost, kterou spotřebitelé stále více vyhledávají jak v Unii, tak mimo ni.
(6)
Kromě informací o podstatných vlastnostech zemědělských produktů a potravinářských výrobků by způsobilá opatření mohla také vstřícným způsobem sdělovat informace týkající se mimo jiné výživy, chutí, tradice, rozmanitosti a kultury.
(7)
Informační a propagační opatření by neměla být zaměřena na určité obchodní značky nebo na určitý původ. Nicméně za účelem zlepšení kvality a účinnosti předváděcích akcí, ochutnávek a informačních a propagačních materiálů by mělo být možné uvést obchodní značky a původ výrobku za předpokladu, že je dodržena zásada nediskriminace a tato opatření nejsou zaměřena na podporu spotřeby jakéhokoli produktu pouze na základě jeho původu. Kromě toho by tato opatření měla dodržovat obecné zásady práva Unie a neměla by omezovat volný pohyb zemědělských produktů a potravinářských výrobků v rozporu s článkem 34 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouvy o fungování EU“). Měla by být stanovena zvláštní pravidla pro viditelnost obchodních značek a označení původu ve vztahu k hlavnímu sdělení kampaně Unie.
(8)
Z Unie se především vyvážejí finální zemědělské produkty, mezi nimiž jsou zemědělské produkty, jež nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy o fungování EU. Informační a propagační opatření je proto třeba rozšířit na některé výrobky nespadající do oblasti působnosti přílohy I Smlouvy o fungování EU. To by mělo být v souladu s ostatními režimy Společné zemědělské politiky (dále jen „SZP“), jako například evropskými režimy jakosti, které jsou již pro tyto produkty zavedeny.
(9)
Informace o vínech produkovaných v Unii a jejich propagace je jedním z nejvýznamnějších programů pomoci vinařství, které byly v rámci SZP stanoveny. Předmětem informačních a propagačních opatření by mělo být pouze víno s chráněným označením původu nebo s chráněným zeměpisným označením a víno s označením moštové odrůdy. V případě jednoduchých programů by daný program měl zahrnovat také jiné zemědělské produkty nebo potravinářské výrobky. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 (6) obdobně stanoví propagaci produktů rybolovu a akvakultury. V důsledku toho je třeba omezit způsobilost produktů rybolovu a akvakultury uvedených v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (7) pro informační a propagační opatření v rámci stávajícího režimu výhradně pro případ, kdy jsou produkty rybolovu a akvakultury propagovány zároveň s jinými zemědělskými nebo potravinářskými produkty.
(10)
Produkty, na něž se vztahují režimy jakosti Unie, a režimy jakosti uznané členskými státy by měly být způsobilé pro informační a propagační opatření, neboť tyto režimy poskytují spotřebitelům záruky ohledně jakosti a vlastností produktu nebo použitého výrobního postupu, zajišťují dotčeným produktům přidanou hodnotu a zvyšují jejich možnosti uplatnění na trhu. Pro informační a propagační opatření by měl být rovněž způsobilý ekologický způsob produkce a grafický symbol zvláštních jakostních zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů.
(11)
V období let 2001 až 2011 bylo pouze 30 % rozpočtu určeného na informační a propagační opatření směřováno na trhy třetích zemí, přestože tyto trhy nabízejí nezanedbatelný potenciál růstu. Je třeba stanovit postupy s cílem podnítit realizaci většího počtu informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů Unie ve třetích zemích, zejména poskytnutím vyšší finanční podpory.
(12)
Aby byla zaručena účinnost prováděných informačních a propagačních opatření, měla by být tato opatření začleněna do rámce informačních a propagačních programů. Tyto programy doposud předkládaly oborové nebo mezioborové organizace. Pro zvýšení počtu navržených opatření a zlepšení jejich kvality je třeba rozšířit okruh příjemců na organizace producentů a jejich asociace, skupiny a subjekty zemědělsko-potravinářského odvětví, jehož cílem a činností je poskytování informací a propagace zemědělských produktů.
(13)
Informační a propagační opatření, jež Unie spolufinancuje, by měla poukazovat na specifický rozměr Unie. Za tímto účelem a s cílem zamezit rozptýlení prostředků a více zviditelnit Evropu prostřednictvím propagačních a informačních opatření na podporu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků je třeba stanovit pracovní program vymezující strategické priority těchto opatření, pokud jde o obyvatelstvo, produkty, režimy nebo trhy, na něž je třeba se zaměřit, jakož i vlastnosti informačních a propagačních sdělení. Program by měl být vypracován na základě obecných a specifických cílů stanovených na základě tohoto nařízení a měl by zohlednit možnosti, které trhy nabízejí, a nutnost doplnit a posílit opatření přijatá členskými státy a subjekty tohoto odvětví na vnitřním trhu i ve třetích zemích s cílem zajistit jednotnou propagační a informační politiku. Za tímto účelem by měla Komise při navrhování tohoto programu konzultovat s členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami.
(14)
Pracovní program by měl mimo jiné zajistit specifická opatření s cílem reagovat v případě vážného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných zvláštních problémů. Navíc by měla Komise zohlednit zejména převažující postavení malých a středních podniků v zemědělsko-potravinářském odvětví. Jedná se o odvětví, která využívají výjimečných opatření stanovených v článcích 219, 220 a 221 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (8) a v případě opatření zaměřených na třetí země dohody o volném obchodu v rámci společné obchodní politiky Evropské unie. Při navrhování tohoto programu by měla Komise rovněž zohlednit znevýhodnění horských oblastí, ostrovů a nejvzdálenějších regionů Unie.
(15)
S cílem zajistit účinné provádění propagačních a informačních opatření je třeba, aby bylo svěřeno provádějícím subjektům na základě výběrového řízení. Nicméně v řádně odůvodněných případech by měla mít navrhující organizace možnost přímo provádět určité části svého programu.
(16)
Komise by měla mít možnost provádět informační a propagační opatření z vlastního podnětu, včetně návštěv na vysoké úrovni, zejména proto, aby přispěla k otevření nových trhů. Komise by rovněž měla mít možnost vést své vlastní kampaně, aby zajistila rychlou a účinnou reakci v případě vážného narušení trhu nebo ztráty důvěry spotřebitelů. V případě potřeby by Komise měla revidovat své vlastní iniciativy plánující provádění těchto kampaní. Prostředky přidělené na probíhající jednoduché i složené informační a propagační programy by neměly být sníženy, pokud Komise přijme opatření za uvedených okolností.
(17)
Je nezbytné, aby Komise vedle propagačních a informačních opatření rozvíjela a koordinovala služby technické podpory na úrovni Unie, a to s cílem napomáhat subjektům při účasti na spolufinancovaných programech, při realizaci účinných kampaní nebo při rozvoji jejich vývozních aktivit. Tyto služby by měly zejména zahrnovat poskytnutí pokynů, které potenciálním příjemcům napomohou dodržet pravidla a postupy spojené s touto politikou.
(18)
Úsilí o propagaci výrobků z Unie na trzích třetích zemí je často poškozováno konkurencí napodobenin nebo padělků. Služby technické podpory rozvíjené Komisí by měly zahrnovat poradenství pro toto odvětví s cílem ochránit výrobky Unie před napodobeninami nebo padělky.
(19)
Zjednodušení právního prostředí SZP je důležitou prioritou Evropské unie. Tento přístup je rovněž třeba uplatnit v případě tohoto nařízení. Zejména je třeba zrevidovat zásady správy a řízení propagačních a informačních programů s cílem je zjednodušit a umožnit Komisi, aby vypracovala pravidla a postupy, jimiž se bude řídit předkládání, hodnocení a výběr návrhů programů. Komise by však měla zajistit, aby členské státy dostávaly aktuální informace o všech navrhovaných a vybraných programech. Tyto informace by měly zejména zahrnovat počet obdržených návrhů, členské státy a dotčená odvětví a výsledky hodnocení těchto návrhů.
(20)
Spolupráce mezi hospodářskými subjekty různých členských států významně přispívá k zvyšování přidané hodnoty Unie a k většímu zviditelnění rozmanitosti zemědělských produktů Unie. Bez ohledu na prioritu, jež byla dána programům, které společně vypracovaly navrhující organizace z různých členských států, tvořily tyto programy v letech 2001-2011 pouze 16 % rozpočtu určeného na informační a propagační opatření. Proto by měla být přijata nová ustanovení, týkající se zejména řízení složených programů, aby se překonaly stávající obtíže, které vznikly při jejich provádění.
(21)
Měla by být stanovena kritéria pro financování těchto opatření. Aby bylo zajištěno, že zúčastněné navrhující organizace nesou svůj díl odpovědnosti, by mělo být obecným pravidlem, že Unie ponese pouze část nákladů na programy. Avšak určité správní a personální náklady, jež nejsou spojeny s výkonem SZP, tvoří nedílnou součást informačních a propagačních opatření a měly by být způsobilé pro financování z prostředků Unie.
(22)
Každé opatření musí podléhat sledování a hodnocení, aby byla zlepšena jeho kvalita a prokázána jeho účinnost. V této souvislosti je třeba vypracovat seznam ukazatelů a posoudit dopad propagační politiky ve vztahu k jejím strategickým cílům. Komise by měla stanovit rámec sledování a hodnocení této politiky v souladu se společným rámcem pro sledování a hodnocení SZP.
(23)
Za účelem doplnění či provedení změn u jiných než podstatných prvků tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Toto přenesení pravomoci by mělo zahrnovat doplnění seznamu v příloze I tohoto nařízení, kritéria pro určení způsobilosti navrhujících organizací, podmínky výběrových řízení pro výběr provádějících subjektů, zvláštní podmínky způsobilosti nákladů s ohledem na jednoduché programy, náklady na informační a propagační opatření a administrativní a personální náklady a ustanovení usnadňující přechod od nařízení (ES) č. 3/2008 k tomuto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, že budou příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o podrobná pravidla pro viditelnost obchodních značek při předváděcích akcích či ochutnávkách produktů a na informačních a propagačních materiálech i pro viditelnost původu produktů na informačních a propagačních materiálech; roční pracovní program, výběr jednoduchých programů, podrobná pravidla, na jejichž základě může být navrhující organizaci povoleno, aby některé části jednoduchého programu prováděla sama; způsoby provádění, sledování a kontroly jednoduchých programů; pravidla pro uzavírání smluv o provádění jednoduchých programů vybraných podle tohoto nařízení; a společný rámec pro hodnocení dopadu programů i systém ukazatelů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9).
(25)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být vzhledem k existujícímu propojení mezi propagační politikou a jinými nástroji SZP a s ohledem na víceletou záruku finančních prostředků Unie a jejich soustředění na zřetelně vymezené priority dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky pro částečné či úplné financování z rozpočtu Unie informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků vyrobených ze zemědělských produktů prováděných na vnitřním trhu nebo v třetích zemích (dále jen „informační a propagační opatření“).
Článek 2
Obecné a konkrétní cíle informačních a propagačních opatření
1. Obecným cílem informačních a propagačních opatření je posílit konkurenceschopnost zemědělského odvětví Unie.
2. Konkrétním cílem informačních a propagačních opatření je:
a)
zvýšit povědomí o kvalitě zemědělských produktů Unie a o vysokých standardech, které se na metody produkce v Unii uplatňují;
b)
zvýšit konkurenceschopnost a spotřebu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků Unie a jejich přitažlivost uvnitř Unie i mimo ni;
c)
zvýšit povědomí o režimech jakosti Unie a jejich uznání;
d)
zvýšit tržní podíl zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků Unie a zaměřit se při tom na trhy ve třetích zemích, jež mají největší potenciál růstu;
e)
obnovit standardní tržní podmínky v případě závažného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů či jiných specifických problémů.
Článek 3
Popis informačních a propagačních opatření
Informační a propagační opatření se zaměří na:
a)
zdůraznění specifičností způsobů zemědělské produkce v Unii, zejména pokud jde o bezpečnost potravin, vysledovatelnost, jedinečnost, označení, výživovou a zdravotní hodnotu, dobré životní podmínky zvířat, šetrnost k životnímu prostředí a udržitelnost, a vlastnosti zemědělských a potravinářských produktů, zejména pokud jde o kvalitu, chuť, rozmanitost nebo tradice;
b)
zvýšení povědomí o pravosti evropských chráněných označení původu, chráněných zeměpisných označení a zaručených tradičních specialit.
Tato opatření zahrnují opatření ve vztahu k veřejnosti a informační kampaně a mohou mít také podobu účasti na akcích, veletrzích a výstavách vnitrostátního, evropského a mezinárodního významu.
Článek 4
Charakteristiky opatření
1. Informační a propagační opatření nesmí být zaměřena na určité obchodní značky. Nicméně obchodním značkám musí být umožněno, aby byly viditelné při předváděcích akcích či na produktech k ochutnávkám a na informačních a propagačních materiálech, za podmínky, že je dodržována zásada nediskriminace a že se nezmění celková povaha opatření, jež nejsou zaměřena na určité značky. Zásada nediskriminace se uplatní zajištěním stejného zacházení a přístupu pro všechny obchodní značky navrhujících organizací i stejného zacházení s členskými státy. Každá obchodní značka musí být stejně viditelná a být graficky znázorněna v menším formátu než hlavní sdělení kampaně Unie. Několik obchodních značek musí být viditelných, s výjimkou řádně odůvodněných okolností souvisejících se specifickou situací daného členského státu.
2. Informační a propagační opatření nesmí být zaměřena na původ. Cílem těchto opatření není vybízet ke spotřebě produktu pouze na základě jeho původu. Musí být umožněno, aby původ produktu mohl být nicméně viditelný na informačních a propagačních materiálech při dodržení následujících pravidel:
a)
na vnitřním trhu je uvedení původu vždy vedlejší ve vztahu k hlavnímu sdělení kampaně Unie;
b)
ve třetích zemích může být uvedení původu na stejné úrovni jako hlavní sdělení kampaně Unie;
c)
u produktů spadajících do režimů jakosti uvedených v čl. 5 odst. 4 písm. a) může být původ zapsaný v seznamu v označení uváděn bez jakéhokoli omezení.
3. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se:
a)
viditelnosti obchodních značek při předváděcích akcích či ochutnávkách produktů a na informačních a propagačních materiálech uvedených v odstavci 1, i jednotných podmínek, za nichž může být viditelná pouze jediná obchodní značka;
b)
viditelnosti původu produktů na informačních a propagačních materiálech uvedených v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty jsou přijímány v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 5
Způsobilé produkty a schémata
1. Informační a propagační opatření se mohou vztahovat na:
a)
produkty uvedené v seznamu v příloze I Smlouvy o fungování EU, s výjimkou tabáku;
b)
výrobky uvedené v příloze I tohoto nařízení;
c)
lihoviny s chráněným zeměpisným označením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (10).
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými s ohledem na vývoj trhu doplní seznam v příloze I tohoto nařízení tím, že do něj přidá potravinářské výrobky.
3. Bez ohledu na odstavec 1:
a)
může být předmětem informačních a propagačních opatření pouze víno s označením původu nebo s chráněným zeměpisným označením a víno s označením moštové odrůdy. V případě jednoduchých programů uvedených v čl. 6 odst. 3 se daný program musí vztahovat také na další produkty uvedené v odst. 1 písm. a) a b);
b)
musí být opatření zaměřená na vnitřní trh v případě lihovin uvedených v odst. 1 písm. c), v případě vína uvedeného v písm. a) tohoto odstavce a v případě piva omezena na informování spotřebitelů o režimech stanovených v odstavci 4 a o zodpovědné konzumaci těchto nápojů;
c)
mohou být produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I nařízení (EU) č. 1379/2013 předmětem informačních a propagačních opatření, pouze v případě, že se daný program vztahuje i na jiné produkty uvedené v odstavci 1.
4. Informační a propagační opatření se mohou vztahovat na:
a)
režimy jakosti stanovené v nařízení (EU) č. 1151/2012, v nařízení (ES) č. 110/2008 a v článku 93 nařízení (EU) č. 1308/2013;
b)
ekologický způsob produkce, jak jej vymezuje nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (11);
c)
grafický symbol zvláštních jakostních zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů Unie, uvedených v článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (12);
d)
režimy jakosti uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13).
KAPITOLA II
PROVÁDĚNÍ INFORMAČNÍCH A PROPAGAČNÍCH OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Společná ustanovení
Článek 6
Typy akcí
1. Informační a propagační opatření se provádějí ve formě:
a)
informačních a propagačních programů (dále jen „programy“) a
b)
opatření týkajících se podnětů Komise uvedených v článku 9.
2. Programy se skládají ze souboru souvisejících opatření a provádějí se po dobu nejméně jednoho roku, ne však déle než tři roky.
3. Jednoduché programy, které jsou podrobně popsány v oddílu 2 této kapitoly, mohou být předloženy jednou nebo více navrhujícími organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. a), c) nebo d), přičemž všechny tyto organizace jsou z téhož členského státu.
4. Složené programy, které jsou podrobně popsány v oddílu 3 této kapitoly, mohou být předloženy:
a)
alespoň dvěma navrhujícími organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. a), c) nebo d) z alespoň dvou členských států nebo
b)
jednou nebo několika unijními organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. b).
Článek 7
Navrhující organizace
1. Program mohou navrhovat:
a)
oborové nebo mezioborové organizace usazené v členském státě a reprezentativně zastupující příslušné či příslušná odvětví v tomto členském státě, a především mezioborové organizace uvedené v článku 157 nařízení (EU) č. 1308/2013, a skupiny, jak jsou vymezeny v čl. 3 bodu 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, za podmínky, že jsou reprezentativní pro název chráněný podle posledně uvedeného nařízení a je-li tento název předmětem uvedeného programu;
b)
oborové nebo mezioborové organizace Unie, jež reprezentativně zastupují příslušné či příslušná odvětví na úrovni Unie;
c)
organizace producentů či sdružení organizací producentů uvedené v článcích 152 a 156 nařízení (EU) č. 1308/2013, které byly uznány členskými státy;
d)
subjekty zemědělsko-potravinářského odvětví, jejichž cílem a činností je poskytování informací o zemědělských produktech a jejich propagace a jež byly příslušným členským státem pověřeny výkonem jasně definované veřejné služby v této oblasti. Tyto subjekty musí být zákonným způsobem usazeny v příslušném členském státě alespoň dva roky před datem výzvy k předkládání návrhů uvedené v čl. 8 odst. 2.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými stanoví konkrétní podmínky, za nichž navrhující organizace, skupina či jiný subjekt podle odstavce 1 může předložit program. Tyto podmínky především zajistí, aby tyto organizace, skupiny a jiné subjekty byly reprezentativní a aby byl program významný svým rozsahem.
Článek 8
Roční pracovní program
1. Komise přijme prováděcí akty, kterými se každý rok stanoví roční pracovní program, ve kterém jsou uvedeny sledované operační cíle, operační priority, očekávané výsledky, způsoby provádění a celková částka plánu financování. Tento roční pracovní program a zejména jeho operační priority musí být v souladu s obecnými i konkrétními cíli stanovenými v článku 2. Program především zajistí specifická dočasná opatření pro reakci v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e). Zahrnuje rovněž hlavní kritéria pro hodnocení, popis opatření, která mají být financována, údaj o částce přidělené na každé opatření, orientační harmonogram provádění a v případě subvencí maximální výši finančního příspěvku Unie. Tyto prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Komise provede pracovní program uvedený v odstavci 1 v případě jednoduchých a složených programů prostřednictvím zveřejnění výzev k předkládání návrhů, v souladu s hlavou VI části I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (14).
Článek 9
Opatření z podnětu Komise
1. Komise může realizovat informační a propagační opatření, jak jsou popsána v článku 3, včetně kampaní v případě závažného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných specifických problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e). Tato opatření mohou mít zejména podobu návštěv na vysoké úrovni, účasti na obchodních veletrzích a výstavách mezinárodního významu, a to prostřednictvím stánků nebo činností zaměřených na zlepšení vnímání produktů Unie.
2. Komise rozvíjí služby technické podpory zejména s cílem:
a)
zlepšit povědomí o různých trzích, včetně prostřednictvím průzkumných obchodních setkání;
b)
zachovat dynamickou odbornou síť v rámci informační a propagační politiky, včetně poskytnutí odvětvového poradenství s ohledem na riziko napodobenin či padělků ve třetích zemích, a
c)
zlepšit znalost unijních pravidel týkajících se vypracovávání a provádění programů.
Článek 10
Zákaz dvojího financování
Informační a propagační opatření financovaná podle tohoto nařízení nesmí být financována jiným způsobem z rozpočtu Unie.
ODDÍL 2
Provádění a řízení jednoduchých programů
Článek 11
Výběr jednoduchých programů
1. Komise hodnotí a vybírá návrhy jednoduchých programů došlých na základě výzvy k předkládání návrhů uvedené v čl. 8 odst. 2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví zvláštní podmínky způsobilosti pro jednoduché programy.
2. Komise přijme prováděcí akty, kterými rozhodne o vybraných jednoduchých programech, případných změnách, jež je třeba do vybraných programů zanést, a o příslušných rozpočtech. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 12
Informace o výběru jednoduchých programů
Komise včas poskytuje výboru uvedenému v článku 23, a tím i členským státům, informace o všech navržených nebo vybraných programech.
Aniž je dotčeno nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, poskytne Komise členským státům zejména tyto informace:
a)
počet obdržených návrhů, členské státy, v nichž jsou navrhující organizace usazeny, zapojená odvětví a trh nebo trhy, na něž se návrhy zaměřují;
b)
výsledek vyhodnocení návrhů a jejich stručný popis.
Článek 13
Subjekty pověřené prováděním jednoduchých programů
1. Po patřičně provedeném výběrovém řízení navrhující organizace vybere subjekty, které provedou zvolené jednoduché programy, zejména s cílem zajistit, aby byla opatření prováděna účinně.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví podmínky pro výběrová řízení na subjekty provádějící jednoduché programy podle prvního pododstavce.
2. Odchylně od odstavce 1 může navrhující organizace provést určité části programu sama, a to na základě podmínek týkajících se zkušeností navrhující organizace při provádění takových opatření, nákladů na tato opatření v poměru k běžným tržním sazbám a podílu celkových nákladů souvisejících s částí programu, jež provede navrhující organizace.
Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví podrobné podmínky, podle nichž může být navrhující organizace oprávněna k provedení některých částí programu. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 14
Provádění, sledování a kontrola jednoduchých programů
1. Dotčené členské státy odpovídají za řádné provádění jednoduchých programů vybraných podle článku 11 a souvisejících plateb. Členské státy zajistí, aby informační a propagační materiály vzniklé na základě uvedených programů byly v souladu s právem Unie.
Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví podrobné podmínky provádění, sledování a kontroly jednoduchých programů a pravidla pro uzavírání smluv o provádění jednoduchých programů vybraných na základě tohoto nařízení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Členské státy zajistí provádění, sledování a kontrolu jednoduchých programů v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (15) a v souladu s prováděcími akty podle odstavce 1.
Článek 15
Finanční ustanovení pro jednoduché programy
1. Finanční příspěvek Unie na jednoduché programy na vnitřním trhu nepřesáhne 70 % způsobilých výdajů. Finanční příspěvek Unie na jednoduché programy ve třetích zemích nepřesáhne 80 % způsobilých výdajů. Zbytek výdajů zajišťují výhradně navrhující organizace.
2. Procentní podíly uvedené v odstavci 1 se zvýší až na 85 % v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e).
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, procentní podíl uvedený v odstavci 1 činí 75 % a 85 % a procentní podíl uvedený v odstavci 2 činí 90 % pro navrhující organizace usazené v členských státech, které k 1. lednu 2014 nebo po tomto datu získaly finanční podporu v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU.
První pododstavec se použije pouze na programy, o nichž Komise rozhodla před datem, od kterého příslušný členský stát již uvedenou finanční podporu nepobírá.
4. Studie hodnotící výsledky informačních a propagačních opatření provedených v souladu se společným rámcem uvedeným v článku 25 jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie za podmínek, jež jsou obdobné jako podmínky pro dotčený jednoduchý program.
5. Unie plně hradí náklady na odborné poradenství spojené s výběrem programů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
6. S cílem zajistit řádné provádění jednoduchých programů jsou navrhující organizace povinny poskytnout záruky.
7. Unie financuje informační a propagační opatření prováděná prostřednictvím jednoduchých programů podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví zvláštní podmínky, za nichž jsou náklady na informační a propagační opatření a v případě potřeby správní a personální náklady způsobilé pro financování Unií.
ODDÍL 3
Provádění a řízení složených programů a opatření z podnětu komise
Článek 16
Způsoby financování
1. Financování může probíhat jedním nebo více způsoby, jež jsou stanoveny v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a může spočívat zejména v:
a)
grantech pro složené programy;
b)
zakázkách v případě opatření z podnětu Komise.
2. Unie financuje informační a propagační opatření prováděná prostřednictvím složených programů nebo z podnětu Komise podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 17
Hodnocení složených programů
Návrhy složených programů se posuzují a vybírají na základě kritérií uvedených ve výzvě k předkládání návrhů podle čl. 8 odst. 2.
Článek 18
Informace o provádění složených programů
Komise včas poskytuje výboru uvedenému v článku 23, a tím i členským státům, informace o všech navržených nebo vybraných programech.
Článek 19
Finanční ustanovení pro složené programy
1. Finanční příspěvek Unie na složené programy činí 80 % způsobilých výdajů. Zbytek výdajů zajišťují výhradně navrhující organizace.
2. Procentní podíl uvedený v odstavci 1 se zvýší až na 85 % v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e).
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, pro navrhující organizace usazené v členských státech, které k 1. lednu 2014 nebo po tomto datu získaly finanční podporu v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU, činí procentní podíl uvedený v odstavcích 1 a 2 (v tomto pořadí) 85 % a 90 %.
První pododstavec se použije pouze pro programy, o nichž Komise rozhodla přede dnem, od kterého již dotčený členský stát tuto finanční podporu nepobírá.
Článek 20
Zadávání zakázek v případě opatření z podnětu Komise
Každé zadání zakázek provedené Komisí jejím jménem nebo spolu s členskými státy podléhá pravidlům pro zadávání zakázek uvedeným v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (16).
Článek 21
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění opatření financovaných podle tohoto oddílu finanční zájmy Unie chráněny prostřednictvím prevence podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekcí na místě audit u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (17) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (18), s cílem zjistit, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, pokud jde o grantovou dohodu, rozhodnutí o udělení grantu nebo smlouvu týkající se fondů Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o udělení grantu uzavřené v rámci provádění tohoto programu podle tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů a šetření v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Přenesení pravomocí a prováděcí ustanovení
Článek 22
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 22 je Komisi svěřena za podmínek stanovených tímto článkem.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 2, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 15 odst. 8 a čl. 29 odst. 2 je Komisi svěřena na dobu pěti let od 24. listopadu 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 2, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 15 odst. 8 a čl. 29 odst. 2 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto nařízení vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů zřízený článkem 229 nařízení (EU) č. 1308/2013. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
ODDÍL 2
Konzultace, hodnocení a zpráva
Článek 24
Konzultace
V rámci provádění tohoto nařízení může Komise vést konzultace se skupinou pro občanský dialog zabývající se kvalitou a propagací, zřízenou na základě rozhodnutí Komise 2013/767/EU (19).
Článek 25
Společný rámec pro sledování a hodnocení dopadu opatření
V souladu se společným rámcem pro sledování a hodnocení společné zemědělské politiky stanoveným v článku 110 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví společný rámec pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů financovaných na základě tohoto nařízení a systém ukazatelů. Tyto prováděcí akty jsou přijímány v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Všechny zúčastněné strany Komisi sdělí všechny nezbytné údaje a informace, aby bylo možné dopad opatření vyhodnotit.
Článek 26
Zpráva
1. Komise do 31. prosince 2018 předloží Evropskému parlamentu a Radě průběžnou zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato průběžná zpráva zahrne míru využití v jednotlivých členských státech, případně i vhodné návrhy.
2. Komise do 31. prosince 2020 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení případně spolu s vhodnými návrhy.
ODDÍL 3
Státní podpora, zrušení, přechodná ustanovení, vstup v platnost a použitelnost
Článek 27
Státní podpora
Odchylně od čl. 211 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (20), jakož i podle čl. 42 prvního pododstavce Smlouvy o fungování EU, se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU nepoužijí na platby hrazené členskými státy při použití tohoto nařízení a v souladu s jeho ustanoveními ani na finanční příspěvky pocházející z odvodů či povinných příspěvků členských států nebo jiných finančních nástrojů v případě programů, jež mohou využívat podpory Unie a které Komise vybrala v souladu s tímto nařízením.
Článek 28
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3/2008 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 29
Přechodná ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 3/2008 se použije i nadále pro ta informační a propagační opatření, o jejichž financování Komise rozhodla před 1. prosincem 2015.
2. Komise je v souladu s článkem 22 zmocněna přijmout akty v přenesené pravomoci, aby zajistila přechod od nařízení (ES) č. 3/2008 k tomuto nařízení.
Článek 30
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. října 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 1144/2014
(2014. gada 22. oktobris)
par tādiem informācijas un veicināšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, ko īsteno iekšējā tirgū un trešās valstīs, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 3/2008
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 42. pantu un 43. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 3/2008 (4) Savienība drīkst veikt informācijas un veicināšanas pasākumus iekšējā tirgū un trešās valstīs attiecībā uz lauksaimniecības produktiem un to ražošanas veidu, kā arī uz dažiem pārtikas produktiem, kas ražoti no lauksaimniecības produktiem.
(2)
Ņemot vērā gūto pieredzi un lauksaimniecības nozares un tirgu iespējamās attīstības perspektīvas gan Savienībā, gan ārpus tās, būtu jāpārskata ar Regulu (EK) Nr. 3/2008 noteiktā shēma, un tā būtu jāpadara saskanīgāka un efektīvāka. Tādēļ Regula (EK) Nr. 3/2008 būtu jāatceļ un jāaizstāj ar jaunu.
(3)
Šādu informācijas un veicināšanas pasākumu mērķis ir stiprināt Savienības lauksaimniecības nozares konkurētspēju, tādējādi uzlabojot tās spēju vienlīdz labi konkurēt gan iekšējā tirgū, gan trešās valstīs. Jo īpaši ar informācijas un veicināšanas pasākumiem vajadzētu censties paaugstināt patērētāju informētību par Savienības lauksaimniecības produktu un to ražošanas veidu izcilību, kā arī palielināt informētību par Savienības kvalitātes shēmām un to atzīšanu. Turklāt ar tiem būtu jāuzlabo Savienības lauksaimniecības produktu konkurētspēja un jāpalielina to patēriņš, jāveicina to atpazīstamība gan Savienībā, gan ārpus tās un jāpalielina šo produktu tirgus daļa, īpašu uzmanību pievēršot to trešo valstu tirgiem, kuriem ir vislielākais izaugsmes potenciāls. Ar šiem pasākumiem vajadzētu palīdzēt normalizēt tirgus darbību nopietnu tirgus traucējumu, patērētāju uzticības zaudēšanas vai citu specifisku problēmu gadījumā. Šādiem informācijas un veicināšanas pasākumiem būtu lietderīgi jāpapildina un jāpastiprina dalībvalstu īstenotie pasākumi. Lai sasniegtu plānotos mērķus, informācijas un veicināšanas pasākumus būtu jāturpina īstenot gan Savienībā, gan ārpus tās.
(4)
Pasākumu mērķim vajadzētu būt arī palielināt Savienības produktu autentiskuma vērtību, lai tādējādi uzlabotu patērētāju zināšanas par autentisku produktu labajām īpašībām salīdzinājumā ar produktu atdarinājumiem vai viltojumiem; tas gan Savienībā, gan trešās valstīs ievērojami veicinātu informētību par simboliem, norādēm un saīsinājumiem, kas norāda uz atbilstību Eiropas kvalitātes shēmām, kuras noteiktas ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1151/2012 (5).
(5)
Viena no Savienības priekšrocībām pārtikas ražošanas nozarē ir tās produktu dažādība un specifiskās īpašības, kas saistītas ar dažādiem ģeogrāfiskajiem reģioniem un tradicionālajām metodēm un nodrošina vienreizēju garšu, piedāvājot dažādību un autentiskumu, ko aizvien vairāk vēlas patērētāji gan Savienībā, gan ārpus tās.
(6)
Papildus norādēm par Savienības lauksaimniecības un pārtikas produktu raksturīgajām īpašībām ar atbalstāmajiem pasākumiem var sniegt arī patērētājiem viegli uztveramus paziņojumus, inter alia, par uzturvērtību, garšu, tradīcijām, daudzveidību un kultūru.
(7)
Informācijas un veicināšanas pasākumus nevajadzētu saistīt ar konkrētu preču zīmi vai produkta izcelsmi. Tomēr, lai uzlabotu produktu demonstrēšanas un degustēšanas pasākumu un informācijas un veicināšanas materiālu kvalitāti un iedarbīgumu, būtu jāparedz iespēja minēt preču zīmes un produktu izcelsmi ar noteikumu, ka tiek ievērots nediskriminēšanas princips un ka pasākumi netiek vērsti uz kāda produkta patēriņa veicināšanu tikai tā izcelsmes dēļ. Turklāt šādiem pasākumiem būtu jāatbilst Savienības tiesību aktu vispārējiem principiem, to apjoms nedrīkstētu pārsniegt lauksaimniecības un pārtikas produktu brīvas aprites ierobežojumus, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 34. pantu. Īpaši noteikumi būtu jāizstrādā par preču zīmju un produktu izcelsmes norāžu pamanāmību saistībā ar kampaņas galveno Savienības vēstījumu.
(8)
Savienība eksportē galvenokārt gatavus lauksaimniecības produktus, tostarp arī lauksaimniecības produktus, uz kuriem neattiecas LESD I pielikums. Tāpēc informācijas un veicināšanas pasākumi būtu jāizvērš, tajos iekļaujot konkrētus produktus, kuri nav iekļauti LESD I pielikumā. Tas būtu saskaņā ar citām kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) shēmām, piemēram, Eiropas kvalitātes shēmām, kuras jau attiecas uz šiem produktiem.
(9)
Savienības informācijas un veicināšanas pasākumi attiecībā uz vīniem ir viens no galvenajiem vīnkopības nozares atbalsta pasākumiem, ko paredz KLP. Informācijas un veicināšanas pasākumi būtu jāattiecina tikai uz vīnu ar cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un uz vīnu, kuram ir norādīta vīnogu šķirne. Vienas dalībvalsts programmu gadījumā attiecīgajai programmai vajadzētu būt saistītai arī ar citu lauksaimniecības vai pārtikas produktu. Tāpat Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 508/2014 (6) paredzēta zvejas un akvakultūras produktu tirdzniecības veicināšana. Tāpēc būtu jāierobežo Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1379/2013 (7) I pielikumā uzskaitīto zvejas un akvakultūras produktu iespējas pretendēt uz informācijas un veicināšanas pasākumiem, ko paredz pašreizējā shēma, tos attiecinot tikai uz tādiem zvejas un akvakultūras produktiem, kas ir saistīti ar kādu citu lauksaimniecības vai pārtikas produktu.
(10)
Informācijas un veicināšanas pasākumiem būtu jāattiecas uz produktiem, kuri ietilpst Savienības kvalitātes shēmās un dalībvalstu atzītās kvalitātes shēmās, jo šādas shēmas patērētājiem rada pārliecību par kvalitāti un produkta specifiskajām iezīmēm vai izmantoto ražošanas procesu, nodrošina attiecīgā produkta pievienoto vērtību un uzlabo to tirgus noieta iespējas. Tāpat informācijas un veicināšanas pasākumiem būtu jāattiecas arī uz bioloģiskās ražošanas metodi un tālākajiem reģioniem raksturīgu kvalitatīvu lauksaimniecības produktu logotipu.
(11)
Laikposmā no 2001. gada līdz 2011. gadam tikai 30 % no budžeta, kas paredzēts informācijas un veicināšanas pasākumiem, bija vērsti uz trešo valstu tirgiem, lai gan minētajiem tirgiem ir liels izaugsmes potenciāls. Tādēļ ir nepieciešama kārtība, lai sekmētu lielāku skaitu informācijas un veicināšanas pasākumu par Savienības lauksaimniecības produktiem trešās valstīs, kas panākams, jo īpaši, nodrošinot palielinātu finansiālo atbalstu.
(12)
Lai garantētu īstenoto informācijas un veicināšanas pasākumu iedarbīgumu, tie būtu jāizstrādā saistībā ar informācijas un veicināšanas programmām. Līdz šim šīs programmas iesniedza profesionālās un/vai starpnozaru profesionālās organizācijas. Lai palielinātu ierosināto pasākumu skaitu un uzlabotu to kvalitāti, būtu jāpaplašina labuma guvēju loks, iekļaujot tās ražotāju organizācijas un to apvienības, lauksaimniecības un pārtikas ražošanas nozares grupas un struktūras, kuru mērķis un darbība ir saistīta ar informācijas sniegšanu un lauksaimniecības produktu veicināšanu.
(13)
Informācijas un veicināšanas pasākumiem, ko līdzfinansē Savienība, būtu jānorāda uz īpašu Savienības dimensiju. Šajā nolūkā un lai nepieļautu līdzekļu sadrumstalotību un palielinātu Eiropas pamanāmību, izmantojot šos informācijas un veicināšanas pasākumus attiecībā uz lauksaimniecības produktiem un dažiem pārtikas produktiem, būtu jāizveido darba programma, kurā noteiktas šo pasākumu stratēģiskās prioritātes attiecībā uz iedzīvotājiem, produktiem, shēmām vai tirgiem, uz kuriem tie būs vērsti, kā arī plānoto informācijas un veicināšanas vēstījumu. Programma būtu jāizstrādā, pamatojoties uz vispārējiem un konkrētiem mērķiem, ko nosaka šī regula, un tajā būtu jāņem vērā tirgu piedāvātās iespējas un nepieciešamība papildināt un pastiprināt dalībvalstu un uzņēmumu īstenotos pasākumus gan iekšējā tirgū, gan trešās valstīs, lai nodrošinātu, ka informēšanas un veicināšanas politika ir saskaņota. Šajā sakarā programmas izstrādē Komisijai būtu jāapspriežas ar dalībvalstīm un attiecīgajām ieinteresētajām personām.
(14)
Darba programmā inter alia būtu jāparedz īpaša kārtība, kā rīkoties nopietnu tirgus traucējumu, patērētāju uzticēšanās zaudēšanas vai citu specifisku problēmu gadījumā. Turklāt Komisijai būtu īpaši jāņem vērā mikrouzņēmumu un mazo un vidējo uzņēmumu noteicošā nozīme lauksaimniecības un pārtikas ražošanas nozarē, kura gūst labumu no īpašiem pasākumiem, ko paredz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (8) 219., 220. un 221. pants un - attiecībā uz pasākumiem, kas vērsti uz trešām valstīm, - brīvās tirdzniecības nolīgumi, kuri ietilpst Savienības kopējā tirdzniecības politikā. Izstrādājot šo programmu, Komisijai būtu jāņem vērā arī grūtības, ar ko saskaras Savienības kalnu, salu un tālākie reģioni.
(15)
Lai nodrošinātu efektīvu informācijas un veicināšanas pasākumu īstenošanu, to izpilde būtu jāuztic konkursa procedūrā atlasītām izpildstruktūrām. Tomēr pienācīgi pamatotos gadījumos būtu jāatļauj programmu iesniedzējām organizācijām tieši īstenot savas programmas konkrētas daļas.
(16)
Komisijai būtu jāspēj veikt informācijas un veicināšanas pasākumus pēc savas iniciatīvas, tostarp augsta līmeņa misijas, jo īpaši ar mērķi sekmēt jaunu tirgu apgūšanu. Komisijai vajadzētu būt arī iespējai īstenot kampaņas pēc savas iniciatīvas, lai ātri un efektīvi reaģētu nopietnu tirgus traucējumu vai patērētāju uzticēšanās zaudēšanas gadījumā. Nepieciešamības gadījumā Komisijai būtu jāpārskata savas iniciatīvas, ar kurām plānots īstenot minētās kampaņas. Apropriācijas, kas piešķirtas informācijas un veicināšanas pasākumiem gan vienas valsts, gan daudzvalstu programmās, nebūtu jāsamazina, ja Komisijai minētajos apstākļos būtu jāveic pasākumi.
(17)
Papildus informācijas un veicināšanas pasākumiem Komisijai Savienības līmenī jāattīsta un jākoordinē tehniskā atbalsta dienesti, lai palīdzētu ekonomikas dalībniekiem piedalīties līdzfinansētajās programmās, īstenotu efektīvas kampaņas vai attīstītu to darbību eksporta jomā. Minētajos pakalpojumos jo īpaši būtu jāiekļauj pamatnostādņu sniegšana, lai palīdzētu potenciālajiem labuma guvējiem ievērot ar šo politiku saistītos noteikumus un procedūras.
(18)
Savienības produktu veicināšanas centienus trešo valstu tirgos dažkārt vājina konkurence, ko tiem rada produktu atdarinājumi un viltojumi. Komisijas izveidotie tehniskā atbalsta dienesti sniegtu arī konsultācijas nozarei saistībā ar Savienības produktu aizsardzību pret atdarināšanu un viltošanu.
(19)
KLP regulatīvās vides vienkāršošana ir svarīga Savienības prioritāte. Šāda pieeja būtu jāpiemēro arī šai regulai. Jo īpaši būtu jāpārskata informācijas un veicināšanas programmu administratīvās pārvaldības principi, lai tos vienkāršotu un ļautu Komisijai izstrādāt noteikumus un procedūras, ko piemēro programmu pieteikumu iesniegšanai, novērtēšanai un atlasei. Tomēr Komisijai būtu jānodrošina, ka dalībvalstis saņem savlaicīgu informāciju par visām ierosinātajām un atlasītajām programmām. Informācijā jo īpaši būtu jāiekļauj saņemto priekšlikumu skaits, iesaistītās dalībvalstis un nozares un minēto priekšlikumu novērtējuma rezultāti.
(20)
Sadarbība starp dažādu dalībvalstu ekonomikas dalībniekiem ievērojami paaugstina Savienības pievienoto vērtību un izceļ Savienības lauksaimniecības ražojumu daudzveidību. Lai gan prioritāte ir piešķirta tām programmām, ko kopīgi izstrādājušas dažādu dalībvalstu programmu iesniedzējas organizācijas, šādām programmām laikposmā no 2001. gada līdz 2011. gadam bija piešķirti tikai 16 % no informācijas un veicināšanas pasākumiem paredzētā budžeta. Tādēļ būtu jāparedz jauna kārtība, jo īpaši attiecībā uz daudzvalstu programmu pārvaldību, lai pārvarētu pašreizējos šķēršļus to īstenošanai.
(21)
Būtu jānosaka pasākumu finansēšanas noteikumi. Lai nodrošinātu, ka ieinteresētās programmu iesniedzējas organizācijas uzņemas savu daļu atbildības, būtu jāparedz vispārīgs noteikums, ka Savienība sedz tikai daļu no pasākumu izmaksām. Tomēr dažas administratīvās un personāla izmaksas, kas nav saistītas ar KLP īstenošanu, ir informācijas un veicināšanas pasākumu neatņemama sastāvdaļa, un tām vajadzētu būt tiesīgām saņemt Savienības finansējumu.
(22)
Būtu jāveic katra pasākuma uzraudzība un novērtējums, lai uzlabotu tā kvalitāti un uzsvērtu panākumus. Šajā sakarā būtu jāizveido rādītāju saraksts un jānovērtē veicināšanas politikas ietekme saistībā ar tās stratēģiskajiem mērķiem. Komisijai būtu jānosaka šīs politikas uzraudzības un novērtēšanas sistēma saskaņā ar kopējo KLP uzraudzības un novērtēšanas sistēmu.
(23)
Lai papildinātu vai grozītu konkrētus nebūtiskus šīs regulas elementus, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar LESD 290. pantu. Pilnvarojumam būtu jāattiecas uz šīs regulas I pielikumā minētā saraksta papildināšanu, programmu iesniedzēju organizāciju atbilstības kritērijiem, konkursa procedūras noteikumiem, lai izvēlētos izpildstruktūras, īpašiem nosacījumiem vienas valsts informācijas un veicināšanas programmu atbilstības noteikšanai, informācijas un veicināšanas pasākumu izmaksām un administratīvajām un personāla izmaksām, un noteikumiem, lai atvieglotu pāreju no Regulas (EK) Nr. 3/2008 uz šo regulu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(24)
Lai nodrošinātu vienotus šīs regulas īstenošanas nosacījumus, Komisijai būtu jādeleģē īstenošanas pilnvaras attiecībā uz detalizētiem noteikumiem par preču zīmju pamanāmību produktu demonstrēšanas vai degustēšanas laikā, par informācijas un veicināšanas materiāliem un par produktu izcelsmes pamanāmību informācijas un veicināšanas materiālos; gada darba programmām; vienas dalībvalsts programmu atlasi; detalizētiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem priekšlikuma iesniedzējai struktūrai var atļaut pašai īstenot konkrētas vienas dalībvalsts programmas daļas; vienas dalībvalsts programmu izpildes, uzraudzības un kontroles kārtību; noteikumiem attiecībā uz līgumu noslēgšanu par atlasīto vienas dalībvalsts programmu īstenošanu saskaņā ar šo regulu; un programmu ietekmes izvērtēšanas kopīgo sistēmu, kā arī rādītāju sistēmu. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (9).
(25)
Tā kā, ņemot vērā saikni starp veicināšanas politiku un pārējiem KLP instrumentiem un ņemot vērā Savienības finansējuma daudzgadu garantiju un koncentrēšanos uz skaidri noteiktām prioritātēm, šīs regulas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tos efektīvāk var sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
Šajā regulā paredz nosacījumus, ar kādiem informācijas un veicināšanas pasākumus, ko iekšējā tirgū vai trešās valstīs īsteno attiecībā uz lauksaimniecības produktiem un dažiem pārtikas produktiem, kas ražoti no lauksaimniecības produktiem (“informācijas un veicināšanas pasākumi”), var pilnībā vai daļēji finansēt no Savienības budžeta.
2. pants
Informācijas un veicināšanas pasākumu vispārīgie un konkrētie mērķi
1. Informācijas un veicināšanas pasākumu vispārīgais mērķis ir uzlabot Savienības lauksaimniecības nozares konkurētspēju.
2. Informācijas un veicināšanas pasākumu konkrētie mērķi ir:
a)
palielināt informētību par Savienības lauksaimniecības produktu izcilību un augstajiem standartiem, ko Savienībā piemēro ražošanas metodēm;
b)
palielināt Savienības lauksaimniecības produktu un konkrētu pārtikas produktu konkurētspēju un patēriņu un veicināt to atpazīstamību gan Savienībā, gan ārpus tās;
c)
palielināt Savienības kvalitātes shēmu atzīšanu un atpazīstamību;
d)
palielināt Savienības lauksaimniecības produktu un dažu pārtikas produktu tirgus daļu, īpašu uzmanību pievēršot to trešo valstu tirgiem, kuriem ir vislielākais izaugsmes potenciāls;
e)
atjaunot normālus tirgus nosacījumus nopietnu tirgus traucējumu, patērētāju uzticības zaudēšanas vai citu specifisku problēmu gadījumā.
3. pants
Informācijas un veicināšanas pasākumu apraksts
Informācijas un veicināšanas pasākumu mērķis ir:
a)
izcelt Savienības lauksaimniecības produktu ražošanas metožu specifiku, jo īpaši saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, izsekojamību, autentiskumu, marķēšanu, uzturvērtību un veselīgumu, dzīvnieku labturību, vides aizsardzību un ilgtspēju, un lauksaimniecības un pārtikas produktu īpašības, jo īpaši saistībā ar to kvalitāti, garšu, daudzveidību vai tradīcijām;
b)
palielināt informētību par aizsargāta cilmes vietas nosaukuma, aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un garantētas tradicionālās īpatnības autentiskumu.
Minētos pasākumus jo īpaši veido sabiedrisko attiecību darbs un informācijas kampaņas, un tos var īstenot arī kā dalību valsts, Eiropas un starptautiska līmeņa pasākumos, gadatirgos un izstādēs.
4. pants
Pasākumu raksturojums
1. Informācijas un veicināšanas pasākumi nav saistīti ar konkrētu preču zīmi. Tomēr produktu tirdzniecības preču zīmes var būt pamanāmas produktu demonstrāciju vai degustāciju laikā un uz informācijas un reklāmas materiāliem ar noteikumu, ka tiek ievērots nediskriminācijas princips un netiek mainīts pasākumu vispārējais, uz konkrētu preču zīmi nevērstais raksturs. Nediskriminācijas principu piemēro, nodrošinot vienlīdzīgu attieksmi pret visām programmu iesniedzēju organizāciju preču zīmēm un to piekļuvi, kā arī vienlīdzīgu attieksmi pret dalībvalstīm. Visas preču zīmes ir vienlīdz labi pamanāmas, un to grafiskā attēlojuma formāts ir mazāks nekā kampaņas galvenais Savienības vēstījums. Tiek parādītas vairākas preču zīmes, izņemot pienācīgi pamatotos apstākļos saistībā ar attiecīgo dalībvalstu īpašo situāciju.
2. Informācijas un veicināšanas pasākumi nav vērsti uz konkrēta produkta izcelsmi. Šādu pasākumu mērķis nav mudināt patērēt produktu tikai tā izcelsmes dēļ. Tomēr produkta izcelsme var būt pamanāma uz informācijas un reklāmas materiāliem, ievērojot šādus noteikumus:
a)
iekšējā tirgū izcelsmes norādei vienmēr jābūt otršķirīgai nozīmei salīdzinājumā ar kampaņas galveno Savienības vēstījumu;
b)
trešās valstīs izcelsmes norāde var būt vienādā līmenī ar kampaņas galveno Savienības vēstījumu;
c)
produktiem, kas atzīti saskaņā ar 5. panta 4. punkta a) apakšpunktā minētajām kvalitātes shēmām, produkta izcelsmi, kas minēta reģistrētajā nosaukumā, var pieminēt bez ierobežojumiem.
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus, paredzot sīki izstrādātus noteikumus par:
a)
tirdzniecības preču zīmju pamanāmību produktu demonstrēšanas vai degustēšanas laikā un par informācijas un reklāmas materiāliem, kas minēti 1. punktā, kā arī par vienotiem nosacījumiem, saskaņā ar kuriem var norādīt vienu preču zīmi; un
b)
produktu izcelsmes pamanāmību informācijas un reklāmas materiālos, kas minēti 2. punktā.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
5. pants
Atbilstīgi produkti un shēmas
1. Informācijas un veicināšanas pasākumi var attiekties uz šādiem produktiem:
a)
produktiem, kas uzskaitīti LESD I pielikumā, izņemot tabaku;
b)
produktiem, kas uzskaitīti šīs regulas I pielikumā;
c)
stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem ar aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 110/2008 (10).
2. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, lai, ņemot vērā pārmaiņas tirgū, papildinātu šīs regulas I pielikumā iekļauto sarakstu, pievienojot minētajam sarakstam pārtikas produktus.
3. Neatkarīgi no 1. punkta:
a)
informācijas un veicināšanas pasākumus var attiecināt tikai uz vīnu ar cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un uz vīnu, kam ir norādīta vīnogu šķirne; attiecībā uz vienas dalībvalsts programmām, kas minētas 6. panta 3. punktā, konkrētajai programmai jāattiecas arī uz produktiem, kas minēti šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā;
b)
attiecībā uz stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem, kas minēti 1. punkta c) apakšpunktā, attiecībā uz vīnu, kas minēts šā punkta a) apakšpunktā, un alu uz iekšējo tirgu vērsti pasākumi ietver tikai patērētāju informēšanas pasākumus par shēmām, kas minētas 4. punktā, un par minēto dzērienu atbildīgu patēriņu;
c)
uz zivsaimniecības un akvakultūras produktiem, kas uzskaitīti Regulas (ES) Nr. 1379/2013 I pielikumā, var attiecināt informācijas un veicināšanas pasākumus tikai tad, ja attiecīgā programma attiecas arī uz citiem 1. punktā minētajiem produktiem.
4. Informācijas un veicināšanas pasākumi var attiekties uz šādām shēmām:
a)
kvalitātes shēmām, kas noteiktas ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012, Regulu (EK) Nr. 110/2008 un Regulas (ES) Nr. 1308/2013 93. pantu;
b)
bioloģisko produktu ražošanu, kas noteikta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 (11);
c)
tālākajiem reģioniem raksturīgu kvalitatīvu lauksaimniecības produktu logotipu, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 228/2013 (12) 21. pantā;
d)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (13) 16. panta 1. panta b) un c) apakšpunktā minētajām kvalitātes shēmām.
II NODAĻA
INFORMĀCIJAS UN VEICINĀŠANAS PASĀKUMU ĪSTENOŠANA
1. IEDAĻA
Kopīgi noteikumi
6. pants
Pasākumu veidi
1. Informācijas un veicināšanas pasākumus īsteno šādos veidos:
a)
kā informācijas un veicināšanas programmas (“programmas”); un
b)
kā 9. pantā minētos pasākumus pēc Komisijas iniciatīvas.
2. Programmas sastāv no saskaņotu pasākumu kopuma, un tās īsteno ne mazāk kā viena, bet ne ilgāk kā triju gadu laikā.
3. Šīs nodaļas 2. iedaļā sīkāk aprakstītās vienas dalībvalsts programmas var iesniegt viena vai vairākas programmu iesniedzējas organizācijas, kuras minētas 7. panta 1. punkta a), c) vai d) apakšpunktā un kuras visas ir no vienas un tās pašas dalībvalsts.
4. Šīs nodaļas 3. iedaļā sīkāk aprakstītās daudzvalstu programmas var iesniegt:
a)
vismaz divas programmu iesniedzējas organizācijas, kuras minētas 7. panta 1. punkta a), c) vai d) apakšpunktā un kuras visas ir no vismaz divām vai vairāk dalībvalstīm;
b)
viena vai vairākas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās Savienības organizācijas.
7. pants
Programmu iesniedzējas organizācijas
1. Programmu var iesniegt:
a)
profesionālās vai starpnozaru profesionālās organizācijas, kas veic uzņēmējdarbību dalībvalstī un pārstāv attiecīgās dalībvalsts attiecīgo nozari vai nozares, un jo īpaši starpnozaru organizācijas, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1308/2013 157. pantā, un grupas, kas definētas Regulas (ES) Nr. 1151/2012 3. panta 2. punktā, ar noteikumu, ka tās pārstāv nosaukumu, kurš ir aizsargāts saskaņā ar pēdējo minēto regulu un uz kuru attiecas minētā programma;
b)
Savienības profesionālās vai starpnozaru profesionālās organizācijas, kas pārstāv attiecīgo nozari vai nozares Savienības līmenī;
c)
ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības, kuras minētas Regulas (ES) Nr. 1308/2013 152. un 156. pantā un kuras ir atzinusi kāda dalībvalsts;
d)
lauksaimniecības un pārtikas nozares struktūras, kuru mērķis un darbība ir saistīta ar informācijas sniegšanu un lauksaimniecības produktu tirdzniecības veicināšanu un kurām attiecīgā dalībvalsts uzticējusi skaidri noteiktu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja pienākumu šajā jomā; minētajām struktūrām jābūt veikušām likumīgu uzņēmējdarbību attiecīgajā dalībvalstī vismaz divus gadus pirms datuma, kad publicēts uzaicinājums iesniegt priekšlikumus, kas minēts 8. panta 2. punktā.
2. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, paredzot īpašus nosacījumus, saskaņā ar kuriem katra programmu iesniedzēja organizācija, grupa vai struktūra, kas minēta 1. punktā, var iesniegt programmu. Minētie nosacījumi jo īpaši garantē, ka minētās organizācijas, grupas vai struktūras ir reprezentatīvas un ka programmas apjoms ir būtisks.
8. pants
Gada darba programma
1. Komisija pieņem īstenošanas aktus, nosakot katram gadam gada darba programmu, kurā izklāstīti sasniedzamie darbības mērķi, darbības prioritātes, plānotie rezultāti, īstenošanas metode un finanšu plāna kopējā summa. Minētā gada darba programma un jo īpaši tās darbības prioritātes atbilst vispārīgajiem un konkrētiem mērķiem, kas minēti 2. pantā. Programma jo īpaši nodrošina specifisku pagaidu kārtību, lai reaģētu nopietnu tirgus traucējumu, patērētāju uzticēšanās zaudēšanas vai citu specifisku problēmu gadījumā, kā minēts 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā. Tajā iekļauti arī galvenie novērtēšanas kritēriji, finansējamo pasākumu apraksts, katram pasākuma veidam piešķirtā summa, provizoriskais īstenošanas grafiks, bet attiecībā uz dotācijām - maksimālais Savienības finansiālā ieguldījuma apjoms. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. Darba programma, kas minēta 1. punktā, attiecībā uz vienas valsts un daudzvalstu programmām tiek īstenota, Komisijai publicējot uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (14) I daļas VI sadaļu.
9. pants
Komisijas ierosināti pasākumi
1. Komisija var īstenot informācijas un veicināšanas pasākumus, kas minēti 3. pantā, tostarp kampaņas nopietnu tirgus darbības traucējumu, patērētāju uzticības zaudēšanas vai citu specifisku problēmu gadījumā, kā minēts 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā. Minētie pasākumi jo īpaši var būt augsta līmeņa misijas, piedalīšanās tirdzniecības gadatirgos un starptautiskas nozīmes izstādēs, organizējot stendus, vai pasākumu veikšana Savienības produktu atpazīstamības veicināšanai.
2. Komisija veido tehniskā atbalsta dienestus, jo īpaši, lai:
a)
veicinātu informētību par dažādiem tirgiem, tostarp organizējot izzinošas darba sanāksmes;
b)
uzturētu dinamisku profesionāļu tīklu saistībā ar informācijas un veicināšanas politiku, tostarp sniedzot konsultācijas nozares uzņēmumiem par produktu aizsardzību pret atdarināšanu un viltošanu trešās valstīs; un
c)
uzlabotu zināšanas par Savienības noteikumiem attiecībā uz programmu izstrādi un īstenošanu.
10. pants
Dubultā finansējuma aizliegums
Informācijas un veicināšanas pasākumi, kurus finansē saskaņā ar šo regulu, nesaņem nekādu citu finansējumu no Savienības budžeta.
2. IEDAĻA
Vienas dalībvalsts programmu īstenošana un pārvaldība
11. pants
Vienas dalībvalsts programmu atlase
1. Komisija veic pēc 8. panta 2. punktā minētā uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus saņemto vienas dalībvalsts programmu priekšlikumu izvērtēšanu un atlasi. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, paredzot konkrētus nosacījumus attiecībā uz tiesībām saistībā ar valsts programmām.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktus, nosakot atlasītās vienas dalībvalsts programmas, tajās veicamās izmaiņas un attiecīgo budžetu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
12. pants
Informācija par vienas dalībvalsts programmu atlasi
Komisija savlaicīgi sniedz 23. pantā minētajai komitejai un līdz ar to dalībvalstīm informāciju par visām ierosinātajām vai atlasītajām programmām.
Neskarot Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012, Komisija jo īpaši sniedz:
a)
informāciju par saņemto priekšlikumu skaitu, dalībvalstīm, kurās programmu iesniedzējas organizācijas veic uzņēmējdarbību, iesaistītajām nozarēm, kā arī par mērķtirgu vai mērķtirgiem;
b)
informāciju par priekšlikumu izvērtēšanas rezultātu un to īsu aprakstu.
13. pants
Struktūras, kas atbild par vienas dalībvalsts programmu īstenošanu
1. Kad pienācīgi ir veikta konkursa procedūra, programmu iesniedzēja organizācija izvēlas struktūras, kas īstenos atlasītās vienas dalībvalsts programmas, jo īpaši, lai nodrošinātu pasākumu efektīvu izpildi.
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu, paredzot nosacījumus, ar kuriem reglamentē konkursa procedūru, lai izvēlētos izpildstruktūras, kas minētas pirmajā daļā.
2. Atkāpjoties no 1. punkta noteikumiem, programmu iesniedzējas organizācijas var pašas īstenot dažas programmas daļas atkarībā no šādas organizācijas pieredzes minēto pasākumu īstenošanā, šādu pasākumu izmaksām salīdzinājumā ar parasto tirgus līmeni un kopējo izmaksu daļu, kas attiecas uz to programmas daļu, ko īsteno programmu iesniedzēja organizācija.
Komisija pieņem īstenošanas aktus, nosakot sīki izstrādātus noteikumus, saskaņā ar kuriem programmu iesniedzējai organizācijai var pašai atļaut īstenot konkrētas programmas daļas. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
14. pants
Vienas dalībvalsts programmu izpilde, uzraudzība un kontrole
1. Attiecīgās dalībvalstis ir atbildīgas par saskaņā ar 11. pantu izvēlēto vienas dalībvalsts programmu pienācīgu īstenošanu un ar tām saistīto maksājumu veikšanu. Dalībvalstis nodrošina, ka informācijas vai reklāmas materiāli, kas sagatavoti saistībā ar minētajām programmām, atbilst Savienības tiesību aktiem.
Komisija pieņem īstenošanas aktus, nosakot īstenošanas, uzraudzības un kontroles kārtību un noteikumus attiecībā uz līgumu noslēgšanu to vienas dalībvalsts programmu īstenošanai, kas izvēlētas saskaņā ar šo regulu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. Dalībvalstis nodrošina vienas dalībvalsts programmas īstenošanu, uzrauga un kontrolē to saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 (15) un saskaņā ar īstenošanas aktiem, kas jāpieņem, ievērojot 1. punktu.
15. pants
Finanšu noteikumi, kas attiecas uz vienas dalībvalsts programmām
1. Savienības finansiālais ieguldījums vienas dalībvalsts programmās iekšējā tirgū ir 70 % no attiecināmajiem izdevumiem. Savienības finansiālais ieguldījums vienas dalībvalsts programmās trešās valstīs ir 80 % no attiecināmajiem izdevumiem. Atlikušos izdevumus sedz vienīgi iesniedzējas organizācijas.
2. Šā panta 1. punktā minēto procentuālo daļu palielina līdz 85 %, ja ir konstatēti nopietni tirgus traucējumi, patērētāju uzticēšanās zaudēšana vai citas specifiskas problēmas, kas minētas 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā.
3. Atkāpjoties no 1. un 2. punkta, attiecībā uz programmu iesniedzējām organizācijām, kas veic uzņēmējdarbību dalībvalstīs un saņem finansiālu atbalstu 2014. gada 1. janvārī vai pēc tam saskaņā ar LESD 136. un 143. pantu, 1. punktā minētās procentuālās daļas ir attiecīgi 75 % un 85 % un 2. punktā minētā procentuālā daļa ir 90 %.
Pirmās daļas noteikumi attiecas tikai uz tām programmām, par ko Komisija lēmusi pirms datuma, no kura attiecīgā dalībvalsts vairs nesaņem šādu finansiālo atbalstu.
4. Informācijas un veicināšanas pasākumu novērtēšanas pētījumi, kas veikti saskaņā ar 25. pantā minēto vienoto sistēmu, ir tiesīgi saņemt Savienības finansējumu saskaņā ar nosacījumiem, kas līdzīgi tiem, ar kuriem reglamentē attiecīgo dalībvalsts programmu.
5. Savienība pilnībā finansē ar programmu atlasi saistītās ekspertu atzinumu izmaksas, ievērojot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
6. Lai nodrošinātu vienas dalībvalsts programmu pienācīgu izpildi, programmu iesniedzējas organizācijas sniedz garantijas.
7. Savienība finansē informācijas un veicināšanas pasākumus, ko īsteno, balstoties uz vienas dalībvalsts programmām, ievērojot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
8. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu attiecībā uz konkrētiem nosacījumiem, saskaņā ar kuriem informācijas un veicināšanas pasākumu un vajadzības gadījumā administratīvās un personāla izmaksas ir attiecināmas uz Savienības līdzekļiem.
3. IEDAĻA
Daudzvalstu programmu un Komisijas ierosinātu pasākumu īstenošana un pārvaldība
16. pants
Finansējuma veidi
1. Finansējumu piešķir vienā vai vairākos veidos, ko paredz Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012, tostarp:
a)
piešķirot dotācijas daudzvalstu programmām;
b)
slēdzot līgumus saistībā ar pasākumiem, ko Komisija īsteno pēc savas iniciatīvas.
2. Informācijas un veicināšanas pasākumiem, kurus īsteno saistībā ar daudzvalstu programmām vai pēc Komisijas iniciatīvas, Savienības finansējums tiek piešķirts, ievērojot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
17. pants
Daudzvalstu programmu novērtēšana
Daudzvalstu programmu piedāvājumus novērtē un atlasa, pamatojoties uz kritērijiem, kuri darīti zināmi 8. panta 2. punktā minētajā uzaicinājumā izteikt priekšlikumus.
18. pants
Informācija par daudzvalstu programmu īstenošanu
Komisija informāciju par visām programmām, kas ierosinātas vai atlasītas, savlaicīgi sniedz 23. pantā minētajai komitejai un tādējādi arī dalībvalstīm.
19. pants
Finanšu noteikumi attiecībā uz daudzvalstu programmām
1. Savienības finansiālais ieguldījums daudzvalstu programmās nepārsniedz 80 % no attiecināmajiem izdevumiem. Atlikušos izdevumus sedz vienīgi iesniedzējas struktūras.
2. Šā panta 1. punktā minēto procentuālo daļu palielina līdz 85 %, ja ir konstatēti nopietni tirgus traucējumi, patērētāju uzticēšanās zaudēšana vai citas specifiskas problēmas, kas minētas 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā.
3. Atkāpjoties no 1. un 2. punkta noteikumiem, attiecībā uz programmu iesniedzējām organizācijām, kas veic uzņēmējdarbību dalībvalstīs un saņem finansiālu atbalstu 2014. gada 1. janvārī vai pēc tam saskaņā ar LESD 136. un 143. pantu, 1. un 2. punktā minētās procentuālās daļas ir attiecīgi 85 % un 90 %.
Pirmās daļas noteikumi attiecas tikai uz tām programmām, par ko Komisija lēmusi pirms datuma, no kura attiecīgā dalībvalsts vairs nesaņem šādu finansiālo atbalstu.
20. pants
Iepirkums saistībā ar Komisijas ierosinātiem pasākumiem
Saistībā ar jebkuru iepirkumu, ko Komisija veic savā vārdā vai kopā ar dalībvalstīm, ievēro iepirkuma noteikumus, ko paredz Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 un Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (16).
21. pants
Savienības finansiālo interešu aizstāvība
1. Komisija veic atbilstīgus pasākumus, lai, īstenojot finansiālos pasākumus saskaņā ar šo iedaļu, nodrošinātu Savienības finansiālo interešu aizstāvību, piemērojot preventīvus pasākumus krāpšanas, korupcijas un jebkādas citas nelikumīgas darbības novēršanai, veicot efektīvu kontroli un, ja ir atklāti pārkāpumi, atgūstot nepamatoti izmaksātās summas un vajadzības gadījumā piemērojot iedarbīgus, samērīgus un preventīvus administratīvos un naudas sodus.
2. Komisijai vai tās pārstāvjiem un Revīzijas palātai ir pilnvaras, pārbaudot dokumentus un veicot pārbaudes uz vietas, revidēt visus dotāciju saņēmējus, līgumslēdzējus un apakšuzņēmējus, kuri ir saņēmuši Savienības līdzekļus.
3. Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt izmeklēšanas, tostarp pārbaudes uz vietas un inspekcijas, saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (17) un Padomes Regulā (Euratom, EK) Nr. 2185/96 (18), lai noteiktu, vai saistībā ar dotāciju līgumu vai dotāciju lēmumu, vai līgumu attiecībā uz Savienības līdzekļiem ir notikusi krāpšana, korupcija vai jebkādas citas nelikumīgas darbības, kas ietekmē Savienības finansiālās intereses.
4. Neskarot 1., 2. un 3. punktu, sadarbības nolīgumos ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, līgumos, dotāciju nolīgumos un dotāciju lēmumos, kuri izriet no programmas īstenošanas saskaņā ar šo regulu, iekļauj noteikumus, kuros nepārprotami ir noteiktas Komisijas, Revīzijas palātas un OLAF pilnvaras veikt šādas revīzijas un izmeklēšanas saskaņā ar to attiecīgo kompetenci.
III NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
1. IEDAĻA
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas noteikumi
22. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 5. panta 2. punktā, 7. panta 2. punktā, 11. panta 1. punktā, 13. panta 1. punktā, 15. panta 8. punktā un 29. panta 2. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2014. gada 24. novembra. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. panta 2. punktā, 7. panta 2. punktā, 11. panta 1. punktā, 13. panta 1. punktā, 15. panta 8. punktā un 29. panta 2. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar šo regulu pieņemtie deleģētie akti stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
23. pants
Komiteja
1. Komisijai palīdz Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas komiteja, kas izveidota ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 229. pantu. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
2. IEDAĻA
Apspriešanās, novērtēšana un ziņošana
24. pants
Apspriešanās
Saistībā ar šīs regulas piemērošanu Komisija var apspriesties ar pilsoniskā dialoga grupu kvalitātes un veicināšanas jautājumos, kura izveidota, ievērojot Komisijas Lēmumu 2013/767/ES (19).
25. pants
Vienotā sistēma pasākumu ietekmes novērtēšanai
Saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas vienoto uzraudzības un novērtēšanas sistēmu, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 110. pantā, Komisija pieņem īstenošanas aktus, izklāstot vienotu sistēmu, lai novērtētu to informācijas un veicināšanas programmu ietekmi, kuras finansētas saskaņā ar šo regulu, kā arī rādītāju sistēmu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 23. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
Visas ieinteresētās personas sniedz Komisijai visus datus un informāciju, kas vajadzīga, lai varētu veikt attiecīgo pasākumu ietekmes novērtēšanu.
26. pants
Ziņojums
1. Komisija līdz 2018. gada 31. decembrim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei starpposma ziņojumu par šīs regulas piemērošanu. Minētajā starpposma ziņojumā ietver līdzekļu izlietojumu dažādās dalībvalstīs, kopā ar atbilstīgiem priekšlikumiem.
2. Komisija līdz 2020. gada 31. decembrim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs regulas piemērošanu kopā ar atbilstīgiem priekšlikumiem.
3. IEDAĻA
Valsts atbalsts, atcelšana, pārejas noteikumi, stāšanās spēkā un piemērošanas diena
27. pants
Valsts atbalsts
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1308/2013 211. panta 1. punkta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1184/2006 (20) 3. panta, kā arī atbilstīgi LESD 42. panta pirmajai daļai tādu programmu gadījumā, kuras tiesīgas saņemt Savienības atbalstu un kuras Komisija ir izvēlējusies, ievērojot šo regulu, LESD 107., 108. un 109. pantu nepiemēro ne maksājumiem, ko dalībvalstis veic, ievērojot šo regulu un saskaņā ar tās noteikumiem, ne arī finansiālajiem ieguldījumiem, kurus veido dalībvalstu parafiskālie maksājumi, obligātās iemaksas vai citi finanšu instrumenti.
28. pants
Atcelšana
Regula (EK) Nr. 3/2008 ar šo tiek atcelta.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un tās lasa saskaņā ar šīs regulas II pielikumā esošo atbilstības tabulu.
29. pants
Pārejas noteikumi
1. Regulu (EK) Nr. 3/2008 turpina piemērot tiem informācijas un veicināšanas pasākumiem, par kuriem Komisija pieņēmusi finansēšanas lēmumu pirms 2015. gada 1. decembra.
2. Lai nodrošinātu raitu pāreju no Regulas (EK) Nr. 3/2008 piemērošanas uz šīs regulas piemērošanu, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 22. pantu.
30. pants
Stāšanās spēkā un piemērošanas diena
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. decembra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 22. oktobrī