PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 215/2013
ze dne 11. března 2013
o uložení vyrovnávacího cla na dovoz určitých výrobků z oceli s organickým povlakem pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ ŠETŘENÍ
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 22. února 2012 o zahájení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozu určitých výrobků z oceli s organickým povlakem pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podalo dne 9. ledna 2012 sdružení EUROFER (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících v tomto případě více než 70 % celkové výroby určitých výrobků z oceli s organickým povlakem v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
V souladu s čl. 10 odst. 7 základního nařízení oznámila Komise před zahájením šetření vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž způsobuje subvencovaný dovoz určitých výrobků z oceli s organickým povlakem pocházejících z ČLR výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda nabídku ke konzultacím přijala a tyto konzultace následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež k tvrzením v podnětu předložila čínská vláda a jež se týkaly nenapadnutelnosti daných programů. V návaznosti na konzultace předložila čínská vláda vlastní podání.
1.2. ANTIDUMPINGOVÉ ŘÍZENÍ
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) informovala Evropská komise dne 21. prosince 2011 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu určitých výrobků z oceli s organickým povlakem pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 20. září 2012 uložila Komise nařízením (EU) č. 845/2012 (4) na dovoz určitých výrobků z oceli s organickým povlakem pocházejících z ČLR prozatímní antidumpingové clo.
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření jsou shodné, neboť definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření jsou v obou šetřeních stejné. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. STRANY DOTČENÉ ŘÍZENÍM
(7)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, dovozce, obchodníky, uživatele, dodavatele a sdružení, o nichž bylo známo, že se jich řízení týká, jakož i zástupce ČLR. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(8)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem v období od 1. října 2010 do 30. září 2011. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
(9)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 19 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek tří vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců. Nicméně jeden z vyvážejících výrobců zahrnutých v tomto vzorku svoji spolupráci ukončil. Byl tudíž nahrazen následujícím vyvážejícím výrobcem s nejvyšším objemem vývozu do Unie. Po oznámení i tento vyvážející výrobce spolupráci ukončil.
(10)
Aby nedošlo k dalším prodlevám v řízení bylo rozhodnuto omezit výběr vzorku na dvě skupiny vyvážejících výrobců, které vykazovaly nejvyšší objem vývozu do Unie, tj. Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd a společnosti, které jsou s ní ve spojení, a Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd a společnosti, které jsou s ní ve spojení. Vzorek těchto dvou skupin vyvážejících výrobců slouží jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení.
(11)
Pokud jde o výrobce v Unii, Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Tento vzorek sestával ze šesti výrobců v Unii, o nichž bylo Komisi známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a jež byli vybráni na základě prodeje, objemu výroby, velikosti a zeměpisné polohy v Unii. Výrobci v Unii zařazení do vzorku představují 46 % výroby v Unii a 38 % prodeje v Unii. Zúčastněné strany byly v oznámení o zahájení řízení rovněž vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily. Jeden výrobce v Unii uvedl, že si nepřeje být do vzorku zařazen, a byl proto nahrazen následujícím největším výrobcem.
(12)
Pět dovozců, kteří nejsou ve spojení, poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. Vzhledem k omezenému počtu spolupracujících dovozců se výběr vzorku již nepovažoval za nutný.
(13)
Komise zaslala dotazníky zástupcům vlády ČLR, dvěma vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, 14 dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, šesti výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, pěti spolupracujícím dovozcům v Unii a známým uživatelům.
(14)
Odpovědi byly obdrženy od zástupců ČLR, devíti vyvážejících výrobců a společností ve spojení v ČLR, šesti výrobců v Unii zařazených do vzorku, dvou dovozců, kteří nejsou ve spojení, a deseti uživatelů.
(15)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů a společností:
a)
vláda Čínské lidové republiky:
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
b)
výrobci v Unii:
-
ArcelorMittal Belgium, Belgie, a prodejní společnost ve spojení ArcelorMittal Flat Carbon Europe SA, Lucembursko,
-
ArcelorMittal Poland, Polsko,
-
ThyssenKrupp Steel Europe AG, Německo,
-
voestalpine Stahl GmbH a voestalpine Stahl Service Center GmbH, Rakousko,
-
Tata Steel Maubeuge SA (dříve pod názvem Myriad SA), Francie,
-
Tata Steel UK Ltd, Spojené království.
c)
skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR:
-
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd a společnosti, které jsou s ní ve spojení: Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd, Zhangjiagang Wanda Steel Strip Co., Ltd, Jiangsu Huasheng New Construction Materials Co. Ltd a Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd,
-
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd a společnost, která je s ní ve spojení, Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Company Ltd,
d)
dovozci v Unii:
-
ThyssenKrupp Mannex, Německo
-
Macrometal, Hamburk, Německo.
(16)
Všechny strany byly následně informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečných vyrovnávacích cel na dovoz určitých výrobků z oceli s organickým povlakem pocházejících z ČLR (dále jen „zveřejnění konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(17)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
1.4. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(18)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. října 2010 do 30. září 2011 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2008 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(19)
V oznámení o zahájení řízení byl výrob0ek, který je předmětem šetření, definován jako určité výrobky z oceli s organickým povlakem (dále jen „ocel s organickým povlakem“), tj. ploché válcované výrobky z nelegované nebo legované oceli (kromě korozivzdorné oceli), které jsou opatřené barvou, lakované nebo potažené plastem alespoň na jedné straně, kromě tzv. „sendvičových panelů“, které se používají ve stavebnictví a sestávají ze dvou vnějších kovových plechů se stabilizačním jádrem z izolačního materiálu uprostřed, a kromě výrobků se svrchním povlakem ze zinkového prachu (zinkový nátěr obsahující více než 70 % hmotnostních zinku).
2.2. ŽÁDOSTI O VYLOUČENÍ VÝROBKU
(20)
Čínské sdružení železa a oceli, dva vývozci a dva uživatelé navrhli vyloučit pět druhů výrobků. Tyto žádosti byly obdrženy a byly analyzovány takto:
2.2.1. OCEL S ORGANICKÝM POVLAKEM POTAŽENÁ CHROMEM NEBO CÍNEM
(21)
Uživatel oceli s organickým povlakem předložil požadavek, aby ocel s organickým povlakem potažená chromem nebo cínem byla vyloučena z definice výrobku. Šetřením bylo zjištěno, že kovový povlak z chromu nebo cínu činí tento typ výrobku fyzicky a technicky odlišným od oceli s organickým povlakem, která je předmětem šetření. Navíc ocel s organickým povlakem potažená chromem nebo cínem je používána téměř výhradně při výrobě obalů potravin a kabelů. A konečně, výrobní odvětví Unie vysvětlilo, že nemělo v úmyslu zahrnout výše uvedený typ výrobku do daného šetření. Vzhledem k shora uvedeným důvodům není ocel s organickým povlakem potažená chromem nebo cínem zahrnuta do definice výrobku.
2.2.2. PLECHY VÁLCOVANÉ ZA TEPLA S OCHRANNÝM NÁTĚREM, AŤ ORGANICKÝM ČI ANORGANICKÝM
(22)
Tato žádost byla zamítnuta, neboť uvedené výrobky nespadají pod kódy KN v rámci šetření. Účelem nátěru nebo povlaku je pouze ochrana proti korozi, a výrobky proto patří do položky KN 7208, a nikoliv do položky KN 7210. Plechy válcované za tepla s ochranným nátěrem, ať organickým či anorganickým, nejsou zahrnuty do definice výrobku, a proto z ní nemohou být vyňaty.
2.2.3. OCEL S ORGANICKÝM POVLAKEM O TLOUŠŤCE SUBSTRÁTU MEZI 0,6 A 2,0 MM
(23)
Čínské sdružení železa a oceli a dva vývozci požadovali vyloučení oceli s organickým povlakem o tloušťce substrátu mezi 0,6 a 2,0 mm, která představuje 5-10 % vývozu z Číny, přičemž tvrdili, že přímá konkurence mezi čínským vývozem a výrobním odvětvím Unie existuje pouze v případě oceli s organickým povlakem o tloušťce substrátu mezi 0,6 a 2,0 mm.
(24)
Tato žádost byla zamítnuta, neboť jak čínští vývozci, tak výrobní odvětví Unie vyrábějí a prodávají ocel s organickým povlakem o tloušťce substrátu mezi 0,6 a 2,0 mm, a tyto výrobky si tudíž jasně konkurují. Nebyly poskytnuty žádné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že ocel s organickým povlakem o tloušťce substrátu menší než 0,6 mm nekonkuruje oceli s organickým povlakem o tloušťce substrátu větší než 0,6 mm, a že by tedy šlo o různé typy výrobků. Ocel s organickým povlakem o tloušťce substrátu větší než 0,6 mm má stejné fyzikální a technické vlastnosti a stejné konečné použití, a jedná se tedy o totožný výrobek.
2.2.4. OCEL S ORGANICKÝM POVLAKEM SE SUBSTRÁTEM POTAŽENÝM SLITINOU HLINÍK-ZINEK
(25)
Dva dovozci tvrdili, že pouze čtyři výrobci v Unii mají osvědčení na výrobu tohoto typu výrobku a že ve skutečnosti jej vyrábí pouze jedna společnost. Rovněž tvrdili, že tento výrobek se liší od oceli s organickým povlakem potažené zinkem, pokud jde o vlastnosti výrobku.
(26)
Tato žádost byla zamítnuta, neboť oba typy jsou zaměnitelné a jejich použití se překrývá, přičemž přinejmenším dva spolupracující výrobci Unie vyráběli tento typ výrobku během období šetření. Je třeba poznamenat, že pouze jeden spolupracující čínský vyvážející výrobce vyvážel tento typ výrobku do Unie během období šetření.
2.2.5. OCEL S ORGANICKÝM POVLAKEM SE SUBSTRÁTEM POTAŽENÝM SLITINOU ZINKU
(27)
Tato žádost byla zamítnuta, neboť na rozdíl od tvrzení jednoho uživatele, je tento výrobek vyráběn a prodáván ve významném množství několika výrobci Unie a má stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a konečné použití jako ostatní typy oceli s organickým povlakem.
2.3. ŽÁDOSTI O ZAHRNUTÍ VÝROBKU
(28)
Jedno sdružení požadovalo, aby ocel s organickým povlakem potažená chromem nebo cínem zařazená pod kód TARIC 7210122010 a 7210500010 byla zahrnuta do definice výrobku. Tento požadavek byl zamítnut, neboť na uvedené kódy se původní podnět nevztahuje a výrobky, které spadají pod dané kódy, mají jiné fyzikální a technické vlastnosti než výrobky zahrnuté v podnětu.
2.4. DOTČENÝ VÝROBEK
(29)
Vzhledem k vyloučení oceli s organickým povlakem potažené chromem nebo cínem, jak je popsáno v 21. bodě odůvodnění, je definice dotčeného výrobku příslušně upravena.
(30)
Dotčeným výrobkem jsou tedy určité výrobky z oceli s organickým povlakem (dále jen „ocel s organickým povlakem“), tj. ploché válcované výrobky z nelegované nebo legované oceli (kromě korozivzdorné oceli), které jsou opatřené barvou, lakované nebo potažené plastem alespoň na jedné straně, kromě tzv. „sendvičových panelů“, které se používají ve stavebnictví a sestávají ze dvou vnějších kovových plechů se stabilizačním jádrem z izolačního materiálu uprostřed, a kromě výrobků se svrchním povlakem ze zinkového prachu (zinkový nátěr obsahující 70 % hmotnostních nebo více zinku) a s výjimkou oceli s organickým povlakem potažené chromem nebo cínem v současnosti kódů KN ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00, ex 7226 99 70 a pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen „dotčený výrobek“).
2.5. OBDOBNÝ VÝROBEK
(31)
Šetření ukázalo, že ocel s organickým povlakem vyráběná a prodávaná výrobním odvětvím Unie v Unii, ocel s organickým povlakem vyráběná a prodávaná na domácím trhu v ČLR a ocel s organickým povlakem dovážená do Unie z ČLR mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti a stejné základní konečné použití. Tyto výrobky se proto považují za obdobné výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(32)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě za účelem ověření odpovědí.
(33)
Pokud jde o čínskou vládu, Komise jí po analýze odpovědí na dotazník zaslala písemné upozornění na nedostatky a dvě oznámení o inspekci. Poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byly lhůty čínské vládě výrazně prodlouženy, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 20 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 57 dní a 25 dní v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(34)
Ve svých odpovědích na dotazník, písemná upozornění na nedostatky a různá další podání poskytla čínská vláda informace, které se týkaly pouze programů používaných vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a tvrdila, že by se od ní nemělo žádat, aby odpovídala na otázky týkající se údajných subvenčních programů dostupných rovněž pro výrobce nezařazené do vzorku nebo výrobce, kteří se nepřihlásili.
(35)
S tímto požadavkem vyjádřila Komise zdvořilý nesouhlas a vysvětlila čínské vládě, že účelem dotazníku, který jí byl zaslán, je poskytnout Komisi informace o subvencování výrobního odvětví oceli s organickým povlakem v Číně a zjistit, do jaké míry je subvencován dovoz dotčeného výrobku do Unie. Komise informovala čínskou vládu o tom, že od ní vyžaduje podrobnější informace k rozsahu subvencování, aby mohla řešit případy, v nichž vývozci, kteří údajně obdrželi výhody podle konkrétních subvenčních programů, jež nebyly k dispozici společnostem zařazeným do vzorku nebo spolupracujícím společnostem, hrubě nespolupracují, a dále i případné žádosti pro individuální posouzení podané spolupracujícími vyvážejícími výrobci. Čínská vláda však svůj přístup nezměnila a neposkytla informace o většině ostatních programů subvencí uvedených ve stížnosti, nicméně nepoužitých společnostmi zařazenými do vzorku.
(36)
Před konáním inspekcí na místě požádala čínská vláda Komisi o další písemné informace, zejména o kompletní seznam dotazů, jež Komise zamýšlela během inspekcí položit, a o seznam vládních útvarů, jež se měly inspekcí účastnit. Bylo namítáno, že v případě, že tyto informace nebudou čínské vládě poskytnuty „nebude si vědoma toho, co mělo být připraveno nebo by mohlo být očekáváno v průběhu inspekce“, a že oznámení o inspekci „rozhodně neposkytuje žádnou informaci o tom, co přesně Komise hodlá ověřovat …“.
(37)
Komise nemohla žádosti čínské vlády vyhovět. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise splnila všechny příslušné podmínky čl. 26 základního nařízení. Čínské vládě bylo zasláno podrobné oznámení o inspekci, v němž byl potvrzen program návštěvy (termíny a skupina programů, jež měly být projednávány v jednotlivé dny, kdy měla inspekce probíhat) a v němž byla čínská vláda požádána o to, aby byli přítomni zástupci orgánů odpovědných za příslušné programy a úředníci, kteří se podíleli na přípravě podání čínské vlády. Komise před provedením inspekcí na místě dále ozřejmila, že orgány odpovědné za programy, jež jsou předmětem šetření, jakož i úředníky, kteří jsou nejvíce povoláni k účasti na inspekcích a k zodpovídání dotazů, může určit pouze čínská vláda. Pokud jde o seznam konkrétních otázek, Komise vysvětlila, že právní předpisy EU (ani požadavky WTO) tento seznam nevyžadují a že účelem tohoto šetření je ověřit odpověď čínské vlády na dotazník a příslušná doplňková podání; inspekce se proto bude řídit strukturou těchto dokumentů. Komise dále vysvětlila, že se pokusí získat a objasnit další informace potřebné pro probíhající řízení, avšak konkrétní formulace dotazů kladených v této souvislosti bude záviset na odpovědích čínské vlády na původní ověřování jejích odpovědí. Komise dále čínskou vládu před provedením inspekcí na místě upozornila, že odmítnutí, pokud jde o poskytování potřebných informací či o pomoc orgánu provádějícímu šetření při ověřování informací a údajů pokládaných za nezbytné pro účely řízení, by mohlo postup šetření vážně ohrozit. Čínská vláda byla dále upozorněna na důsledky ustanovení článku 28 základního nařízení.
(38)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku dostupných údajů a podkladů nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(39)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(40)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise požadovala informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě dalších údajných subvenčních programů v podnětu. Tyto informace by byly umožnily stanovit odpovídající výši poskytnuté subvence podle dalších subvenčních programů, jichž se šetření týká, dostupných nespolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Vzhledem k tomu, že zástupci ČLR ani nespolupracující vyvážející výrobci neposkytli potřebné informace k určení, zda nespolupracujícím vyvážejícím výrobcům byly k dispozici další subvenční programy, došla Komise na základě nejspolehlivějších dostupných údajů k závěru, že další údajné subvenční programy byly nespolupracujícím vyvážejícím výrobcům skutečně k dispozici a při výpočtu výše výhody poskytnuté prostřednictvím těchto programů vycházela z nejspolehlivějších dostupných údajů.
3.2. INDIVIDUÁLNÍ ZJIŠŤOVÁNÍ
(41)
Dva spolupracující vyvážející výrobci, tj. Union Steel China (Union Steel) a Shenzhen Shenzhen Sino Master Steel Co. Ltd., předložili podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení žádosti o individuální zjišťování. Oběma žádostem o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných subvenčních programů a časové náročnosti antisubvenčního šetření by to bylo neúměrně zatěžující a mohlo by to zabránit včasnému ukončení šetření.
(42)
Společnost Union Steel již byla nicméně jednotlivě šetřena v souběžném antidumpingovém šetření, a individuální rozpětí újmy u této společnosti bylo tedy vypočteno.
(43)
Vzhledem k tomu, že čínská vláda poskytla pouze odpověď týkající se programů využívaných vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak je vysvětleno výše ve 34. bodě odůvodnění, bylo v podstatě nemožné analyzovat některé ze subvenčních programů, jež možná využívá společnost Union Steel. Proto byla na základě dostupných údajů podle článku 28 základního nařízení přidělena této společnosti průměrná subvenční sazba použitelná pro ostatní spolupracující společnosti.
3.3. KONKRÉTNÍ PROGRAMY
(44)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
I)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: ocel válcovaná za tepla nebo za studena
-
Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
-
Programy zásobování vodou za cenu nižší než přiměřenou
-
Programy zásobování elektrickou energií za cenu nižší než přiměřenou
-
Program zásobování elektrickou energií a vodou za cenu nižší než přiměřenou v provincii Jiangsu
-
Poskytování různých vstupů za cenu nižší než přiměřenou
II)
Zvýhodněné půjčky a úrokové sazby pro výrobní odvětví oceli s organickým povlakem
III)
Kapitálové programy
-
Swapy dluhů za aktiva
-
Doplnění základního kapitálu
-
Nevyplacené dividendy
IV)
Programy týkající se daně z příjmu a ostatních přímých daní
-
Daňová politika pro odpočet výdajů na výzkum a vývoj
-
Daňové úlevy pro centrální a západní regiony
-
Slevy na dani z příjmu za nákup výrobního zařízení vyrobeného na vnitřním trhu
-
Preferenční daňová politika pro společnosti, které využívají nejnovější a špičkové technologie
-
Úlevy na dani z příjmu pro podniky, které se zabývají komplexním využívání zdrojů („zvláštní suroviny“)
-
Daňová úleva na nákup speciálního zařízení
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Osvobození od daně z příjmu u investic do technologické obnovy na vnitrostátní úrovni
-
Různé místní daňové slevy (provincie Shandong, Chongqing, město Guangxi regionu Zhuang, daňová zvýhodnění pro rozvoj centrálních a západních regionů)
-
Osvobození od daně z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro výrobní subjekty se zahraničními investicemi
-
Místní programy osvobození od daně z příjmu a jejího snížení pro výrobní podniky se zahraničními investicemi
-
Slevy na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená na domácím trhu
-
Subvence na daň z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
V)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Dovozní clo a osvobození od DPH pro subjekty se zahraničními investicemi a některé domácí podniky používající dovážené zařízení v podporovaných odvětvích
-
Vracení DPH subjektům se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená na domácím trhu
-
Odpočet DPH u dlouhodobých aktiv v centrálním regionu
-
Jiné daňové výsady města Ma'anshan
VI)
Grantové programy
-
Program „China World Top Brand“
-
Program „Famous Brands“
-
Fond projektu pro státní klíčové technologie
-
Programy na snížení antidumpingových právních poplatků
VII)
Nákup zboží vládou za cenu vyšší než přiměřenou
VIII)
Jiné regionální programy
-
Subvence poskytované v zóně Tianjin Binhai New Area a Tianjin Economic and Technological Development Area
-
Programy týkající se severovýchodního regionu
-
Granty v rámci programu pro vědu a technologii v provincii Jiangsu
-
Granty v rámci programu pro vědu a technologii v provincii Hebei
IX)
Subvence ad hoc uvedené v podnětu
3.3.1. DODÁNÍ ZBOŽÍ NEBO POSKYTNUTÍ SLUŽEB VLÁDOU ZA CENU NIŽŠÍ NEŽ PŘIMĚŘENOU
3.3.1.1. Poskytování oceli válcované za tepla a za studena za cenu nižší než přiměřenou
(45)
V podnětu se tvrdilo, že čínská vláda kontroluje některá dodavatelská odvětví a výrobky s cílem poskytnout výrobcům oceli s organickým povlakem vstupy za příznivé ceny. Na tomto základě získávají výrobci oceli s organickým povlakem vyrovnávací subvence prostřednictvím nákupu státem vyráběné oceli válcované za tepla a za studena od státem vlastněných podniků za cenu nižší než tržní, a tudíž za cenu, která je pro státem vlastněné podniky nižší než přiměřená.
(46)
Komise požadovala od čínské vlády podrobné informace o státem vlastněných podnicích, které poskytují čínským vyvážejícím výrobcům oceli s organickýcm povlakem ocel válcovanou za tepla a za studena, s cílem ověřit tvrzení uvedená v podnětu a zjistit, zda tyto státem vlastněné podniky jsou veřejnoprávními subjekty. Komise konkrétně vytvořila k dotazníku pro čínskou vládu dodatek B určený pro státem vlastněné podniky a vyzvala čínskou vládu, aby poskytla informace požadované v tomto dodatku. V písemném upozornění na nedostatky Komise znovu požádala čínskou vládu, aby poskytla informace žádané v dodatku B a vyzvala ji, aby odpovědi koordinovala s příslušnými státem vlastněnými podniky.
(47)
Čínská vláda však neposkytla odpověď na žádnou z otázek v dodatku B ani neposkytla podstatné informace požadované v hlavní části dotazníku (např. pokud jde o vlastnictví a kontrolu státem vlastněných podniků v odvětví oceli ze strany čínské vlády a o její zapojení do reorganizace čínského ocelářského průmyslu). Místo toho, aby čínská vláda poskytla požadované informace, uvedla ve své odpovědi na dotazník, že žadatelé nebyli schopni prokázat, že výrobci oceli válcované za tepla a za studena jsou veřejnoprávními subjekty.
(48)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády musela Komise prozkoumat další nejlepší možné dostupné informace. Komise tento postup oznámila čínské vládě. Při posuzování, zda státem vlastněné podniky, které čínským vyvážejícím výrobcům oceli s organickým povlakem poskytují ocel válcovanou za tepla a za studena, jsou veřejnoprávními subjekty, vzala Komise v úvahu omezené informace poskytnuté čínskou vládou, informace uvedené v podnětu, veřejně dostupné věcné informace z podobných řízení vedených jinými vyšetřovacími orgány, jakož i další veřejně dostupné informace, a založila své závěry na celkovém souhrnu informací k danému spisu.
a) Státem vlastněné podniky, které vývozcům oceli s organickým povlakem poskytují ocel válcovanou za tepla a za studena, jsou veřejnoprávními subjekty
(49)
Žadatel tvrdí, že státem vlastněné podniky v Číně jsou veřejnoprávními orgány ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení, které poskytují zboží (ocel válcovanou za tepla a za studena) výrobcům oceli s organickým povlakem za cenu nižší než tržní, a tím je zvýhodňují.
(50)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (5) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“ (6). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (7), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného Člena vykonávala státní moc“ (8).
(51)
S ohledem na závěry odvolacího orgánu WTO jsou analyzovány dvě otázky, tj. a) zda dotčené státem vlastněné podniky vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a b) v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády.
(52)
V kontextu čínské vlády existují dostatečné důkazy svědčící o tom, že vláda je plně zapojena do řízení hospodářství. Ústřední úloha čínské vlády v oblasti hospodářství je zaručena Ústavou Čínské lidové republiky. Ustanovení článku 7 ústavy zní: „Státní hospodářství je odvětví socialistického hospodářství ve vlastnictví lidu; je hlavní silou v národním hospodářství. Stát zajišťuje upevnění a růst státního hospodářství.“ Podobně zní článek 15 ústavy: „Stát provádí hospodářské plánování na základě socialistického veřejného vlastnictví.“ Rovněž Ústava Komunistické strany Číny stanoví primární úlohu veřejného vlastnictví, např. preambule Ústavy Komunistické strany Číny zní: „strana musí zachovat a zlepšit základní hospodářský systém, přičemž veřejné vlastnictví hraje rozhodující roli …“ Rovněž různé pětileté plány vyhlášené národní komisí pro rozvoj a reformy a přijaté čínským nejvyšším výkonným orgánem Státní radou poukazují na velmi silnou kontrolu hospodářství ze strany čínské vlády.
(53)
Pokud jde o odvětví oceli, z informací ve spisu vyplývá, že státem vlastněné podniky vyrábějící v Číně ocel válcovanou za tepla a za studena často vykonávají popsané vládní funkce, mimo jiné v odvětvových plánech pro železářský a ocelářský průmysl. Tyto plány potvrzují rozhodnutí čínské vlády úzce se zapojit do řízení a rozvoje odvětví oceli v Číně, a proto jejich příslušné provádění státem vlastněnými podniky může být považováno za součást vládních postupů. Plány stanoví cíle pro veškeré subjekty v odvětví výroby železa a oceli a řídí celé odvětví, aby bylo stanovených cílů dosaženo. Čínská vláda ve skutečnosti používá státem vlastněné železářské a ocelářské podniky jako prodlouženou ruku státu za účelem dosažení cílů stanovených v těchto plánech.
(54)
Vyhláška č. 35 národní komise pro rozvoj a reformy - Politika pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu mimo jiné nastiňuje politiku, která má snížit počet podniků zabývajících se hutnictvím železa a oceli a stanoví cíle pro výstupy pro ty skupiny podniků, které jsou mezi 10 nejúspěšnějšími na domácím trhu (článek 3); pokud jde o výrobní kapacitu zakazuje zřízení nových železářských a ocelářských sdružených podniků (článek 10), stanoví podmínky pro přístup do odvětví železa a oceli na úrovni zařízení a rovněž udává technické a hospodářské ukazatele, jimiž se mají železářské a ocelářské podniky řídit (článek 12), stanoví pravidla pro změny v organizační struktuře ocelářských podniků (článek 20), spravuje investice (články 22, 23), podmiňuje přístup k finančním fondům (články 25, 26), dává státu právo zasahovat do nákupu surovin (článek 30).
(55)
Dvanáctý pětiletý rozvojový plán pro ocelářský průmysl shrnuje dosažení cílů stanovených v předchozím plánu, zahrnuje vývoj strategie a stanoví cíle pro celý ocelářský průmysl. Podobně jako vyhláška č. 35 stanoví velmi specifické cíle na úrovni průmyslových klastrů (Oddíl III.(III).6), podporuje některé projekty a jiné ne (Oddíl IV(IV)) a při podpoře železářského a ocelářského průmyslu v různých provinciích se chová diskriminačně (Oddíl IV(V), podporuje velké ocelářské podniky a přiznává vedoucí úlohu největším státem vlastněným čínským výrobcům oceli, jako je Bao Steel, Anshan Iron and Steel, Wuhan Iron and Steel atd. (9) Plán rovněž posiluje regulaci a řízení výrobní činnosti stávajících ocelářských podniků (Oddíl V(IV).
(56)
Zákon Čínské lidové republiky o státních prostředcích podniků rovněž zavazuje státem vlastněné podniky (nebo podniky se státními investicemi, které jsou v tomto zákoně zmiňovány), aby dodržovaly státní průmyslovou politiku (10). Podobně Předběžná opatření pro dohled a správu investic ústředních podniků ukládají státem vlastněným podnikům (podnikům se státními investicemi), aby se řídily plány rozvoje a průmyslovou politikou státu (11). Podle Opatření týkajících se správy rozvojových strategií a plánů ústředních podniků všechny podniky se státními investicemi musí vytvořit rozvojový a strategický plán, který musí přezkoumat a schválit komise Státní rady pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv. Při provádění tohoto přezkumu a před samotným schválením musí komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv vzít mimo jiné v úvahu, zda je daný plán v souladu se státním plánováním rozvoje a průmyslovou politikou a zda je či není v souladu se strategickou úpravou podoby a struktury státního hospodářství (12).
(57)
Konkrétní příklady provádění opatření popsaných v plánech, jako je přesídlení Capital Steel Corporation (13) nebo četné fúze ocelářských podniků (14) ukazují, že plány nejsou pouze orientačními dokumenty sloužícími jako pokyny, ale že vyúsťují v konkrétní opatření podnikaná státem v něm vlastněných ocelářských podnicích (zastoupeným Národní komisí pro rozvoj a reformy a Státní radou).
(58)
Podniky zahrnuté v plánech musí dodržovat a provádět všechna specifická opatření popsaná v předchozích bodech odůvodnění. Byl učiněn závěr, že tímto přímým zapojením vlády do obchodního chování ocelářských podniků fungují státem vlastněné ocelářské podniky jako prodloužená ruka vlády při výkonu vládních funkcí, což následně vede k plnění cílů stanovených v daných plánech.
(59)
Poté, co bylo zjištěno, že státem vlastněné podniky vykonávají vládní funkce, zůstává otázka, zda při tomto výkonu jednají z pověření vlády. V tomto ohledu je zásadní otázkou, zda je vláda opravdu kontroluje (15). Pokud tomu tak je, je vhodné s ohledem na všechny příslušné důkazy vymezit, že státem vlastněné podniky jsou prodlouženou rukou vlády a účinně provádí politiku stanovenou ve výše uvedených plánech.
(60)
Níže popsaná vládní kontrola naznačuje, že státem vlastněné podniky mají či vykonávají vládní pravomoci nebo jsou jimi pověřeny. Kontrola může být mimo jiné uplatňována prostřednictvím státního vlastnictví, správních předpisů a zapojení komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv, správní rady a vládních plánů.
(61)
Jak již bylo uvedeno v předchozím textu, který se týká nedostatečné spolupráce (46.-48. bod odůvodnění), čínská vláda nepředložila požadované informace o vlastnické struktuře výrobců oceli válcované za tepla a za studena. V odpovědi na dotazník, čínská vláda předložila seznam 54 podniků, v nichž je čínská vláda největším akcionářem, avšak v průběhu inspekce na místě uvedla, že tento seznam není správný a rovněž zahrnuje podniky v soukromém vlastnictví. Čínská vláda tento seznam neopravila a ani neuvedla, které společnosti jsou v soukromém vlastnictví a které jsou vlastněny čínskou vládou. Vzhledem k nedostatečné spolupráci musela Komise prozkoumat další důkazy obsažené ve spisu, jakož i veřejně dostupné informace.
(62)
Žadatel poskytl důkazy o tom, že hlavní výrobci oceli válcované za tepla a za studena jsou ve vlastnictví státu, a předložil v tomto ohledu podrobné informace v příloze 10 daného podnětu (16). Rovněž ostatní veřejně dostupné údaje (17) potvrzují, že čínská vláda má vlastnický podíl v mnohých podnicích vyrábějících ocel válcovanou za tepla a za studena.
(63)
S ohledem na všechny informace týkající se daného spisu lze logicky dojít k závěru, že čínská vláda má významný vlastnický podíl v mnohých čínských podnicích vyrábějících ocel válcovanou za tepla a za studena.
(64)
Komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv vykonává odpovědnosti státu jakožto investora a řídí státem vlastněná aktiva podléhající jejímu dohledu. Je třeba poznamenat, že přestože čínská vláda v odpovědi na dotazník a následná podání tvrdila, že komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv není zapojena do obchodní činnosti státem vlastněných podniků a toto tvrzení podpořila odkazem na článek 7 Prozatímních opatření pro dohled a správu státem vlastněných aktiv podniků (18), ostatní články téhož zákona a také další údaje ze spisu (19) vedou k opačnému závěru.
(65)
Ve skutečnosti z odpovědi čínské vlády na antisubvenční dotazník vyplývá, že komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv, schválená Státní radou, jmenuje a odvolává vedoucí pracovníky jednotlivých podniků pod dohledem a hodnotí jejich výkony prostřednictvím právních postupů. Na podniky pod dohledem rovněž vyvíjí tlak, aby prováděly hlavní zásady a politiky, je odpovědná za hlavní řízení státem vlastněných aktiv podniků a řídí a kontroluje správu státem vlastněných aktiv na místní úrovni v souladu se právními předpisy.
(66)
Komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv rovněž odpovídá za platy a hodnocení vedoucích pracovníků státem vlastněných podniků; kromě toho je jmenuje a rozhoduje o jejich odměnách a sankcích (20). Všechny důkazy naznačují, že kariéra vedoucích pracovníků státem vlastněných podniků závisí na komisi pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv. Tyto okolnosti ukazují, že komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv je pověřena vládními pravomocemi.
(67)
Složení správní rady státem vlastněných podniků rovněž ukazuje vysokou úroveň kontroly státem vlastněných podniků ze strany čínské vlády. Z důkazů obsažených ve spisu (21) vyplývá, že řada členů správní rady a dozorčí rady zastává nebo v minulosti zastávala vládní a/nebo stranické funkce a že jejich výběr je silně ovlivněn vládními orgány, jako je komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv nebo Komunistická strany Číny.
(68)
Politika, zájmy a cíle čínské vlády týkající se ocelářského průmyslu se stanovují prostřednictvím řady vládních plánů na ústřední i nižší úrovni. Státem vlastněné podniky jsou vybízeny k tomu, aby tuto politiku plnily (podnikům, jež ji neplní, mohou být dokonce uloženy i sankce), a z nedávného chování některých z významných státem vlastněných podniků v Číně je zjevné, že státem vlastněné ocelářské podniky tuto politiku dodržují a usilují o naplnění cílů a úkolů, jak byly v těchto plánech vymezeny.
(69)
Podle 12. pětiletého rozvojového plánu pro ocelářský průmysl, pouze „podniky, které plní politiku pro železářský a ocelářský průmysl a které splňují normy a podmínky výroby a fungování železářského a ocelářského průmyslu, mají při slučování a reorganizaci prvořadou úlohu.“ (22)
(70)
Řada plánů na provinční a místní úrovni rovněž uvádí konkrétní státem vlastněné podniky a stanoví pro ně úkoly a cíle. Žadatel poskytl výňatky z těchto plánů (23). Všechny tyto plány byly pro účely ověření a vysvětlení požadovány od čínské vlády v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, avšak čínská vláda je neposkytla. Je nicméně třeba poznamenat, že čínská vláda přesnost těchto citací v průběhu řízení nezpochybnila. Kromě toho společnosti uvedené v provinčních a místních plánech připouštějí spolupráci s orgány a popisují, jak jednají nebo v minulosti jednali v souladu s těmito plány (24).
(71)
Přestože čínská vláda tvrdí, že některé z výše uvedených plánů jsou pouze orientační, nezávazné a mají sloužit pouze jako návod, ve spisu není toto tvrzení podloženo jinými důkazy. Naopak mnohé právní a správní předpisy, které jistě jsou právně závazné (25), ukládají státem vlastněným podnikům povinnost dodržovat rozvojové plány a průmyslovou politiku.
(72)
Čínská vláda formuluje cíle železářského a ocelářského průmyslu prostřednictvím pětiletých plánů a jiných úředních dokumentů a těchto cílů dosahuje pomocí funkcí a činností v nich popsaných. Vzhledem k tomu, že tyto plány a dokumenty jsou připravovány orgány čínské vlády, např. národní radou nebo národní komisí pro rozvoj a reformy, měly by se funkce a činnosti, na něž odkazují, považovat za výkon vládní moci. Jelikož, jak bylo popsáno výše, jsou státem vlastněné podniky povinny dodržovat dané plány a politiky, fungují jako prodloužená ruka vlády, a jelikož vláda má nad nimi významnou kontrolu, vykonávají ve skutečnosti vládní moc.
(73)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nebyla oblast působnosti těchto subjektů, jež jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“, definována v plném rozsahu. V každém případě je jakýkoliv podnik, v němž je vláda největším akcionářem, veřejnoprávním subjektem. Subjekty, v nichž vláda nemá vlastnický podíl, jsou soukromé subjekty. Z výše uvedeného vyplývá, že není třeba stanovit jasnou hranici mezi veřejnými a soukromými subjekty, neboť v 85.-98. bodě odůvodnění níže je ukázáno, že všechny soukromé subjekty v ocelářském průmyslu fungují z pověření státu a jsou jím řízeny, a tudíž se z hlediska veškerých relevantních účelů chovají stejně jako veřejnoprávní subjekty.
b) Výhoda (veřejnoprávní subjekty)
(74)
S cílem posoudit, zda se jedná o výhodu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení, je nutné porovnat ceny oceli válcované za tepla a za studena placené dotčenými vyvážejícími výrobci s přiměřeným srovnávacím základem. Zpráva odvolacího orgánu potvrdila, že v případě, kdy trh v zemi dodání výrobků je zkreslený úlohou vlády, je povoleno použít vnější srovnávací základ. Odvolací orgán rovněž poznamenal, že „tam, kde je vláda hlavním dodavatelem, je pravděpodobné, že tržní ceny budou zkreslené, přesto je však nutná analýza jednotlivých případů“ (26). Odvolací orgán dále uvedl: „… netvrdíme, že existuje práh, při jehož překročení samotná skutečnost, že vláda je hlavním dodavatelem na trhu, dostačuje pro zjištění, že dochází k deformaci cen, nicméně je jasné, že čím více úloha vlády na trhu převažuje, tím spíše tato úloha vede k narušení tržních cen“ (27). Odvolací orgán rovněž uvedl, že: „je-li vláda „významným“ dodavatelem, budou zapotřebí důkazy týkající se jiných faktorů než je vládní podíl na trhu, jelikož úloha vlády jakožto významného dodavatele nemůže sama o sobě prokázat narušení tržních cen“. Proto první otázkou, již je třeba zodpovědět, je, zda vládní podíl na výrobě oceli válcované za tepla a za studena v Číně je převážný nebo pouze významný.
(75)
Komise požadovala od čínské vlády informace o trhu oceli válcované za tepla a za studena, pokud jde o podíl výroby oceli válcované za tepla a za studena vyráběné státem vlastněnými podniky a soukromými společnostmi, avšak čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné podstatné informace (28).
(76)
Komise použila jiné dostupné informace (29) týkající se dané záležitosti, na jejichž základě bylo zjištěno, že přinejmenším 63 % oceli válcované za tepla se v Číně vyrábí ve státem vlastněných podnicích. Je důležité poznamenat, že k tomuto 63 % podílu státem vlastněných podniků se dospělo po velmi střídmé analýze a představuje absolutní minimální hodnotu. Skutečnosti, že mnoho údajně soukromých dodavatelů uváděných vývozci se zdá být obchodními společnostmi (které mohly pořídit výrobek rovněž od státem vlastněných podniků), nedostatečná spolupráce čínské vlády (viz 46.-48. bod odůvodnění výše) a zjištění jiných vyšetřovacích orgánů (viz poznámka pod čarou č. 32) vedou k závěru, že skutečný podíl státem vlastněných podniků na trhu oceli válcované za tepla je mnohem vyšší. Rovněž silné zapojení čínské vlády v tomto segmentu trhu s ocelí válcované za tepla (viz 85. až 94. bod odůvodnění níže) omezuje počínání soukromých subjektů.
(77)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti bylo zjištěno, že státem vlastněné podniky na čínském trhu oceli válcované za tepla převažují. Tato převaha státem vlastněných podniků na trhu oceli válcované za tepla je tak výrazná, že soukromí výrobci nemají jinou možnost, než provázat své ceny s cenami státem vlastněných podniků, jak je ukázáno níže.
(78)
Pokud jde o ocel válcovanou za studena, podíl státem vlastněných podniků vykázaný čínskými vyvážejícími výrobci (18 %) byl mnohem nižší než v případě oceli válcované za tepla, avšak byl v rozporu s dalšími informacemi (viz 79. bod odůvodnění níže). Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády, skutečnosti, že mnoho údajně soukromých dodavatelů oznámených vývozci se zdá být obchodními společnostmi (které mohly pořídit výrobek rovněž od státem vlastněných podniků) a omezení obchodní činnosti soukromých subjektů způsobenému silným zapojením čínské vlády v daném odvětví (viz 85. až 94. bod odůvodnění níže) je učiněn závěr (částečně na základě dostupných údajů (viz 79. bod odůvodnění níže) ve smyslu článku 28 základního nařízení), že státem vlastněné podniky rovněž převažují na čínském trhu oceli válcované za studena.
(79)
Tento závěr je podpořen v přehledu World Steel Capacity Book, který nepotvrzuje 18 % podíl oznámený čínskými vývozci a uvádí, že více než 70 % celkové kapacity výroby oceli válcované za studena je v Číně ve vlastnictví státu (30).
(80)
Komise od čínské vlády požadovala informace o cenách oceli válcované za tepla a za studena uplatňované na čínském trhu státem vlastněnými podniky a podniky v soukromém vlastnictví. V odpovědi na dotazník čínská vláda žádné takové informace neposkytla. Šetření u vývozců oceli s organickým povlakem zjistila, že ceny zaplacené čtyřmi vyvážejícími výrobci/skupinami výrobců během období šetření za ocel válcovanou za tepla a za studena soukromým výrobcům oceli válcované za tepla a za studena nebo obchodníkům se soustavně velmi blížily cenám státem vlastněných podniků (31). Zjištěné údaje spolu s převahou státem vlastněných podniků v tomto odvětví ukazují, že cena soukromých dodavatelů se prakticky shoduje s cenami placenými státem vlastněným podnikům. Kromě toho ve smlouvě, kterou předložil jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, týkající se poskytování oceli válcované za tepla soukromým dodavatelem je dokonce uvedena podmínka provázat cenu s cenou dodavatele státem vlastněných podniků.
(81)
Na základě všech informací týkajících se daného spisu bylo zjištěno, že ceny oceli válcované za tepla a za studena prodávané státem vlastněnými podniky v Číně jsou v důsledku silné převahy státem vlastněných podniků v oblasti výroby oceli válcované za tepla a za studena na čínském trhu zkresleny. Ceny oceli válcované za tepla a za studena soukromých dodavatelů jsou upraveny podle cen státem vlastněných podniků. S přihlédnutím k této skutečnosti se vyvozuje závěr, že žádné spolehlivé tržní ceny oceli válcované za tepla a za studena v Číně neexistují. Protože v Číně neexistují žádné „převládající tržní podmínky“ pro trh oceli válcované za tepla a za studena, Komise musela v souladu s čl. 6 písm. d) základního nařízení hledat alternativní srovnávací základ. S ohledem na skutečnost, že celý čínský trh je narušený, se nepovažuje za praktické přizpůsobovat náklady a ceny v Číně nějakým významným způsobem, přičemž dovozní ceny by byly podobně zkreslené vzhledem k převaze státem vlastněných podniků. Proto byl v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení hledán vnější srovnávací základ.
(82)
Nejvhodnějším srovnávacím základem se zdá být početně zjištěná referenční úroveň na základě světové tržní ceny oceli válcované za tepla a za studena pravidelně zveřejňované v různých odborných časopisech věnovaných oceli, jako je Steel Business Briefing, MEPS a CRU.
(83)
Porovnání ceny státem vlastněných podniků se srovnávacím základem (jehož výpočet je vysvětlen v 103. bodě odůvodnění níže) ukázalo, že tyto ceny byly výrazně nižší než ceny srovnávacího základu, a tudíž představují výhodu pro čínské vyvážející výrobce oceli s organickým povlakem ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
c) Specifičnost
(84)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení vzhledem k tomu, že ocel válcovanou za tepla a za studena používá ve své výrobě pouze omezený počet odvětví a podniků v Číně.
d) Pověření a řízení soukromých dodavatelů
(85)
Dále je třeba se zabývat otázkou, zda také soukromí výrobci oceli válcované za tepla a za studena, kteří nejsou veřejnoprávními subjekty, jsou pověřeni nebo řízeni čínskou vládou s cílem poskytovat ocel válcovanou za tepla a za studena výrobcům oceli s organickým povlakem ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(86)
Již na počátku bylo zjištěno, že čínská vláda v rámci své politiky poskytuje ocel válcovanou za tepla a za studena výrobcům oceli s organickým povlakem, jelikož veřejnoprávní subjekty, které jsou součástí vlády, tyto dodávky zabezpečují a mají vedoucí postavení na trhu, což jim umožňuje nabízet ceny nižší než tržní. V každém případě, a to bez ohledu na to, jsou-li tyto subjekty označeny jako „veřejnoprávní“, poukazují stejné důkazy na existenci vládní politiky, která významně zasahuje do daného odvětví. Nyní je třeba určit, zda se tato politika vztahuje i na soukromé dodavatele.
(87)
V řadě vládních plánů a politických dokumentů existují náznaky toho, že výrobci oceli v Číně (jak státem vlastněné podniky, tak soukromé podniky) jsou pobízeny a podporovány čínskou vládou. Z některých částí těchto dokumentů vyplývá, že existuje přímá spojitost mezi vládou a počínáním soukromých ocelářských společností, a v řadě případů je možné pozorovat, že v důsledku tohoto „vedení“ jednaly ocelářské společnosti tak, jak je doporučeno v daných plánech.
(88)
Například vyhláška národní komise pro rozvoj a reformy č. 35 - Politika pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu vybízí ocelářské společnosti, aby jednaly určitým způsobem (32), stanoví podmínky pro investice a podmiňuje investice schválení příslušnými orgány (33), ovlivňuje hospodářskou soutěž v oblasti zdrojů (34) a dokonce stanoví sankce pro společnosti, které s ní nejsou v souladu (35). Rovněž 12. pětiletý rozvojový plán pro ocelářský průmysl ovlivňuje obchodní rozhodnutí ocelářských společností, což může mít následně dopad na strukturu nákladů a cen (36).
(89)
Kromě toho žadatel poskytl v příloze 24 podnětu soubor citací z různých politických dokumentů různých vládních organizací, které zdůrazňují podporu, kterou čínská vláda obecně poskytuje ocelářskému průmyslu nebo konkrétně odvětví výroby oceli s organickým povlakem (37).
(90)
Kromě toho jsou veřejně dostupné informace, které ukazují, že soukromé podniky jednají v souladu s různými vládními plány a politickými dokumenty (38).
(91)
Čínská vláda podnikla kroky ke snížení vývozu oceli válcované za tepla a za studena prostřednictvím vývozních omezení zavedených složitým systémem vracení DPH. Konkrétně ocel válcovaná za tepla a za studena podléhá platbě DPH ve výši 17 %. DPH za ocel s organickým povlakem prodanou na domácím trhu (vyrobenou z oceli válcované za tepla) je vratná ve výši 13 %, zatímco v případě, kdy se podnik rozhodne ocel válcovanou za tepla a za studena vyvážet, se DPH nevrací vůbec. Tento systém způsobuje, že soukromí výrobci oceli válcované za tepla a za studena nemohou jednat v běžných podmínkách obchodní svobody, a vede ke zvýšení tuzemských dodávek oceli válcované za tepla a za studena a nevyhnutelně k oslabení její ceny na čínském trhu. Soukromí výrobci oceli válcované za tepla a za studena (stejně jako státem vlastněné podniky) nejsou schopni jednat nezávisle na čínské vládní politice.
(92)
Ve výše uvedeném textu o výhodách pro veřejnoprávní subjekty bylo konstatováno, že vzhledem k převaze státem vlastněných ocelářských podniků na trhu oceli válcované za tepla a za studena nemají soukromí výrobci oceli válcované za tepla a za studena jinou možnost, než provázat své ceny s cenami státem vlastněných podniků. Jinými slovy, ceny neurčují, ale spíše je přijímají. To je další známkou toho, že soukromí výrobci oceli válcované za tepla a za studena nemohou jednat nezávisle na postupech čínské vlády a jiných veřejnoprávních orgánů.
(93)
Tuto skutečnost rovněž podporují informace poskytnuté čínskými vyvážejícími výrobci, kteří předložili odpovědi na antisubvenční dotazníky, jež ukazují, že ceny soukromých dodavatelů oceli válcované za tepla a za studena jsou téměř sjednocené s cenami státem vlastněných podniků. Kromě toho ve smlouvě, kterou předložil jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, týkající se poskytování oceli válcované za tepla soukromým dodavatelem je dokonce uvedena podmínka cenu provázat s cenou státem vlastněných podniků.
(94)
S ohledem na výše uvedené zjištění, že ceny státem vlastněných podniků jsou na úrovni nižší než tržní, je jasné, že ceny soukromých dodavatelů, které jsou upravené podle cen státem vlastněných podniků, jsou rovněž nižší než tržní.
e) Finanční příspěvek
(95)
Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) druhá odrážka základního nařízení byl finanční příspěvek poskytnut, pokud vláda: pověří soukromý subjekt výkonem jedné nebo více funkcí uvedených v bodech i), ii) a iii), které by jinak byly svěřeny vládě, nebo jejich výkon takovému subjektu nařídí a jejich výkon se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou.“ Odvolací orgán WTO rozumí „řízením“ situaci, kdy vláda uplatňuje svou moc, včetně určité míry donucení, vůči soukromému subjektu, a „pověření“ v případech, kdy vláda svěřuje odpovědnost soukromému subjektu (39). Navíc skupina odborníků WTO ve věci US-Export Restraints (40) stanovila kritéria, podle nichž na třech úrovních zjišťuje existenci pověření a řízení, která předpokládá a) vládní opatření, jež je b) určeno konkrétní straně a c) jehož cílem je konkrétní úkol nebo povinnost (41).
(96)
Na tomto základě představuje začlenění soukromých dodavatelů do politiky čínské vlády podporující dodávky oceli válcované za tepla a za studena vládní „pověření“ a „řízení“ soukromých dodavatelů z těchto důvodů:
Vládní „opatření“:
-
„Politiku“ čínské vlády (viz 86. bod odůvodnění výše) je možno považovat za „opatření“. Tuto politiku provádějí veřejnoprávní subjekty (státem vlastněné podniky), které na trhu převažují a jejichž prodejní ceny jsou nižší než tržní, a čínská vláda prostřednictvím plánů a manipulace s vývozními omezeními. Celkovým dopadem je, že soukromí dodavatelé jsou účinně nuceni řídit se cenami veřejnoprávních subjektů, které jsou nižší než tržní.
„určené konkrétní straně“:
-
Vládní politika (zvláště plány a vývozní omezení) se vztahuje na všechny výrobce oceli válcované za tepla a za studena, jak na státní, tak na soukromé. V tomto smyslu je politika „určena“ všem výrobcům. Důkazem je skutečnost, že ceny státem vlastněných podniků a soukromých podniků jsou sjednocené a že soukromí dodavatelé prodávají za ceny, které jsou z obchodního hlediska nepřiměřené.
„jehož cílem je konkrétní úkol nebo povinnost“:
-
Cílem vládní politiky, jak dokládají cenové úrovně v Číně, je poskytování oceli válcované za tepla a za studena za ceny nižší než tržní. Opatření čínské vlády a státem vlastněných podniků nenechávají soukromým dodavatelům jinou možnost, než se řídit postupy veřejnoprávních orgánů, a tím jim v podstatě ukládají konkrétní úkol nebo povinnost. Politika čínské vlády přísně omezuje, zejména prostřednictvím plánů a manipulace s DPH, svobodu soukromých dodavatelů, pokud jde o tento úkol nebo povinnost.
(97)
Při zohlednění všech výše uvedených faktorů lze dojít k závěru, že vývozní omezení čínské vlády, vládní plánování a převaha státem vlastněných podniků omezují svobodu soukromých dodavatelů oceli válcované za tepla a za studena, které nutí, aby jednali neobchodním způsobem a přijali ekonomicky neracionální ceny (nižší než tržní), na něž by na svobodném a otevřeném trhu nepřistoupili. To potvrzuje, že vládní politika dodávek oceli válcované za tepla a za studena (rovněž do odvětví oceli s organickým povlakem) je rozšířena i na soukromé dodavatele.
(98)
Kromě toho s ohledem na výše uvedenou analýzu vedly důkazy obsažené ve spisu a další veřejně dostupné informace Komisi k závěru, že soukromí výrobci oceli válcované za tepla a za studena v Číně jsou pověřeni a řízeni čínskou vládou tak, aby poskytovali zboží v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem iii) a iv) základního nařízení a jednali stejným způsobem jako státem vlastněné ocelářské podniky.
f) Výhoda (soukromých dodavatelů)
(99)
Komise shledala, že soukromí dodavatelé oceli válcované za tepla a za studena jsou pověřeni a řízeni čínskou vládou a šetření ukázalo, že ceny soukromých dodavatelů oceli válcované za tepla a za studena jsou sjednocené s cenami státem vlastněných podniků (viz výše uvedený text).
(100)
S přihlédnutím k této skutečnosti se vyvozuje závěr, že zjištění týkající se výhody a specifičnosti plynoucí z poskytování oceli válcované za tepla a za studena státem vlastněnými podniky za ceny nižší než tržní se rovněž vztahuje na poskytování oceli válcované za tepla a za studena soukromými dodavateli.
g) Zjištění, jež šetření přineslo
(101)
Dva vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali tohoto programu. Jeden vyvážející výrobce (Panhua Steel Group) měl přínos z poskytování oceli válcované za tepla za cenu nižší než přiměřenou a další vyvážející výrobce (Huadong Steel Group) využíval dodávek oceli válcované za studena za cenu nižší než přiměřenou.
h) Výpočet výše subvence
(102)
Výše napadnutelných subvencí se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda byla vypočtena na základě částky rozdílu mezi skutečnou nákupní hodnotou a hodnotou vhodného srovnávacího základu pro nákup oceli válcované za tepla a za studena. Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(103)
Vzhledem k tomu, že čínský trh oceli válcované za tepla a za studena je narušen, byly jako vhodný základ pro stanovení referenční ceny oceli válcované za tepla a za studena vzaty světové tržní ceny oceli válcované za tepla a za studena. Na základě různých časopisů věnovaných oceli (SBB a MEPS) byly vybrány místní ceny bez daně v pěti zemích/regionech (tj. Evropa, USA, Turecko, Japonsko a Brazílie). S cílem dosáhnout reprezentativního srovnávacího základu vybrala Komise pro každou příslušnou zeměpisnou oblast její největší trh, tj. Evropa (EU), Severní Amerika (USA), Latinská Amerika (Brazílie), Asie (Japonsko) a Blízký východ / severní Afrika (Turecko). Měsíční referenční ceny bylo dosaženo pomocí aritmetického průměru měsíčních průměrných cen pro období šetření každé z pěti zemí/regionů. Vybraných pět zemí/regionů nemělo v období šetření nejvyšší ceny, všechny jsou členy WTO, patří k deseti největším výrobcům oceli na světě a jsou umístěny na různých kontinentech. Takto stanovené referenční ceny jsou proto považovány za přiměřené a vhodné.
(104)
Subvenční sazba zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí 23,02 % v případě Huadong Group a 27,63 % v případě Panhua Group.
(105)
Vážená průměrná subvenční sazba pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 25,37 %.
(106)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro subjekt ve spojení s jednou ze spolupracujících společností zařazených do vzorku, tj. 32,44 %.
3.3.1.2. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(107)
Žadatel tvrdil, že v Číně neexistuje fungující trh s pozemky a že částka placená společnostmi za využití pozemku je pod úrovní běžné tržní ceny. Ve své odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda uvedla, že „v souladu se zákonem o správě půdy ČLR jsou pozemky v městských oblastech ve vlastnictví státu; pozemky ve venkovských a příměstských oblastech, nestanoví-li stát jinak, jsou v kolektivním vlastnictví rolníků“. Čínská vláda tvrdila, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, kdy práva k užívání pozemků musí být veřejně obchodována podle zákona o prodeji půdy. Čínská vláda rovněž uvedla, že za využívání průmyslových a obchodních pozemků by měla být poskytnuta náhrada podle tržních cen získaná prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Čínská vláda neposkytla žádné údaje o skutečných cenách práv k užívání pozemků a minimálních cenách pozemků stanovených vládou, které byly uvedeny v odpovědi na antisubvenční dotazník a během inspekcí na místě.
(108)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejího tvrzení, že všechny průmyslové pozemky v Číně jsou přidělovány prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Čínská vláda nebyla schopna takovéto důkazy v průběhu inspekce na místě předložit, nicméně některé informace v tomto ohledu poskytla po inspekci na místě. Ze všech těchto důkazů jen vyplývá, že z třinácti udělených práv k užívání pozemků týkajících se vyvážejících výrobců zařazených do vzorku pouze šest mělo být předmětem výzvy k podávání nabídek nebo dražby. Žádné informace o dražebním / nabídkovém řízení požadované Komisí nebyly poskytnuty a ve skutečnosti za všech okolností byla konečná cena, kterou společnost zaplatila, stejná jako cena stanovená místními orgány bez řádného odůvodnění.
(109)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad a v žádném případě ne o zjištění či závěry, čínská vláda vyjádřila názor, že tento předpoklad je nepravdivý a žádné možné základy pro srovnání neposkytla. Čínská vláda rovněž upozornila na údajné nedostatky v podnětu, kdy na jedné straně podle ní žadatel tvrdí, že v Číně neexistuje trh s pozemky a že by měl být použit „srovnávací základ z jiné země“, zároveň však na druhé straně tvrdí, že státem vlastněné podniky dostávají pozemky od vlády za výhodných podmínek ve srovnání se soukromými podniky, a navrhuje, že pokud by měl být použit jakýkoliv srovnávací základ, měly by to být ceny, které platí „neupřednostňované“ čínské podniky, nicméně žádné informace o těchto cenách neposkytla. V této souvislosti je třeba uvést, že žadatel tvrdil, že trh s právy k užívání pozemků v Číně byl narušen jako celek a že jak státní, tak i soukromí výrobci obdrželi práva k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou.
b) Právní základ
(110)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky a zákona o nemovitostech Čínské lidové republiky.
c) Provádění v praxi
(111)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškerých pozemků vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak činí na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(112)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(113)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech (42).
(114)
Při ověřování spolupracujících vyvážejících výrobců bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Například z šesti práv k užívání pozemků zakoupených společností Wanda Steel Strip Co. Ltd. (část společnosti Panhua Group Co. Ltd) se ve čtyřech případech, jak potvrdili pracovníci společnosti, nabídkové řízení neuskutečnilo. Společnost Chongqing Wanda byla jediným účastníkem a celková cena obchodní operace, kterou společnost zaplatila, byla ve skutečnosti naprosto stejná jako původní cena stanovená místním úřadem pro pozemkové zdroje bez řádného odůvodnění. V případě zbývajících dvou práv k užívání pozemků došlo k nabídkovému řízení, ovšem ani společnost ani čínská vláda o tom žádný důkaz neposkytla. Ve skutečnosti na základě dokumentů předložených čínskou vládou po inspekci na místě se zdá, že rovněž tato dvě práva k užívání pozemků byla zakoupena za cenu shodnou s cenou stanovenou místním úřadem pro pozemkové zdroje. Společnost Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd (rovněž součást Panhua Group Co. Ltd) získala tři práva k užívání pozemků převodem od soukromých společností výměnou za podíl v Panhua Group Co. Ltd.
(115)
Společnost Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd získala dvě práva k užívání pozemků od úřadu pro pozemkové zdroje okresu Xiaonshan a jedno právo od soukromé společnosti. Žádný důkaz o výzvě k podání nabídek nebo dražbě nemohl být poskytnut, neboť podle čínské vlády neexistovala pro práva k užívání pozemků zakoupená před 1. zářím 2006 žádná potvrzení o obchodních operacích, přičemž ve skutečnosti čínská vláda ani nepotvrdila ani nepopřela, že tyto obchodní operace byly předmětem podání nabídky nebo dražby.
(116)
Zjištění řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v Číně je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanovené příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku. Přístup k průmyslovým pozemkům, přinejmenším v odvětví oceli, je navíc zákonem omezen pouze na společnosti, které dodržují průmyslovou politiku stanovenou státem (43).
(117)
Také nezávislé informace, které předložil žadatel, naznačují, že v Číně jsou pozemky poskytovány za ceny nižší než běžné tržní sazby (44).
e) Závěr
(118)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 114.-115. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v Číně neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího srovnávacího základu, je částka, kterou spolupracující výrobci za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přístup k průmyslovým pozemkům je zákonem omezen pouze na společnosti, které dodržují průmyslovou politiku stanovenou státem, pouze některé obchodní operace podléhají nabídkovému řízení, přičemž postupy orgánů nebo vlády při stanovení cen v dané oblasti jsou často nejasné a netransparentní.
(119)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(120)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v Číně, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že soukromé srovnávací základy nejsou v Číně k dispozici. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje příslušný trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno určit výši výhody. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného externího srovnávacího základu využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný srovnávací základ je vhodné použít informace ze samostatného celního území Tchaj-wan.
(121)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází ve východní části Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(122)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků a částkou, která by měla být běžně placena na základě tchaj-wanského srovnávacího základu.
(123)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(124)
Subvenční sazba zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u spolupracujících vyvážejících výrobců činí 0,34 % v případě Huadong Group a 1,12 % v případě Panhua Group.
(125)
Vážená průměrná subvenční sazba pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 0,73 %.
(126)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro subjekt ve spojení s jednou ze spolupracujících společností zařazených do vzorku, tj. 1,36 %.
3.3.1.3. Program zásobování vodou za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(127)
V podnětu se tvrdí, že ceny vody v Číně jsou určovány výhradně veřejnoprávními orgány a že cenová struktura je stanovena v souladu s průmyslovou makroekonomickou politikou. Rovněž se uvádí, že ceny vody jsou v různých místních oblastech různé a že existují odlišné sazby pro jednotlivé společnosti. V podnětu se tvrdí, že výrobci oceli s organickým povlakem byli pravděpodobně zvýhodněni, pokud jde o ceny, které platili za vodu, a které byly nižší než přiměřené, v souladu s politikou na podporu výrobků z oceli se značnou přidanou hodnotou.
(128)
Zásobování a trh s vodou jsou v Číně spravovány Národní komisí pro rozvoj a reformy, ministerstvem vodních zdrojů a ministerstvem životního prostředí. Ačkoli vstup zahraničních investičních společností prolomil v některých projektech zaměřených na zásobování určitých měst vodou monopol státních dodavatelů, trh zásobování vodou je stále z velké části řízen místními státem vlastněnými společnostmi. Čínská vláda však nebyla schopna poskytnout podrobný seznam dodavatelů vody s vymezením jejich příslušné geografické oblasti služeb a objemů dodávek (viz 129. bod odůvodnění níže), a omezila svou odpověď na seznam dodavatelů vody v oblastech, v nichž působí vyvážející výrobci zařazení do vzorku.
(129)
Pokud jde o ceny, hlavní cenovou politiku udává komise pro rozvoj a reformy a místní orgány stanoví po slyšení místní ceny vody s cílem zabezpečit udržitelné využívání vodních zdrojů. Ceny odrážejí náklady a přiměřený zisk pro místní dodavatele vody. Čínská vláda předložila příslušné ceníky použitelné v obcích, v nichž se nacházejí vyrábějící vývozci oceli s organickým povlakem zařazení do vzorku. Bylo objasněno, že různé obecní ceny platí jednotně pro všechny průmyslové uživatele a neliší se podle společnosti nebo uživatele.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(130)
Šetření potvrdilo, že komise pro rozvoj a reformy stanoví základní cenu vody, a správní orgány pro místní ceny stanoví cenu v každé obci na základě několika parametrů (např. náklady na distribuci, zisk a přiměřený přebytek). K ceně vody se přičítá poplatek za „čištění odpadních vod“, a to i na místní úrovni.
(131)
Přestože se základní cena za vodu, poplatek za čištění odpadních vod a jiné případné místní příplatky vztahují na všechny uživatele, kteří patří do stejné kategorie, bylo zjištěno, že jeden ze dvou vývozců zařazených do vzorku, společnost Zhejiang Huadong Group, neplatil poplatek za čištění odpadních vod.
(132)
Vývozce prohlásil, že uhradil tento poplatek jako paušální částku úřadu pro ochranu životního prostředí. Nepředpokládá se však, že daná platba byla provedena namísto poplatku za čištění odpadních vod z těchto tří důvodů: 1) v úředním dokumentu je uveden poplatek za „vypouštění odpadních vod“ a nikoli poplatek za „čištění odpadních vod“; 2) platba není úměrná skutečné spotřebě vody; 3) celková zaplacená částka je poměrně nízká v porovnání se skutečnou částkou, která by byla zaplacena, pokud by se jednalo o poplatek za čistění odpadních vod za skutečnou spotřebu vody.
c) Finanční příspěvek
(133)
Společnost Zhejiang Huadong Group získala finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení tím, že jí vláda poskytla vodu prostřednictvím místního veřejného vodárenského podniku (tj. Hangzhou Xiaonshan Water Supply Co. Ltd.). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně by tento příspěvek bylo možné považovat za ušlé příjmy vlády, neboť veřejnoprávní subjekt nevybral jinak splatný příjem ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii).
d) Výhoda
(134)
Společnost Huadong Steel Group získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda poskytla vodu za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že daný vývozce nezaplatil plnou cenu za dodávku vody běžně uplatňovanou u kategorie uživatelů, do níž patří, neboť poplatek za „čištění odpadních vod“ jakožto součást ceny za vodu nebyl zaplacen.
e) Specifičnost subvence
(135)
Subvence v podobě poskytování vody jednomu ze spolupracujících vývozců je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, jelikož poplatek za čištění odpadních vod není dodržen u všech podniků. Navzdory tomu, že neexistují právní předpisy omezující tuto subvenci na určité podniky, možnost, aby určitý podnik vyrábějící dotčený výrobek získal dodávky vody za cenu nižší než přiměřenou, spolu se zjevnou svobodou udělenou místním orgánům, aby netrvaly na části sazby běžně placené za vodu, ve skutečnosti činí dotaci specifickou. Komise nemohla shromáždit žádné další důkazy týkající se základu, na němž byl tento poplatek prominut, neboť vyvážející výrobce je nebyl schopen poskytnout.
f) Výpočet výše subvence
(136)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za tuto výhodu se považuje částka poplatku za čištění odpadních vod, která nebyla v rámci spotřeby vody za posuzované období zaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje spolupracujících vyvážejících výrobců za období šetření, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(137)
Výhoda společnosti Zhejiang Huadong Group vyplývá z neplacení poplatku za čištění odpadních vod. Zjištěná subvenční sazba činí v tomto ohledu 0,01 %.
(138)
Vážená průměrná subvenční sazba pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 0,01 %.
(139)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 0,01 %.
3.3.1.4. Programy zásobování elektrickou energií za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(140)
V podnětu se tvrdí, že čínská vláda poskytuje elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou prostřednictvím preferenčních sazeb. Žadatel zejména trval na tom, že sazby za elektrickou energii se liší v různých provinciích a také, že preferenční sazby jsou používány jako nástroje průmyslové politiky, která podporuje výrobky z oceli s vysokou přidanou hodnotou a odrazuje od zastaralých výrobních kapacit.
(141)
Národní komise pro rozvoj a reformy odpovídá v Číně za regulaci trhu s elektrickou energií a stanovení cen. Sítě propojující provincie a sítě uvnitř provincií jsou provozovány dvěma státem vlastněnými dodavateli: společnosti State Grid Corporation of China a China Southern Power Grid Corporation. Dodavatelé elektrické energie na místní úrovni jsou dceřinými podniky těchto společností. Mechanismus pro hospodářskou soutěž je v Číně ve fázi zavádění prostřednictvím několika pilotních projektů, jeho dopad je však v této fázi stále zanedbatelný.
(142)
Ceny elektrické energie jsou stanoveny národní komisí pro rozvoj a reformy na základě postupu, který zahrnuje náklady na vyšetřování, odborné posouzení, veřejná slyšení a určení konečné ceny a zveřejnění. Národní komise pro rozvoj a reformy zveřejňuje ceny, jež se použijí v jednotlivých provinciích, prostřednictvím oznámení, a místní úřady pro ceny zveřejňují příslušná oznámení na místní úrovni, přičemž uplatňují ceny, o nichž rozhodla ústřední národní komise pro rozvoj a reformy. Konečná cena odráží pořizovací náklady, náklady na přenos a ztráty a vládní příplatky. Ceny jsou odlišné pro jednotlivé provincie v závislosti na místní situaci a politických cílech, jež různé provincie sledují. Jsou stanoveny pro různé kategorie konečných uživatelů (např. domácnosti, průmysloví uživatelé). Další cenový rozdíl existuje pro různé průmyslové uživatele s cílem zaměřit se na průmyslové politiky stanovené čínskou vládou a zohledněné v katalogu, který je součástí rozhodnutí č. 40 (2005) národní komise pro rozvoj a reformy (další vysvětlení viz 182. bod odůvodnění). Uživatelé, kteří patří do kategorie „podporovaných“ podniků v souladu s katalogem národní komise pro rozvoj a reformy, platí základní sazby za elektrickou energii, zatímco uživatelé, kteří patří k „zastaralým“ nebo „zakázaným“ podnikům, platí kromě základní sazby ještě příplatek. Uživatelé, kteří nepatří do žádné z kategorií uvedených v katalogu, automaticky spadají do kategorie „povolených“ podniků a rovněž platí základní sazbu bez příplatku. Podle rozhodnutí č. 40 národní komise pro rozvoj a reformy by výrobci oceli s organickým povlakem obvykle spadali do kategorie „podporovaných“ podniků.
b) Nedostatečná spolupráce
(143)
Komise požádala čínskou vládu o regulační rámec trhu s elektrickou energií a určování cen, jakož i o vysvětlení úlohy, kterou plní všechny příslušné orgány nebo subjekty. Soubor příslušných rozhodnutí týkajících se určování cen vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy a místními úřady pro ceny, který předložila čínská vláda, byl neúplný, nejen pokud jde o vyvážející výrobce nezařazené do vzorku, ale i ve vztahu k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Čínská vláda rovněž neposkytla přesný popis úlohy, kterou při stanovení ceny plní národní komise pro rozvoj a reformy a místní úřady pro ceny. Dopisem ze dne 12. srpna 2012 informovala Komise čínskou vládu o těchto nedostatcích s ohledem na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Po inspekcích na místě bylo rovněž zjištěno, že čínská vláda uvedla nesprávnou sazbu za elektrickou energii vztahující se na jednoho ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(144)
Šetření potvrdilo, že ceny elektrické energie platné v různých provinciích stanoví národní komise pro rozvoj a reformy. Bylo ověřeno, že místní úřad pro ceny funguje pouze jako výkonná složka rozhodnutí přijatých na ústřední úrovni národní komisí pro rozvoj a reformy. To potvrzuje i skutečnost, že národní komise pro rozvoj a reformy vydává oznámení, ve kterém stanoví skutečné ceny pro jednotlivé provincie a tato oznámení jsou pak formálně přenesena do místních sdělení přijatých místními úřady pro ceny a prováděných na místní úrovni. Šetření rovněž prokázalo, že rozdílné sazby za elektrickou energii použitelné pro některá odvětví a/nebo na provinční a místní úrovni jsou stanovovány podle určitých faktorů, zejména včetně sledování cílů průmyslové politiky vytyčených ústředními a místními orgány v pětiletých a odvětvových plánech.
(145)
Z šetření spolupracujících vývozců zařazených do vzorku vyplynulo, že jeden z nich, tj. společnost Chongqing Wanda Steel Strip („CWSS“) využívala nižší sazbu za elektrickou energii, než je sazba obecně platná pro velké průmyslové uživatele. Bylo zjištěno, že ve specifické oblasti, kde se tento vývozce nacházel, měla podkategorie některých průmyslových uživatelů, včetně těch, kteří vyrábějí dotčený výrobek, nárok na tuto nižší sazbu.
d) Finanční příspěvek
(146)
Jeden ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (CWSS) obdržel finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení tím, že mu vláda poskytla elektrikou energii prostřednictvím místního veřejného elektrárenského podniku. To představuje vládní příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení.
e) Výhoda
(147)
Společnost CWSS získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda poskytla elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tento vývozce měl nárok na nižší sazbu, než je sazba obecně platná pro jiné velké průmyslové uživatele.
f) Specifičnost subvence
(148)
Subvence ve formě poskytování elektrické energie jednomu ze spolupracujících vývozců je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 3 základního nařízení. Nižší sazba za elektrickou energii je stanovena v příslušném oznámení národní komise pro rozvoj a reformy a je součástí oznámení místního úřadu pro ceny, tj. je přikázána ústředním orgánem a provedena na místní úrovni. Tato nižší sazba je omezena na určité podniky v určitých odvětvích (zejména výrobci vyrábějící slitiny železa v elektrických pecích a výrobci hnojiv), které jsou zahrnuty v podkategorii velkých průmyslových uživatelů. Tato nižší sazba je tudíž podle práva omezena pouze na společnosti spadající do těchto kategorií ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení.
(149)
Subvence je rovněž omezena na určitý region, neboť se vztahuje pouze na vymezenou územní oblast, kde se vyvážející výrobce nachází. Tato oblast je oblastí podporovanou v souladu s právními předpisy vydanými ústřední vládou, tj. oběžníkem Státní rady týkajícím se různých politik na provádění rozvoje velkých západních regionů v Číně (další podrobnosti viz 233. bod odůvodnění níže). Tento oběžník výslovně uvádí cenový mechanismus týkající se přenosu a poskytování elektrické energie jako jednoho z nástrojů k dosažení rozvoje určitých odvětví. Jelikož sazby za elektrickou energii uplatňované v této oblasti jsou stanovované ústředním orgánem, je daná subvence též regionálně specifická ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení.
g) Výpočet výše subvence
(150)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda získaná vyvážejícími výrobci byla vypočtena při zohlednění rozdílu mezi skutečnou sazbou za kWh elektrické energie a sazbou, kterou měli za kWh platit velcí průmysloví uživatelé, vynásobeno množstvím elektrické energie spotřebované za období šetření. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato částka (čitatel) následně rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(151)
Jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, který patří do skupiny společností Panhua Group (tj. CWSS), tuto nižší sazbu za elektrickou energii využíval. Subvenční sazba zjištěná pro Panhua Group činí 0,14 %.
(152)
Vážená průměrná sazba subvence pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 0,07 %.
(153)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro subjekt ve spojení s jednou ze spolupracujících společností zařazených do vzorku, tj. 0,17 %.
3.3.1.5. Poskytování různého zboží za cenu nižší než přiměřenou
(154)
Žadatel poukázal na mnoho dalšího zboží poskytovaného čínskou vládou výrobcům oceli s organickým povlakem prostřednictvím státem vlastněných podniků. Žadatel zejména uvedl různé specifické převody týkající se poskytování několika ocelových produktů vyráběných státem vlastněnými podniky, včetně koncentrátů železné rudy, pelet, sintrované rudy, šrotu, předvalků, slitin a mnoha dalších. V podnětu bylo ukázáno, že cena za poskytování tohoto zboží byla stanovena s odkazem na různé prvky a/nebo srovnávací základy, a že existují cenové stropy nebo úpravy v závislosti na různém zboží a skutečnosti, zda se obchodní operace týkala stran ve spojení.
(155)
Čínská vláda odpověděla, že během období šetření tento program pro výrobce oceli neexistoval. Vzhledem k tomu, že čínská vláda k tomuto programu další informace neposkytla, vychází Komise při svých zjištěních z informací, které jsou k dispozici ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení.
(156)
Vzhledem k tomu, že ceny za různé výše uvedené zboží neodrážejí přiměřenou cenu, je tento program napadnutelný podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 6 písm. d) základního nařízení. Vzhledem ke složitosti různých obchodních operací týkajících se poskytování tohoto zboží a souvisejících smluv, které nebyly v záznamu řízení k dispozici, nemohla Komise ohledně daného programu dospět k jasnému závěru. Komise se tudíž rozhodla dále tento program neposuzovat.
3.3.2. ZVÝHODNĚNÉ PŮJČKY A ÚROKOVÉ SAZBY PRO VÝROBNÍ ODVĚTVÍ OCELI S ORGANICKÝM POVLAKEM
a) Úvod
(157)
Žadatel uvedl, že výrobci oceli s organickým povlakem využívají nízkých (dotovaných) úrokových sazeb poskytovaných komerčními a státem vlastněnými bankami v souladu s politikou čínské vlády na podporu a růst čínského ocelářského průmyslu v rámci pětiletých plánů.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(158)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro ocelářský průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(159)
Komise rovněž požadovala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí, avšak čínská vláda tyto informace neposkytla a tvrdila, že žádné takové záznamy neuchovává. Ačkoliv není pravděpodobné, že by čínská vláda neměla povědomí o aktivech, jež vlastní, je třeba poznamenat, že podle veřejně dostupných informací (45) (46) je čínská vláda významným akcionářem v mnohých velkých bankách sídlících v Číně, a tudíž stejně jako v případě státem vlastněných podniků vyrábějících ocel válcovanou za tepla a za studena má přístup ke stanovám příslušné banky, kde by údaje o akciovém podílu měly být podrobně popsány. V tomto ohledu se rovněž podotýká, že podle článku 61 zákona o komerčních bankách (2003) musí banky „podávat zprávy týkající se rozvahy, výkazu zisků a jiných finančních výkazů a statistických zpráv a dokumentů bankovnímu regulačnímu orgánu Státní rady a Čínské lidové banky“.
(160)
Komise rovněž požádala o informace (prostřednictvím zvláštního dotazníku - Dodatek A) týkající se struktury vládního dozoru v dotčených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o ocelářský průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad / zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů / členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Čínská vláda ve své odpovědi na dotazník nicméně předložila pouze jeden dodatek A, který obsahoval některé obecné informace (především z internetových stránek jednotlivých bank). Většina konkrétních informací požadovaných v dodatku A nebyla poskytnuta. Na některé z dotazů čínská vláda odpověděla, že v současné době nemá tyto informace k dispozici, a poskytla pouze informace o vybraných bankách (např. stanovy byly poskytnuty pouze v případě osmi bank). V písemném upozornění na nedostatky Komise zopakovala své požadavky a vyzvala čínskou vládu, aby poskytla veškeré informace, které byly v dotazníku původně požadovány. Ve své odpovědi na toto upozornění předložila čínská vláda dodatečné informace. Odpověď byla nicméně stále velmi neúplná a značná část požadovaných informací (např. procentní podíl vlastnictví vlády ve státem vlastněných bankách, stanovy některých bank uvedených v dotazníku, úplné odpovědi na otázky v dodatku A) nebyla poskytnuta.
(161)
V dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a rovněž během inspekce na místě Komise požadovala oběžníky Čínské lidové banky týkající se rozšíření politiky úrokových sazeb finančních institucí (YinFa [2003] č. 250 a YinFa [2004] č. 251). O existenci těchto oběžníků se Komise dozvěděla v průběhu předchozího šetření. Místo aby čínská vláda tyto oběžníky Komisi poskytla, doporučila jí, aby informace o politice úrokových sazeb finančních institucí hledala na internetových stránkách Čínské lidové banky. Během ověřování byly v tomto ohledu předloženy dva dokumenty, avšak šlo pouze o vytištěné informace z internetových stránek. Je třeba poznamenat, že úplný obsah těchto oběžníků není na internetových stránkách Čínské lidové banky k dispozici.
(162)
Komise rovněž požádala, aby byl během inspekce na místě poskytnut oběžník Čínské lidové banky týkající se změn ze dne 8. června 2012. Čínská vláda tento oběžník neposkytla, a místo toho předložila pouze obecné informace vytištěné z internetové stránky Čínské lidové banky týkající se přizpůsobení základních úrokových sazeb.
(163)
Komise také požádala čínskou vládu, aby uspořádala schůzky s konkrétními bankami, aby bylo možné ověřit informace o preferenčních systémech úvěrů poskytovaných průmyslu oceli s organickým povlakem. Čínská vláda však tyto schůzky nezorganizovala a uvedla, že nemůže zasahovat do záležitostí státem vlastněných bank a takové schůzky zařídit. Rovněž je třeba poznamenat, že v oznámení o inspekci ze dne 7. června 2012 Komise vysvětlila, že je připravena zahájit inspekci o jeden den dříve a věnovat inspekci více času, je-li čínská vláda toho názoru, že banky mají nejlepší pozici k tomu, aby mohly poskytnout doplňující informace a vysvětlení týkající se preferenčních úvěrů. Komise proto čínskou vládu požádala, aby před inspekcí potvrdila dostupnost banky a umožnila tak inspekčnímu týmu učinit potřebná opatření. Čínská vláda ve svém dopise ze dne 15. června 2012 uvedla, že i nadále bude od bank požadovat, aby spolupracovaly, avšak přinutit je k tomu nemůže. Nakonec až během prvního dne samotné inspekce bylo inspekčnímu týmu Komise sděleno, že představitel banky China Construction Bank je dispozici pro případné otázky a vysvětlení. Vzhledem k tomu, že Komise o této skutečnosti nebyla informována (ačkoli oznámení o inspekci tento konkrétní požadavek obsahovalo), nebylo možné řešit specifické otázky týkající se smluv a podmínek úvěru, ale pouze otázky obecné povahy. V každém případě nebyly předloženy žádné dokumenty, které by prohlášení zástupce banky China Construction Bank doložily, a to s vysvětlením, že všechny dokumenty, jež Komise požadovala, mají důvěrný a interní charakter.
(164)
Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na uvedenou nedostatečnou spolupráci bylo nezbytné kromě relevantních dokumentů čínské vlády, jež předložily další strany, použít informace ze sekundárních zdrojů včetně podnětu a veřejně dostupných informací pořízených na internetu.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(165)
Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v Číně. Jak je však uvedeno dále, Komise zkompilovala všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda jsou banky pověřeny vládními pravomocemi nebo zda je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(166)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v Číně největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu čínského bankovního sektoru (47), který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (2006 Deutsche Bank Research on China's banking sector), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (48) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (49). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (50).
(167)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o ocelářský průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad / zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů / členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno v 160. bodě odůvodnění výše, čínská vláda v tomto ohledu poskytla pouze velmi omezené informace. Komise musela tudíž použít informace, které jí byly dostupné. Na základě těchto dostupných informací došla k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu. Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru, přezkum WTO týkající se politiky Číny (2010 a 2012), China 2030 World Bank Report informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a údaje v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 1 % čínského trhu (51). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (52).
(168)
V této souvislosti je třeba uvést, že velká většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Z dostupných údajů bylo totiž zjištěno, že přinejmenším 14 z uváděných 17 bank je ve státním vlastnictví; včetně největších komerčních bank, jako je Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené státní banky, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o ocelářský průmysl, jaké byly zmíněny výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Dospělo se tudíž k závěru, že uvedené banky podléhají vládnímu dozoru a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu. Z tohoto důvodu by čínské komerční banky ve státním vlastnictví měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(169)
Další známkou účasti čínské vlády v čínském finančním trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v Číně regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovovat své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nepohybují směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Avšak, jak je popsáno ve 161. a 162. bodě odůvodnění výše, čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout, což Komisi zabránilo ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od května 2011, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně bezdřevého natíraného papíru (53), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje.
Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná při šetření ve věci bezdřevého natíraného papíru změnila, a tudíž byl na základě dostupných údajů a jiných výše uvedených důkazů vyvozen závěr, že situace týkající se metodiky pro určování úrokových sazeb by měla zůstat během celého období šetření stejná.
(170)
Komise se rovněž snažila analyzovat, zda soukromé komerční banky v Číně jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou tak, aby výrobcům oceli s organickým povlakem nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(171)
Z výše uvedeného textu týkajícího se účasti státu v bankovním sektoru (165.-169. bod odůvodnění) je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů výrobcům oceli s organickým povlakem, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (54) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní. Nyní je třeba určit, zda tato politika zasahuje i soukromé dodavatele.
(172)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(173)
Rovněž vyhláška č. 35 - Politika pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu, a zejména články 24 a 25, které omezují poskytování půjček pouze na společnosti, které jsou v souladu s národní rozvojovou politikou pro železářský a ocelářský průmysl, nečiní rozdíl mezi komerčními bankami ve státním vlastnictví a komerčními bankami v soukromém vlastnictví.
(174)
Výše uvedené (161. a 162. bod odůvodnění) oběžníky Čínské lidové banky jsou navíc rovněž závazné pro soukromé komerční banky.
(175)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů výrobcům oceli s organickým povlakem zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (55).
(176)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v Číně provádějí hodnocení úvěrového rizika společností vyrábějících ocel s organickým povlakem dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, jak např. posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké jsou rizikové přirážky, které v Číně banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Nicméně ani čínská vláda ani jednotlivé banky uvedené v dotazníku neposkytly v tomto ohledu žádné informace. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Obě skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit. Rovněž se podotýká, že žádné ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku ani jednotlivým společnostem v rámci těchto skupin nebyl přiřazen úvěrový rating.
(178)
Tyto informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly po zúčastněných stranách opakovaně požadovány a jsou považovány za rozhodující mimo jiné s ohledem na zjištění uvedená i) ve zprávě MMF z roku 2006, která naznačovala, že liberalizace bankovnictví v Číně je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (56), ii) ve zprávě MMF z roku 2009, která zdůraznila nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb v Číně (57), iii) ve zprávě MMF o zemích z roku 2010, která uvádí, že cena kapitálu je v Číně relativně nízká, přidělování úvěrů se někdy řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (58), iv) ve zprávě OECD o čínské ekonomice z roku 2010 (59) a v pracovním dokumentu hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (60), které konstatují, že vlastnictví finančních institucí je nadále převážně státní, což vede k otázkám, do jaké míry jsou rozhodnutí bank o poskytování úvěrů založena na čistě komerčních úvahách, přičemž se zdá, že banky hrají typicky roli vládních agentur s vazbami na vládu.
d) Finanční příspěvek
(179)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené dvě skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, jež jsou považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 169. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží vyhláška komise pro rozvoj a reformy č. 35 - Politika pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu (61), rozhodnutí č. 40 a článek 34 zákona o komerčním bankovnictví s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 178. bodě odůvodnění výše.A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 159.-164. bodě odůvodnění.
Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v Číně se jedná o finanční příspěvky výrobcům oceli s organickým povlakem ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
S přihlédnutím k analýze v 170.-175. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům oceli s organickým povlakem a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
e) Výhoda
(181)
V míře, v níž jsou vládní půjčky poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Vzhledem ke zjištění, že nevládní úvěry v Číně nepředstavují odpovídající tržní srovnávací základ (soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou), byl takovýto základ pro srovnání vypočten za použití metody popsané ve 191. a 192. bodě odůvodnění níže.
f) Specifická subvence
(182)
Ocelářský průmysl patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslověpolitickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobní odvětví, např. ocelářského průmyslu, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky mimo jiné na finanční podporu. Na straně druhé rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž výrobní odvětví oceli s organickým povlakem.
(183)
Kromě toho vyhláška národní komise pro rozvoj a reformy č. 35 - Politika pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu a zejména články 24 a 25 omezují poskytování úvěrů pouze na ty ocelářské podniky, které jsou v plném souladu s rozvojovou politiku pro železářský a ocelářský průmysl.
(184)
Žadatel rovněž předložil důkaz o tom, že některé další vládní plány a dokumenty pobízejí a dávají pokyny k finanční podpoře ocelářského průmyslu jak na obecné úrovni, tak i na úrovni zvláštních rozvojových politik pro železářské regiony v Číně (62) (63).
(185)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím preferenční úvěry pouze pro omezený počet odvětví/společností, které jsou v souladu s rozvojovými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(186)
Šetření ukázalo, že dvě skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření preferenčních úvěrů.
g) Závěr
(187)
Financování odvětví oceli s organickým povlakem by proto mělo být považováno za subvenci.
(188)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
h) Výpočet výše subvence
(189)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(190)
Jak je vysvětleno výše (165.-178. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, výrazem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(191)
Při sestavování vhodného srovnávacího základu je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců sice vycházet, avšak uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(192)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti, jak je vysvětleno ve 160., 163. a 164. bodě odůvodnění, byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Dotčené strany přes opakované žádosti tyto informace neposkytly a odmítly přístup do bank ve státním vlastnictví. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným skutečnostem a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(193)
Subvenční sazba zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí 0,25 v případě skupiny společností Huadong a 0,89 % v případě skupiny společností Panhua.
(194)
Vážená průměrná subvenční sazba pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 0,58 %.
(195)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro subjekt ve spojení s jednou ze spolupracujících společností zařazených do vzorku, tj. 0,97 %.
3.3.3. KAPITÁLOVÉ PROGRAMY
(196)
V podnětu bylo podrobně uvedeno několik údajných subvenčních programů týkajících se kapitálu, pokud jde o vyvážející výrobce nezařazené do vzorku a/nebo nespolupracující při šetření. Komise požádala čínskou vládu, aby o těchto programech poskytla informace v původním a doplňujících dotaznících, a následně měla dostatek příležitostí, aby své odpovědi ohledně uvedených programů předložila. Čínská vláda se rozhodla, že poskytne pouze odpovědi týkající se údajných subvenčních programů v případě dvou vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, a tento postoj zastávala v průběhu celého řízení.
(197)
Vzhledem ke skutečnosti, že spolupráce čínské vlády byla v tomto řízení značně nedostatečná, neměla Komise možnost získat o těchto programech uvedených v podnětu žádné informace ani důkazy. Komise ověřila, že vyvážející výrobci zařazení do vzorku těchto programů nevyužili. Komise proto musela zjistit, zda existují subvenční programy, a stanovit zbytkové clo týkající se všech ostatních programů, k nimž čínská vláda nepředložila informace a které nebyly k dispozici pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku nebo jimi nebyly využity, a to na základě důkazů obsažených ve spisu v souladu s ustanoveními čl. 28 odst. 1 základního nařízení.
3.3.3.1. Swapy dluhů za aktiva
a) Popis
(198)
Podnět obsahoval důkazy o tom, že několik výrobců oceli provedlo v roce 2000 swapy dluhů za aktiva v celkové souhrnné částce dluhů ve výši 62,5 miliardy RMB. Uvádí se, že nesplacené dluhy, jež dlužili státem vlastnění výrobci oceli komerčním bankám ve státním vlastnictví, byly zrušeny výměnou za vlastní kapitál, a to prostřednictvím zapojení čtyř čínských společností pro správu majetku, což nebylo v souladu s tržním přístupem. Žadatel dále tvrdil, že společnosti pro správu majetku byly vytvořeny výslovně za účelem likvidace rozsáhlých objemů úvěrů v selhání v klíčových odvětvích, včetně ocelářského průmyslu a restrukturalizace dluhů státem vlastněných podniků, mimo jiné pomocí swapů dluhů za aktiva. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila o daném programu žádné informace, došla Komise ke zjištění na základě dostupných informací obsažených ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení (viz 33.-35. bod odůvodnění výše). Ze stejného důvodu byl článek 28 základního nařízení použit i v případě programů účasti na základním kapitálu a nevyplácení dividend popsaných v 204.-215. bodě odůvodnění níže.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(199)
Zjištění týkající se tohoto programu jsou založena na informacích obsažených v podnětu. Swapy dluhů za aktiva představují finanční příspěvek ve formě účasti na základním kapitálu nebo úvěru ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení nebo v podobě ušlých příjmů vyplývající z dluhů, které byly zrušeny nebo nebyly vráceny ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tento finanční příspěvek byl poskytnut vládou prostřednictvím veřejnoprávních subjektů zapojených do těchto obchodních operací, tj. prostřednictvím uvedených čtyřech čínských společností spravujících aktiva a různých komerčních bank ve státním vlastnictví (viz 168. bod odůvodnění výše). Při neexistenci jakékoliv spolupráce ze strany čínské vlády vyplývá z důkazů obsažených ve spisu, že společnosti spravující aktiva jsou veřejnoprávními subjekty, neboť byly čínskou vládou výslovně vytvořeny za účelem zbavení se značných objemů úvěrů v selhání v klíčových odvětvích, včetně odvětví oceli a restrukturalizace dluhů státem vlastněných podniků. V důsledku toho se má za to, že jednají z pověření vlády.
(200)
Kromě toho žadatel poskytl důkazy prima facie o tom, že velké množství případů zrušení dluhu nezohlednilo obvyklá obchodní hlediska, jelikož čínská vláda neprovedla posouzení, které by ve vztahu k očekávané přiměřené míře návratnosti, již by bylo možné získat v příslušném období prostřednictvím akciových swapů, provedl běžný soukromý investor. Namísto toho se v podnětu tvrdí, že čínská vláda vyměnila značné objemy dluhů za základní kapitál s cílem snížit poměr základního kapitálu vůči cizímu jmění u výrobců oceli, a zvýšit tak jejich konkurenceschopnost, aniž by přitom zohlednila obchodní hlediska, jak by to učinil soukromý investor. Komise došla po důkladné analýze informací uvedených v podnětu a při nedostatku jiných informací týkajících se spisu k závěru, že tato opatření jsou považována za výhodu ve smyslu čl. 6 písm. a) základního nařízení.
(201)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 základního nařízení, protože je omezena pouze na vybrané subjekty s účastí státu, přičemž poskytování tohoto financování se odvíjí pouze od vůle orgánu o ní rozhodujícím a nevychází z žádných objektivních kritérií. Lze tedy učinit závěr, že tento program představuje napadnutelnou subvenci poskytnutou vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku.
c) Výpočet výše subvence
(202)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou získal příjemce, je jednorázová a je stanovena v plné výši swapu dluhů za aktiva, tj. jako částka prominutého dluhu. Vzhledem k nedostatku jiných informací pro posouzení této výhody ze strany čínské vlády jsou zjištění Komise založena na informacích uvedených v podnětu. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše subvence vypočtena s ohledem na období šetření na základě obvyklého trvání odpisu aktiv společností, v jejichž prospěch byla tato subvence poskytnuta. Částka byla upravena připočtením úroku, který v průběhu uvedeného období vznikl, s cílem zohlednit nárůst hodnoty tohoto přínosu, čímž byla stanovena celková výhoda daného programu pro příjemce. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení se tato výše subvence přepočte na objem výroby dotčeného výrobku v průběhu období šetření, jelikož subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(203)
Takto získaná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,05 %. Výpočet subvenční sazby pro společnosti zařazené do vzorku a ostatní spolupracující výrobce nebyl nutný z důvodů popsaných v 196. a 197. bodě odůvodnění.
3.3.3.2. Účast na základním kapitálu
a) Popis
(204)
Ve stížnosti se tvrdí, že čínská vláda poskytla v průběhu let značné objemy hotovosti výrobcům oceli prostřednictvím doplnění kapitálu. V podnětu se tvrdí, že čínská vláda (prostřednictvím různých státem vlastněných subjektů) získala podíly ve společnostech, v nichž již byla hlavním akcionářem bez získání dodatečných akcionářských práv. V podnětu jsou rovněž podrobně uvedeny obchodní operace týkající se státem ovládaných subjektů, včetně společnosti China International Capital Corporation (CICC) a komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(205)
Vzhledem k tomu, že čínská vláda o tomto programu nepředložila žádné informace (viz 196. a 197. bod odůvodnění výše), zjištění o tomto programu vycházejí z informací obsažených v podnětu, podpořených příslušnými zdroji. Doplnění základního kapitálu představuje přímý převod peněžních prostředků ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Tyto finanční příspěvky poskytla vláda prostřednictvím veřejnoprávních subjektů zapojených do těchto obchodních operací, včetně společností CICC a komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv. Stížnost obsahuje konkrétní důkazy o kapitálových příspěvcích, pokud jde o státem vlastněný podnik na výrobu oceli, v němž společnost CICC vystupovala jako hlavní upisovatel a správce emise akcií. Podle informací ve stížnosti, je společnost CICC vlastněna z 51 % státem a ovládá ji komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv, jež v souvislosti s konkrétními obchodními operacemi popsanými v podnětu rovněž vystupovala jako subjekt čínské vlády, který ovládá státem vlastněný podnik na výrobu oceli (pokud jde o analýzu role Komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv viz 64.-66. bod odůvodnění výše). Tyto obchodní operace byly tudíž provedeny čínskou vládou prostřednictvím veřejnoprávních subjektů ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO.
(206)
V případě těchto poskytnutí prostředků základního kapitálu se má za to, že společnostem, jež byly jejich příjemci, tak byla poskytnuta výhoda ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. a) základního nařízení, neboť jsou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů. Nesoulad poskytnutí tohoto doplnění základního kapitálu s postupy soukromých investorů je v podnětu podrobně prokázán. S ohledem na tyto konkrétní obchodní operace je v podnětu nejprve prokázáno, že státem vlastněný podnik na výrobu oceli zaplatil za svůj podíl na nové emisi akcií nadhodnocenou cenu, jež nebyla v souladu s přiměřenými tržními podmínkami, a dále pak, že využil takto získaných peněžních prostředků k nákupu státem vlastněných aktiv a ke kapitálovým investicím za ceny nižší než tržní. Podnět rovněž ukazuje, že čínská vláda platila stejnou cenu jako ostatní investoři, i když její akcie měly menší hodnotu, neboť nesly jiná práva a výnosy než akcie prodávané jiným akcionářům.
(207)
Tyto subvence jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť byly poskytnuty omezenému počtu vybraných subjektů, v nichž měla podíl čínská vláda. Lze tedy učinit závěr, že tento program představuje napadnutelnou subvenci poskytnutou vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku.
c) Výpočet výše subvence
(208)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše prospěchu, jenž příjemci získali, je stanovena ve výši doplnění základního kapitálu. Vzhledem k nedostatku jiných informací pro posouzení této výhody jsou zjištění Komise založena na informacích uvedených v podnětu. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše subvence vypočtena s ohledem na období šetření na základě obvyklého trvání odpisu aktiv společností, v jejichž prospěch byla tato subvence poskytnuta.Částka byla upravena připočtením úroku, který v průběhu uvedeného období vznikl, s cílem zohlednit nárůst hodnoty tohoto přínosu, čímž byla stanovena celková výhoda daného programu pro příjemce. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence přepočtena na celkový objem výroby příjemců během období šetření (jmenovatel), neboť subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených či přepravených výrobků.
(209)
Takto získaná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,08 %. Výpočet subvenční sazby pro společnosti zařazené do vzorku a ostatní spolupracující výrobce nebyl nutný z důvodů popsaných ve 196. a 197. bodě odůvodnění.
3.3.3.3. Nevyplacené dividendy
a) Popis
(210)
V podnětu se tvrdí, že podle opatření čínské vlády nemusí státem vlastněné podniky, včetně oceláren vyrábějících ocel s organickým povlakem, vyplácet vládě, jež je vlastní, v případě zisku dividendy. V důsledku toho jsou státem vlastnění výrobci oceli schopni podle tohoto programu financovat značné investice ze zisku, který nebyl rozdělen na výplatu dividend.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(211)
Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila žádné informace o výplatě dividend od státem vlastněných výrobců oceli (viz 196. a 197. bod odůvodnění výše), zjištění o tomto programu vycházejí z informací obsažených v podnětu, podpořených příslušnými zdroji. Pokud čínská vláda nepožaduje vyplacení dividend, jež jsou běžně vypláceny soukromým investorům za jejich akcie, musí být nevyplacené dividendy považovány za skrytý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení nebo za ušlé příjmy podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tyto skryté granty byly poskytnuty vládou prostřednictvím subjektu, jenž přímo drží akcie státem vlastněných výrobců oceli, tj. v zásadě komisí pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv. Analýza týkající se komise pro kontrolu a správu státem vlastněných aktiv ukazuje, že vykonává funkce státní správy (podrobné informace viz 64.-66. bod odůvodnění výše).
(212)
Částky v plné výši nevyplacených dividend jsou považovány za částky, které poskytují státem vlastněným výrobcům oceli výhodu ve smyslu článku 6 písm. a) základního nařízení, neboť jsou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů, kteří obyčejně vyžadují vyplacení dividend podle jim odpovídajících akciových podílů. Pokud jde o státem vlastněné podniky v částečném vlastnictví soukromých investorů, výše výhod odpovídá objemu nevyplacených dividend, jež mezi ně byly poměrným způsobem rozděleny.
(213)
Tyto subvence jsou specifické podle čl. 4 odst. 2 základního nařízení, neboť byly poskytnuty omezenému počtu vybraných subjektů, v nichž měla podíl čínská vláda. Lze tedy učinit závěr, že tento program představuje napadnutelnou subvenci poskytnutou vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku.
c) Výpočet výše subvence
(214)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu, kterou příjemci získali, se považuje výše nevyplacených dividend. Vzhledem k nedostatku jiných informací pro posouzení této výhody jsou zjištění Komise založena na informacích uvedených v podnětu. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence přepočtena na celkový objem výroby příjemců během období šetření (jmenovatel), neboť subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených či přepravených výrobků.
(215)
Takto získaná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 1,36 %. Výpočet subvenční sazby pro výrobce zařazené do vzorku a ostatní spolupracující výrobce nebyl nutný z důvodů popsaných v 196. a 197. bodě odůvodnění.
3.3.4. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU A OSTATNÍCH PŘÍMÝCH DANÍ
3.3.4.1. Daňová opatření pro odpočet výdajů na výzkum a vývoj
(216)
Tento program poskytuje výhodu společnostem, které zavádějí nové technologie, nové výrobky nebo nové způsoby výroby. Způsobilé společnosti mohou snížit své daně z příjmu právnických osob o 50 % skutečně vynaložených nákladů na schválené projekty.
(217)
Je třeba poznamenat, že přestože čínská vláda omezila své odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky pouze na programy, jichž využívají společnosti zařazené do vzorku, neposkytla o uvedeném programu žádné informace, přestože jedna ze společností zařazených do vzorku uvedla ve svých odpovědích na dotazník informace týkající se přínosu tohoto programu. V návaznosti na inspekci na místě, při které byla znovu požádána, aby poskytla potřebné informace, předložila čínská vláda neúplnou dodatečnou odpověď týkající se uvedeného programu. Přes pozdní poskytnutí této informace požádal inspekční tým o vysvětlení několika otázek (viz 219. bod odůvodnění níže), ta ovšem poskytnuta nebyla. V důsledku toho Komise musela založit svá zjištění na nejpřesnějších skutečnostech, které měla k dispozici.
a) Právní základ
(218)
Tento program je poskytován jako preferenční daňové zacházení ve smyslu čl. 30 odst. 1 zákona ČLR o dani z příjmu právnických osob (nařízení č. 63 prezidenta Čínské lidové republiky, jež vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2008), článku 95 nařízení ČLR o provádění právních předpisů k dani z příjmů právnických osob (vyhláška č. 512 Státní rady ČLR) a pokynů pro klíčové oblasti (oznámení č. 6, 2007). Vyhlášku č. 512 ani oznámení č. 6 čínská vláda pro účely tohoto řízení neposkytla.
b) Způsobilost
(219)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. V dokumentu předloženém v průběhu kontroly na místě čínská vláda uvedla, že pouze „poplatky spojené s výzkumem a vývojem, které vynakládají podniky v souvislosti s rozvojem nových technologií, výrobků a dovedností“ lze v rámci zdanitelného příjmu uznat pro účely jejich odpočtu. Čínská vláda však podrobně nevyložila smysl pojmů „nové technologie“, „nový výrobek“ a „nové dovednosti“. Komise rovněž usilovala o přesné vymezení těchto pojmů při svém ověření na místě u společnosti Zhejiang Huadong, avšak společnost nebyla schopna poskytnout žádné konkrétní vysvětlení a odpověděla, že se jedná pouze o obecné pojmy.
(220)
Nicméně v rámci šetření, jež se týkalo bezdřevého natíraného papíru, bylo stanoveno, že pro tento program jsou způsobilé pouze projekty společností v odvětví nových a špičkových technologií, jež pobírají primární podporu od státu a dále projekty uvedené na seznamu pokynů pro klíčové oblasti a industrializaci odvětví špičkových technologií v rámci stávající priority pro rozvoj, jež schválila národní komise pro rozvoj a reformy (64). Vzhledem k tomu, že v tomto řízení nebyly poskytnuty žádné nové příslušné informace, jež by toto zjištění vyvrátily, dochází se k závěru, že uvedený program není obecně k dispozici, neboť jej může využít pouze omezené množství vybraných průmyslových odvětví / společností / projektů.
c) Provádění v praxi
(221)
Podle odpovědi čínské vlády podniky, které mají v úmyslu požádat o tuto daňovou úlevu, musí podat žádost o vrácení daně z příjmů a „další příslušné dokumenty“ správci daně, avšak v odpovědi nebylo uvedeno, o jaké další příslušné dokumenty se konkrétně jedná. V rámci šetření týkajícího se bezdřevého natíraného papíru bylo stanoveno, že společnost, jež hodlá požádat o výhodu podle tohoto programu, musí podat podrobné informace o projektech z oblasti výzkumu a vývoje místnímu úřadu pro vědu a technologie a pouze po jejím posouzení vydá daňový úřad oznámení o příslušném schválení. Po schválení je částka podléhající dani z příjmu právnických osob snížena o 50 % skutečně vynaložených nákladů na schválené projekty (65).
d) Výsledky šetření
(222)
Tento program využíval během období šetření jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců, společnost Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd,. Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády a vzhledem k její pozdní a neúplné odpovědi ve věci tohoto programu nebylo možné určit postup podávání a schvalování žádostí, který se vztahuje na společnosti, jež daného programu využívají. Jak je uvedeno výše, Komise se musela částečně spoléhat na skutečnosti zjištěné v rámci šetření, jež se týkalo bezdřevého natíraného papíru.
e) Závěr
(223)
Tento program by měl být považován za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých vládních příjmů, neboť přiznává prospěch společnostem, které jsou příjemci této subvence.
(224)
Čínská vláda byla požádána, aby poskytla informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik mohou subvenci získat pouze určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda ve své odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky tyto informace neposkytla. Kromě toho se informace předložené v této souvislosti během inspekce na místě zdají být neúplné s ohledem na zjištění týkající se stejného programu, který, jak bylo zjištěno v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru, využívaly určité společnosti. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být stanovení specifičnosti subvence, „průkazně doloženo“, musela Komise při svých zjištěních vycházet z dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Nejlepší dostupné údaje zahrnovaly i výsledky šetření týkajícího se bezdřevého natíraného papíru.
(225)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobní odvětví oceli s organickým povlakem. Navíc se nejeví, že by byla dána objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Je třeba poznamenat, že nedostatečná spolupráce ze strany čínské vlády neumožňuje, aby Komise posoudila, je-li takovéto objektivní kritérium k dispozici.
(226)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(227)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(228)
Jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, tj. skupina společností Huadong, tento program využívá. Subvenční sazba zjištěná pro Huadong Group činí 0,19 %.
(229)
Vážená průměrná sazba subvence pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 0,09 %.
(230)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 0,19 %.
3.3.4.2. Daňové úlevy pro centrální a západní regiony
(231)
Tento program nabízí výhodu společnostem sídlícím v centrálních a západních regionech. Na způsobilé společnosti se vztahují preferenční sazby daně z příjmu ve výši 15 % namísto běžné sazby daně z příjmu ve výši 25 % uplatňované v Číně.
(232)
Čínská vláda byla požádána v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a znovu během inspekce na místě, aby poskytla o tomto programu příslušné informace. Čínská vláda ve své reakci na dotazník a dopis o nedostatcích neodpověděla na žádnou z těchto otázek a uvedla, že tento program již neplatí, neboť byl ukončen ke dni 31. prosince 2010, a rovněž tvrdila, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program během období šetření nevyužívala. Toto tvrzení však bylo v rozporu s odpověďmi jednoho z vyvážejících výrobců (Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd) a s důkazy, jež byly shromážděny během ověřovací návštěvy na místě u této společnosti.
a) Právní základ
(233)
Tento program je poskytován za účelem preferenčního daňového zacházení podle Oznámení o příznivé daňové politice pro rozvoj západního regionu (vydaného ministerstvem financí, všeobecným daňovým úřadem a celním úřadem, s účinností od 1. ledna 2001), které bylo aktualizováno Oznámením o dalším provádění daňových opatření v rámci strategie pro rozvoj západního regionu (vydaného ministerstvem financí, všeobecným daňovým úřadem a celním úřadem, s účinností od 1. ledna roku 2011), které prodlužuje platnost tohoto programu do 31. prosince 2020.
b) Způsobilost
(234)
Je třeba poznamenat, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník, písemné upozornění na nedostatky či při inspekci na místě nepředložila odpovědi na žádnou z otázek ohledně tohoto programu. Podle Oznámení o příznivé daňové politice pro rozvoj západního regionu je však toto preferenční daňového zacházení k dispozici pro podporované typy podniků v západním regionu (podporované podniky jsou takové, v nichž se hlavní podnikatelská činnost podílí alespoň 70 % na jejich celkových příjmech, jak je uvedeno v seznamu výrobních odvětví, výrobků a technologií podporovaných státem). Během inspekce na místě ve společnosti Chongqing Wanda, společnost potvrdila, že důvodem pro preferenční sazbu daně je, že patří do kategorie podporovaných průmyslových odvětví v západním a centrálním regionu.
c) Provádění v praxi
(235)
Ani čínská vláda, ani společnost Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd neposkytla informace o fungování a provádění tohoto programu. Podle oběžníku Státní rady týkajícího se různých politik pro provádění rozvoje velkých západních regionů v Číně je ke snížení běžné daňové sazby z 25 % na preferenční sazbu 15 % nezbytné schválení lidovou vládou na úrovni provincie. V každoročním daňovém přiznání týkající se daně z příjmu společnosti je odečtená (osvobozená) daň z příjmu uvedena pod bodem 28 - odečtená daň.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(236)
Tento program během období šetření využíval jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců, společnost Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd. Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády je obtížné posoudit postup podávání a schvalování žádostí, který se vztahuje na společnosti, jež tohoto programu využívají. Komise musela vyvodit své vlastní závěry z předložených dokumentů, které tvoří právní základ uvedeného programu, bez možnosti požádat čínskou vládu o příslušné vysvětlení.
e) Závěr
(237)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(238)
Čínská vláda byla požádána, aby poskytla informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, jakož i k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik mohou subvenci získat pouze určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle kterého musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít pouze o dostupné údaje.
(239)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a výrobní odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce oceli s organickým povlakem, kteří kromě toho musejí mít sídlo v určitém čínském regionu. Navíc se nejeví, že by byla dána objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Je třeba poznamenat, že nedostatečná spolupráce ze strany čínské vlády neumožňuje, aby Komise posoudila, je-li takovéto objektivní kritérium k dispozici.
(240)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(241)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby po odečtení výše daně zaplacené na základě preferenční daňové sazby z příjmu. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(242)
Subvenční sazba zjištěná pro Panhua Group činí 0,03 %.
(243)
Vážená průměrná subvenční sazba pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 0,02 %.
(244)
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce je subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni nejvyšší subvenční sazby zjištěné pro tento program pro subjekt ve spojení s jednou ze spolupracujících společností zařazených do vzorku, tj. 0,04 %.
3.3.5. OSTATNÍ PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU, PRO KTERÉ ČÍNSKÁ VLÁDA NEPOSKYTLA ODPOVĚDI VŮBEC NEBO JEN NA NEDOSTATEČNÉ ÚROVNI.
(245)
V podnětu bylo podrobně uvedeno několik údajných subvenčních programů, pokud jde o vyvážející výrobce nezařazené do vzorku a/nebo nespolupracující při šetření. Komise požádala čínskou vládu, aby o těchto programech poskytla informace v původním a doplňujících dotaznících, a následně měla dostatek příležitostí, aby své odpovědi ohledně uvedených programů předložila. Čínská vláda se rozhodla, že poskytne pouze odpovědi týkající se údajných subvenčních programů v případě dvou vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, a tento postoj zastávala v průběhu celého řízení. Čínská vláda však pro některé z těchto programů předložila informace a důkazy o tom, že programy byly ukončeny a v období šetření nebyly v platnosti. Komise tyto důkazy předložené čínskou vládou ve svých zjištěních zohlednila.
(246)
Pokud jde o všechny další programy, čínská vláda žádné informace či důkazy nepředložila. Vzhledem ke skutečnosti, že spolupráce čínské vlády byla v tomto řízení značně nedostatečná, neměla Komise možnost získat od vyvážejících výrobců o těchto programech zahrnutých v podnětu žádné informace ani důkazy. Komise ověřila, že vyvážející výrobci zařazení do vzorku neměli na tyto programy nárok nebo je nevyužívali (zejména z důvodu, že byli v soukromém vlastnictví nebo se nacházeli mimo oblast působnosti programu nebo z důvodu jejich poměrně omezené velikosti). Komise proto musela určit existenci programu, a stanovit zbytkové clo týkající se všech ostatních programů, k nimž čínská vláda nepředložila informace a které nebyly k dispozici pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku nebo jimi nebyly využity, a to na základě důkazů obsažených ve spisu v souladu s ustanoveními čl. 28 odst. 1 základního nařízení.
3.3.5.1. Slevy na daň z příjmu za nákup výrobního zařízení vyrobeného na vnitřním trhu
a) Popis
(247)
Tento program umožňuje společnosti uplatnit daňové úlevy na nákup tuzemského zařízení, pokud je projekt v souladu s průmyslovou politikou čínské vlády. Na dodatečné zvýšení daňové povinnosti z předchozího roku se může uplatňovat daňová úleva až do výše 40 % nákupní ceny tuzemského zařízení.
b) Právní základ
(248)
Právním základem tohoto programu jsou prozatímní opatření, která se týkají slevy na dani z příjmu u investic do zařízení vyrobených v tuzemsku pro projekty technologické modernizace ze dne 1. července 1999 a oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření státní daňové správy týkající se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku, č. 52 [2008] s účinností od 1. ledna 2008.
c) Nedostatečná spolupráce
(249)
Čínská vláda odpověděla, že tento program byl ukončen počínaje lednem 2008, a to v souladu se zmíněným oznámením č. 52, a že pokud je jí známo, žádný jiný program jej nahradil. Komise požádala čínskou vládu, aby poskytla další příslušné informace, zejména podrobné údaje týkající se harmonogramu pro postupné ukončení výhod. Čínská vláda tyto informace neposkytla a omezila svou odpověď na skutečné výhody, jež získali všichni výrobci oceli s organickým povlakem, přičemž pouze odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku v rámci dotazníku. Komise již vysvětlila důvody, proč byla čínská vláda požádána, aby poskytla informace o všech výrobcích oceli s organickým povlakem, a nikoli pouze o výrobcích zařazených do vzorku (viz 34. a 35. bod odůvodnění výše). Kromě toho čínská vláda neposkytla ani informace týkající se výrobců zařazených do vzorku, přičemž pouze učinila odkaz na jejich odpovědi. Komise se domnívá, že nestačí poskytnout důkaz o ukončení programu, aniž by byly předloženy dodatečné důkazy o postupném ukončení skutečných výhod v rámci daného programu a o případných náhradních programech. S ohledem na tento program, může být daňová výhoda (tj. daňový zápočet) vzniklá v určitém roce ve skutečnosti používána v jiném daňovém období, a tudíž mohou výhody přesahovat období své platnosti i v případě, že program byl již mezitím ukončen. Ukázalo se, že další „ukončené“ daňové programy dále poskytují výhody po dobu několika let po úředně stanoveném okamžiku skončení jejich platnosti. Může se jednat i o případ, kdy výše přidělených výhod je po určité období neobvykle vysoká. Vzhledem k tomu, že čínská vláda v tomto ohledu žádné informace neposkytla, vychází Komise při svých zjištěních z informací obsažených ve spisu (v tomto případě podnětu) v souladu s článkem 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(250)
Uvedený program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvek ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tento program poskytuje příjemcům výhodu ve výši, která se rovná daňové úspoře ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť daňová úspora závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
e) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že tento program dosud nebyl v antisubvenčním řízení orgánů Unie posouzen a že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí orgánů USA. Při stanovení výše subvence na základě zjištění při jiných šetřeních se v tomto nařízení bere mimo jiné ohled na to, zda v příslušném programu nedošlo k významným změnám a zda se výše subvence v průběhu času nesnížila. Je třeba poznamenat, že výše opakované subvence se zpravidla tímto způsobem nesnižuje. Vzhledem k tomu, že k žádným takovým změnám nebo snížení subvence nedošlo, je výše subvence v tomto případě stanovena podle původní sazby z uvedeného šetření.
(252)
Takto zjištěná subvenční sazba týkající se daného programu během období šetření u všech nespolupracujících společností činí 0,38 %, což je sazba stanovená pro tento program v US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 17. listopadu 2008 o kruhově svařovaných troubách a trubkách z vysoce jakostní uhlíkové oceli (strana č. 26) (Federální rejstřík / sv. 73, č. 227, strana 70961/ ze dne 24. listopadu 2008)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté daňovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (66).
3.3.5.2. Preferenční daňové schéma pro společnosti, které využívají nejnovější a špičkové technologie
a) Popis
(253)
Na základě tohoto programu může podnik, jenž žádá o vydání osvědčení pro podnik využívající nejnovější a špičkové technologie, využívat snížené sazby u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program byl shledán napadnutelným, jak ze strany Unie při šetření případu bezdřevého natíraného papíru, tak ze strany orgánů USA. (67)
b) Právní základ
(254)
Právním základem tohoto programu je článek 28 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), jakož i správní opatření pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie, a oznámení státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Nedostatečná spolupráce
(255)
Čínská vláda odpověděla, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program v období šetření nevyužívala a pokud jde o informace týkající se případných výhod získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise poukazuje na výše uvedené argumenty, které se týkají požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi neomezené pouze na vývozce zařazené do vzorku (34.-35. bod odůvodnění výše). Komise proto svá zjištění o daném programu založila na informacích, které jsou obsažené ve spisu (zjištění ve věci bezdřevého natíraného papíru a podnět v tomto případu) v souladu s článkem 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(256)
Uvedený program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvek ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat. Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože je omezena na některé podniky a odvětví, jež patří do kategorie podporovaných, jako jsou ty, které působí v ocelářském průmyslu. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
e) Výpočet výše subvence
(257)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Vzhledem k tomu, že informace pro posouzení této výhody nejsou k dispozici a jelikož byl tento program předmětem šetření již v předchozím antisubvenčním řízení ze strany orgánů Unie, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody získané vyvážejícími výrobci hodnocení tohoto programu v prováděcím nařízení Rady (EU) č. 452/2011 ze dne 6. května 2011 o uložení konečného antisubvenčního cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (68), dle potřeby náležitě upravené, jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše.
(258)
Subvenční sazba zjištěná pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,9 %, což je aritmetický průměr sazeb stanovených pro tento program v nařízení uvedeném v předchozím bodě odůvodnění.
3.3.5.3. Úlevy na dani z příjmu pro podniky, které se zabývají komplexním využívání zdrojů („zvláštní suroviny“)
a) Popis
(259)
Tento daňový program umožňuje, aby podniky, které využívají jakoukoli ze surovin uvedených v katalogu pro úlevy na dani z příjmu pro podniky, jež využívají komplexní zdroje coby svou hlavní výrobní surovinu a které vyrábějí výrobky uvedené ve stejném katalogu podle státních a průmyslových norem, zahrnuly takto získané příjmy do celkových příjmů na základě snížené sazby 90 %. Při výpočtu daně z příjmu tak společnosti mohou odečíst 10 % příjmů. Tato výjimka se uděluje na dobu pěti let.
b) Právní základ
(260)
Právní základ tohoto programu tvoří článek 33 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, článek 99 nařízení Státní rady o provádění zákona ČLR o dani z příjmů podniků a katalog úlev na dani z příjmu pro podniky zabývající se komplexním využívání zdrojů.
c) Nedostatečná spolupráce
(261)
Čínská vláda uvedla, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program v období šetření nevyužívala a pokud jde o informace týkající se případných výhod získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise poukazuje na výše uvedené argumenty, které se týkají požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi neomezené pouze na vývozce zařazené do vzorku (34.-35. bod odůvodnění výše). Komise proto ve svých zjištěních o tomto programu vycházela z informací obsažených ve spisu (v tomto případě v podnětu), v souladu s článkem 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(262)
Uvedený program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvek ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tento program poskytuje výhodu pro příjemce ve výši daňových úspor podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože je omezena pouze na některé podniky využívající jako primárních surovin zdroje uvedené ve výše zmíněném katalogu daňových úlev, a to za účelem výroby výrobků uvedených v tomto katalogu.
e) Výpočet výše subvence
(263)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Vzhledem k nedostatku jiných informací pro posouzení této výhody, vycházela Komise ve svých zjištěních z informací obsažených v podnětu. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence přepočtena na celkový objem výroby příjemců během období šetření (jmenovatel), neboť subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených či přepravených výrobků.
(264)
Takto stanovená subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,01 %.
3.3.5.4. Daňová úleva na nákup speciálního zařízení
a) Popis
(265)
Tento program umožňuje společnostem, aby vyrovnaly 10 % nákladů na nákup speciálního zařízení použitého pro ochranu životního prostředí, úsporu energie a vody a bezpečnost při výrobě oproti dani z příjmu právnických osob splatné v roce, kdy bylo zařízení zakoupeno. Zbývající část 10 % investované částky může být převedena do následujících pěti let.
b) Právní základ
(266)
Právní základ tohoto programu tvoří článek 34 ČLR zákona o dani z příjmů podniků, článek 100 nařízení Státní rady o provádění zákona ČLR o dani z příjmů podniků.
c) Nedostatečná spolupráce
(267)
Čínská vláda odpověděla, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program v období šetření nevyužívala a pokud jde o informace týkající se případných výhod získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise poukazuje na výše uvedené argumenty, které se týkají požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi neomezené pouze na vývozce zařazené do vzorku (34. a 35. bod odůvodnění výše). Komise proto ve svých zjištěních o tomto programu vycházela z dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(268)
Uvedený program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvek ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tento program poskytuje výhodu pro příjemce ve výši daňových úspor podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(269)
Pokud jde o specifičnost tohoto programu, Komise se domnívá, že vzhledem k nedostatku informací ve spisu nemůže pokračovat v dalších zjištěních a dospět tak ke konečnému zjištění o specifičnosti tohoto programu. Komise proto nemohla tento program dále posoudit.
3.3.5.5. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
a) Popis
(270)
Tento program umožňuje společnostem, které se nacházejí v severovýchodním regionu (včetně provincií Liaoning, Jilin a Heilongjiang a obce Dalian), aby zaprvé snížily pro daňové účely délku odpisů dlouhodobého majetku až o 40 %, a tím zvýšily roční částku odpisů odečitatelných od daně z příjmu, a zadruhé, aby se zkrátila doba odpisů nehmotného majetku až o 40 % pro daňové účely, což vede ke zvýšení každoročních odpočtů z daně. Podle dokumentu vydaného ministerstvem financí a státní daňovou správu mohou daňoví poplatníci z řad právnických osob v určitých odvětvích, včetně metalurgického, využít rovněž dalších výhod týkajících se DPH, daně ze zdrojů a daně z příjmu právnických osob, zejména při pořizování dlouhodobého majetku.
b) Právní základ
(271)
Právním základem tohoto programu je preferenční politika týkající se daně z příjmů podniků pro oživení společností staré průmyslové základny v severovýchodním regionu (Caishui, č. 153, 20. září 2004), oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o odpisech majetku a provádění programu amortizace v severovýchodní staré průmyslové základně (Caishui, č. 17, 2. února 2005). Čínská vláda předložila právní základ, který dokládá ukončení tohoto programu dne 1. ledna 2008, tj. oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o několika preferenčních politikách, pokud jde o daň z příjmů podniků (č. 1 [2008]).
c) Nedostatečná spolupráce
(272)
Vedle předložení výše uvedeného právního základu, který dokládá ukončení programu, čínská vláda ve vztahu k informacím týkajícím se případné výhody, jež mohla být na základě tohoto programu poskytnuta, pouze odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise poukazuje na výše uvedené argumenty, které se týkají požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi neomezené pouze na vývozce zařazené do vzorku (34. a 35. bod odůvodnění výše). Komise dále konstatuje, že vzhledem k tomu, že tento program poskytuje subvence na nákup dlouhodobého majetku, který lze odepisovat více let, a vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila žádné podrobnosti o postupném ukončování výhod podle tohoto programu ani o případných zbývajících výhodách, které stále nejsou uplatněny v celém rozsahu, rozhodla se při svých zjištěních o tomto programu vycházet z informací obsažených ve spisu (v tomto případě v podnětu a v příslušných zjištěních USA) v souladu s článkem 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(273)
Tento program poskytuje subvence ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výhoda podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení se rovná daňové úspoře, kterou získaly způsobilé podniky odpočtem zrychlených odpisů a amortizací nákladů na nákup dlouhodobého majetku. Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, protože je omezena na podniky nacházející se ve vymezené územní oblasti, tj. v severovýchodním regionu.
e) Výpočet výše subvence
(274)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou příjemcem se považuje rozdíl mezi výší daně, která by byla pro daná aktiva zaplacena během období šetření při odpisu stanoveném v obvyklé výši, a skutečně zaplacenou částkou v rámci zrychleného odepisování. Vzhledem k tomu, že tento program dosud nebyl v antisubvenčním řízení orgánů Unie posouzen a že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů (69)) orgánů USA. Jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše, bere se v tomto nařízení při stanovení výše subvence na základě zjištění při jiných šetřeních mimo jiné ohled na to, zda u příslušného programu nedošlo k významným změnám a zda se výše subvence v průběhu času nesnížily. Je třeba poznamenat, že výše opakované subvence se zpravidla tímto způsobem nesnižuje. Vzhledem k tomu, že k žádným takovým změnám nebo snížení subvence nedošlo, je výše subvence v tomto případě stanovena podle původní sazby z daného šetření.
(275)
Takto zjištěná subvenční sazba s ohledem na daný program činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,08 %, což je sazba stanovená pro program týkající se osvobození od daně z příjmů pro investory ve vymezených územních oblastech v rámci Liaoning v US Decision Memorandum of 3 June 2010 on Wire Decking (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 3. června 2010 týkající se potahů drátů (strana č. 25) (Federální rejstřík / sv. 75, č. 111/10, s. 32902 / 10. června 2010)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté daňovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (70).
3.3.5.6. Osvobození od daně z příjmu u investic do technologické renovace na vnitrostátní úrovni
a) Právní základ
(276)
Právním základem pro tento program je dokument týkající se auditu daně z příjmu podniků, pokud jde o správu investičních úvěrů pro technologickou transformaci tuzemských zařízení, přijatý státní daňovou správou, č. 13 ze dne 17. ledna 2000 a oznámení týkající se vyhlášení a šíření opatření pro správu státních klíčových projektů pro technologickou obnovu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(277)
Čínská vláda odpověděla, že tento program byl ukončen ke dni 1. ledna 2008 prostřednictvím oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření státní daňové správy týkajícího se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku, č. 52 [2008] státní daňové správy. Vzhledem k tomu, že tento program poskytuje opakující se daňové výhody, které byly od roku 2008 ukončeny, a vzhledem k tomu, že neexistují žádné důkazy o tom, že by byly uplatňovány jakékoli zbývající dosud nečerpané výhody během období šetření, dospěla Komise k závěru, že tento program není napadnutelný.
3.3.5.7. Různé místní daňové úlevy
a) Popis
(278)
Podnět uvádí řadu daňových úlev, které jsou k dispozici v několika provinciích (tj. Shandong, město Chongqing, region Guangxi Zhuang, střední a západní regiony) v podobě snížené sazby daně z příjmu právnických osob ve výši 15 % oproti všeobecně uplatňované daňové sazbě 25 %.
b) Právní základ
(279)
Podnět uvádí právní základ pro daňovou slevu v provincii Shandong, a to sníženou sazbu daní z příjmu na základě zeměpisné polohy (provincie Zheijang a Shandong): zákon ČLR o dani z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi a pro zahraniční podniky, čl. 7, přijatý dne 9. dubna 1991, č. 45.
c) Nedostatečná spolupráce
(280)
Čínská vláda pouze uvedla, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program v průběhu období šetření nevyužívala a pokud jde o informace týkající se jejich případných výhod získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Kromě argumentů odkazujících na povinnost čínské vlády poskytnout úplné odpovědi (viz 34.-35. bod odůvodnění výše) Komise uvádí, že alespoň jedna z nižších daňových sazeb uvedených v této části poskytla výhodu jednomu ze spolupracujících vývozců (viz 231. bod odůvodnění a dále). Komise proto při posouzení tohoto programu vychází z informací obsažených ve spisu (v tomto případě v podnětu a v příslušných zjištěních USA) v souladu s článkem 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(281)
Tento program poskytuje subvence ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tato opakující se výhoda se rovná částce daňové úspory získané díky nižší sazbě daně z příjmu právnických osob podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický, neboť je omezený na společnosti sídlící ve vymezených územních oblastech ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení.
e) Výpočet výše subvence
(282)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby snížené o částku zaplacenou podle preferenční daňové sazby. Vzhledem k tomu, že tento program dosud nebyl v antisubvenčním řízení orgánů Unie posouzen a že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států. Jak bylo již uvedeno, bere se v tomto nařízení při stanovení výše subvence na základě zjištění při jiných šetřeních mimo jiné ohled na to, zda u příslušného programu nedošlo k významným změnám a zda se výše subvence v průběhu času nesnížily. Je třeba poznamenat, že výše opakované subvence se zpravidla tímto způsobem nesnižuje. Vzhledem k tomu, že k žádným takovým změnám nebo snížení subvence nedošlo, je výše subvence v tomto případě stanovena podle původní sazby z daného šetření.
(283)
Subvenční sazba zjištěná s ohledem na tento program činí během období šetření u všech nespolupracujících společností 0,66 %, což je sazba stanovená pro program týkající se snížené daně z příjmu na základě zeměpisné polohy v US Decision Memorandum on Certain Tow Behind Lawn Groomers and Certain Parts Thereof (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 12. června 2009 týkající se určitých přívěsných zařízení sekaček na trávu a některých jejich příslušných částí) (strana č. 11) (Federální rejstřík / sv. 74, č. 117, s. 29180. / 19. června 2009)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté daňovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (71).
3.3.5.8. Osvobození od daně z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky
a) Popis
(284)
Tento program se skládá z preferenčního daňového zacházení pro podniky se sídlem v Číně, které jsou akcionářem v jiných podnicích se sídlem v Číně v podobě osvobození tuzemských mateřských podniků od daně z příjmu z určitých dividend, bonusů a jiných kapitálových investic. Tento program byl napadnut v antisubvenčním řízení Unie týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (72).
b) Právní základ
(285)
Právním základem je článek 26 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, článek 83 nařízení o provádění zákona ČLR o dani z příjmů podniků, vyhláška č. 512 Státní rady zveřejněná dne 6. prosince 2007.
c) Nedostatečná spolupráce
(286)
Čínská vláda odpověděla, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program v období šetření nevyužila a pokud jde o informace týkající se případných výhod, získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise odkazuje na argumenty týkající se požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi (34.-35. bod odůvodnění výše). Komise se proto rozhodla vycházet při svých zjištěních o tomto programu z informací, které jsou k dispozici ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení, a to ze zjištění uvedených v rozhodnutí o bezdřevém natíraném papíru.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(287)
Uvedený program poskytuje subvence ve formě ušlých příjmů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tato výhoda se rovná výši daňových úspor pramenících z osvobození od daně z dividend, bonusů a jiných kapitálových investic pro podniky se sídlem v Číně v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický de iure ve smyslu ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán, který subvenci poskytuje, omezen na podniky se sídlem v Číně, jimž plynou od jiných podniků se sídlem v Číně příjmy z dividend - na rozdíl od podniků, které investují do podniků zahraničních. Uvedený program je rovněž specifický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení vzhledem k tomu, že je výhradně určen významným odvětvím a projektům podporovaným státem, jako je ocelářský průmysl (viz např. 182. bod odůvodnění výše) a rovněž vzhledem k tomu, že neexistují žádná objektivní kritéria pro vymezení způsobilosti pro tento program a ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky.
e) Výpočet výše subvence
(288)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti se zahrnutím příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně, po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. Vzhledem k tomu, že informace pro posouzení této výhody nejsou k dispozici a jelikož byl tento program předmětem šetření již v předchozím antisubvenčním řízení ze strany orgánů Unie, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody získané vyvážejícími výrobci hodnocení tohoto programu v řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru, náležitě upravené dle potřeby, jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše.
(289)
Takto stanovená subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,77 %, což je aritmetický průměr sazeb stanovených pro tento program v řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru.
3.3.5.9. Preferenční daňový program pro subjekty se zahraničními investicemi
(290)
V podnětu jsou uvedeny následující preferenční programy týkající se daně z příjmu pro podniky se zahraničními investicemi:
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro výrobní subjekty se zahraničními investicemi,
-
Místní programy na osvobození od daně z příjmu a její snížení pro výrobní podniky se zahraničními investicemi,
-
Slevy na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v tuzemsku,
-
Subvence na daň z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy.
(291)
Čínská vláda předložila příslušné právní základy, aby ukázala, že programy týkající se subjektů se zahraničními investicemi byly ukončeny zákonem ČLR o dani z příjmů právnických osob, přijatým dne 16. března 2007, a to v roce 2008 na 5. zasedání 10. Všečínského shromáždění lidových zástupců, a to:
-
Oznámení Státní rady o provádění přechodných preferenčních politik, pokud jde o daň z příjmů podniků č. 39 [2007] vydané Státní radou;
-
Oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření týkajících se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku, č. 52 [2008] státní daňové správy
(292)
Tato ustanovení ukazují, že do konce roku 2011 byly úlevy na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi postupně ukončovány. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tyto preferenční programy týkající se daně z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi jsou stále napadnutelné, neboť výrobci oceli s organickým povlakem mohou stále využívat zbývající výhody alespoň po část období šetření do konce roku 2011, a nelze vyloučit, že existuje náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi po roce 2012. Komise se nicméně rozhodla, že programy s ohledem na nutnost snížit administrativní zátěž pro všechny zúčastněné strany dále posuzovat nebude, a to i s ohledem na blížící se konec přechodného období a chybějící údaje o případném náhradním programu.
3.3.6. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE NEPŘÍMÝCH DANÍ A DOVOZNÍHO CLA
3.3.6.1. Dovozní clo a osvobození od DPH pro subjekty se zahraničními investicemi a některé domácí podniky používající dovážené zařízení v podporovaných odvětvích
a) Popis
(293)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že zařízení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaných projektech, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napadnut v antisubvenčním řízení EU týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (73).
b) Právní základ
(294)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Nedostatečná spolupráce
(295)
Čínská vláda tvrdila, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program v období šetření nevyužívala a pokud jde o informace týkající se případných výhod, získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise odkazuje na argumenty týkající se požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi (34. bod odůvodnění a dále), a při svých zjištěních o tomto programu tak bude vycházet z informací, které jsou k dispozici ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení, a to ze zjištění uvedených v řízení o bezdřevém natíraném papíru.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(296)
Tento program je považován za subvenci v podobě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii), neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné v případě, že by podniky nevlastnily osvědčení o státem podporovaných projektech vydané Národní komisí pro rozvoj a reformy. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Tento program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které získaly osvědčení o státem podporovaných projektech. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
e) Výpočet výše subvence
(297)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Vzhledem k tomu, že informace pro posouzení této výhody nejsou k dispozici a jelikož byl tento program předmětem šetření již v předchozím řízení o vyrovnávacím clu ze strany Unie, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody získané vyvážejícími výrobci hodnocení tohoto programu v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru, náležitě upravené dle potřeby, jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše.
(298)
Takto stanovená subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,89 %, což je aritmetický průměr sazeb stanovených pro tento program v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru.
3.3.6.2. Vracení DPH subjektům se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená na domácím trhu
a) Popis
(299)
Tento program poskytuje výhody subjektům se zahraničními investicemi v podobě vracení DPH při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. Zařízení nesmí být klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nesmí překročit celkový investiční limit pro subjekty se zahraničními investicemi podle „zkušebních správních opatření o nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu“. Tento program byl napadnut Unií v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (74) a orgány USA v řízení o uložení vyrovnávacího cla týkajícího se bezdřevého natíraného papíru z ČLR (75).
b) Právní základ
(300)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník státní daňové správy o vyhlášení prozatímních opatření o vracení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu subjekty se zahraničními investicemi, č. 171, 199, 20.9.1999; oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření týkajících se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu státní daňové správy, č. 176 [2008] ministerstva financí.
c) Nedostatečná spolupráce
(301)
Čínská vláda tvrdila, že daný program byl ukončen výše uvedeným oznámením č. 176 [2008], a to od 1. ledna 2009. Komise požádala čínskou vládu, aby poskytla informace o skutečném skončení výhod, které mají být poskytovány v průběhu delšího období, neboť daný program je spojen s nákupem majetku vyrobeného na domácím trhu. Pokud jde o případné výhody, které mohly být na základě tohoto programu získány, čínská vláda pouze odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise odkazuje na argumenty týkající se požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi (34. bod odůvodnění a dále). Komise také poukazuje na to, že oznámení č. 176 stanoví přechodné období pro pořizování způsobilého dlouhodobého majetku a pro podání přihlášky s cílem získat výhodu do 30. června 2009. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila informace o postupném ukončování výhod a vzhledem k tomu, že tyto výhody, jelikož jsou spojené s dlouhodobými aktivy, mohou být poskytovány po určité období a pokračovat i v období šetření, Komise při svých zjištěních o tomto programu vychází z dostupných informací podle článku 28 základního nařízení, a to ze zjištění uvedených v řízení o bezdřevém natíraném papíru.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(302)
Tento program je považován za subvenci ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii), čímž poskytuje společnostem z řad příjemců výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky (subjekty se zahraničními investicemi), pokud jde o nákup zařízení, které není klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození. Vzhledem k tomu, že neexistují žádná objektivní kritéria pro omezení způsobilosti pro tento program a ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky, nic nenasvědčuje tomu, že by daný program nespecifický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Program je mimoto specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, jelikož subvence závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým.
e) Výpočet výše subvence
(303)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu, kterou příjemci získali, se považuje výše DPH proplacené při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. Vzhledem k tomu, že informace pro posouzení této výhody nejsou k dispozici a jelikož byl tento program ze strany Unie předmětem šetření již v předchozím řízení o vyrovnávacím clu, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody získané vyvážejícími výrobci hodnocení tohoto programu v řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru, náležitě upravené dle potřeby, jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše.
(304)
Takto stanovená subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,04 %, což je aritmetický průměr sazeb stanovených pro tento program v řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru.
3.3.6.3. Odpočet DPH u dlouhodobých aktiv v centrálním regionu
a) Popis
(305)
Tento program se týká plátců DPH působících zejména v některých uvedených odvětvích, včetně metalurgického průmyslu. Program stanoví, že způsobilí plátci DPH, kteří se nacházejí ve 26 městech starých průmyslových základen centrálního regionu a kteří investují do některého dlouhodobého majetku, mohou odečíst částku DPH za dlouhodobý majetek od své celkové splatné částky DPH.
b) Právní základ
(306)
Právní základ tohoto programu tvoří sdělení ministerstva financí a státní daňové správy, kterým se vyhlašují prozatímní opatření na rozšíření oblasti působnosti, pokud jde o vyrovnání daně z přidané hodnoty v ústřední oblasti, č. 75, 2007, oznámení ministerstva financí a státní daňové správy týkající se otázek celostátního provádění reformy daně z přidané hodnoty, č. 170 [2008] ministerstva financí.
c) Nedostatečná spolupráce
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen dnem 1. ledna 2009 prostřednictvím oznámení č. 170 [2008] a pokud jde o informace týkající se případných výhod získaných na základě tohoto programu, odkázala na odpovědi výrobců zařazených do vzorku. Komise odkazuje na argumenty týkající se požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi (34. bod odůvodnění a dále). Komise konstatuje, že vyhláška č. 170 stanoví, že výhody v oblasti DPH poskytované společnostem nacházejícím se v centrálním regionu končí na konci roku 2008 s možností převodu pouze do ledna 2009. Nicméně tyto výhody, jelikož jsou spojené s dlouhodobými aktivy, mohou být poskytovány po určité období a pokračovat i v období šetření; kromě toho se zdá, že oznámení obsahuje další preferenční systém DPH pro podniky nacházející se v centrální oblasti, jenž spočívá v snížení použitelné sazby DPH o jednu polovinu, a to od ledna 2009. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila vysvětlení, pokud jde o postupné ukončení zbývajících výhod v rámci tohoto programu, ani pokud jde o informace o případném náhradním programu, vychází Komise při svých zjištěních o daném programu z důkazů obsažených ve spisu podle článku 28 základního nařízení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(308)
Tento program je považován za subvenci ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii), čímž poskytuje společnostem z řad příjemců výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jež se rovná částce úspory za DPH odečtené z nákupu dlouhodobých aktiv. Program je specifický v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož právní předpisy omezují přístup k němu na určité podniky, tj. výrobní podniky, které působí v uvedených odvětvích. Tento program je rovněž specifický podle čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť je omezen na určité oblasti, tj. města starých průmyslových základen centrálního regionu.
e) Výpočet výše subvence
(309)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu, kterou příjemci získali, se považuje výše úspory za DPH odečtené z nákupu dlouhodobých aktiv. Vzhledem k tomu, že informace pro posouzení této výhody nejsou k dispozici a jelikož byl již v tomto řízení posuzován srovnatelný program týkající se DPH, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody získané vyvážejícími výrobci hodnocení uvedené v 297. a 298. bodě odůvodnění.
(310)
Takto zjištěná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,89 %.
3.3.6.4. Jiné daňové výsady města Ma'anshan
a) Zjištění, jež šetření přineslo
(311)
Podnět uvádí různé daňové výsady, kterých od roku 2008 do roku 2010 požívali výrobci oceli s organickým povlakem nacházející se ve městech Ma'anshan a Wuhan, včetně osvobození od daní za údržbu a výstavbu města a dodatečných poplatků na vzdělávací fondy. Komise požádala čínskou vládu, aby ji o těchto daňových výhodách informovala. Čínská vláda odpověděla, že požadované informace jsou pro účely šetření nepodstatné, neboť žádný z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku se nenachází ve městě Ma'anshan. Komise odkazuje na vysvětlení týkající se požadavku, aby čínská vláda poskytla informace rovněž ohledně nepodložených tvrzení o subvenci, pokud jde o společnosti nezařazené do vzorku (34.-35. bod odůvodnění výše).
(312)
Vzhledem k tomu, že čínská vláda žádné informace neposkytla, dochází Komise k závěru, že daňové výsady poskytované ve městech Ma'anshan a Wuhan představují subvenci ve formě ušlých příjmů ze strany čínské vlády podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bod ii). Daňové výsady poskytují výhodu společnostem z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť přinášejí daňové úspory ve výši rozdílu mezi zaplacenou částkou za daň a výší daně, která je mimo program běžně placena. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť je omezen na podniky usazené v určitých vymezených regionech nebo v obcích v Ma'anshanu.
b) Výpočet výše subvence
(313)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k nedostatku jiných informací pro posouzení této výhody jsou zjištění Komise založena na informacích uvedených v podnětu. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence přepočtena na celkový objem výroby příjemců během období šetření (jmenovatel), neboť subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených či přepravených výrobků.
(314)
Takto stanovená subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,08 %.
3.3.7. GRANTOVÉ PROGRAMY
(315)
V podnětu se uvádí, že společnosti vyrábějící dotčený výrobek získaly od roku 2005 až do nedávné doby (včetně roku 2009) výhody z několika grantových programů a podprogramů. Nelze vyloučit, že platby v rámci tohoto programu buď stále probíhají nebo byly uskutečněny jednorázově v souvislosti s kapitálovými investicemi, a představují tedy pokračující výhody, které stále nejsou uplatněny v celém rozsahu během zvoleného patnáctiletého odpisového období. Přestože byla čínská vláda požádána, aby o těchto programech poskytla informace, žádná smysluplná odpověď nebyla z její strany předložena, a to ohledně žádného z uvedených programů. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neposkytla odpovědi týkající se uvedených aspektů, vychází Komise při svých zjištěních z nejspolehlivějších dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
3.3.7.1. Program China World Top Brand
a) Právní základ
(316)
Jak je uvedeno v podnětu, právní základ tohoto programu tvoří:
-
Oběžník o provádění hodnocení výrobků, které se ucházejí o označení China World Top Brand, GZJH [2005] č. 95
-
Oznámení č. 5, 2005 čínského propagačního výboru pro strategii nejlepších značek, kterým se vyhlašuje seznam nejlepších čínských značkových výrobků
-
Oběžník týkající se provádění programu China World Top Brand v roce 2006, ZJZH [2006] č. 11
-
Oznámení č. 6, 2006 čínského propagačního výboru pro strategii nejlepších značek, kterým se vyhlašuje seznam nejlepších čínských značkových výrobků
-
Oznámení č. 6, 2007 čínského propagačního výboru pro strategii nejlepších značek, kterým se vyhlašuje seznam nejlepších čínských značkových výrobků
-
Oběžník týkající se provádění programu China World Top Brand v roce 2008, ZJZH [2008] č. 23
-
Opatření čínské vlády týkající se správy programu nejlepších čínských značkových výrobků
b) Způsobilost
(317)
Pouze výrobci, kterým bylo uděleno označení „China World Top Brand“, mají nárok na výhody plynoucí z tohoto programu. Podnět uvádí řadu výrobků z oceli, které získaly výše uvedené označení a které jsou vyráběny ocelářskými společnostmi, jež jsou předmětem tohoto šetření.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(318)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády vychází Komise při svých zjištěních z informací obsažených ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení.
(319)
Tento program poskytuje finanční příspěvek v podobě grantů, netržních úvěrů a jiných pobídek, které představují přímý převod peněžních prostředků, a udělují výhody příjemcům ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(320)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k ní je podle právních předpisů omezen pouze na určité podniky, tj. podniky, jejichž výrobky získaly označení „China World Top Brand“. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(321)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí orgánů Spojených států. Jak bylo již uvedeno, bere se v tomto nařízení při stanovení výše subvence na základě zjištění při jiných šetřeních mimo jiné ohled na to, zda u příslušného programu nedošlo k významným změnám a zda se výše subvence v průběhu času nesnížily. Je třeba poznamenat, že výše opakované subvence se zpravidla tímto způsobem nesnižuje. Vzhledem k tomu, že k žádným takovým změnám nebo snížení subvence nedošlo, je výše subvence v tomto případě stanovena podle původní sazby z uvedeného šetření.
(322)
Takto zjištěná subvenční sazba s ohledem na daný program činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,13 %, což je aritmetický průměr stanovený pro podobné programy v US Decision Memorandum of 6 April 2009 on Citric Acid and Certain Citrate Salts (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 6. dubna 2009 týkající se kyseliny citronové a některých citrátových solí (strana č. 6) (Federální rejstřík / sv. 74, č. 69, s. 16836 / 13. dubna 2009)), US Decision Memorandum of 14 May 2010 on Pre-Stressed Concrete Steel Wire Strand (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 14. května 2010 týkající se ocelových výztuží do betonu (strana č. 29) (Federální rejstřík / sv. 75, č. 98, s. 28557 / 21. května 2010)), US Decision Memorandum of 28 May 2010 on Certain Steel Grating (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 28. května 2010 týkající se některých ocelových mříží (strana č. 18) (Federální rejstřík / sv. 75, No. 109, s. 32362/ 8. června 2010), US Decision Memorandum of 28 March 2011 on Aluminium Extrusions (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 28. března 2011 týkající se hliníkových výlisků (strana č. 19) (Federální rejstřík / sv. 76, č. 64, s. 18521 / 4. dubna 2011)) a US Decision Memorandum of 11 October 2011 on Multi-layered Wood Flooring (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 11. října 2011 týkající se vícevrstvých dřevěných podlahovin (strana č. 17) (Federální rejstřík / sv. 76, č. 201, s. 64313 / 18. října 2011)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté grantovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (76).
3.3.7.2. Programy a podprogramy pro známé značky (Chongqing Famous Brands, Hubei Province Famous Brands, Ma'anshan Famous Brands, Shandong Province Top Brands, Wuhan Famous Brands)
a) Právní základ
(323)
Jak je uvedeno v podnětu, právní základ tohoto programu, s ohledem na podprogram Shandong tvoří:
-
Sdělení o tisku a distribuci z roku 2003 týkající se politiky pro posílení a rozšíření vývozu do zahraničí v provincii Shandong LWJMJCZ, [2003] č. 180.
-
Politika pro rok 2004 týkající se posílení a rozšíření spolupráce v oblasti zahraničního obchodu a hospodářství v provincii Shandong, LWJMJCZ, [2003] č. 1037;
-
Politika pro rok 2005 týkající se posílení a rozšíření spolupráce v oblasti zahraničního obchodu a hospodářství v provincii Shandong;
-
Sdělení o tisku a distribuci z roku 2006 týkající se politiky pro posílení a rozšíření spolupráce v oblasti zahraničního obchodu a hospodářství v provincii Shandong, LCQ, [2006] č. 5.
-
Finanční prostředky určené na zvláštní ocenění pro rozvoj vývozních značek, Lucaiqizhi, 2008, č. 75.
b) Způsobilost
(324)
Tento program poskytuje výhody výrobcům těch výrobků, jež jsou označeny jako „známé značky“ a jsou určeny na vývoz. Podnět uvádí řadu výrobců dotčeného výrobku, kteří daný program využívali přinejmenším do roku 2009.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(325)
Podnět tvrdí, že tento program byl navržen s cílem podpořit tuzemská vyspělá výrobní odvětví a podpořit vývoz jejich výrobků na světové trhy. Hlavní rámec tohoto programu je vymezen v ústředním programu, přičemž vlády na provinční a místní úrovni podle něj vyvíjejí vlastní programy známých značek na podporu vývozu místních výrobků. USA tento grantový program napadly v rámci WTO (DS 387). Orgány USA se navíc proti tomuto programu bránily prostřednictvím několika řízení uvedených v podnětu. Komise rovněž napadla výhody poskytované tímto programem v případě bezdřevého natíraného papíru (77).
(326)
Program „známé značky“ poskytuje finanční příspěvky v podobě úvěrů se subvencovaným úrokem, financování výzkumu a vývoje a hotovostních finančních odměn za vývoz. Tyto pobídky představují přímý převod peněžních prostředků, čímž jsou příjemci poskytovány výhody ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(327)
Tato subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k ní je právními předpisy omezen pouze na podniky, které vyvážejí výrobky označené jako „známé značky“. Navíc vzhledem k tomu, že orgán poskytující subvenci zjevně nestanoví žádná objektivní kritéria ani podmínky pro provádění tohoto programu, je subvence rovněž specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Preferenční zacházení v rámci tohoto programu je také specifické podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť jeho výhody jsou závislé na objemu vývozu příslušných výrobků označených jako „známé značky“.
d) Výpočet výše subvence
(328)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států. Jak bylo již uvedeno, bere se v tomto nařízení při stanovení výše subvence na základě zjištění při jiných šetřeních mimo jiné ohled na to, zda u příslušného programu nedošlo k významným změnám a zda se výše subvence v průběhu času nesnížily. Je třeba poznamenat, že výše opakované subvence se zpravidla tímto způsobem nesnižuje. Vzhledem k tomu, že k žádným takovým změnám nebo snížení subvence nedošlo, je výše subvence v tomto případě stanovena podle původní sazby z uvedeného šetření.
(329)
Takto zjištěná subvenční sazba s ohledem na daný program činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,13 %, což je aritmetický průměr stanovený pro podobné programy v US Decision Memorandum of 6 April 2009 on Citric Acid and Certain Citrate Salts (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 6. dubna 2009 týkající se kyseliny citronové a některých citrátových solí (strana č. 6) (Federální rejstřík / sv. 74, č. 69, s. 16836 / 13. dubna 2009)), US Decision Memorandum of 14 May 2010 on Pre-Stressed Concrete Steel Wire Strand (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 14. května 2010 týkající se ocelových výztuží do betonu (strana č. 29) (Federální rejstřík / sv. 75, č. 98, s. 28557 / 21. května 2010)), US Decision Memorandum of 28 May 2010 on Certain Steel Grating (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 28. května 2010 týkající se některých ocelových mříží (strana č. 18) (Federální rejstřík / sv. 75, No. 109, s. 32362/ 8. června 2010), US Decision Memorandum of 28 March 2011 on Aluminium Extrusions (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 28. března 2011 týkající se hliníkových výlisků (strana č. 19) (Federální rejstřík / sv. 76, č. 64, s. 18521 / 4. dubna 2011)) a US Decision Memorandum of 11 October 2011 on Multi-layered Wood Flooring (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 11. října 2011 týkající se vícevrstvých dřevěných podlahovin (strana č. 17) (Federální rejstřík / sv. 76, č. 201, s. 64313 / 18. října 2011)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté grantovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (78).
3.3.7.3. Fond projektu pro státní klíčové technologie
a) Nedostatečná spolupráce čínské vlády
(330)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda pouze uvedla, že tento program byl ukončen v roce 2003 a že nebyl využíván žádným z vývozců zařazených do vzorku. Jelikož čínská vláda tuto odpověď nepodpořila žádnými důkazy nebo dalším objasněním, vychází Komise při analýze daného programu z dostupných údajů podle článku 28 základního nařízení.
b) Právní základ
(331)
Jak je uvedeno v podnětu, právní základ tohoto programu tvoří:
-
Oběžníky státu: Guojingmao Touzi č. 886 z roku 1999, Guojingmao Touzi č. 122 z roku 1999, Guojingmao Touzi č. 1038 z roku 1999, Guojingmao Touzi č. 822 z roku 2000 a
-
Opatření pro správu zvláštního fondu veřejného dluhu pro státní klíčové projekty technologické rekonstrukce
c) Způsobilost
(332)
Podle citací ze základních právních předpisů obsažených v podnětu jsou podporované podniky v rámci tohoto programu „vybírány zejména z velkých státem vlastněných podniků, tj. mezi 512 klíčovými podniky, 120 pilotními skupinami podniků a předních podniků daného výrobního odvětví.“ Upřednostňovány jsou rovněž podniky nacházející se ve starých průmyslových základnách v severovýchodní, střední a západní oblasti.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády se Komise opírá o údaje obsažené v podnětu a/nebo o další zdroje uvedené v podnětu (79).
(334)
Podnět uvádí, že cílem tohoto programu je poskytnout finanční podporu způsobilým podnikům, a podpořit tak: technologickou obnovu klíčových průmyslových odvětví, podniků a výrobků; usnadnění modernizace technologie; zlepšení struktury výrobků; zlepšení jakosti; zvýšení dodávek; rozšíření domácí poptávky; nepřetržitý a zdravý rozvoj státního hospodářství. V podnětu se uvádí, že fond podpořil 47 železářských a ocelářských podniků, což představuje investice v celkové výši 75 miliard RMB. Orgány USA tento program napadly nejméně ve dvou řízeních.
(335)
Program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvky v podobě grantů na pořízení dlouhodobých aktiv v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem i) základního nařízení, a poskytuje tak příjemci výhodu. Vzhledem k tomu, že tato subvence je spojena s dlouhodobými aktivy a je poskytována v průběhu času, dochází se na základě dostupných údajů k závěru, že tato výhoda pokračuje i v období šetření.
(336)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť podpora je omezena na některé velké státem vlastněné podniky a veřejné holdingové podniky mezi 512 klíčovými podniky a 120 pilotními skupinami podniků. Vzhledem k tomu, že projekt se zaměřuje na podniky nacházející se ve vymezených územních oblastech starých průmyslových základen v severovýchodní, střední a západní části, je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení.
e) Výpočet výše subvence
(337)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům podobné rozhodnutí orgánů Spojených států, a to US Decision Memorandum of 10 September 2010 on Seamless Carbon and Alloy Steel Standard, Line, and Pressure Pipe (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 10. září 2010 týkající se některého bezešvého standardního a vysokotlakého potrubí z uhlíkové a legované oceli (strana č. 19) (Federální rejstřík sv. 75, č. 182, s. 57444 / 21. září 2010)).
(338)
Takto stanovená subvenční sazba s ohledem na daný program činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,01 %, což je sazba stanovená u podobného programu v rozhodnutí USA uvedeném v předchozím bodě odůvodnění.
3.3.7.4. Programy na snížení antidumpingových právních poplatků
a) Nedostatečná spolupráce čínské vlády
(339)
Podnět uvádí různá šetření provedená orgány USA (80) a Komisí (řízení týkající se bezdřevého natíraného papíru), která shledala napadnutelnými několik provinčních programů, přičemž 40 % právních poplatků za účast společnosti v příslušném antidumpingovém řízení byla hrazena místním finančním úřadem. Vzhledem k tomu, že čínská vláda na otázky týkající se uvedeného programu neodpověděla a pouze se omezila na konstatování, že vývozci zařazení do vzorku tento program nevyužívali, vycházela Komise při svých zjištěních z dostupných údajů obsažených ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení.
b) Právní základ
(340)
V souladu s podnětem a rozhodnutím Komise týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (193. bod odůvodnění) jsou právním základem tohoto programu:
-
Prováděcí pravidla pro politiku podpory subjektům, proti nimž je vedeno antidumpingové, antisubvenční či ochranné šetření
c) Způsobilost
(341)
Tento program je dostupný společnostem, které se účastní antidumpingových šetřeních a jednají v souladu s pokyny ministerstva obchodu a orgánů na úrovni provincií.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(342)
Tento program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvek v podobě přímého převodu peněžních prostředků ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení za účelem pokrytí právních poplatků v antidumpingových řízeních a představuje výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) a c) základního nařízení, neboť je omezena na určité podniky, jichž se týkají zahraniční antidumpingová řízení. Daný program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť je omezen na určité podniky evidované ve vymezených územních oblastech, které řídí příslušné orgány na úrovni provincií provádějící tento program.
e) Výpočet výše subvence
(343)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že informace pro posouzení této výhody nejsou k dispozici a jelikož byl tento program předmětem šetření ze strany orgánů Unie již v předchozím antisubvenčním řízení, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody získané vyvážejícími výrobci hodnocení tohoto programu v řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru, náležitě upravené dle potřeby, jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše.
(344)
Takto zjištěná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí na základě zjištění týkajícího se bezdřevého natíraného papíru 0,01 % (81).
3.3.8. NÁKUP ZBOŽÍ VLÁDOU ZA VYŠŠÍ NEŽ PŘIMĚŘENOU CENU
(345)
Podnět obsahoval důkazy o tom, že čínská vláda prostřednictvím státem vlastněných podniků nakupovala ocelové výrobky vyráběné výrobci oceli s organickým povlakem. V podnětu bylo uvedeno, že čínská vláda nakupovala řadu ocelových výrobků, včetně barvou povlakovaných plechů, svitků válcovaných za tepla, plechů válcovaných za studena, plechů střední kvality, galvanizovaných plechů a mnoha dalších. V podnětu bylo ukázáno, že cena za nákup tohoto zboží státem vlastněnými podniky byla stanovena s odkazem na různé prvky a/nebo srovnávací základy, a že existují cenové stropy nebo úpravy v závislosti na různém zboží a skutečnosti, zda se obchodní operace týkala stran ve spojení.
(346)
Čínská vláda ve své odpovědi odkázala na obecné argumenty ohledně státem vlastněných podniků, v nichž tvrdí, že se neprokázalo, že státem vlastněné podniky kupující tyto výrobky z oceli jsou veřejnými orgány ve smyslu Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a že čínská vláda nemůže shromažďovat údaje týkající se obchodních operací neznámých subjektů. Čínská vláda rovněž uvedla, že v podnětu není uveden žádný nákup zboží, který by zahrnoval výrobce zařazené do vzorku. Komise odkazuje na své závěry, v nichž se uvádí, že subjekty kupující ocel s organickým povlakem a další výrobky z oceli jsou státem vlastněné podniky (49.-73. bod odůvodnění výše) a na žádost směřovanou čínské vládě, aby poskytla rovněž informace o vývozcích nezařazených do vzorku (viz 34. a 35. bod odůvodnění výše). Vzhledem k tomu, že čínská vláda k tomuto programu další informace neposkytla, vychází Komise při svých zjištěních z informací, které jsou k dispozici ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení.
(347)
Vzhledem k tomu, že ceny jsou vyšší než tržní a že stát poskytuje výrobcům oceli s organickým povlakem výhodu prostřednictvím nákupů ze strany státem vlastněných podniků, je tento program napadnutelný podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 6 písm. d) základního nařízení. Rovněž je třeba zohlednit skutečnost, že šetření potvrdilo tvrzení uvedené v podnětu o tom, že na trhu neexistují spolehlivé tržní ceny, neboť na trhu s ocelí převládá vliv veřejného sektoru, a že státem vlastněné podniky mají na čínském trhu s ocelí rozhodující podíl, přinejmenším pokud jde o ocel válcovanou za tepla a za studena (viz 76.-79. bod odůvodnění). Tato subvence je rovněž specifická podle čl. 4 odst. 2 základního nařízení, neboť je omezena pouze na vybrané ocelářské subjekty se státní účastí. Složitost těchto obchodních operací a souvisejících smluv, jakož i chybějící nezbytné údaje ve spisu neumožnily Komisi dospět k jasnému závěru o tomto programu. Komise se tudíž rozhodla dále tento program neposuzovat.
3.3.9. JINÉ REGIONÁLNÍ PROGRAMY
a) Nedostatečná spolupráce čínské vlády
(348)
Čínská vláda odpověděla, že vzhledem k tomu, že žádný z výrobců zařazených do vzorku se nenachází v oblasti, na niž se vztahují regionální programy uvedené v tomto oddíle, nejsou informace, jež Komise požaduje, podstatné pro účely šetření. S ohledem na důležitost této informace pro šetření (viz 34.-35. bod odůvodnění výše), se Komise poté, co neobdržela odpověď od čínské vlády, opírá při svém rozhodnutí o všechny regionální programy uvedené v tomto oddíle a o skutečnosti, které jsou k dispozici ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení.
3.3.9.1. Subvence poskytované v zóně Tianjin Binhai New Area a Tianjin Economic and Technological Development Area
a) Právní základ
(349)
Právním základem režimu zrychlených odpisů je oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o související preferenční politice, pokud jde o daň z příjmů podniků na podporu rozvoje a otevřenosti oblasti Binhai New Area of Tianjin.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(350)
V podnětu se uvádí, že cílem tohoto programu je podporovat výstavbu vědecko-technologické infrastruktury v Tianjin Binhai New Area (TBNA) a Tianjin Economic and Technological Development Area (TETDA) a vybudovat systém vědecko-technologické obnovy a provozní kapacity. Podnět uvádí, že finanční výhody v rámci tohoto programu byly poskytnuty prostřednictvím fondu pro vědu a technologie a programu zrychlených odpisů. Tyto výhody mají být omezeny na podniky, které se nacházejí v oblasti působnosti správního výboru TBNA, včetně společností vyrábějících/vyvážejících dotčený výrobek. Podnět odkazuje na rozhodnutí orgánů USA ve vyrovnávacím řízení týkajícím se některého bezešvého standardního a vysokotlakého potrubí z uhlíkové a legované oceli z Čínské lidové republiky, v němž byl tento program shledán napadnutelným (82).
(351)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády vychází Komise ve svém rozhodnutí o tomto programu z nejspolehlivějších dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení obsažených v podnětu a v uvedeném rozhodnutí orgánů USA.
(352)
Tento program poskytuje neopakující se výhodu společnostem z řad příjemců, a to v podobě grantů v rámci fondu pro vědu a technologie ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení (přímý převod peněžních prostředků) a v podobě ušlých příjmů podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, pokud jde o program zrychlených odpisů.
(353)
Subvence v rámci fondu pro vědu a technologie a programu zrychlených odpisů jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť jsou omezeny na určité podniky ve vymezených územních oblastech (tj. TBNA a/nebo TETDA).
c) Výpočet výše subvence
(354)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí orgánů Spojených států, a to US Decision Memorandum of 10 September 2010 on Certain Seamless Carbon and Alloy Steel Standard, Line, and Pressure Pipe (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 10. září 2010 týkající se některého bezešvého standardního a vysokotlakého potrubí z uhlíkové a legované oceli z Čínské lidové republiky (strana č. 20 a 21) (Federální rejstřík sv. 75, č. 182, s. 57444 / 21. září 2010)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté daňovými a grantovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (83).
(355)
Celková subvenční sazba zjištěná během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,61 %, což odpovídá akumulované hodnotě dotčených programů, jak je uvedeno v rozhodnutí zmíněném v předchozím bodě odůvodnění.
3.3.9.2. Programy týkající se severovýchodního regionu
a) Právní základ
(356)
Právním základem je oběžník ministerstva financí a státní daňové správy ze dne 14. září 2004, v němž jsou otiskována a zveřejňována nařízení o příslušných otázkách týkajících se širšího uplatnění odpočtu DPH v severovýchodním oblastech.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(357)
Žadatel tvrdil, že čínská vláda zavedla v roce 2003 program revitalizace severovýchodního regionu s cílem oživit starou průmyslovou základnu Dalian City a tři severovýchodní provincie Liaoning, Jilin s Heilongjiang, což je tradiční středisko čínského ocelářského průmyslu. V podnětu se tvrdí, že čínská vláda vytvořila zvláštní banku Northeast Revitalisation Bank (NRB), která je kontrolována Státní radou a pověřena finanční podporou na oživení starého střediska těžkého průmyslu v severovýchodním regionu.
(358)
Podnět rovněž uvádí subvence, které v rámci tohoto programu poskytuje Export-Import Bank of China („EXIM bank“) prostřednictvím své pobočky v Dalianu v celkové výši 5 miliard RMB v podobě vývozních úvěrů a jiných „levných úvěrů“, jež pro místní podniky představují 150 milionů RMB úspor od listopadu 2003. V podnětu se rovněž tvrdí, že úvěry byly rozšířeny i na nebonitní podniky s cílem zvýšit konkurenceschopnost oslabených podniků ve státním vlastnictví, kterým byl poskytnut nepřiměřený přístup k finančním zdrojům i přesto, že měly nejvyšší podíl nesplácených úvěrů v zemi.
(359)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády opírá Komise své rozhodnutí týkající se toho programu o informace obsažené v podnětu a v US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 17. listopadu 2008 o kruhově svařovaných troubách a trubkách z vysoce jakostní uhlíkové oceli (strana č. 21 a 22) (Federální rejstřík / sv. 73, č. 227, strana 70961/ ze dne 24. listopadu 2008)), náležitě upravené dle potřeby, jak je uvedeno v 252. bodě odůvodnění výše.
(360)
Tento program poskytuje výhodu společnostem z řad příjemců v podobě: i) grantů jakožto úrokové podpory vývozu; ii) vracení DPH za nákup dlouhodobých aktiv.
(361)
S ohledem na bod i) úroková podpora vývozu představuje poskytování úrokové podpory subvenci v podobě grantu ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Rozhodnutí USA tento program týkající se revitalizace severovýchodního regionu, jak je uvedeno v podnětu, označuje jako „Fond na rozvoj zahraničního obchodu“. Tento program je řízen orgány provincie Liaoning, a to provinčním Úřadem zahraničního obchodu a hospodářské spolupráce provincie Liaoning a Finančním odborem provincie Liaoning). Mezi způsobilými projekty jsou i projekty prováděné vyvážejícími podniky, mimo jiné za účelem zlepšení konkurenceschopnosti jejich vývozní základny a průzkumu mezinárodního trhu. Vzhledem k tomu, že tyto dotace jsou závislé na vývozní výkonnosti, je daný program specifický v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(362)
S ohledem na bod ii) vracení DPH za nákup dlouhodobých aktiv představuje subvenci v podobě ušlých příjmů ze strany státu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. V rámci tohoto programu mohou plátci DPH určitých výrobních odvětví odečíst DPH za nákup dlouhodobých aktiv od DPH z prodeje hotových výrobků. Tento odpočet DPH je omezen na podniky nacházející se v severovýchodním regionu, a je proto regionálně specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení.
c) Výpočet výše subvence
(363)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států.
(364)
Takto zjištěná celková subvenční sazba v rámci Programu pro obnovu severovýchodního regionu činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,18 %, což odpovídá akumulované hodnotě za granty a vrácené DPH v rámci Fondu na rozvoj zahraničního obchodu, jak je uvedeno v US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (Line Pipe) (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 17. listopadu 2008 o kruhově svařovaných troubách a trubkách z vysoce jakostní uhlíkové oceli (strana č. 21 a 22) (Federální rejstřík / sv. 73, č. 227, strana 70961/ ze dne 24. listopadu 2008)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté podobnými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (84).
a) Právní základ
(365)
Právním základem jsou dočasná správní opatření týkající se finanční úrokové podpory na vývoz výrobků špičkové technologie a příslušných výrobních zařízení provincie Liaoning ze dne 16. prosince 2004.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(366)
Podnět tvrdí, že v rámci tohoto programu je poskytována pomoc podnikům s cílem zvýšit vývoz výrobků špičkové technologie a podporuje se rozvoj podniků nacházejících se v provincii Liaoning. Program spravuje Úřad zahraničního obchodu a hospodářské spolupráce provincie Liaoning, Finanční odbor provincie Liaoning a Hospodářská komise provincie Liaoning. Orgány USA shledaly tento program napadnutelným ve výše uvedeném rozhodnutí týkajícím se trub a trubek (viz 359. bod odůvodnění).
(367)
Tento program představuje výhodu v podobě přímého převodu peněžních prostředků ze strany čínské vlády za účelem zaplacení úroků z bankovních úvěrů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Vývozními úvěry se rozumí krátkodobé půjčky podnikům, které vyrábějí výrobky špičkové technologie a příslušná výrobní zařízení v provincii, poskytnuté bankami a nebankovními finančními institucemi v důsledku nedostatku potřebných finančních prostředků na výrobu a provoz na období od okamžiku deklarovaného vývozu a obdržením platby. Způsobilé podniky musí vykazovat roční objem vývozu vyšší než 1 milion USD, přičemž vyvážené výrobky musí být zahrnuty v rámci „katalogu čínských výrobků špičkové technologie určených na vývoz“ nebo příslušného výrobního zařízení. Tento program je proto specifický podle čl. 4 odst. 2 základního nařízení, neboť je omezen na podniky, jež splňují daná kritéria. Tento program je rovněž závislý na vývozní výkonnosti podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Program je i regionálně specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na podniky ve vymezené územní oblasti na severovýchodě Číny.
c) Výpočet výše subvence
(368)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států.
(369)
Takto zjištěná subvenční sazba činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,43 %, což odpovídá sazbě systému úrokové podpory vývozu, stanovené v US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 17. listopadu 2008 o kruhově svařovaných troubách a trubkách z vysoce jakostní uhlíkové oceli (strana č. 23) (Federální rejstřík / sv. 73, č. 227, strana 70961/ ze dne 24. listopadu 2008)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté podobnými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (85).
a) Zjištění, jež šetření přineslo
(370)
Podnět odkazuje na předchozí program úrokové podpory vývozu, který lze využít pouze v souvislosti s nevyčerpanými „vývozními úvěry“. Orgány USA rovněž shledaly tento program napadnutelným v rozhodnutí týkajícím se trub a trubek.
(371)
Právním základem je „prozatímní správní opatření týkající se finanční podpory na vývoz výrobků špičkové technologie a výrobních zařízení provincie Liaoning“ ze dne 16. prosince 2004.
(372)
Tento program představuje výhodu v podobě přímého převodu peněžních prostředků ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Subvence představuje výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení, která se rovná rozdílu mezi částkou zaplacenou příjemci a částkou, již by za srovnatelnou obchodní půjčku zaplatili, kdyby tento program neexistoval. Tyto půjčky jsou poskytovány vládou prostřednictvím bank zajišťujících obchodní politiku státu a komerčních bank ve státním vlastnictví (viz analýza v 157.-180. bodě odůvodnění výše). Tyto vývozní úvěry jsou specifické podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť jsou závislé na vývozní výkonnosti, a rovněž podle čl. 4 odst. 3, neboť se omezují na podniky ve vymezené územní oblasti v Číně.
b) Výpočet výše subvence
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států.
(374)
Takto zjištěná subvenční sazba činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 1,05 %, což odpovídá aritmetickému průměru sazeb pro systém půjček na vývoz, stanovené v US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 17. listopadu 2008 o kruhově svařovaných troubách a trubkách z vysoce jakostní uhlíkové oceli (strana č. 23) (Federální rejstřík / sv. 73, č. 227, strana 70961/ ze dne 24. listopadu 2008)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté podobnými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (86).
a) Zjištění, jež šetření přineslo
(375)
Podnět uvádí, že program „Five Points, One Line Coastal Belt“ (Pět bodů, jedna linie pobřežního pásma) byl zaveden dne 21. ledna 2006 místní vládou provincie Liaoning. Místní vláda provincie Liaoning poskytuje subvence určitým podnikům, které se nacházejí v dané oblasti. První prioritou jsou podniky zřízené v pěti klíčových oblastech, jež mají sloužit jako základna pro výrobu na vývoz. Preferenční zacházení zahrnuje řadu výhod, včetně snížené sazby u daně z příjmu ve výši 15 % pro podniky s osvědčením „špičkových technologií“; osvobození od daně z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií, které byly založeny „pomocí domácích investic“; priority, pokud jde o získání podpory formou úrokového zvýhodnění; výsad ekonomického řízení; a osvobození od vládních poplatků. V podnětu se uvádí, že China Development Bank (CDB), státem vlastněná banka zajišťující státní politiku, poskytla v rámci tohoto programu preferenční úvěry.
(376)
Orgány USA shledaly tento program napadnutelným ve výše uvedeném rozhodnutí týkajícím se trub a trubek.
(377)
Právním základem je „prozatímní správní opatření týkající se finanční podpory na vývoz výrobků špičkové technologie a výrobních zařízení provincie Liaoning“ ze dne 16. prosince 2004.“ Komise pro rozvoj a reformy provincie Liaoning a finanční úřad provincie Liaoning řídí úrokové subvence a Huludao Beigang Industrial Park, průmyslové odvětví, a úřad průmyslu a obchodu osvobození od poplatků poskytované v rámci tohoto programu.
(378)
Tento program poskytuje finanční výhody v podobě přímého převodu peněžních prostředků ze strany čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a/nebo prominutého nebo nevybraného příjmu ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tyto subvence představují výhodu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která se rovná částce grantu a/nebo úlevě na dani/poplatku. Tyto subvence jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť jsou omezeny na určité podniky, jež se nacházejí v oblasti působnosti orgánu provincie Liaoning. První prioritou pro poskytování těchto subvencí jsou podniky zřízené v pěti klíčových oblastech, jež mají sloužit jako základna pro výrobu na vývoz, a jsou tudíž také specifické podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť závisí na vývozní výkonnosti.
b) Výpočet výše subvence
(379)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států.
(380)
Takto zjištěná subvenční sazba činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,30 %, což odpovídá sazbě stanovené pro tento program v US Decision Memorandum of 17 November 2008 on Circular Welded Carbon Quality Steel Line Pipe (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 17. listopadu 2008 o kruhově svařovaných troubách a trubkách z vysoce jakostní uhlíkové oceli (strana č. 23) (Federální rejstřík / sv. 73, č. 227, strana 70961/ ze dne 24. listopadu 2008)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté grantovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (87).
3.3.9.3. Granty v rámci programu pro vědu a technologii v provincii Jiangsu
a) Právní základ
(381)
Právní základ tohoto programu tvoří správní opatření týkající vědeckotechnologické platformy veřejných služeb provincie Jiangsu (Sukeji (2006) č. 102; Sucaijiao (2006) No 22).
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(382)
V podnětu se uvádí, že daný program poskytuje, mimo jiné, granty určitým podnikům. Čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že žádná ze společností zařazených do vzorku tento program nevyužívala a ani z něj neměla výhody. Komise poukazuje na své argumenty, které se týkají požadavku, aby čínská vláda poskytla úplné odpovědi rovněž na otázky týkající se společností nezařazených do vzorku (34. a 35. bod odůvodnění výše). Komise dále poznamenává, že podnět uvádí jako potenciální příjemce jak společnosti zařazené do vzorku, tak i další výrobce oceli s organickým povlakem nezařazené do vzorku, jež se nacházejí v příslušné oblasti působnosti programu. Komise proto při svých zjištěních vychází z dostupných údajů obsažených ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení, a zejména z informací obsažených v podnětu a zjištění orgánů USA, které tento program napadly v rozhodnutí týkajícím se ocelových výztuží do betonu z Čínské lidové republiky (88).
(383)
Finanční výhody poskytnuté v podobě grantů představují příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Tyto subvence jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť nic nenasvědčuje tomu, že se nárok na výhody v rámci tohoto programu zakládá na objektivních kritériích či podmínkách (jak je stanoveno v čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení), a na základě dostupných údajů se jeví, že odbor vědy a technologie provincie Jiangsu svou správu nevykonává objektivně.
c) Výpočet výše subvence
(384)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k tomu, že neexistuje jiné přesné kvantitativní vyjádření, bylo nejvhodnějším zdrojem informací pro posouzení výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům srovnatelné rozhodnutí (vychází se z podobnosti programů) orgánů Spojených států.
(385)
Takto zjištěná subvenční sazba činí během období šetření pro všechny nespolupracující společnosti 0,01 %, což odpovídá sazbě stanovené pro tento program v US Decision Memorandum of 14 May 2010 on Pre-Stressed Concrete Steel Wire Strand (konečné rozhodnutí federálního orgánu USA pro mezinárodní obchod ze dne 14. května 2010 týkající se ocelových výztuží do betonu (strana č. 35) (Federální rejstřík / sv. 75, č. 98, s. 28557 / 21. května 2010)). S ohledem na šetření vedená orgány USA je třeba poznamenat, že metodika použitá pro výpočet výše výhody poskytnuté grantovými programy je v podstatě stejná jako metodika používaná Unií (89).
3.3.9.4. Granty v rámci programu pro vědu a technologii v provincii Hebei
a) Zjištění, jež šetření přineslo
(386)
Podnět uvádí dva granty poskytované v roce 2009 programem pro vědu a technologie provincie Hebei výrobcům oceli s organickým povlakem v rámci tohoto programu ve výši 70 000 RMB a 2 080 000 RMB. Čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že žádná ze společností zařazených do vzorku nemá sídlo v provincii Hebei, a požadované informace jsou tudíž pro účely šetření nepodstatné. Komise poukazuje na své argumenty, podle nichž měla čínská vláda poskytnout úplné odpovědi rovněž na otázky týkající se společností nezařazených do vzorku (34. a 35. bod odůvodnění výše). Komise tudíž ve svých zjištěních vychází z dostupných údajů obsažených ve spisu (v tomto případě v podnětu) v souladu s článkem 28 základního nařízení.
(387)
Finanční výhody poskytnuté v rámci tohoto programu v podobě grantů představují subvence vzhledem k tomu, že poskytují finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Představují výhodu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která se rovná výši grantů. Tyto subvence jsou specifické podle čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť jsou poskytovány pouze společnostem nacházejícím se v provincii Hebei.
b) Výpočet výše subvence
(388)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Vzhledem k nedostatku jiných informací pro posouzení této výhody jsou zjištění Komise založena na informacích uvedených v podnětu. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence přepočtena na celkový objem výroby příjemců během období šetření (jmenovatel), neboť subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených či přepravených výrobků.
(389)
Takto zjištěná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti je zanedbatelná (méně než 0,01 %).
3.3.10. SUBVENCE AD HOC
a) Zjištění, jež šetření přineslo
(390)
Podnět uvádí různé subvence ad hoc, které byly údajně poskytnuty určitým výrobcům oceli s organickým povlakem, a to jak státem vlastněným podnikům, tak soukromým společnostem. Tyto subvence měly buď podobu grantů nebo jiných daňových úlev či snížení daně mimo jiné za účelem financování konkrétních projektů nebo aktiv. Subvence byly uděleny v rámci obecných strategických opatření na modernizaci ocelářského průmyslu.
(391)
Komise požádala čínskou vládu, aby poskytla o těchto subvencích ad hoc příslušné informace. Čínská vláda odpověděla, že tvrzení uvedená v podnětu jsou založena na citacích z výročních zpráv a že žádná z těchto subvencí se společností zařazených do vzorku pravděpodobně netýká. Čínská vláda došla k závěru, že není nutné zabývat se tvrzením ohledně konkrétních obchodních operací týkajících se společností nezařazených do vzorku a provincií. Kromě toho čínská vláda zopakovala jednu ze svých obecných připomínek, a to, že pouhé uvedení některých obchodních operací jako „subvencí“ ve výroční zprávě společnosti nelze považovat za dostatečné důkazy opravňující k zahájení šetření, neboť „nepředstavuje dostatečný přímý důkaz podle čl. 11.2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních“.
(392)
Komise odkazuje na své argumenty, v nichž vysvětluje, proč byla čínská vláda požádána poskytnout informace rovněž ohledně nepodložených tvrzení o subvenci, pokud jde o společnosti nezařazené do vzorku (34.-35. bod odůvodnění výše). Komise při svých zjištěních o těchto subvencích ad hoc vycházela z dostupných údajů obsažených ve spisu v souladu s článkem 28 základního nařízení.
(393)
Subvence ad hoc uvedené v podnětu představují subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, pokud jde o granty a obdobné převody zdrojů, a ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení v podobě jinak splatných ušlých příjmů za různé daňové či poplatkové výhody či úlevy na ústřední, provinční nebo místní úrovni. Komise poznamenává, že samotné výroční zprávy různých výrobců oceli s organickým povlakem uvádějí tyto finanční příspěvky jako „subvence“. Z této skutečnosti vyplývá, že řada těchto subvencí je vymezena právními předpisy či skutkovým stavem, tudíž ve smyslu čl. 4 odst. 2 základního nařízení, neboť vzhledem k nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády se má za to, že jsou poskytovány omezenému počtu ocelářských společností v podporovaném ocelářském průmyslu a/nebo vzhledem k způsobu, jakým vykonal orgán poskytující subvenci při rozhodování o poskytnutí subvence správní uvážení. Kromě toho některé tyto subvence jsou rovněž specifické podle čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k nim byl omezen na určité podniky ve vymezených územních oblastech v určitých provinciích.
b) Výpočet výše subvence
(394)
Komise důkladně prostudovala dostupné informace obsažené ve spisu ohledně jednotlivých subvencí ad hoc pro různé výrobce oceli s organickým povlakem. Komise zjistila, že některé tyto subvence nenarušují obchod a/nebo poskytují výrobcům oceli s organickým povlakem relativně malé částky. Vedle těchto subvencí naopak existuje řada specifických subvencí, které zjevně poskytují výrobcům oceli s organickým povlakem značné množství subvencí. Z tohoto důvodu a s ohledem na informace uvedené ve spisu považuje Komise za vhodné vypočítat použitelné vyrovnávací clo podle prostého průměru vyplývajícího z grantových a daňových programů napadnutých v tomto řízení, a to navzdory nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády a příslušných výrobců oceli s organickým povlakem.
(395)
Takto zjištěná subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti činí 0,5 %.
3.4. PŘIPOMÍNKY STRAN PO ZVEŘEJNĚNÍ KONEČNÝCH INFORMACÍ
(396)
Po zveřejnění konečných informací předložili připomínky Čínská vláda, jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku (Zhejiang Huadong) a žadatel.
3.4.1. PŘIPOMÍNKY ČÍNSKÉ VLÁDY KE ZVEŘEJNĚNÍ KONEČNÝCH INFORMACÍ
(397)
Vzhledem k množství a míře podrobnosti argumentů předložených čínskou vládou a tomu, že by nebylo možné (rovněž kvůli důvěrnosti některých informací) je všechny v tomto nařízení uvést, Komise čínské vládě bilaterálně poskytla písemné vysvětlení všech právních a věcných prvků, jimiž bylo zamítnutí uvedených argumentů podloženo.
3.4.1.1. Procedurální otázky
(398)
U řady svých připomínek k zahájení šetření, při výkladu některých ustanovení dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále též „dohoda WTO o subvencích“) a základního nařízení EU, čínská vláda patrně považovala za určující zprávu skupiny odborníků týkající se ploché válcované elektrotechnické oceli (GOES) (90). Čínská vláda například uvádí, že tato skupina odborníků „rozptýlila“ pochybnosti (91). Přestože Komise vzala na vědomí zjištění skupiny odborníků a nestaví se proti řadě z jeho závěrů, tato zjištění nijak nemění znění příslušných smluv či právních ustanovení, konkrétně čl. 11 odst. 2 a 3 dohody WTO o subvencích, nebo čl. 9 odst. 2 a 3 základního nařízení o vyrovnávacích opatřeních, která jsou pro Komisi při všech antisubvenčních řízeních relevantní a závazná.
(399)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušuje článek 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích, neboť toto šetření zahájila na základě podnětu, který neobsahoval žádný důkaz o „existenci, míře a účinku jakýchkoli (veškerých) údajných subvencí“, a Komise tudíž porušila čl. 11 odst. 3, který jí ukládá povinnost přesvědčit se o správnosti a dostatečnosti důkazů.
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Odkaz čínské vlády na „existenci, míru a účinek“ subvence je citací z čl. 11 odst. 1 dohody WTO o subvencích a je popisem účelu vyšetřování. Podle názoru Komise to nesouvisí s čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích, který požaduje, aby žadatel předložil „dostatečné důkazy o existenci subvence a pokud možno i o její výši“ a aby podnět obsahoval „žadateli obvykle dostupné informace“. Komise prozkoumala důkazy předložené žadatelem, které byly podstatné, jak je jednoznačně patrné z verze poskytnuté k nahlédnutí stranám, jichž se podnět dotýká. Útvary Komise navrhly zahájit šetření až poté, co náležitě přezkoumaly správnost a dostatečnost důkazů, které považují za dostatečné důkazy prima facie.
(400)
Čínská vláda uvedla, že každý prvek (finanční příspěvek, výhody a specifičnost) každého programu subvencí musí být stanoven samostatně. Komise souhlasí s čínskou vládou v tom, že tvrzení o subvencích je nutno posuzovat individuálně. Neznamená to však, že se musí důkazy předložené ke každému prvku každého subvenčního programu posuzovat odděleně. Například důkazy o existenci specifičnosti u jednoho programu by mohly být velmi důležité pro určení specifičnosti jiného programu, mimo jiné v závislosti na tom, kolik informací o dotčených programech je veřejně dostupných, jakož i toho, nakolik jsou programy vzájemně propojeny a podléhají-li stejným právním předpisům.
(401)
Čínská vláda tvrdila, že u každého programu musí být prokázána částka (vyšší než nepatrná) subvence během období šetření a že u každé subvence musí existovat dostatečné důkazy o probíhajícím subvencování, nikoli o „potenciálních“ či „pravděpodobných“ výhodách. V tomto ohledu Komise nesouhlasí s čínskou vládou, neboť základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nepožadují, aby bylo nutné prokázat, že míra subvencování je u daného programu vyšší než nepatrná. Není sporu o tom, že aby mohla být napadena, musí subvence během období šetření poskytovat zvýhodnění, což by se žadatelé měli snažit prokázat. Ustanovení čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích nicméně požadují „dostatečné důkazy“ o subvencování na základě žadateli „obvykle dostupných“ informací. Vzhledem k tomu, že mnohé informace o subvenčních výhodách (např. osvobození od daně, granty, poskytnutí zboží) nejsou veřejně dostupné, žadatel často nemůže s jistotou určit, že subvence výrobcům dotčeného výrobku poskytla výhodu. V takových situacích se od žadatele požaduje, aby poskytl nejlepší dostupné důkazy o tom, že výrobci dotčeného výrobku například mají na poskytnutí dotace nárok a že daný program je nadále v platnosti nebo poskytuje výhody. Požadovaná důkazní úroveň bude záviset na okolnostech daného případu a na tom, kolik informací je žadateli obvykle dostupných.
(402)
Čínská vláda vznesla tvrzení, že oznámení o zahájení je v rozporu s čl. 22 odst. 2 bodem iii) dohody WTO o subvencích, neboť nelze mít za to, že pouhé opakování názvů přidělených různým programům představuje jejich „popis“. Komise se domnívá, že subvenční praktiky, které mají být předmětem šetření, byly v oznámení o jeho zahájení patřičně popsány tím, že byly upřesněny dotčené režimy, a oznámení tudíž čl. 22 odst. 2 bod iii) dohody WTO o subvencích neporušuje.
(403)
Čínská vláda tvrdila, že Komise u řady subvenčních programů zahájila šetření nesprávně, neboť podnět posuzovala „holisticky“ či „jako celek“, místo aby posuzovala každý z programů; čínská vláda rovněž uvedla, že zjištění jiných orgánů provádějících šetření různých programů nejsou sama o sobě dostatečným důkazem pro zahájení. Jak je vysvětleno výše (400. bod odůvodnění), útvary Komise posuzovaly každý program. K otázce, do jaké míry mohou zjištění jiných orgánů ke konkrétnímu programu představovat dostatečné důkazy pro zahájení řízení, je třeba přistupovat případ od případu a do jisté míry to závisí i na tom, jaké další informace jsou žadateli obvykle dostupné.
(404)
Čínská vláda (citujíc podání, které v případě GOES (92) učinily Spojené státy) tvrdila, že v plánovacích dokumentech vlády mohlo být statusu „podporován“ u výrobců oceli s organickým povlakem použito „paušálně“, aby se prokázala specifičnost. To však neodpovídá skutečnosti. Právní předpisy, které klasifikují výrobce oceli s organickým povlakem jako „podporované“ (93) (a důsledky z toho plynoucí) nejsou (jak uvádí čínská vláda) „obecnými informacemi o vládní politice, jež nemají přímou souvislost s programem, o který se jedná“. Vzhledem k tomu, že výslovně omezují přístup k programům na určité podniky (nebo poskytují preferenční výhody), mají tyto právní předpisy zjevně zcela bezprostřední souvislost s programem, o který se jedná.
(405)
Čínská vláda tvrdila, že musí existovat důkaz o aktuálním prospěchu ze subvenčního programu a že skutečnost, že programy byly napadnuty v jiných případech, není postačující, neboť se tato zjištění týkají jiného období šetření. Není sporu o tom, že aby mohla být napadena, musí subvence během období šetření poskytovat zvýhodnění, což by se žadatelé měli snažit prokázat. Nicméně pro účely zahájení může být důkaz o tom, že byl program v přiměřeně nedávné době využíván, velice důležitý, například pokud nejsou veřejně dostupné informace o tom, že byl program ukončen či pozměněn. Odkaz čínské vlády na skupinu odborníků v případu GOES (94) (na odstavec 7.72 jeho zprávy) nic neprokazuje, neboť se týká situací, v nichž je očividné, že k subvencování aktuálně nedochází, což není tento případ.
(406)
Čínská vláda uvedla, že aby mohlo být řízení zahájeno, musí existovat důkazy o tom, že někteří výrobci dotčeného výrobku skutečně těžili z výhod programu. S tímto tvrzením nelze souhlasit. V základním nařízení ani v čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích není žádné ustanovení, které by vyžadovalo „dostatečné důkazy o existenci subvence…“, tj. výslovný důkaz o skutečném využívání některými výrobci. Vzhledem k tomu, že mnohé informace o subvenčních výhodách (např. osvobození od daně, granty, poskytnutí zboží) nejsou veřejně dostupné, žadatel často nemůže s jistotou určit, že subvence výrobcům dotčeného výrobku poskytla výhodu. V takových situacích se od žadatele požaduje, aby poskytl nejlepší dostupné důkazy o tom, že výrobci dotčeného výrobku například mají na poskytnutí dotace nárok a že daný program je nadále v platnosti nebo poskytuje výhody. Požadovaná důkazní úroveň bude záviset na okolnostech daného případu a na tom, kolik informací je žadateli obvykle dostupných. Uložení takového požadavku žadatelům by se rovnalo podpoře neprůhledných systémů na úkor transparentnějších, které poskytují tentýž typ subvence.
(407)
Čínská vláda tvrdila, že Komise jí k předložení nezbytných informací podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích neposkytla „přiměřenou lhůtu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že jí Komise neposkytla „dostatek příležitostí“, aby v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích písemně předložila veškeré náležité důkazy týkající se šetření. Tyto námitky je nutno zamítnout, poněvadž Komise čínské vládě poskytla přiměřenou lhůtu i dostatek příležitostí k tomu, aby náležité informace předložila v souladu s příslušnými ustanoveními WTO a základního nařízení. Komise považuje za vhodné uvést, že výjimečně velkorysým způsobem několikrát prodloužila termín pro vyplnění původního dotazníku, čímž se celková lhůta pro odpověď prodloužila z 37 dnů téměř na dva měsíce. Započítá-li se i doba prodlení, měla čínská vláda od zahájení více než tři měsíce na to, aby potřebné informace poskytla. Čínské vládě byla dána i možnost poskytnout chybějící informace až do okamžiku inspekce na místě. Komise rovněž poznamenává, že „přiměřenou lhůtu“ je třeba vnímat v procesních souvislostech, základní antisubvenční nařízení totiž Komisi ukládá, aby šetření dokončila do 13 měsíců. Poskytnutí ještě delších lhůt požadovaných čínskou vládou by nevyhnutelně mělo negativní dopad na možnost, aby Komise postupovala rychle, a dodržela tak příslušné zákonné lhůty.
(408)
Čínská vláda také poukázala na žádost o pomoc s vyplňováním dotazníku, s níž se na Komisi obrátila a která jí podle jejího názoru byla Komisí odepřena. To neodpovídá skutečnosti, jelikož žádost čínské vlády o pomoc byla natolik obecná a rozsáhlá (tj. týkala se každé otázky v dotazníku a dodatcích), že Komise byla s to nabídnout pomoc jen s konkrétními potížemi, s nimiž se čínská vláda při odpovědích potýkala, spíše než s jednotlivými otázkami. Čínská vláda se rozhodla nereagovat na tuto nabídku pomoci. Komise rovněž poznamenává, že čl. 12 odst. 11 dohody WTO o subvencích stanoví, že požadovaná pomoc musí být „proveditelná“, což vzhledem k obecnosti a obšírnosti požadavků, jež na orgán provádějící šetření kladly naprosto neúměrnou zátěž, nebyl tento případ, navíc když byl dotazník naprosto jednoduše srozumitelný. Komise poznamenává, že čínská vláda má s antisubvenčními šetřeními bohaté zkušenosti a využívá služeb externích právníků.
(409)
Pokud jde o subvenční programy obsažené v podnětu, kterých vývozci zařazení do vzorku nevyužívali, čínská vláda uvedla, že ve lhůtě stanovené Komisí nebude moci poskytnout požadované informace o všech těchto programech, a to kvůli fragmentaci ocelářského průmyslu. Čínská vláda také tvrdila, že až do pozdní fáze řízení z vysvětlení Komise nepochopila potenciální důsledky, které plynou z neposkytnutí požadovaných informací o těchto programech, neboť se týkaly společností nezařazených do vzorku. Komise musí hned zkraje konstatovat nesoulad v postoji čínské vlády, jelikož se zdá, že její tvrzení, že neměla dostatek času odpovědět ve stanovené lhůtě, je v rozporu s jejím úmyslným rozhodnutím neposkytnout odpověď ke všem programům, kterých vývozci zařazení do vzorku nevyužili, neboť údajně nepochopila smysl požadavku Komise a důsledky, jaké bude mít odmítnutí poskytnout požadované informace. Jak je uvedeno výše (407. bod odůvodnění), Komise několikrát prodloužila termín, aby čínská vláda mohla předložit požadované informace ke všem programům. Celková lhůta (tj. více než tři měsíce včetně doby prodlení) byla tudíž k poskytnutí potřebných informací více než dostatečná. Čínská vláda sama ve svých připomínkách výslovně uznává, že skutečně byla názoru, že předložení informací o těchto jiných programech se vyžadovat nemělo, což je doloženo i faktem, že se nepokusila poskytnout ani částečnou nebo neúplnou odpověď, aby dala najevo ochotu ke spolupráci, nýbrž v tomto ohledu jednoduše žádné informace nepředložila.
(410)
Komise nemůže přijmout ani argument čínské vlády, že si neuvědomila důsledky plynoucí z neposkytnutí požadovaných informací o programech, kterých vývozci zařazení do vzorku nevyužívali. Komise ve skutečnosti tyto důsledky od počátku řízení několikrát objasnila. Konkrétněji, důsledky nedostatečné spolupráce jsou výslovně uvedeny v oznámení o zahájení řízení s odkazem na příslušná ustanovení základního nařízení a na průvodní stránce k dotazníku. Rovněž ve svých dopisech ze dne 19. března, 11. dubna, 4. května (upozornění na nedostatky), 7. června (oznámení o inspekci) a 14. srpna 2012 Komise zevrubným způsobem zodpověděla otázky ohledně výběru vzorku a toho, že je nutno, aby čínská vláda poskytla požadované informace vzhledem k velmi nízké míře spolupráce a případnému posuzování žádostí o individuální zacházení. Není proto možné, že si čínská vláda neuvědomovala nebo neporozuměla důsledkům, které bude mít nedostatečná spolupráce ohledně těchto programů, kterých vyvážející výrobci zařazení do vzorku nevyužívali. Především se zdá, že čínská vláda pominula skutečnost, že jakožto poskytovatel údajných subvenčních režimů měla povinnost spolupracovat a poskytnout informace o veškerých subvenčních režimech, jež měly být k dispozici pro výrobek, který je předmětem šetření.
(411)
Čínská vláda také uvedla řadu argumentů k inspekčnímu postupu i samotné inspekci na místě. Čínská vláda namítla, že z oznámení o inspekci, které jí Komise zaslala, nebyl zřejmý rozsah ověřování příslušných informací, a vznesla stížnost, že jí Komise údajně odmítla poskytnout podrobnější informace k průběhu inspekce. Čínská vláda dodala, že měla přinejmenším nárok na určité „zúžení“ případného rozsahu inspekce (např. prostřednictvím předběžného zaslání seznamu všech otázek, které budou pracovníci Komise klást) (95), která podle čínské vlády vzhledem ke své krátkosti nemohla být vyčerpávající. Komise posledně uvedený argument čínské vlády odmítá, neboť dohoda WTO o subvencích ani základní antisubvenční nařízení EU neobsahují právní základ pro tento domnělý nárok na zúžení rozsahu inspekce. Neexistuje ani žádné rozhodnutí WTO, které by bylo možné vykládat tak, že by takový nárok mohl existovat.
K ostatním argumentům čínské vlády Komise konstatuje, že dne 7. června 2012 zaslala podrobné oznámení o inspekci, v němž byl jasně uveden i) navržený harmonogram předběžně neformálně dohodnutý s čínskou vládou, ii) účel inspekce na místě, iii) rozsah, obsah a předmět šetření a iv) možnost využít dostupné údaje v případě programů, které nebyly vývozci zařazenými do vzorku využívány (viz výše). Aby omezila nutnost přítomnosti příslušných úředníků čínské vlády, Komise uvedla i to, v jaký den se bude daný program projednávat. V zájmu dosažení plné spolupráce Komise zašla ještě dále a vyhověla žádosti čínské vlády o další podrobnosti k inspekci na místě tím, že se i bez dostatečného časového předstihu setkala se zástupci čínské vlády a objasnila jim požadované podrobnosti k inspekcím na místě. K této schůzce se pak Komise vrátila ještě písemně a v řadě e-mailů vyhověla dalším žádostem čínské vlády o vysvětlení. Komise tudíž učinila vše, co bylo v jejích silách, aby zajistila zdárný průběh inspekce na místě, zdá se však, že čínská vláda veškerou tuto snahu nevzala v úvahu.
3.4.1.2. Poskytování oceli válcované za tepla a za studena za cenu nižší než přiměřenou
(412)
Čínská vláda tvrdila, že Komise měla určit „práh“ ke stanovení toho, zda se jedná o veřejnoprávní subjekt předtím, než čínskou vládu v dotazníku požádala o informace týkající se jednotlivých obchodních operací. Toto tvrzení nebylo možné přijmout, bylo by totiž nepraktické tímto způsobem rozdělit šetření do dvou samostatných etap, neboť Komise by v takovém případě musela učinit dvě samostatné žádosti o informace a v Číně vykonat dvě oddělené inspekce. Kromě dopadů na zdroje by to prakticky znemožnilo dokončit šetření ve stanovených lhůtách. Veškeré důkazy (včetně údajů o cenách a objemu jednotlivých obchodních operací) mohou mít v každém případě význam pro určení, zda se jedná o veřejnoprávní subjekt.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že to, že nevyplnila odpovědi v dodatku B určeném státem vlastněným podnikům, které výrobcům oceli s organickým povlakem dodávají ocel válcovanou za tepla a za studena, nemělo vést k použití článku 28 základního nařízení, a že Komise použitím dostupných údajů porušila čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise požadovala, aby dodatek B vyplnila i řada společností, jichž se šetření netýkalo. Tuto námitku je nutno zamítnout. Komise sestavila dodatek B takovým způsobem, aby mohla ověřit tvrzení v podnětu, a v souladu se závěry odvolacího orgánu WTO ve věci DS379, které stanoví určité zásady pro určování veřejnoprávního subjektu. Tvrzení čínské vlády, že se „dodatek B týkal nejen státem vlastněných podniků“, neodpovídá skutečnosti. Je pravda, že původně Komise požadovala, aby dodatek B vyplnili všichni výrobci oceli válcované za tepla a za studena, ale poté, co čínská vláda na její dotazník odpověděla, Komise svůj požadavek omezila pouze na dotčené státem vlastněné podniky (96), aby čínské vládě usnadnila práci s vyplňováním dodatku B. Přestože Komise vyvinula takovou snahu, čínská vláda a dotčené státem vlastněné podniky na dodatek B neodpověděly, ačkoliv je zřejmé (zejména z podnětu), že se šetření vztahuje na státem vlastněné podniky, které dodávají ocel válcovanou za tepla a za studena vyvážejícím výrobcům oceli s organickým povlakem.
(414)
Vzhledem k výše uvedenému neměla Komise jinou možnost než použít čl. 28 odst. 1 základního nařízení, a to plně v souladu s čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích.
(415)
Čínská vláda uvedla, že dostupné údaje, které Komise použila, neobhajují závěr, že citované „pokyny“ pro ocelářský průmysl jsou právně závazné. Hlavním plánovacím dokumentem ocelářského průmyslu, na němž Komise založila svá zjištění o existenci veřejnoprávního subjektu, je vyhláška komise pro národní rozvoj č. 35 - Politika pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu. Komise se přímo dotázala na právní status vyhlášek komise pro národní rozvoj a potvrdilo se, že vyhlášky jsou v čínském právním řádu právně závazné, neboť patří do jedné ze čtyř kategorií čínských právních předpisů. Toto tvrzení je proto v rozporu s příslušnými informacemi obsaženými ve spisu.
(416)
Čínská vláda tvrdila, že narušení trhu, které Komise konstatovala u ocelářského průmyslu, je pro určení statusu veřejnoprávního subjektu u výrobců oceli válcované za tepla a za studena irelevantní a že se k určení mělo přikročit výhradně u subjektů, které dodávají ocel válcovanou za tepla a za studena dvěma skupinám vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a nikoliv pouze obecně u všech státem vlastněných podniků, které v Číně tento druh oceli vyrábějí. Čínská vláda tvrdí, že nemá-li Komise informace o těchto subjektech, nemůže určení provést; jinak by dovozovala nepřípustný nepříznivý závěr. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Existence narušení trhu je při analýze relevantním činitelem, i když nikoliv určujícím. Zjištění, které Komise v rámci tohoto řízení učinila ohledně „veřejnoprávního subjektu“, se týká všech výrobců oceli válcované za tepla a za studena, kteří jsou zcela či částečně ve vlastnictví státu, poněvadž bylo učiněno na základě důkazů souvisejících s faktory obecně politickými a celoodvětvovými a nevztahovalo se ke konkrétní společnosti. Státem vlastněné subjekty, které dodávají ocel válcovanou za tepla a za studena dvěma spolupracujícím vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku jednoznačně spadají do působnosti zjištění o veřejnoprávním subjektu, a nepovažovalo se tudíž za nutné provádět určení výhradně pro ně. Čínská vláda v každém případě v reakci na dotazník Komise neposkytla žádné informace, které mohou sloužit pro takové určení vztahující se ke konkrétní společnosti.
Tvrzení čínské vlády, že Komise nemůže zjištění provést, chybí-li „skutečná fakta“ ke konkrétním dotčeným státem vlastněným podnikům, by znamenalo, že čínská vláda by ve skutečnosti z nedostatečné spolupráce měla prospěch (neboť „fakta“ odmítla poskytnout), a dosáhla by tudíž „příznivějšího výsledku“ než kdyby spolupracovala, což je opakem nepříznivého závěru.
(417)
Čínská vláda namítla, že ji Komise informovala o analýzách „pověření a řízení“ až při zveřejnění konečných informací, čímž došlo k porušení jejího práva na obhajobu. V dřívějším stádiu šetření však Komise nemohla vědět, že dospěje k takovému závěru. Toto zjištění je výsledkem veškerých informací a údajů shromážděných v průběhu celého řízení a bylo zveřejněno ihned po konečném zjištění, tj. při zveřejnění konečných informací. Podle podnětu údajné subvence souvisely s tím, že vláda poskytovala zboží prostřednictvím státem vlastněných podniků. Šetření ukázalo, že tato vládní politika, jež se původně týkala státem vlastněných podniků, se vztahuje i na soukromé subjekty, což vedlo k závěru o pověření či řízení vládou.
(418)
Čínská vláda tvrdila, že Komisí uváděné skutečnosti nijak neopravňují k závěru, že všechny soukromé subjekty v odvětví oceli jsou státem pověřeny a řízeny, aby poskytovaly napadené subvence. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Ve svých analýzách týkajících se pověření a řízení Komise poukázala na řadu vládních plánů a strategických dokumentů a citovala jejich části, jež ukazují na přímou vazbu mezi vládou a chováním soukromých ocelářských společností, a toto zjištění podepřela i příklady počínání těchto soukromých subjektů.
(419)
Čínská vláda uvedla, že Komise při analýze pověření a řízení nerozlišovala mezi důsledky a záměrem činnosti vlády. I toto tvrzení se zamítá. Komise zjistila, že vláda má politiku na podporu ocelářského průmyslu a pro dodávky oceli válcované za tepla a za studena za ceny nižší než tržní, kterou uskutečňuje prostřednictvím veřejnoprávních subjektů (státem vlastněných podniků). Dále bylo zjištěno, že tato politika (a sice převahou státem vlastněných podniků a odrazováním od vývozu oceli válcované za tepla a za studena) přinutila soukromé výrobce k tomu, aby domácímu odvětví oceli s organickým povlakem dodávali za stejně nízké netržní ceny jako státem vlastněné podniky. Existují důkazy o tom, že ceny soukromých dodavatelů jsou vyloženě navázány na ceny státem vlastněných podniků. Proto Komise shledala, že jedním z cílů této politiky bylo řídit a úkolovat soukromé subjekty takovým způsobem, aby používaly stejné praktiky jako státem vlastněné podniky. Jde o klasický příklad situace, kdy vláda přímo či prostřednictvím státem vlastněných podniků „uplatňuje svou moc“ vůči soukromým dodavatelům. Tato politika vykazuje všechny požadované znaky pověření a řízení tj. „vládní opatření“„určené konkrétní straně“, „jehož cílem je konkrétní úkol nebo povinnost.“ Pro ilustraci vládních záměrů lze uvést, že některá ustanovení vyhlášky č. 35 postihují ty společnosti, které nejednají v souladu s politikami, které vyhláška popisuje. To ukazuje, že čínská vláda má v úmyslu celý ocelářský průmysl určitým způsobem směrovat a u společností, které se tomuto záměru nepodřídí, budou vyvozeny patřičné důsledky.
(420)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila, že by čínská vláda uskutečňovala politiku dodávek oceli válcované za tepla a za studena výrobcům oceli s organickým povlakem a že Komise v tomto ohledu žádný závěr neučinila. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak ukazuje analýza v 49.-72. bodě odůvodnění výše, státem vlastněné podniky dodávající ocel válcovanou za tepla a za studena výrobcům oceli s organickým povlakem jsou veřejnoprávními subjekty, tj. prodlouženou rukou čínské vlády, a je evidentní, že vyvážejícím výrobcům oceli s organickým povlakem dodávají ocel válcovanou za tepla a za studena. Bylo rovněž zjištěno, že ceny těchto vstupů neodrážejí tržní hodnoty. Proto byl učiněn závěr, že čínská vláda prostřednictvím těchto státem vlastněných podniků provádí politiku dodávek levné oceli válcované za tepla a za studena.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že Komise učinila chybný závěr, že se jedná o všudypřítomné vládní řízení ocelářského průmyslu obecně a že toto odvětví plní určité pokyny, avšak nedospěla k závěru, že dodávání oceli výrobcům oceli s organickým povlakem pod úrovní tržních cen je cílem této politiky. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 419. bodě odůvodnění, Komise zjistila, že součástí vládní politiky je záměrně řídit soukromé dodavatele takovým způsobem, aby stejně jako státem vlastněné podniky dodávali za nižší než tržní ceny.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nedospěla ke zjištění, že je zvláštním záměrem čínské vlády poskytovat skutečný finanční příspěvek, o který jde ve věci dodávek oceli válcované za tepla a za studena, jak uvádí zpráva odvolacího orgánu v případu US -Countervailing Duty Investigation on DRAMS from Korea (97). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Dotčená vládní opatření jsou založena na vládní politice, jejímž cílem je řídit soukromé dodavatele takovým způsobem, aby stejně jako státem vlastněné podniky dodávali za nižší než tržní ceny. Není to „důsledek“ či „vedlejší produkt“ vládních zásahů; je to jejich účel. Je evidentní, že v tomto případě soukromí dodavatelé oceli válcované za tepla a za studena na trhu nevykonávají svobodnou volbu, protože trh je narušen převahou státem vlastněných podniků a od vývozu tohoto druhu oceli jsou odrazováni.
(423)
Čínská vláda tvrdí, že Komise neučinila žádná zjištění o konkrétních soukromých subjektech, které společnostem zařazeným do vzorku dodávaly ocel válcovanou za tepla a za studena. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Stejně jako v případě veřejnoprávních subjektů Komise určila pověření a řízení celoodvětvově, takže se vztahuje na všechny soukromé dodavatele. Vzhledem k tomu, že se dotčená vládní politika vztahuje na všechny takové subjekty, není potřeba určení provádět pro konkrétní společnosti.
(424)
Čínská vláda tvrdila, že Komise odmítla důkazy čínské vlády ohledně podílu, který v čínské produkci oceli válcované za tepla a za studena připadá na státem vlastněné podniky. Tabulku, kterou čínská vláda v této věci poskytla, nelze považovat za důkaz. Před inspekcí a v jejím průběhu čínská vláda odmítla k této tabulce poskytnout zdroje údajů, a nelze ji proto považovat za spolehlivé informace. Komise tudíž použila informace z přehledu World Steel Capacity Book, který je ocelářským průmyslem ve světě všeobecně akceptován.
(425)
Čínská vláda uvedla, že Komise nevysvětlila, proč jsou nejvhodnějším srovnávacím základem právě ceny na světovém trhu s ocelí válcovanou za tepla a za studena, a poukázala na rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV), že srovnávací základ mimo danou zemi „se musí vztahovat k převládajícím podmínkám na trhu v dané zemi nebo na ně odkazovat či s nimi souviset a musí odrážet cenu, kvalitu, dostupnost, prodejnost, přepravu a jiné podmínky nákupu nebo prodeje“. Čínská vláda rovněž tvrdí, že „převaha vládního sektoru“ nemůže vést k pominutí této judikatury, neboť jestliže by tomu tak bylo, vůbec by nebylo možné aplikovat variantu vnějšího srovnávacího základu. Čínská vláda uvádí, že Komise nevyhověla požadavkům článku 14 dohody WTO o subvencích. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 49.-97. bodě odůvodnění výše, Komise zjistila, že v Číně převládají narušené tržní podmínky. Ocel se ve světě vyrábí podobnými postupy a obchoduje se v celosvětovém měřítku, nejpřiměřenějším vnějším srovnávacím základem je proto cena na světových trzích, poněvadž pokud by v Číně panovala normální nenarušená tržní situace, ceny by se pravděpodobně dostaly do souladu s cenami na světových trzích. Čínská vláda poskytla velmi málo informací o trhu s ocelí v Číně, přestože ji o to Komise přímo požádala. Čína ani nenavrhla žádný jiný srovnávací základ kromě vnitrostátního, který však kvůli zjištěným narušením trhu nebyl vhodný.
Čínská vláda tvrdila, že Komise své zjištění o oceli válcované za tepla a za studena a dodávané za cenu nižší než přiměřenou založila pouze na tautologickém prohlášení žadatelů v podnětu, což není postačující ke splnění požadavků dohody WTO o subvencích. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Ocel válcovanou za tepla a za studena používá jako surovinu pouze omezený počet podniků, neboť v mnoha odvětvích se tyto výrobky nijak neuplatní. Sama čínská vláda ve své odpovědi na dotazník potvrdila, že ocel válcovanou za tepla a za studena používá jen několik málo odvětví. Ve svých připomínkách k zveřejnění konečných informací čínská vláda tuto skutečnost nijak nezpochybnila. Proto se potvrzuje, že se v tomto případě jedná o specifickou subvenci ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, který přejímá obsah čl. 2. odst. 1 písm. c) dohody WTO o subvencích.
3.4.1.3. Zvýhodněné půjčky a úrokové sazby pro odvětví oceli s organickým povlakem
(426)
Čínská vláda uvedla, že banky nejsou povinny dodržovat pokyny pro průmysl, vláda jim nediktuje jednotlivá obchodní rozhodnutí a že v bankovním sektoru nepřevládají státní subjekty. Toto tvrzení nelze přijmout. Podle čl. 24 a 25 vyhlášky č. 35 je poskytnutí úvěrů vyhrazeno pouze společnostem, které dodržují vnitrostátní politiky pro rozvoj železářského a ocelářského průmyslu, tvrzení čínské vlády, že banky nejsou povinny řídit se průmyslovými politikami, je tudíž v rozporu s tímto důkazem. Je evidentní, že tyto předpisy určují, kterým podnikům mohou banky financování poskytnout a kterým nikoliv. I tvrzení, že v bankovním sektoru nepřevládají vládní subjekty, je nutno pominout. V tomto ohledu je třeba říci, že čínská vláda poskytla jen minimum informací o vlastnických poměrech v odvětví bankovnictví s tím, že těmito informacemi nedisponuje, přestože podle článku 24 zákona o komerčním bankovnictví jsou všechny banky povinny tyto informace předávat čínské komisi pro bankovní dohled, která je státní agenturou schválenou Státní radou.
Na základě dalších informací ze spisu citovaných v tomto nařízení byl učiněn závěr, že bankovnímu odvětví v Číně skutečně dominují vládní instituce (viz 166.-169. bod odůvodnění). Kromě zdrojů uvedených v tomto nařízení zpráva MMF č. 11/321 o zemích z listopadu 2011 k Číně uvádí, že se stát také přímo i nepřímo podílí na finančním sektoru, a doporučuje, aby se ve finančním sektoru změnilo zaměření role a odpovědnosti vlády, tj. aby bankovní systém nebyl používán k provádění cílů vládní politiky v širším slova smyslu a aby bylo možné o úvěrech rozhodovat podle obchodních cílů (98) (99).
(427)
Čínská vláda tvrdila, že nedodržení požadavků dodatku A pro ni určeného dotazníku nemohlo oprávněně vést k použití dostupných údajů, protože Komise neměla po čínské vládě požadovat, aby poskytla interní citlivé údaje k jednotlivým obchodním operacím týkajícím se bank, z nichž mnohé nebyly v žádném případě vlastněny státem. Jak je vysvětleno v 426. bodě odůvodnění, čínská vláda měla přístup přinejmenším k některým požadovaným informacím, ale odmítla zodpovědět jakékoliv dotazy v dodatku A. V tomto ohledu se rovněž podotýká, že vzhledem k tomu, že čínská vláda odmítla poskytnout jakékoli údaje o vlastnictví, Komise u mnohých bank nevěděla, zda jsou či nejsou ve vlastnictví státu.
(428)
V souvislosti s některými oběžníky Čínské lidové banky čínská vláda tvrdí, že veřejně přístupná shrnutí obsahu příslušných oběžníků jsou spolu s vyjádřeními úředníků Čínské lidové banky dostatečnou náhradou za samotné oběžníky, a nemělo by se tudíž používat dostupných údajů kvůli tomu, že čínská vláda uvedené údaje neposkytla. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise odmítla informace, jež byly poskytnuty v dobré víře, tj. svědecké výpovědi úředníků Čínské lidové banky a shrnutí předmětných oběžníků, a odkázala na článek 28 základního nařízení, v němž se uvádí, že nepřihlédnout lze pouze k informacím, které jsou nepravdivé nebo zavádějící. Dále čínská vláda tvrdila, že Komise svá zjištění neopřela o skutečně dostupné údaje nebo poskytnuté informace, a spíše nechala na čínské vládě, aby prokázala, že stav věcí, který byl přezkoumáván v rámci případu bezdřevého natíraného papíru, již není aktuální. Podle čínské vlády nejsou zjištění ve věci bezdřevého natíraného papíru v tomto případě ani v rozporu s informacemi, jež předložila, poněvadž vycházely z informací, které se vztahovaly ke zcela jinému období.
Co se týče výpisů z oběžníků Čínské lidové banky, internetové stránky a svědeckých výpovědí úředníků Čínské lidové banky, nebylo je možné ověřit, aniž by byly k dispozici samotné zdrojové dokumenty, tj. oběžníky. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda na jedné straně označuje tyto oběžníky za důvěrnou interní dokumentaci, když na druhé straně je shrnutí jejich obsahu údajně zveřejněno na internetových stránkách Čínské lidové banky. Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru jsou pro tento případ vysoce relevantní. Tvrzení, že se informace týkají jiného období, nemá velký význam, neboť skutečnosti zaznamenané ve spisu (včetně podnětu) ukazují, že se dané praktiky od té doby nijak nezměnily. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že Komise přenáší důkazní břemeno, je třeba uvést, že zjištění ve věci bezdřevého natíraného papíru jsou součástí všech důkazů, k nimž se přihlíželo, po čínské vládě se ovšem nepožaduje, aby je „vyvracela“. Spolupráce při takovýchto šetřeních je dvoustranný proces a všechny strany mohou předkládat důkazy či argumenty k vyvrácení jiných důkazů ze spisu.
(429)
Čínská vláda argumentovala, že Komise neshledala, že by referenční sazby čínské vlády odrážely neobchodní narušení (čímž tedy připustila, že úrokové sazby na čínském trhu v podstatě odrážejí přiměřenou cenu) a že skutečnost, že existuje pouze spodní mez pro úrokové sazby komerčních úvěrů působí spíše na úkor než ve prospěch vyvážejících výrobců, kteří tyto úvěry využívají. Pokud by Čínská lidová banka tuto spodní hranici nestanovila, mohly být uvedené sazby ještě výrazně nižší. Toto tvrzení je není na místě. Skutečnost, že čínská vláda (Čínská lidová banka) referenční sazby stanovuje arbitrárně, svědčí v prvé řadě o nekomerčním chování. Je to potvrzeno i ve zprávě MMF o Číně č. 11/321 z listopadu 2011 (100), která se týká regulace úrokových sazeb.
(430)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neposoudila úvěruschopnost konkrétních stran, jichž se šetření týkalo, jako tomu bylo ve věci bezdřevého natíraného papíru. K tomu je třeba říci, že úvěruschopnost vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebyla posuzována, protože je každopádně ovlivněna průmyslovými politikami a státní podporou a zásahy. Bylo by to zbytečné, neboť se zjistilo, že finanční systém je v Číně narušen. V případě bezdřevého natíraného papíru se žádné posouzení úvěruschopnosti neprovádělo.
(431)
Čínská vláda rovněž uvádí námitku proti přidělení ratingu BB, který považuje za „vyloženě sankční“, a podle ní „Komise každopádně neodůvodnila toto své rozhodnutí způsobem, který by při podrobném přezkumu obstál.“ Zjistí-li Komise, že čínská referenční sazba plus riziková přirážka BB dosahují určité sazby, pak podle čínské vlády musí vysvětlit důvody, které ji k tomu vedly, a to konkrétně podle jednotlivých výrobců a úvěrů. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u výrobců oceli s organickým povlakem, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
3.4.1.4. Udělování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(432)
Podle čínské vlády Komise uznala, že její argumenty o tom, že práva k užívání pozemků udělovaná s ohledem na hospodářskou soutěž jsou takové povahy, že odbourávají potřebu vnějšího srovnávacího základu. Čínská vláda rovněž tvrdila, že se Komise při vysvětlování důvodů pro zamítnutí jejích tvrzení zaměřuje výlučně na důkazy předložené čínskou vládou, spíše než na údaje, které jsou skutečně k dispozici. Čínská vláda požaduje, aby Komise zveřejnila informace o skutečném věcném základě, s jehož pomocí rozhodla, že ceny stanovené místními orgány byly určeny libovolně, tj. že se neodvíjely či nebyly ve vztahu k nabídce a poptávce po průmyslových pozemcích.
Pohled čínské vlády na danou věc není správný. Komise nezjistila, že jsou práva k užívání pozemků udělována s ohledem na hospodářskou soutěž. Komise zjistila, že ze 13 transakcí s právy k užívání pozemků mělo být pouze šest provedeno formou nabídkového nebo dražebního řízení. Důkazy předložené k těmto šesti obchodním operacím ukázaly, že u nabídkových řízení nedošlo k soutěži, neboť byla podána pouze jedna nabídka a cena byla stanovena úředně. Komise neporozuměla žádostem čínské vlády o zveřejnění dostupných údajů použitých v souvislosti s netržním prostředím u práv k užívání pozemků, když k zamítnutí tvrzení čínské vlády v této věci nebylo použito dostupných údajů a analýza byla provedena na základě informací, které v tomto ohledu poskytla čínská vláda a vyvážející výrobci. Věcný základ pro rozhodnutí, že ceny jsou určovány libovolně, je uveden v 114.-116. bodě odůvodnění, tj. informace o skutečných obchodních operacích, které poskytli vyvážející výrobci zařazení do vzorku, systém pro hodnocení městských pozemků a vyhláška č. 35.
(433)
Podle čínské vlády Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2. odst. 1 a 2 dohody WTO o subvencích, ani svá určení o specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Dále neodůvodnila, proč musela částku zvýhodnění založit na externím srovnávacím základu, a ani zvolenou referenční hodnotu nesestavila v souladu s čl. 14 písm. d) dohody WTO o subvencích. Tato tvrzení musela být zamítnuta. Základem pro zjištění, která Komise učinila o specifičnosti, je fakt, že společnosti, které se neřídí státní průmyslovou politikou, nemají nárok na udělení práv k užívání pozemků, úřady stanovují ceny mnohdy libovolně a vládní postupy jsou nejasné a netransparentní. Proč bylo nutné použít vnější srovnávací základ je vysvětleno a odůvodněno v 109., 118., 120. a 121. bodě odůvodnění. Jelikož se zjistilo, že trh s právy k užívání pozemků je v Číně narušen, nebylo možné použít vnitrostátní srovnávací základ, jak navrhla čínská vláda. Komise nesouhlasí s tvrzením, že srovnávací základ nebyl vypočten v souladu s čl. 14 písm. d) dohody WTO o subvencích. Tchajwanský srovnávací základ se považuje za nejlepší náhradní proměnnou, již má Komise k dispozici, a odpovídá doporučením odvolacího orgánu v rozhodnutí DS 379.
(434)
Čínská vláda podle svého tvrzení navrhla, aby srovnávací základ byl vnitrostátní a založený na cenách, jež platí „neupřednostňované“ čínské podniky; podle čínské vlády v prvé řadě z toho důvodu, že se nedělají žádné rozdíly, a že výše subvence by tudíž správně byla nulová. Komise s touto argumentací nesouhlasí a čínská vláda každopádně neposkytla žádné informace o cenách práv k užívání pozemků pro „neupřednostňovaná“ odvětví, jež by teoreticky bylo možné použít k výpočtu srovnávacího základu.
(435)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že žadatel neposkytl žádné informace nebo důkazy o tom, že práva k užívání pozemků byla udělena konkrétní malé skupině podniků a že Unie neučinila zásadní zjištění v tom smyslu, že udělení práv k užívání pozemků je výslovně omezeno na určité/podporované podniky. Komise zjistila, že práva k užívání pozemků jsou vyhrazena společnostem, které dodržují průmyslové politiky, jež čínská vláda stanovila ve vyhlášce komise pro národní rozvoj a reformy č. 35 (116. bod odůvodnění).
(436)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neprovedla dostatečně důkladný průzkum, aby nalezla srovnávací základ, který se vztahuje k situaci v Číně nebo na ni odkazuje, a že se Komise dostatečně nevynasnažila nalézt srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, a pokud tak Komise učinila, nevysvětlila, jak postupovala. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan (101) za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve spisu, tzn. s ohledem na i) úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a v příslušných čínských provinciích a ve městě (102), kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost těchto dvou čínských provincií a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje infrastruktury Tchaj-wanu i těchto dvou čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) podobnou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních operací použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Provincie Jiangsu a Zhejiang jsou navíc spolu s městem Chongqing považovány za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR. Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a dotyčných dvou čínských provincií shodná, HDP těchto čínských provincií a města Chongqing v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí.
Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak obě čínské provincie a město Chongqing vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan (103), takže jej velmi rychle dohání. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP země se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
(437)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise ve svém výpočtu použila odpisové období 50 let, přestože všechny příslušné smlouvy o právech k užívání pozemků nevycházely z 50letého období. Toto není pravda. Všechna práva k užívání pozemků, jejichž udělení bylo napadeno v tomto šetření, byla založena na 50letém období.
3.4.1.5. Programy zásobování elektrickou energií za cenu nižší než přiměřenou
(438)
Čínská vláda tvrdila, že závěr o specifičnosti je „zcela vykonstruován“ z toho důvodu, že drtivá většina čínského hospodářství platí nijak nepenalizovanou sazbu. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise o „regionální“ specifičnosti, a zejména závěr, že tato subvence se poskytuje pouze v těch zeměpisných oblastech, v nichž se nachází vyvážející výrobce. Podle čínské vlády se sankce uplatňuje plošně ve všech zeměpisných oblastech, v nichž se nacházejí všichni vyvážející výrobci, a regionální odlišnosti proto neexistují. Tato tvrzení musela být zamítnuta. Komise konstatuje, že čínská vláda své připomínky patrně zakládá výhradně na systému cenového rozlišení na kategorie „podporovaných“, „omezovaných“, „zakázaných“ a „povolených“ podniků podle rozhodnutí č. 40. Nicméně Komise založila své závěry na zvláštním systému určování cen elektřiny, který je k dispozici v rámci širší oblasti města Chongqing, kde má výrobní závod jeden z vývozců zařazených do vzorku. Tento vývozce těží z nižší sazby za elektřinu, jež se aplikuje specificky pouze na podskupinu společností z určitých odvětví (konkrétně společnosti vyrábějící slitiny železa v elektrických pecích a výrobci hnojiv) patřících do téže kategorie velkých průmyslových uživatelů. Komise proto dospěla k závěru, že tato snížená sazba za elektrickou energii, která se používá pouze u této velmi omezené podskupiny společností patřících výhradně k oněm specifickým způsobilým odvětvím, je de iure specifická.
Co se „regionální“ specifičnosti týče, nehovoří 149. bod odůvodnění o žádném systému sankcí, jak ve svých připomínkách uvádí čínská vláda. V tomto odstavci se upřesňuje, že tato zvýhodněná sazba za elektřinu používaná pro omezenou podskupinu společností včetně výrobce dotčeného výrobku je omezena na danou zeměpisnou oblast (tj. širší území města Chongqing), která je součástí velkého čínského západního regionu, jemuž se dostává podpory podle zákona zmíněného v témž bodě odůvodnění a dále vysvětleného v 233. bodě odůvodnění. Jak se dále uvádí v 149. bodě odůvodnění, tento právní předpis se týká určování cen elektřiny jakožto jednoho z nástrojů k dosažení hlavního politického cíle, totiž podpory rozvoje tohoto regionu. Zjištění Komise, že je tato subvence i regionálně specifická, se potvrzuje.
(439)
Čínská vláda zpochybnila závěry v 146. bodě odůvodnění týkající se specifičnosti založené na systému cenového rozlišení na kategorie „podporovaných“, „omezovaných“, „zakázaných“ a „povolených“ podniků. Čínská vláda znovu vysvětluje, že rozdíl v ceně, kterou za elektřinu platí specificky znevýhodněný projekt a kdokoliv jiný, funguje jako penále či přirážka, jejímž účelem je odradit konkrétní projekty, spíše než jako „sleva“ poskytovaná podporovaným projektům. Čínská vláda uzavírá, že je na Komisi, aby zjistila, jaká cena by byla považována za odpovídající, a že v tomto případě Komise měla za to, že odpovídající cenou by byla cena s přirážkou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo obšírně vysvětleno výše, zjištění Komise o finančním příspěvku se vztahuje ke snížené sazbě za elektrickou energii, na niž má tato společnost nárok, protože patří do omezené podskupiny podniků v rámci kategorie velkých průmyslových uživatelů. Argumenty čínské vlády tudíž nejsou pro zjištění, jež Komise učinila, relevantní.
3.4.1.6. Ostatní příjmy a daňové režimy, které nebyly výrobci zařazenými do vzorku, jež jsou předmětem vyrovnávacích opatření, využívány za účelem „zbytkové sazby“
(440)
Čínská vláda tvrdila, že příslušná pravidla o výběru vzorku obsažená v antidumpingové dohodě WTO (tj. čl. 6. odst. 10, čl. 9. odst. 2 a 3) Komise nepoužila jednotným způsobem, neboť účelem výběru vzorku by mělo být omezení rozsahu šetření. Tento argument vycházel z čl. 19 odst. 4 dohody WTO o subvencích, který výši vyrovnávacího cla omezuje na výši „zjištěné subvence“. Čínská vláda učinila závěr, že když Komise nebyla schopna míru subvencování dostatečně posoudit pomocí zvoleného vzorku, mohla do vzorku zařadit více společností. Zaprvé Komise konstatuje, že analogie mezi výběrem vzorků při antidumpingových a antisubvenčních šetřeních má určité hranice, poněvadž na rozdíl od antidumpingových šetření neexistuje v šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla žádné obecné pravidlo, podle něhož se každému vývozci přidělí individuální clo a jsou výslovně dovoleny tzv. „souhrnné“ případy. Kromě toho, na rozdíl od antidumpingových případů, je vláda v případech týkajících se vyrovnávacích cel povinným účastníkem a respondentem, a vláda je tudíž implicitně zařazena do jakéhokoli „vzorku“ sloužícího ke stanovení vyrovnávacího cla. Jinými slovy, vláda je poskytovatelem údajného subvencování a vládní opatření proto vždy spadají do působnosti šetření, které se týká vyrovnávacího cla, a to bez ohledu na použití vzorku vyvážejících výrobců.
(441)
K připomínce čínské vlády, že řešením je „zařadit do vzorku více společností“, Komise podotýká, že přesně to v daném případě učinila. Poté, co jeden z vývozců, který původně hodlal spolupracovat, od spolupráce odstoupil, se Komise rozhodla zařadit do vzorku dalšího vývozce. Ovšem krátce poté, co byla tato společnost informována o zařazení do vzorku, Komisi oznámila, že si již nepřeje při šetření spolupracovat. Komise proto musela vzorek omezit na dva zbývající vývozce zařazené do původního vzorku, kteří od spolupráce neodstoupili, aby se tak vyhnula dalšímu zpoždění, jež by ohrozilo brzké dokončení šetření v zákonem stanovených lhůtách. Komise podotýká, že tato snaha, jež ztroskotala výlučně na přístupu vývozců, jasně dokládá, že tvrzení čínské vlády je neopodstatněné, neboť neřeší otázku společností, které se při výběru vzorku samy nepřihlásí, nebo které odstoupí vzápětí poté, co byly k zařazení do vzorku vybrány.
(442)
V otázce použití dostupných údajů uvedla čínská vláda odkaz na čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a citovala judikaturu WTO, která uvádí, že údaje ze spisu lze použít pouze k nahrazení chybějících informací, a že odmítnutí spolupráce neopravňuje k přijetí rozhodnutí, která postrádají věcný základ. Komise nechápe logiku tohoto tvrzení, neboť pro svá zjištění použila údaje ze spisu, jak umožňují ustanovení WTO a základního nařízení, a v plném souladu s příslušnou judikaturou WTO. Jak uznala i čínská vláda, zjištění učiněná v případu bezdřevého natíraného papíru a v různých rozhodnutích ministerstva obchodu USA (US DOC) představují ty nejlepší skutečnosti, jež má Komise k dispozici, a byly použity právě k tomu, aby se nahradily informace chybějící v důsledku nedostatečné spolupráce na straně čínské vlády.
Čínská vláda použití těchto skutečností zpochybnila i z toho důvodu, že neodrážejí aktuální subvencování a ani konkrétně nesouvisí s dotčeným výrobkem. Komise v této souvislosti uvádí, že většina subvenčních programů spočívá v jednorázových subvencích (např. grantech, daňových výhodách spojených s investicemi do majetku), které se obvykle odepisují po dobu několika let, a výhody, které z nich plynou, tudíž pokračují i v budoucnu, a sahají tak v tomto případě až za období šetření. U opakujících se subvencí nejsou důkazy o tom, že se od dotčeného šetření tyto programy změnily. Pokud jde o vazbu těchto programů na dotčený výrobek, Komise připomíná, že se všechny tyto programy týkají ocelářství (nesouvisí s konkrétním výrobkem) nebo se uplatňují v regionu, do něhož vývozci oceli s organickým povlakem umístili své závody. Vzhledem k tomu, že spis neobsahoval důkazy o opaku, Komise rozhodla, že lze logicky učinit závěr, že výhody plynoucí z těchto programů nadále představují nejbližší ekvivalent za subvencování výrobců dotčeného výrobku, k němuž aktuálně dochází. Je třeba zdůraznit, že čínská vláda měla dostatek příležitostí předložit ke všem těmto programům důkazy svědčící o opaku, avšak záměrně se rozhodla je nepředložit, a Komise se proto musela uchýlit k použití údajů ze spisu, jak stanoví základní nařízení a dohoda WTO o subvencích.
3.4.1.7. Kapitálové programy
(443)
Čínská vláda uvedla, že ne všechny tyto programy (nevyplacené dividendy, swapy dluhů za aktiva a kapitálové injekce) byly zahájeny v souladu s požadavky čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 dohody WTO o subvencích.
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak již bylo vysvětleno v oddíle týkajícím se odpovědi na připomínky čínské vlády k zahájení řízení (399.-406. bod odůvodnění výše), útvary Komise prostudovaly důkazy předložené žadatelem, jež byly podstatné, jak jednoznačně vyplývá z verze k nahlédnutí zúčastněným stranám podnětu. Útvary Komise navrhly zahájit šetření konkrétních programů až poté, co náležitě přezkoumaly správnost a adekvátnost důkazů, které považují za dostatečné důkazy prima facie.
(444)
Pokud se použijí, jsou kapitálové programy podle čínské vlády specifickými subvencemi ad hoc, poněvadž se vztahují na jediného konkrétního příjemce a jejich uplatňování není založeno na žádném konkrétním právním předpisu, a protože „Komise zajisté ví, že společnosti podléhající zbytkovému clu nejenže neobdržely, ale ani nemohly vzhledem k jejich jednorázovosti obdržet“ tyto subvence, neměla by se vyrovnávací opatření ukládat. Čínská vláda dále tvrdila, že vychází-li se při zjištěních z dostupných údajů, musí být založena na faktických skutečnostech. Uložení vyrovnávacích opatření na jiné společnosti než ty, které subvence ad hoc údajně obdržely, je proto porušením článku 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích.
Je třeba poznamenat, že čínská vláda nereagovala ani na jednu z otázek, které se v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky těchto režimů týkaly. Tvrzení čínské vlády, že „Komise zajisté ví, že společnosti podléhající zbytkovému clu nejenže neobdržely, ale ani nemohly vzhledem k jejich jednorázovosti obdržet“ tyto subvence, proto neodpovídá skutečností. Naproti tomu v podnětu bylo uvedeno několik společností, které těchto kapitálových programů využívají, přičemž seznam údajně nebyl vyčerpávající. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neposkytla žádné informace o povaze nebo nároku na poskytnutí těchto režimů, nemá Komise jinou možnost, než použít dostupných údajů.
3.4.2. PŘIPOMÍNKY SPOLEČNOSTI ZHEJIANG HUADONG
3.4.2.1. Udělování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(445)
Společnost Zhejiang Huadong podle svého tvrzení poskytla Komisi všechny příslušné právní předpisy, jimiž se řídí systém a oceňování prodeje práv k užívání pozemků v Číně a poukázala na Ustanovení o přidělování uživatelských práv ke stavebním pozemkům ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, aukcí a cenových odhadů, aby prokázala, že v Číně existuje dobře fungující trh s nemovitostmi, v rámci něhož se zveřejňují cenové odhady i zaplacené ceny. Dále tvrdila, že nejlepším podkladem k posouzení ceny práv k užívání pozemků v době, kdy je tento vyvážející výrobce koupil, je soudobý čínský trh s nemovitostmi a úplné oficiální veřejné statistiky o cenách práv k užívání pozemků.
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise svá zjištění týkající se práv společnosti Zhejiang Huadong k užívání pozemků vysvětluje v 115. bodě odůvodnění výše. Společnost ve svých připomínkách k zveřejnění konečných informací tato zjištění nezpochybnila. Z důkazů, které jsou k dispozici, vyplývá, že trh s právy k užívání pozemků je v Číně narušen, neboť u nabídkových řízení, která Komise na místě šetřila, nedošlo k soutěži a ceny byly stanoveny úředně. Věcný základ pro rozhodnutí, že ceny jsou určovány libovolně, je uveden v 114.-116. bodě odůvodnění, tj. informace o skutečných obchodních operacích, které poskytli vyvážející výrobci zařazení do vzorku, systém pro hodnocení městských pozemků a vyhláška komise pro rozvoj a reformy č. 35.
(446)
Společnost Zhejiang Huadong tvrdila, že podle čl. 14 písm. d) dohody WTO o subvencích by se odpovídající cenový srovnávací základ měl vztahovat v prvé řadě k převládajícím podmínkám na trhu v zemi udělení, a jestliže takové podmínky nejsou, měl by být srovnávací základ mimo danou zemi vždy náležitě upraven, aby nedocházelo k vyrovnávání komparativních výhod. Dále tvrdila, že nejsou-li jako vhodný srovnávací základ k dispozici převládající podmínky v Číně, dovážející člen WTO by měl na základě odst. 15 písm. b) protokolu o přistoupení Číny k WTO takové převládající podmínky pokud možno upravit, než eventuálně použije podmínky převládající mimo Čínu. Přestože Komise souhlasí s velkou částí právní teorie za tímto tvrzením, byl učiněn i závěr, že v Číně neexistuje fungující trh s pozemky, a proto byl u cen pozemků použit vnější srovnávací základ. Proč bylo nutné použít vnější srovnávací základ je vysvětleno a odůvodněno v 109., 118., 120. a 121. bodě odůvodnění výše. Jelikož se zjistilo, že trh s právy k užívání pozemků je v Číně narušen, nebylo možné použít vnitrostátní srovnávací základ, jak navrhla společnost Zhejiang Huadong, a není tudíž ani žádný základ, podle nějž by bylo možné takový srovnávací základ upravit. Z informací, které ke srovnávacímu základu předložila společnost Zhejiang Huadong (Xiaoshan, provincie Zhejiang), navíc není zřejmé a nelze ani ověřit, zda se uvedené informace o cenách omezují pouze na ceny práv k užívání pozemků pro údajně „neupřednostňovaná“ odvětví.
(447)
Společnost Zhejiang Huadong uvedla, že zvolení Tchaj-wanu jako srovnávacího základu není přiměřené ani objektivní z těchto důvodů: 1) v okamžiku koupě práv k užívání pozemků nebyla provincie Zhejiang rozvinutou oblastí s vysokou úrovní HDP podobnou Tchaj-wanu; 2) Komise při výběru skutečných cen pozemků na Tchaj-wanu vycházela z nabídek na prodej průmyslové plochy a nikoliv ze skutečných cen za dlouhodobý pronájem plochy k průmyslovému využití, které se blíží právům k užívání pozemků, jež byla udělena společnosti Zhejiang Huadong.
Toto tvrzení je nutno zamítnout. K bodu 1), jak je uvedeno v 436. bodě odůvodnění, je třeba říci, že Komise si podrobně prostudovala různé ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. V návaznosti na tyto analýzy se Komise domnívá, že Tchaj-wan je vhodným srovnávacím základem, který odpovídá základnímu nařízení a pravidlům WTO. K bodu 2) je třeba poznamenat, že Komise použila nejlepší informace, jež byly přiměřeným způsobem dostupné.
(448)
Společnost Zhejiang Huadong poukázala na aritmetickou chybu ve výpočtu měr inflace, které byly použity k úpravě srovnávacího základu podle inflace. Komise toto tvrzení vzala v potaz a příslušný výpočet upravila.
(449)
Společnost Zhejiang Huadong tvrdila, že svá práva k užívání pozemků nenabyla nijak specifickým způsobem, neboť všechny podniky v Číně mají ze zákona stejné zacházení. Společnost také tvrdila, že se Komise patřičně nevěnovala otázce specifičnosti a že ve zveřejněných konečných informacích nebyly uvedeny důvody, proč z ceny, kterou společnost Zhejiang Huadong zaplatila, plyne výhoda.
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Při svých zjištěních o specifičnosti se Komise opírala o skutečnost, že společnosti, které se neřídí státní průmyslovou politikou, nemají nárok na udělení práv k užívání pozemků, úřady stanovují ceny mnohdy libovolně a vládní postupy jsou nejasné a netransparentní. Komise zjistila, že práva k užívání pozemků jsou vyhrazena společnostem, které dodržují průmyslové politiky, jež čínská vláda stanovila ve vyhlášce komise pro národní rozvoj a reformy č. 35 (viz 116. bod odůvodnění).
3.4.2.2. Dodávky oceli válcované za studena za cenu nižší než přiměřenou
(450)
Společnost Zhejiang Huadong tvrdila, že v zájmu přiměřenosti, objektivity a jednotnosti měla Komise při sestavování srovnávacího základu použít u všech regionů zařazených do srovnávacího koše stejný zdroj údajů o cenách oceli (tj. Steel Business Bulletin, SBB). Tvrdila rovněž, že Steel Business Bulletin uvádí ceny oceli válcované za studena na mnoha jiných trzích než těch, které zvolila Komise, a navrhla doplnit Mexiko a Argentinu, neboť tyto země jsou příkladem rozvíjejících se trhů s ocelí na americkém kontinentu. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, protože Komise při sestavování srovnávacího základu použila údaje o cenách, které co nejvěrněji odrážejí skutečnou tržní situaci v každé zemi nebo regionu. Pokud jde o ceny Evropě (z nichž většina pocházela z členksých států Unie), byla Komise názoru, že má k dispozici podrobnější cenové údaje společnosti MEPS. Měla-li by údaje MEPS k dispozici i u jiných zvolených zemí, použila by je. K zahrnutí cen v Mexiku a Argentině je třeba uvést, že se jedná o poměrně malé trhy ve srovnání s Čínou i s jinými zeměmi a regiony zařazenými do srovnávacího koše, který Komise použila.
Po provedení opravy vypočtených cen srovnávacího základu pro ocel válcovanou za tepla a ze studena Komise revidovala svůj výpočet subvenčního rozpětí u tohoto režimu. Oprava se týkala cen oceli v Brazílii, jež byly použity k výpočtu srovnávacího základu, který ve výpočtech, jež byly stranám sděleny, chybně zahrnoval i daně.
(451)
Společnost Zhejiang Huadong také tvrdila, že závěr Komise ohledně specifičnosti je nepodložený (bez přímých důkazů) a neodůvodněný, a údajná subvence ve formě dodávek oceli válcované za studena za cenu nižší než přiměřenou proto není napadnutelná. Společnost Zhejiang Huadong uvedla, že výhoda, existuje-li, v podobě dodávek oceli válcované za studena za cenu nižší než přiměřenou, se neomezuje jen na určité podniky nebo odvětví, nýbrž je poskytována obecně všem potenciálním kupujícím a spotřebitelům ze všech hospodářských odvětví.
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Čínská vláda vznesla stejnou připomínku a Komise se jí zabývá v 415. bodě odůvodnění. „Potenciální“ kupující jsou z definice omezeni na určité podniky.
3.4.3. PŘIPOMÍNKY ŽADATELE
3.4.3.1. Zásobování vodou a elektrickou energií za cenu nižší než přiměřenou
(452)
Žadatel tvrdil, že kvůli narušením a státnímu vlivu, pokud jde o čínský trh s vodou a elektrickou energií, měla Komise použít mezinárodních srovnávacích základů a výhody u těchto režimů vypočítat podle čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. V tomto konkrétním případě důkazy ze spisu Komisi neumožnily zjistit, zda je trh s vodou a elektrickou energií narušen do takové míry, která by odůvodňovala použití vnějšího srovnávacího základu.
3.4.3.2. Některé daňové programy pro subjekty se zahraničními investicemi
(453)
Žadatel tvrdil, že Komise měla vyčíslit výši subvence u dvou daňových programů pro subjekty se zahraničními investicemi, tj. u „Slev na dani z příjmu při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu“ a u programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro výrobní subjekty se zahraničními investicemi“, a to z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády a skutečnosti, že čínská vláda měla poskytnout důkazy o tom, že během období šetření z těchto programů nebyly výrobcům oceli s organickým povlakem poskytnuty žádné výhody.
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Jak již bylo vysvětleno v 282. bodě odůvodnění, v zájmu snížení administrativní zátěže pro všechny zúčastněné strany a s přihlédnutím ke specifické situaci, pokud jde o ukončení těchto režimů, se je Komise rozhodla nenapadat.
3.5. VÝŠE NAPADNUTELNÝCH SUBVENCÍ
(454)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
KONEČNÉ ROZPĚTÍ SUBVENCE (v %)
HUADONG GROUP
23,8
PANHUA GROUP
29,7
UNION STEEL CHINA
26,8
SPOLUPRACUJÍCÍ SPOLEČNOSTI NEZAŘAZENÉ DO VZORKU
26,8
OSTATNÍ SPOLEČNOSTI
44,7
(455)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 26,8 %.
(456)
Pokud jde o všechny ostatní vývozce v Čínské lidové republice, Komise nejprve stanovila úroveň spolupráce. Z porovnání údajů Eurostatu o dovozu s objemem vývozu dotčeného výrobku do Unie za období šetření, který uskutečnily spolupracující společnosti, vyplývá, že spolupráce vyvážejících výrobců v Čínské lidové republice byla nízká, konkrétně 58 %. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce byla celková subvenční sazba pro všechny nespolupracující společnosti stanovena na úrovni celkových subvenčních sazeb zjištěných pro všechny nespolupracující společnosti pro všechny posuzované programy, tj. 44,7 %.
4. ÚJMA
4.1. VÝROBA V UNII A VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(457)
K zjištění celkové výroby v Unii v posuzovaném období byly použity veškeré dostupné informace týkající se výrobců v Unii, včetně informací uvedených v podnětu, údajů shromážděných od výrobců v Unii před zahájením šetření a posléze a ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
(458)
Během období šetření vyrábělo ocel s organickým povlakem 22 výrobců v Unii. Na základě uvedeném v předchozím bodě odůvodnění byla celková výroba v Unii během období šetření odhadnuta na přibližně 4 018 310 tun. Výrobci v Unii, kteří představují celkovou výrobu v Unii, tvoří výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a budou proto dále nazýváni „výrobní odvětví Unie“.
4.2. URČENÍ PŘÍSLUŠNÉHO TRHU UNIE
(459)
Během šetření se zjistilo, že významná část výroby výrobců v Unii zařazených do vzorku byla určena k využití pro vlastní spotřebu, tj. výrobky byly často pouze předány (bez faktury) a/nebo dodány za transferové ceny v rámci jedné společnosti nebo skupiny společností k dalšímu navazujícímu zpracování.
(460)
V zájmu zjištění, zda výrobní odvětví Unie utrpělo újmu či nikoliv, a za účelem stanovení spotřeby a různých ekonomických ukazatelů týkajících se situace výrobního odvětví Unie, se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být v analýze vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie.
(461)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly shromážděny a analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s ocelí s organickým povlakem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(462)
Pokud jde o objem prodeje a prodejní ceny na trhu Unie a o podíl na trhu, bylo zjištěno, že smysluplná analýza a hodnocení těchto ukazatelů se musí zaměřit na situaci převládající na volném trhu.
(463)
Ostatní hospodářské ukazatele však bylo možné odůvodněně přezkoumávat pouze ve vztahu k celé činnosti, včetně využití pro vlastní potřebu a prodej. Výroba, kapacita, využití kapacity, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, mzdy a schopnost opatřit si kapitál se odvíjejí od celé činnosti, ať už se jedná o výrobu pro vlastní spotřebu nebo pro prodej na volném trhu.
4.3. SPOTŘEBA V UNII
(464)
Výrobní odvětví Unie prodává obdobný výrobek odběratelům, kteří nejsou ve spojení, a rovněž jej prodává/předává společnostem, které jsou ve spojení, k dalšímu navazujícímu zpracování, např. střediskům služeb pro ocelářský průmysl.
(465)
Při výpočtu zřejmé spotřeby oceli s organickým povlakem v Unii sečetly unijní orgány objem celkového dovozu oceli s organickým povlakem do Unie na základě údajů Eurostatu a objem prodeje a využití pro vlastní spotřebu obdobného výrobku v Unii vyráběného výrobním odvětvím Unie na základě údajů z podnětu a ověření během inspekcí u výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(466)
Údaje Eurostatu o dovozu však vycházejí z čísel kódů KN, a je zřejmé, že v rámci této úrovně číselného označování kódů KN se u části z nich nejedná o dovoz dotčeného výrobku.
(467)
Na tomto základě se spotřeba Unie vyvíjela takto:
2008
2009
2010
OŠ
Spotřeba (v tunách)
5 197 716
3 879 380
4 548 528
4 811 310
Index (2008 = 100)
100
75
88
93
(468)
Během posuzovaného období se celková spotřeba na trhu Unie snížila o 7 %. V letech 2008 a 2009 došlo k poklesu o přibližně 25 %, a to především v důsledku globálních negativních dopadů hospodářské krize, zejména na oblast stavebnictví. Poté začala spotřeba opět stoupat a celkově vzrostla od roku 2009 do období šetření o 24 %, nicméně nedosáhla původní úrovně z roku 2008.
4.4. DOVOZ Z DOTČENÉ ZEMĚ A PODÍL NA TRHU
(469)
Během posuzovaného období se dovoz z ČLR do Unie vyvíjel takto:
2008
2009
2010
OŠ
Objem dovozu z ČLR (v tunách)
472 988
150 497
464 582
702 452
Index (2008 = 100)
100
32
98
149
Podíl na trhu
9,1 %
3,9 %
10,2 %
14,6 %
Index (2008 = 100)
100
43
112
160
Zdroj:
Eurostat
(470)
Přes pokles spotřeby se objem dovozu z ČLR během posuzovaného období značně zvýšil, a to o 49 %. V důsledku negativních dopadů hospodářské krize objem dovozu z ČLR v roce 2009 výrazně klesl. Dovoz z ČLR však začal opět velmi rychle stoupat a v období od roku 2009 do období šetření dosáhl nárůstu na úrovni neuvěřitelných 367 %.
(471)
Stejně tak se v posuzovaném období zvýšil podíl na trhu tohoto dovozu, a sice o 60 %. I když v období 2008 až 2009 klesl více než o polovinu, vykázal od roku 2009 do období šetření výrazný nárůst, který dosáhl 275 %.
4.4.1. CENY DOVOZU A CENOVÉ PODBÍZENÍ
Dovoz z ČLR
2008
2009
2010
OŠ
Průměrná cena (EUR/t)
875
728
768
801
Index (2008 = 100)
100
83
88
91
Zdroj:
Eurostat
(472)
Průměrná cena dovozu z ČLR klesla během posuzovaného období o 9 %. V letech 2008 a 2009 došlo k výraznému poklesu o 17 %, poté vzrostla během období 2009 až 2010 o pět procentních bodů a během období šetření o další tři procentní body.
(473)
Ceny dovozu z ČLR byly v celém posuzovaném období setrvale nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Z výše uvedené tabulky vyplývá, že v době vrcholící hospodářské krize v roce 2009, kdy spotřeba náhle klesla a na trhu došlo k výraznému zpomalení, nepomohlo čínskému dovozu k udržení podílu na trhu ani cenové snížení o 17 %, přičemž díky neustálému cenovému podbízení došlo v následujících letech ke stabilnímu působivému nárůstu podílu na trhu čínského dovozu od roku 2009 do období šetření.
(474)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých druhů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských výrobců účtovanými prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu.
(475)
Náklady po dovozu uvedené v předchozím bodě odůvodnění byly vypočítány na základě ověřených údajů od dvou dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
(476)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení až o 20,2 % ze strany čínských vyvážejících výrobců.
(477)
V návaznosti na zveřejnění informací jeden vyvážejí výrobce požadoval další informace týkající se výpočtu cenového podbízení v případě, že neexistuje přesný soulad mezi typem výrobku vyváženým z ČLR a typem výrobku prodávaným na trhu Unie výrobním odvětvím Unie. Rovněž požadoval informace, zda byla provedena úprava, pokud jde o fyzikální rozdíly v případě, že neexistuje přesný soulad.
(478)
V případě, že neexistoval přesný soulad mezi vyváženým typem výrobku a typem výrobku prodávaným na trhu Unie, porovnala Komise vyvážený typ výrobku s nejpodobnějším typem výrobku prodávaným výrobním odvětvím Unie. V případech, kdy jediným rozdílem byla tloušťka substrátu, bylo provedeno porovnání s velmi podobným typem výrobku.
(479)
Pokud existoval více než jeden velmi podobný typ výrobku, porovnala Komise vyvážený typ výrobku s levnějším typem výrobku prodávaným na trhu Unie, a to nezávisle na tom, zda substrát tohoto levnějšího typu výrobku byl silnější nebo slabší. Úprava s ohledem na fyzikální rozdíly se tudíž nepovažovala za nutnou.
5. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
5.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(480)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení posoudily unijní orgány veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie.
(481)
Údaje, které žadatel poskytl za všechny výrobce oceli s organickým povlakem v Unii, byly porovnány s dalšími dostupnými zdroji a ověřenými údaji výrobců v Unii zařazených do vzorku a použity ke stanovení makroekonomických ukazatelů, jako je výroba výrobního odvětví Unie, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, závislý prodej, zaměstnanost a produktivita.
(482)
V zájmu stanovení mikroekonomických ukazatelů, jako jsou jednotkové prodejní ceny, jednotkové výrobní náklady, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic, schopnost získávat kapitál, stav zásob a mzdové náklady, bylo využito poskytnutých a ověřených údajů týkajících se šesti výrobců v Unii zařazených do vzorku.
5.2. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE JAKO CELKU
5.2.1. VÝROBA, VÝROBNÍ KAPACITA A VYUŽITÍ KAPACITY
(483)
Ke zjištění celkové výroby v Unii v posuzovaném období byly použity veškeré dostupné informace týkající se výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, údajů shromážděných od výrobců v Unii před zahájením šetření a posléze a ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
2008
2009
2010
OŠ
Objem výroby (v tunách)
4 447 780
3 514 965
3 992 209
4 018 310
Index (2008 = 100)
100
79
90
90
Výrobní kapacita (v tunách)
6 007 536
6 128 301
6 099 587
5 923 311
Index (2008 = 100)
100
102
102
99
Využití kapacity (v %)
74
57
65
68
Index (2008 = 100)
100
77
88
92
Zdroj:
podnět, odpovědi na dotazník
(484)
Z výše uvedené tabulky vyplývá, že v posuzovaném období výroba klesla o 10 %. Zároveň se snížením poptávky v roce 2009 prudce poklesla výroba, načež se částečně zotavila v roce 2010. I když se spotřeba v období šetření zvýšila, objem výroby zůstal prakticky na stejné úrovni jako v roce 2010.
(485)
Výrobní kapacita zůstala ve zvažovaném období stabilní. Využití kapacity vykázalo stejný trend jako výroba a v posuzovaném období kleslo o 8 %.
5.2.2. OBJEM PRODEJE, PODÍL NA TRHU A RŮST
2008
2009
2010
OŠ
Objem prodeje (v tunách)
2 951 468
2 280 304
2 643 923
2 592 540
Index (2008 = 100)
100
77
90
88
Podíl na trhu (v %)
56,8
58,8
58,1
53,9
Index (2008 = 100)
100
104
102
95
Zdroj:
podnět, odpovědi na dotazník
(486)
V roce 2009 výrazně klesl objem prodeje výrobního odvětví Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, a to o 23 %. V roce 2010 se tento objem zvýšil o třináct procentních bodů, ale poté během období šetření klesl o dva procentní body.
(487)
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se během posuzovaného období snížil o 2,9 %. Po počátečním nárůstu podílu výrobního odvětví Unie na trhu v roce 2009 došlo v roce 2010 a v období šetření opět k jeho poklesu, takže výsledný podíl na trhu byl o pět procentních bodů nižší během období šetření než v roce 2009. K této situaci došlo přesto, že od roku 2009 do konce období šetření vzrostla spotřeba o více než 24 %. Toto odvětví nemohlo tedy využít rostoucí spotřeby a získat zpět objem prodeje a část podílu na trhu, které ztratilo.
(488)
Zatímco spotřeba Unie klesla během posuzovaného období o 7 % a objem prodeje výrobního odvětví Unie stranám, které nejsou ve spojení, klesl o 12 %, snížil se podíl výrobního odvětví Unie na trhu o 2,9 procentní body z 56,8 % v roce 2008 na 53,9 % během období šetření.
5.2.3. ZAMĚSTNANOST A PRODUKTIVITA
2008
2009
2010
OŠ
Zaměstnanost (v ekvivalentech plného pracovního úvazku, FTE)
7 088
6 470
6 097
6 046
Index (2008 = 100)
100
91
86
85
Produktivita (t/FTE)
627
543
655
665
Index (2008 = 100)
100
87
104
106
Zdroj:
podnět, odpovědi na dotazník, Eurofer
(489)
Zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie postupně klesala. Celkový počet zaměstnanců v tomto výrobním odvětví počítaný v ekvivalentech plného pracovního úvazku klesl během posuzovaného období o 15 %, přičemž nejnižší úrovně dosáhl v období šetření. Produktivita nicméně v posuzovaném období vzrostla o 6 %, což svědčí o tom, že se výrobní odvětví snažilo snížit své výrobní náklady.
5.2.4. VYUŽITÍ PRO VLASTNÍ SPOTŘEBU A ZÁVISLÝ PRODEJ
2008
2009
2010
OŠ
Využití pro vlastní spotřebu a závislý prodej (v tunách)
1 135 987
914 412
986 386
970 757
Index (2008 = 100)
100
80
87
85
Podíl na trhu (v %)
22
24
22
20
Index (2008 = 100)
100
108
99
92
Zdroj:
Podnět a ověřené odpovědi výrobců zařazených do vzorku na dotazník
(490)
Jak je uvedeno v 459. bodě odůvodnění, v Unii existuje významný trh s ocelí s organickým povlakem, který tvoří navazující zpracování tohoto výrobku výrobním odvětvím Unie.
(491)
Bylo zjištěno, že využití pro vlastní spotřebu a závislé prodeje jsou určeny pro další přeměnu samotných společností nebo jejich společností ve spojení, které se zabývají zejména obchodováním se stavebními materiály, tj. koneční uživatelé oceli s organickým povlakem.
(492)
Na výše uvedeném základě bylo stanoveno, že využití pro vlastní spotřebu a závislý prodej výrobců v Unii představovaly 24 % celkového objemu výroby během období šetření. Během posuzovaného období kleslo využití pro vlastní spotřebu a související objem prodeje o 15 % a podíl na trhu se snížil o 8 %.
(493)
Z šetření vyplynulo, že mezi využitím pro vlastní spotřebu a závislým prodejem nebyl, pokud jde o konečné využití výrobku, významný rozdíl. Využití pro vlastní spotřebu uváděly společnosti, kde navazující výroba probíhala v rámci stejné právnické osoby, zatímco závislý prodej byl prodej na fakturu jiným právnickým osobám, které jsou ve spojení. Kromě toho byla metoda pro stanovení cen v rámci využití pro vlastní spotřebu i závislého prodeje stranám, které jsou ve spojení, podobná, tj. společnostem ve spojení i navazujícím interním výrobním jednotkám společností zařazených do vzorku byla účtována reálná hodnota (metoda „přirážky k nákladům“) výrobku.
(494)
Průměrná hodnota za tunu zůstala v průběhu posuzovaného období stálá a byla o 3 % nižší než prodejní cena pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, v období šetření výrobců z Unie zařazených do vzorku. Tento cenový rozdíl nebyl považován za významný a vývoj cen závislého prodeje odpovídá vývoji cen pro odběratele, kteří nejsou ve spojení.
2008
2009
2010
OŠ
Využití pro vlastní spotřebu a závislý prodej (EUR/t)
962
802
901
965
Index (2008 = 100)
100
83
94
100
Zdroj:
Ověřené odpovědi výrobců zařazených do vzorku na dotazník
(495)
Vzhledem k tomu, že většina závislého prodeje a využití pro vlastní spotřebu byla určena pro navazující obchodování se stavebními materiály výrobců v Unii, byly uvedený prodej a využití pro vlastní spotřebu rovněž nepřímo vystaveny konkurenci od ostatních hráčů na trhu, včetně subvencovaného dovozu z ČLR. Interní poptávka ze strany navazující výroby se odvíjela od šance následné výrobky prodat na volném trhu, který není ovlivňován subvencovaným dovozem oceli s organickým povlakem. Lze tedy vyvodit, že příčinou klesajícího objemu a podílu na trhu během posuzovaného období byla konkurence subvencovaného dovozu z ČLR.
5.3. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE VÝROBCŮ V UNII ZAŘAZENÝCH DO VZORKU
5.3.1. PRŮMĚRNÉ JEDNOTKOVÉ PRODEJNÍ CENY V UNII A VÝROBNÍ NÁKLADY
2008
2009
2010
OŠ
Jednotková cena v Unii pro odběratele, kteří nejsou ve spojení (EUR/t)
1 023
805
911
994
Index (2008 = 100)
100
79
89
97
Jednotkové výrobní náklady (EUR/t)
925
884
893
978
Index (2008 = 100)
100
95
97
106
Zdroj:
Ověřené odpovědi výrobců zařazených do vzorku na dotazník
(496)
Průměrná prodejní cena výrobců v Unii zařazených do vzorku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, klesla během posuzovaného období o 3 %. K hlavnímu poklesu došlo v roce 2009 současně s poklesem spotřeby v období od roku 2009 do období šetření. V souladu s rostoucí spotřebou a objemem prodeje se ceny zvýšily o 23 %, avšak úrovně z roku 2008 nedosáhly.
(497)
Současně během posuzovaného období vzrostly průměrné náklady na výrobu a prodej obdobného výrobku o 6 %, což bylo způsobeno zvýšením nákladů na suroviny.
(498)
Po snížení jednotkové ceny pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, o 21 % v roce 2009 začala jednotková cena narůstat. V roce 2010 a během období šetření došlo ve srovnání s rokem 2009 ve výrobním odvětví Unie k růstu nákladů, který mohl být vyrovnán pouze mírným zvýšením cen, což přesně stačilo na udržení stejně nízké úrovně ziskovosti z roku 2010 a z období šetření. V důsledku toho ovšem došlo k další ztrátě podílu na trhu, jelikož ceny čínského dovozu byly trvale podbízivé ve vztahu k cenám výrobního odvětví Unie.
5.3.2. ZISKOVOST, PENĚŽNÍ TOK, INVESTICE, NÁVRATNOST INVESTIC A SCHOPNOST ZÍSKAT KAPITÁL
2008
2009
2010
OŠ
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
6,7
-9,3
2,8
2,6
Index (2008 = 100)
100
- 138
41
39
Peněžní tok (v EUR)
328 190 880
211 298 356
152 030 083
204 650 414
Index (2008 = 100)
100
64
46
62
Investice (v EUR)
55 717 957
4 537 128
12 530 132
15 302 264
Index (2008 = 100)
100
8
22
27
Návratnost investic (v %)
13,8
-13,9
5,9
6
Index (2008 = 100)
100
- 101
43
44
Zdroj:
Ověřené odpovědi výrobců zařazených do vzorku na dotazník
(499)
Ziskovost výrobního odvětví Unie byla stanovena tak, že čistý zisk před zdaněním z prodeje obdobného výrobku odběratelům, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje. V roce 2009 se ziskovost výrobního odvětví Unie dramaticky snížila, což mělo za následek ztrátu ve výši 9,3 %. Od roku 2010 se situace začala zlepšovat, nicméně rostoucí výrobní náklady neumožnily dosáhnout úrovně ziskovosti, která je považována pro dané výrobní odvětví za přiměřenou a udržitelnou (6,7 %). Během celého posuzovaného období poklesla ziskovost o 61 %.
(500)
Vývoj v oblasti peněžního toku do jisté míry odrážel záporný vývoj ziskovosti. Nejnižší úrovně bylo dosaženo v roce 2010. Obdobně i návratnost investic klesla o 56 % z 13,8 % v roce 2008 na 6 % v období šetření.
(501)
Uvedený vývoj ziskovosti, peněžního toku a návratnosti investic v posuzovaném období snížil schopnost výrobního odvětví Unie investovat do svých činností a ohrozil jeho rozvoj. Na začátku posuzovaného období dokázalo výrobní odvětví Unie učinit významné investice, poté však jejich výše v roce 2009 výrazně klesla, přičemž během posuzovaného období došlo k celkovému poklesu o 73 %.
(502)
Vzhledem k povaze výrobního odvětví Unie, které do jisté míry tvoří velké nadnárodní integrované ocelářské společnosti, neměla špatná finanční výkonnost odvětví oceli s organickým povlakem vliv na schopnost těchto společností získat kapitál.
5.3.3. STAV ZÁSOB
2008
2009
2010
OŠ
Stav zásob na konci roku (v tunách)
116 852
97 533
124 848
130 593
Index (2008 = 100)
100
83
107
112
Zdroj:
Ověřené odpovědi výrobců zařazených do vzorku na dotazník
(503)
Pro šest výrobců v EU zařazených do vzorku představovaly zásoby v období šetření asi 10 % objemu výroby. Konečný stav zásob se během posuzovaného období zvýšil o 12 %. Ačkoli je třeba poznamenat, že stav zásob není pro dané výrobní odvětví významným ukazatelem, jelikož se výroba odvíjí zejména od konkrétních objednávek, došlo k hlavnímu nárůstu stavu zásob od roku 2009 do období šetření, což odpovídalo období největšího nárůstu subvencovaného dovozu z ČLR.
5.3.4. ZAMĚSTNANOST, MZDY A PRODUKTIVITA
Průměrné mzdové náklady na zaměstnance (v EUR, výrobci v Unii zařazení do vzorku)
60,959
57,892
58,637
62,347
Index (2008 = 100)
100
95
96
102
(504)
Průměrné mzdové náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostly během posuzovaného období pouze o 2 %, což je nižší než míra inflace. Šetření ukázalo, že výrobci zařazení do vzorku provedli zásadní škrty, zejména v oblasti správních a režijních nákladů, a snažili se tak být efektivnější.
5.3.5. ÚČINKY MINULÉHO DUMPINGU A SUBVENCOVÁNÍ
(505)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
5.4. ROZSAH SOUČASNÉHO ROZPĚTÍ SUBVENCE
(506)
Všechna zjištěná rozpětí uvedená výše v oddíle o subvencích jsou výrazně vyšší než nepatrná. Vzhledem k objemu subvencovaného dovozu z ČLR a jeho cenám není možné považovat dopad skutečného subvenčního rozpětí na trh Unie za zanedbatelný.
5.5. ZÁVĚR OHLEDNĚ ÚJMY
(507)
Šetření ukázalo, že během posuzovaného období se všechny ukazatele újmy (kromě produktivity) zhoršily nebo se nevyvíjely v souladu se spotřebou.
(508)
V posuzovaném období v souvislosti s klesající spotřebou dovoz z ČLR výrazně vzrostl. Zároveň klesl objem prodeje výrobního odvětví Unie celkem o 12 % a jeho podíl na trhu se z 56,8 % v roce 2008 propadl na 53,9 % v období šetření. Přestože se spotřeba od roku 2009 do období šetření po roce hospodářské krize, která měla dopad na poptávku, zvýšila o 24 %, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se i nadále zmenšoval. Vzhledem k výrazné expanzi subvencovaného dovozu z ČLR na trh Unie se výrobnímu odvětví Unie nepodařilo znovu získat ztracený podíl na trhu. Levný subvencovaný dovoz v posuzovaném období rostl, doprovázen trvalým podbízením ve vztahu k cenám účtovaným výrobním odvětvím Unie.
(509)
Dále byly významně dotčeny ukazatele újmy týkající se finanční situace výrobního odvětví Unie, jako je peněžní tok a ziskovost. To znamená, že byla rovněž oslabena schopnost výrobního odvětví Unie získávat kapitál a investovat.
(510)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu čl. 8 odst. 5 základního nařízení.
6. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
6.1. ÚVOD
(511)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a čl. 8 odst. 6 základního nařízení bylo zkoumáno, zda subvencovaný dovoz pocházející z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie újmu v takové míře, že ji lze označit za podstatnou. Byly přezkoumány i jiné známé činitele, které mohly vedle subvencovaného dovozu výrobnímu odvětví Unie způsobovat újmu, aby bylo zajištěno, že případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připsána subvencovanému dovozu.
6.2. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(512)
Šetření prokázalo, že se spotřeba v Unii během posuzovaného období snížila o 7 %, zatímco objem subvencovaného dovozu z ČLR dramaticky vzrostl přibližně o 49 %, přičemž podíl tohoto dovozu na trhu vzrostl o 60 % z 9,1 % v roce 2008 na 14,6 % v období šetření. Zároveň klesl objem prodeje výrobního odvětví Unie stranám, které nejsou ve spojení, o 12 % a jeho podíl na trhu se zmenšil o 2,9 % z 56,8 % v roce 2008 na 53,9 % v období šetření.
(513)
Ačkoli byl dovoz z ČLR rovněž poznamenán hospodářskou krizí a v letech 2008 a 2009 klesl o 68 %, začal od roku 2009 do období šetření znovu velmi rychle růst, přičemž na konci období šetření byl o 367 % větší, přestože se spotřeba Unie v tomto období zvýšila pouze o 24 %. Snížením jednotkové ceny o 9 % ve srovnání s rokem 2008 a cenovým podbízením vůči výrobnímu odvětví Unie až na 20,2 % během období šetření navýšil čínský dovoz svůj podíl na trhu od roku 2008 do období šetření o 60 % a dosáhl podílu 14,6 %.
(514)
Zároveň od roku 2008 do období šetření klesl objem prodeje výrobců v Unii stranám, které nejsou ve spojení, celkem o 12 %. V době zotavování trhu, od roku 2009 do období šetření, zvýšilo výrobní odvětví Unie objem prodeje stranám, které nejsou ve spojení, o pouhých 13 %, zároveň však ztratilo 8 % podílu na trhu, a z rostoucí spotřeby tedy těžilo pouze v omezené míře. Čínský dovoz měl ze zotavující se spotřeby největší prospěch a výrazně předběhl všechny ostatní hráče na trhu.
(515)
Průměrné dovozní ceny se u dovozu z ČLR za posuzované období snížily o 9 %. I když po prudkém poklesu v roce 2009 pak mezi rokem 2009 a obdobím šetření pomalu rostly, zůstávaly stabilně pod úrovní cen účtovaných výrobním odvětvím Unie. Jednotková cena pro odběratele v Unii, kteří nejsou ve spojení, klesla o pouhá 3 %, a prokázala tak určitou odolnost vůči tlaku na ceny vyvíjenému čínským dovozem. Tyto ceny však byly zjevně udržitelné za cenu nižšího objemu prodeje a nižší ziskovosti z tohoto prodeje, neboť ziskovost klesla o 61 % z 6,7 % v roce 2008 na 2,6 % v období šetření.
(516)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit, že prudký nárůst subvencovaného dovozu z ČLR při cenách, které v porovnání s výrobním odvětvím Unie neustále vykazovaly cenové podbízení, hrál rozhodující roli ve způsobení podstatné újmy výrobnímu odvětví Unie, které pak již nemohlo plně těžit ze zotavující se spotřeby v Unii.
6.3. ÚČINKY JINÝCH ČINITELŮ
6.3.1. DOVOZ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
Země
2008
2009
2010
OŠ
Jižní Korea
Objem (v tunách)
228 123
226 568
173 935
237 164
Index (2008 = 100)
100
99
76
104
Podíl na trhu (v %)
4,4
5,8
3,8
4,9
Index (2008 = 100)
100
133
87
112
Průměrná cena
901
727
846
903
Index (2008 = 100)
100
81
94
100
Indie
Objem (v tunách)
159 999
149 138
155 384
141 391
Index (2008 = 100)
100
93
97
88
Podíl na trhu (v %)
3,1
3,8
3,4
2,9
Index (2008 = 100)
100
125
111
95
Průměrná cena
932
667
773
824
Index (2008 = 100)
100
72
83
88
Ostatní země
Objem (v tunách)
249 151
158 461
124 319
167 007
Index (2008 = 100)
100
64
50
67
Podíl na trhu (v %)
4,8
4,1
2,7
3,5
Index (2008 = 100)
100
85
57
72
Průměrná cena
951
809
924
955
Index (2008 = 100)
100
85
97
100
Celkový dovoz ze všech třetích zemí kromě ČLR
Objem (v tunách)
637 274
534 167
453 637
545 562
Index (2008 = 100)
100
84
71
86
Podíl na trhu (v %)
12,3
13,8
10,0
11,3
Index (2008 = 100)
100
112
81
92
Průměrná cena
929
735
842
898
Index (2008=100)
100
79
91
97
Zdroj:
Eurostat
(517)
Přestože dovoz z ČLR představoval během období šetření 56 % veškerého dovozu do Unie, byly zde i další významné zdroje dovozu, a sice z Indické republiky (dále jen „Indie“) (11 %) a Jižní Koreje (19 %). Na rozdíl od dovozu z ČLR poklesl dovoz z Indie, i přes výrazné snížení průměrné ceny o 12 %, během posuzovaného období celkem o 12 % a ztratil 5 % podílu na trhu. Dovoz z Jižní Koreje vzrostl o pouhá 4 %, přičemž průměrná cena zůstala na úrovni z roku 2008. Indický dovoz vykazoval v období šetření 2,9 % podíl na trhu, zatímco dovoz z Jižní Koreje měl podíl 4,9 %.
(518)
Dovoz z ostatních zemí, který představoval 14 % celkového dovozu, klesl o 33 % a jeho průměrná cena zůstala na úrovni z roku 2008.
(519)
Přestože byla průměrná cena dovozu ze všech ostatních zemí nižší než cena výrobního odvětví Unie, jeho případný účinek lze považovat pouze za okrajový. Zaprvé Komise neobdržela žádné důkazy, že dovoz z ostatních zdrojů probíhal podle nekalých praktik. Zadruhé, na rozdíl od čínského dovozu, byla celková úroveň cen z ostatních hlavních zdrojů dovozu stabilnější během celého posuzovaného období, z čehož vyplývá, že výrobní odvětví Unie může tomuto dovozu v daných tržních segmentech úspěšně konkurovat. Zatřetí dovoz z ostatních zemí v posuzovaném období obecně klesl a stále zůstává na nízké úrovni, jak celkově, tak i u jednotlivých hlavních vyvážejících zemí. Kromě toho potvrzuje klesající podíl na trhu ostatního dovozu, že tento dovoz nemohl způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu.
6.3.2. VÝVOZNÍ VÝKONNOST VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
2008
2009
2010
OŠ
Vývoz, údaje Eurostatu (v tunách)
669 790
612 204
580 477
605 760
Index (2008 = 100)
100
91
87
90
Průměrná cena (EUR/t)
1 068
937
995
1 092
Index (2008 = 100)
100
88
93
102
Vývoz podle výrobců v Unii zařazených do vzorku
53 542
46 516
48 102
46 228
Index (2008 = 100)
100
87
90
86
Průměrná prodejní cena (EUR/t)
1 086
826
984
1 132
Index (2008 = 100)
100
76
91
104
Zdroj:
Eurostat a ověřené odpovědi na dotazník
(520)
Celkový vývoz oceli s organickým povlakem výrobního odvětví Unie do třetích zemí poklesl podle údajů Eurostatu během posuzovaného období o 10 %. Průměrná cena však byla poměrně vysoká a během posuzovaného období se zvýšila o 2 %. Vývoz představoval 15 % celkové výroby Unie a umožnil výrobnímu odvětví Unie dosáhnout úspor z rozsahu a snížit celkové výrobní náklady. Lze proto dojít k závěru, že vývozní aktivity výrobního odvětví Unie nemohly být možnou příčinou podstatné újmy.
(521)
Tento celkový obraz odráží situace ve vývozu odběratelům ve třetích zemích, kteří nejsou ve spojení, ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tento vývoz klesl během posuzovaného období o 14 %, nicméně jednotkové vývozní ceny byly stabilně vyšší (průměrně o 2 až 14 % podle daného roku) než ceny v Unii.
6.3.3. DOVOZ Z ČLR USKUTEČNĚNÝ ŽADATELI
(522)
V průběhu šetření a v návaznosti na zveřejnění informací bylo namítnuto, že žadatelé (prostřednictvím svých společností ve spojení) sami dováželi dotčený výrobek z ČLR a že tento dovoz údajně představoval 20 až 40 % celkového dovozu z ČLR. Na podporu tohoto tvrzení však nebyl předložen žádný důkaz. Tato tvrzení byla prošetřena prostřednictvím posouzení ověřených údajů od výrobců v Unii zařazených do vzorku a bylo zjištěno, že během období šetření dovezli pouze 10 000 tun, což bylo z velké části v souladu s údaji v podnětu. Dále bylo zjištěno, že společnosti, které jsou ve spojení s výrobci v Unii zařazenými do vzorku, dovezli přibližně stejný objem, o němž nebyly na základě článku 29 základního nařízení podány informace. Tento dovoz celkem představoval pouze 2-3 % celkového dovozu z ČLR. V důsledku toho nelze vyvodit, že žadatelé dováželi z ČLR v takovém množství a podle takového vzorce, aby zpochybnili vlastní status coby výrobců v Unii v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) základního nařízení nebo aby sami sobě způsobili újmu. Proto bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
6.3.4. VYUŽITÍ PRO VLASTNÍ SPOTŘEBU A ZÁVISLÝ PRODEJ
(523)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila jeho účast v navazujícím obchodování se stavebními materiály (např. sendvičovými panely, lichoběžníkovými plechy atd.), a to buď přímo, nebo prostřednictvím společností, které jsou v rámci skupiny ve spojení. Tyto strany zejména uvedly, že výrobní odvětví Unie prodávalo ocel s organickým povlakem vlastním navazujícím podnikům za nižší ceny než společnostem, které nejsou ve spojení, a tudíž vlastní podniky v rámci skupiny „subvencovalo“ a umožnilo jim cenové podbízení vůči konkurenci v navazujícím odvětví.
(524)
Jak je uvedeno výše, byla průměrná hodnota využití pro vlastní spotřebu a závislého prodeje za tunu v období šetření pouze o 3 % nižší než prodejní ceny pro odběratele, kteří nejsou ve spojení. Šetření ukázalo, že využití pro vlastní spotřebu a závislý prodej byly s největší pravděpodobností samy nepřímo ovlivněny nekalou konkurencí subvencovaného dovozu. Jestliže podle tvrzení získaly navazující podniky výhodu, měla by se tato projevit při porovnání ceny závislého prodeje a nesouvisejícího prodeje. Toto tvrzení se proto zamítá.
(525)
V návaznosti na zveřejnění konečných informací Čínské sdružení železa a oceli znovu tvrdilo, že výrobní odvětví Unie poskytovalo ocel s organickým povlakem svým navazujícím podnikům za „subvencovanou“ cenu, a tím umožnilo cenové podbízení vůči konkurenci v navazujícím odvětví. Nebyly však předloženy žádné důkazy, na jejichž základě by Komise změnila své rozhodnutí uvedené v 524. bodě odůvodnění, tj. že rozdíl mezi souvisejícím a nesouvisejícím prodejem byl malý (2 %) a že se nejednalo o újmu, kterou by si výrobní odvětví Unie způsobilo samo.
(526)
Čínské sdružení železa a oceli rovněž zpochybnilo údaje týkající se nákladů na výrobu oceli s organickým povlakem a dále cenu, ze kterou je ocel s organickým povlakem prodávána stranám ve spojení. Vzhledem k ceně galvanizovaných svitků tažených za tepla, tj. suroviny pro výrobu oceli s organickým povlakem, sdružení tvrdilo, že náklady na výrobu oceli s organickým povlakem v období šetření nemohly být vyšší než 900 EUR/t.
(527)
Zaprvé, nebylo jasné v jaké míře byly veškeré náklady, jako jsou prodejní, správní a režijní náklady a finanční náklady, zahrnuty do celkových nákladů, na něž Čínské sdružení železa a oceli odkazovalo. Zadruhé, Komise ověřila náklady na výrobu oceli s organickým povlakem u všech výrobců v Unii zařazených do vzorku a přesvědčila se, že celkové výrobní náklady zahrnují náklady na suroviny, zpracování, potažení, prodejní, správní a režijní náklady, finanční náklady atd.
(528)
Čínské sdružení železa a oceli tvrdilo, že prodej oceli s organickým povlakem stranám ve spojení je uskutečňován se ztrátou, a výrobnímu odvětví Unie tudíž způsobuje újmu. Vychází přitom ze srovnání celkových nákladů na výrobu (978 EUR/t) oproti průměrné ceně za související prodej (965 EUR/t).
(529)
Jednoduché matematické srovnání by sice správně naznačovalo, že související prodej probíhal se ztrátou, zároveň by však předpokládalo, že výrobní odvětví Unie by neslo stejnou míru prodejních, správních a režijních nákladů a další prodejní marži u závislých prodejů jako u nesouvisejících prodejů. Jak je uvedeno v 493. bodě odůvodnění, prodeje stranám ve spojení byly uskutečněny na základě přirážky k nákladům, a výrobní odvětví Unie tak náklady na tyto prodeje získalo zpět.
6.3.5. HOSPODÁŘSKÁ KRIZE
(530)
Hospodářská krize a její dopad na stavebnictví alespoň částečně vysvětluje pokles poptávky a tlak na ceny během posuzovaného období. Jak je uvedeno výše, v roce 2009 se spotřeba snížila o 25 %. Nicméně od roku 2010 se trh začal zotavovat a mezi rokem 2009 a koncem období šetření vzrostla spotřeba o 24 %.
(531)
Při analýze újmy a příčinné souvislosti však bylo zhroucení trhu v roce 2009 a jeho následné zotavování od roku 2009 do období šetření posuzováno zvlášť. V rámci analýzy újmy a příčinné souvislosti bylo jasně prokázáno, že dovoz z ČLR maximálně využil zotavující se spotřeby a kromě toho neustále vykazoval cenové podbízení vůči cenám výrobního odvětví Unie, díky čemuž se možnost pro všechny hráče využít rovných šancí a zotavit se z krize stala neustálým bojem o přežití.
(532)
Po uplynutí lhůty pro předložení připomínek ke konečným informacím jedna zúčastněná strana upozornila na oznámené uzavření podniku v Belgii a na to, že vyšší moc způsobila obtíže v běžné výrobě a dodávkách z jiných výrobních zařízení v Belgii. Zúčastněná strana tvrdila, že z výše uvedeného vyplývá, že zajištění dodávek oceli s organickým povlakem v Unii je nedostatečné a je důvodem pro to, aby si dovozci a uživatelé svobodně vybírali zdroj dodávek oceli s organickým povlakem z Unie a z Číny.
(533)
Tyto argumenty se zamítají. Vzhledem k tomu, že využití kapacity v Unii je nízké, problém v dodávkách nespočívá, neboť výrobní průmysl Unie má odpovídající dostupnou kapacitu. V každém případě výrobní zařízení, která byla v Belgii zavírána, nevyráběla ocel s organickým povlakem. Bezpečnost dodávek je samozřejmě důležitá, nicméně účelem navrhovaných cel v tomto případě není ukončit dodávky oceli s organickým povlakem z Číny, ale pouze zabránit tomu, aby se na trh Unie dostávaly dumpingové dodávky.
6.3.6. NADBYTEČNÁ STRUKTURÁLNÍ KAPACITA
(534)
Některé zúčastněné strany uvedly, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, které z velké části sestává z vertikálně integrovaných výrobců oceli, nebyl dovoz z ČLR, ale strukturální problémy odvětví oceli Unie, jako je např. nadbytečná kapacita. Rovněž bylo namítnuto, že konsolidace odvětví oceli, která se uskutečnila před posuzovaným obdobím, vedla k nadbytečné kapacitě a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení.
(535)
Výroba oceli s organickým povlakem je z hlediska kapitálu skutečně náročná a dané odvětví má poměrně vysoké fixní náklady. Konsolidace ocelářského průmyslu, k níž došlo před začátkem posuzovaného období, však nevedla k nadbytečné kapacitě. Po mírném nárůstu v roce 2009 kapacita daného výrobního odvětví v roce 2010 a znovu během období šetření mírně klesla. Výrobní kapacita během období šetření byla nižší než celková spotřeba v Unii a kdyby se byla spotřeba během období šetření zotavila na úroveň roku 2008 a výrobní odvětví Unie bylo schopné této zvýšené poptávky využít, činilo by využití výrobní kapacity okolo 74 %.
(536)
Přičíst odpovědnost za negativní vliv nadbytečné kapacity výrobcům oceli s organickým povlakem v Unii lze jen minimálně. Zaprvé šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie samozřejmě přijímá opatření, aby si udrželo svou účinnost, vzhledem k tomu, že produktivita v rámci celého výrobního odvětví vzrostla o 6 %. Za druhé pokračující investice do výrobních linek a flexibilita při jejich využívání pro výrobu jiných výrobků pomohly dosáhnout úspor z rozsahu a snížit fixní náklady. Využití kapacity společností zařazených do vzorku tak během posuzovaného období kleslo o 18 %, průměrné výrobní náklady vzrostly pouze o 6 %, a to včetně zvýšení nákladů na suroviny. Nelze proto dojít k závěru, že by nadbytečná kapacita narušila příčinnou souvislost. Tento argument byl proto zamítnut.
6.4. ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(537)
Bylo prokázáno, že v posuzovaném období, a zejména od roku 2009 do období šetření, došlo k podstatnému nárůstu objemu subvencovaného dovozu z ČLR a jeho podílu na trhu. Bylo také zjištěno, že ceny v rámci tohoto dovozu byly trvale podbízivé ve vztahu k cenám účtovaným výrobním odvětvím Unie na trhu Unie, zejména v období šetření.
(538)
Uvedený růst objemu levného subvencovaného dovozu z ČLR a jeho podílu na trhu probíhal současně s negativním vývojem hospodářské situace výrobního odvětví Unie. Tato situace se zhoršila během období šetření, kdy výrobní odvětví Unie nebylo navzdory zotavující se spotřebě schopno znovu získat svůj ztracený podíl na trhu a ziskovost. Ostatní finanční ukazatele, jako je návratnost investic, stagnovaly na úrovni roku 2010 a zaměstnanost dosáhla své nejnižší úrovně.
(539)
Zkoumání ostatních známých činitelů, které mohly způsobit újmu výrobnímu odvětví Unie, ukázalo, že tyto činitele nejsou takové, aby narušily příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(540)
Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě odlišeny a odděleny od účinků subvencovaného vývozu působícího újmu, byl učiněn závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 6 základního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
7.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(541)
Unijní orgány prověřily v souladu s článkem 31 základního nařízení, zda navzdory výše uvedeným zjištěním neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Analýza zájmu Unie vycházela z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů dotčeného výrobku.
7.2. ZÁJEM VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(542)
Výrobní odvětví Unie jako celek je tvořeno 22 známými výrobci, kteří představují veškerou výrobu oceli s organickým povlakem v Unii. Výrobci působí v různých členských státech Unie a v souvislosti s výrobou obdobného výrobku přímo zaměstnávají více než 5 400 lidí.
(543)
Žádný z výrobců se nepostavil proti zahájení šetření. Jak vyplývá z výše uvedených makroekonomických ukazatelů, ke zhoršení situace a negativnímu vlivu subvencovaného dovozu došlo v celém výrobním odvětví Unie.
(544)
Výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Zejména ukazatele újmy související s finančními výsledky výrobců v Unii, jako je například ziskovost a návratnost investic, byly závažně ovlivněny. Pokud by opatření nebyla uložena, jeví se další zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(545)
Předpokládá se, že uložením vyrovnávacích cel se na trhu Unie obnoví spravedlivé obchodní podmínky, které výrobnímu odvětví Unie umožní, aby cena oceli s organickým povlakem odrážela různé složky nákladů a podmínky na trhu. Lze rovněž očekávat, že uložení vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho ziskovost a celkovou finanční situaci.
(546)
Pokud by opatření uložena nebyla, lze očekávat, že by došlo k další ztrátě podílu na trhu a že by ziskovost výrobního odvětví Unie nadále klesala. To by bylo ze střednědobého a dlouhodobého hlediska neudržitelné. Je rovněž pravděpodobné, že by jednotliví výrobci museli uzavřít svá výrobní zařízení, která byla během posuzovaného období ztrátová. Vzhledem k vzniklým ztrátám a k vysoké úrovni investic do výroby na začátku posuzovaného období se dá očekávat, že by v případě neuložení opatření většina výrobců v Unii nemohla své investice získat zpět.
(547)
Byl proto učiněn závěr, že uložení vyrovnávacích cel by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
7.3. ZÁJEM UŽIVATELŮ A DOVOZCŮ
(548)
Jak je uvedeno ve 14. bodě odůvodnění, přihlásilo se pět dovozců, nicméně na dotazník odpověděli pouze dva. V podnětu bylo uvedeno přibližně 100 uživatelů, z nichž 19 subjektů se přihlásilo a vyjádřilo zájem o řízení. Na dotazník následně odpovědělo deset společností.
(549)
Nejaktivnější uživatelé a dovozci předložili společná písemná podání a v průběhu šetření bylo uspořádáno několik slyšení. Jejich hlavní argumenty týkající se uložení opatření jsou analyzovány níže.
(550)
V návaznosti na zveřejnění konečných informací byly obdrženy komentáře od dovozců a dalších zúčastněných stran. Nebyly však předloženy žádné nové údaje, které by byly jiné než níže uvedené.
7.3.1. HOSPODÁŘSKÁ SOUTĚŽ NA TRHU UNIE
(551)
Uživatelé a dovozci tvrdili, že na trhu Unei s ocelí s organickým povlakem není dostatečná hospodářská soutěž a že dovoz z ČLR byl nezbytný, aby společnosti dovážející a využívající ocel s organickým povlakem získali lepší vyjednávací pozici. Bylo rovněž namítáno, že výrobní odvětví Unie bylo s cílem kontrolovat trh součástí oligopolních uspořádání. Výrobci v Unii si konkurovali na stejných trzích a často prodávali stejným odběratelům nebo svým stavebním společnostem. Vzhledem k tomu, že až na nepodložené stížnosti o obtížích při vyjednávání o cenách nebyly poskytnuty žádné důkazy a že kromě pěti skupin výrobců v Unii, kteří podali stížnost, funguje v Unii dalších jedenáct výrobců oceli s organickým povlakem, z nichž někteří mají velmi silnou pozici, a s ohledem na řadu dalších zdrojů dovozu, byla tato tvrzení zamítnuta.
7.3.2. NEDOSTATEČNÉ DODÁVKY
(552)
Uživatelé a dovozci rovněž tvrdili, že uložení opatření na čínský dovoz by na trhu Unie mělo za následek nedostatek oceli s organickým povlakem. Avšak vzhledem ke značné rozmanitosti výše popsaných zdrojů dodávek, jakož i volné výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, se nepovažuje za pravděpodobné, že by k takové situaci došlo. Proto bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
7.3.3. ZÁVĚR O ZÁJMECH UŽIVATELŮ A DOVOZCŮ
(553)
Deset spolupracujících uživatelů představovalo během období šetření 7 % celkového dovozu z ČLR. Z šetření vyplynulo, že všichni uživatelé si udržují různé zdroje dodávek dotčeného výrobku. Nákup z ČLR v průměru představoval přibližně 15 % jejich celkového nákupu výrobků z oceli s organickým povlakem. Kromě toho bylo zjištěno, že největší objem byl získán od výrobců v Unii (73 %) a 12 % bylo dovezeno z jiných třetích zemí. Vzhledem k tomu, že dotčený výrobek je vysoce standardizovaný, je význam napojení na odběratele spíše relativní, jelikož uživatelé i dovozci mohou, pokud jde o kvalitu výrobků, poměrně snadno změnit zdroje dodávek.
(554)
Z šetření vyplynulo, že všichni spolupracující uživatelé s výjimkou jednoho byli v odvětví, které dotčený výrobek využívá, ziskoví, přičemž jejich ziskovost se v období šetření pohybovala od 1 % do 13 % v závislosti na společnosti. Ziskovost těchto společností nebyla výrazně závislá na dovozu dotčeného výrobku z ČLR.
(555)
Na základě odpovědí uživatelů na dotazník byl odhadnut pravděpodobný vliv navrhovaných opatření. Proto i za předpokladu, že pro spolupracující uživatele nastane ta nejméně příznivá situace, a sice že cenové zvýšení nebude možné přesunout dále a uživatelé budou nuceni z ČLR dovážet stejná množství jako během období šetření, znamenal by dopad výše cla na jejich výrobní náklady zvýšení o 1 až 5 % a pokles o 1 až 2,8 procentního bodu v ziskovosti pro většinu dovozu a o přibližně 4 procentní body pro dovoz podléhající zbytkovému clu. Nicméně je pravděpodobnější, že dopad bude výrazně menší než tato čísla. Dovoz z ČLR představuje poměrně malou část obchodní činnosti uživatelů a lze očekávat, že se tito se zvýšením nákladů plynoucích z vyrovnávacích opatření poměrně snadno vypořádají. Rovněž vzhledem k tomu, že kromě řady výrobců v Unii jsou k dispozici značné alternativní zdroje dovozu, na nějž se opatření nevztahují, např. Indie a Jižní Korea, očekává se, že poté, co budou opatření uložena, zohlední ceny na trhu i tyto faktory.
(556)
Dva spolupracující dovozci představovali během období šetření přibližně 6 % celkového dovozu z ČLR, přesný podíl nemohl být v souladu s článkem 29 základního nařízení zveřejněn. Stejně jako uživatelé si i dovozci vedle ČLR udrželi různé zdroje dodávek. Navíc bylo zjištěno, že pokud by dovozci zachovali schéma dovozu, které používali během období šetření, mohla by být jejich ziskovost ovlivněna opatřeními více než ziskovost uživatelů. V praxi však bývají dovozci coby obchodníci pružnější než uživatelé, a byli by proto s největší pravděpodobností první, kdo se obrátí k alternativním zdrojům dodávek.
(557)
Část prospěchu z čínského dovozu na straně uživatelů a dovozců vzniká na základě nekalé cenové diskriminace praktikované čínskými vývozci, která ji umožňuje, a nikoli díky přirozené konkurenční výhodě. Obnovení rovných podmínek na trhu Unie by proto mělo napravit narušení obchodu, k němuž došlo kvůli subvencovanému dovozu, a v podstatě umožní trhu s ocelí s organickým povlakem vrátit se k přirozené dynamice a cenovému vývoji poháněným tržním hospodářstvím a nebude přitom znevýhodňovat ostatní hráče (uživatele, výrobce, konečné uživatele), kteří nemohou bezprostředně těžit ze subvencovaného dovozu.
7.4. ZÁVĚR OHLEDNĚ ZÁJMU UNIE
(558)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti uložení opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1. ÚROVEŇ PRO ODSTRANĚNÍ ÚJMY
(559)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
(560)
Pro účely stanovení úrovně těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytného pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(561)
Při výpočtu výše cla nezbytné pro odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že případná opatření by měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého by bylo možné přiměřeně dosáhnout ve výrobním odvětví tohoto typu za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu, při prodeji obdobného výrobku v Unii. Má se za to, že zisk, kterého by mohlo být dosaženo bez subvencovaného dovozu, by měl vycházet z údajů z roku 2008, kdy byl čínský dovoz na trhu Unie přítomen v menší míře. Má se tudíž za to, že ziskové rozpětí 6,7 % z obratu lze považovat za přiměřené minimum, kterého by mohlo výrobní odvětví Unie podle očekávání dosahovat, pokud by nedocházelo k subvencování působícímu újmu.
(562)
Na tomto základě byla vypočtena cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 6,7 % k výrobním nákladům.
(563)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s cenou výrobního odvětví Unie na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento průměrné hodnoty CIF dovozu porovnávaných typů.
(564)
V návaznosti na zveřejnění konečných informací zpochybnily zúčastněné strany použití 6,7 % jako cílového zisku výrobního odvětví Unie a označení roku 2008 jako reprezentativního roku ziskovosti. Nicméně jejich argument, že zisk výrobního odvětví Unie v roce 2008 byl ovlivněn finanční krizí, což z roku 2008 učinilo výjimečný rok, by zjevně směřoval k tvrzení, že zisk uskutečněný v roce 2008 je nižší, než jaký by výrobní odvětví očekávalo v roce normálním. Tento argument se zamítá, neboť nebyly předloženy žádné důkazy týkající se výše zisku, který mohlo výrobní odvětví Unie mít v roce 2008, kdyby nepřišla finanční krize.
(565)
Zúčastněné strany rovněž poukázaly na skutečnost, že objem dovozu z ČLR poklesl na nejnižší úroveň spíše v roce 2009 než v roce 2008. Nicméně vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Unie nebylo v roce 2009 ziskové, není možné použít údaje z roku 2009 pro stanovení cílového zisku výrobního odvětví Unie.
(566)
Čínské sdružení železa a oceli tvrdilo, že zisk odběratelů, kteří nejsou ve spojení, v roce 2008 nemůže být použit jako cílový zisk, neboť uvedený rok vykazuje největší cenový rozdíl mezi souvisejícím a nesouvisejícím prodejem. Tento argument byl zamítnut, neboť uvedený cenový rozdíl není pro výpočet zisku z prodeje odběratelům, kteří nejsou ve spojení, důležitý.
(567)
Čínské sdružení železa a oceli navrhlo, aby cílový zisk pro prodej oceli s organickým povlakem stranám v Unii, které nejsou ve spojení, vycházel z průměrného celkového zisku nadnárodní společnosti ArcelorMittal za rok 2010 a 2011. Tento návrh nebyl přijat jako spolehlivý zdroj zisku z oceli s organickým povlakem v Unii bez dumpingového dovozu, neboť zohlednění zisku celé globální skupiny ArcelorMittal zcela zřejmě nepředstavuje reprezentativní zisk z prodeje oceli s organickým povlakem v Unii.
(568)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku Komise týkající se výpočtu rozpětí cenového podbízení. Toto zpochybnění však bylo založeno na mylném předpokladu, že Komise vypočítala rozpětí cenového podbízení tak, že z tržní ceny smazala průměrný zisk výrobního odvětví během období šetření (2,6 %) s cílem dosáhnout „hranice ziskovosti“ (tj. ceny, která by vedla k nulovému zisku) a k této „hranici ziskovosti“ přičetla cílový zisk.
(569)
Komise vypočetla rozpětí cenového podbízení tak, že přičetla cílový zisk k nákladům na výrobu jednotlivých typů výrobků. Metodika navrhovaná zúčastněnou stranou je chybná, neboť průměrného zisku 2,6 % nebylo automaticky dosaženo u každého prodeje každého modelu všemi společnostmi, jejichž údaje byly použity.
(570)
Jedna strana rovněž zpochybnila způsob, jakým Komise vypočetla újmu. Vzhledem k tomu, že tato strana neměla plný přístup k údajům, jež Komise při výpočtu rozpětí újmy použila, pokusila se o vlastní výpočet založený na své interpretaci cenového rozdílu na trhu mezi substrátem potaženým hliníkem a zinkem a substrátem potaženým zinkem, a při výpočtu dospěla k ceně 50 USD/t. Výsledkem tohoto „přepočítání“, jež vychází z neúplných údajů, je rozpětí újmy, které je nižší, než rozpětí újmy vypočítané a zveřejněné Komisí.
(571)
Argumenty této strany byly zamítnuty, neboť analýza kompletních údajů od vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Unie údajný cenový rozdíl nepotvrdila. Následně je třeba zdůraznit, že údaje, které zúčastněná strana použila, byly neúplné, a tudíž pro účely přepočtu újmy podle vzoru Komise nespolehlivé.
8.2. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(572)
Na základě závěrů, k nimž se dospělo s ohledem na subvencování, újmu, příčinnou souvislost a zájem Unie, by v souladu s čl. 15 základního nařízení mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz oceli s organickým povlakem pocházející z ČLR na úrovni nižšího zjištěného rozpětí subvence nebo újmy, podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí. Na základě výše uvedených skutečností se sazby, podle nichž se tato cla ukládají, stanovují takto:
Název společnosti
Rozpětí subvencí (v %)
Rozpětí újmy (v %)
Vyrovnávací clo (v %)
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd.; Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.; Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
55,8
29,7
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd.; Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
29,7
23,8
Union Steel China
26,8
13,7
13,7
Ostatní spolupracující společnosti
26,8
43,0
26,8
Zbytkové clo
44,7
58,3
44,7
(573)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(574)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (104) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Nařízení bude v případě potřeby odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(575)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz určitých výrobků z oceli s organickým povlakem, tj. plochých válcovaných výrobků z nelegované nebo legované oceli (kromě korozivzdorné oceli), které jsou opatřené barvou, lakované nebo potažené plastem alespoň na jedné straně, kromě tzv. „sendvičových panelů“, které se používají ve stavebnictví a sestávají ze dvou vnějších kovových plechů se stabilizačním jádrem z izolačního materiálu uprostřed, kromě výrobků se svrchním povlakem ze zinkového prachu (zinkový nátěr obsahující 70 % hmotnostních nebo více zinku) a kromě výrobků s podkladem opatřeným kovovým povlakem chromu nebo cínu, v současnosti kódů KN ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00, ex 7226 99 70 (kódy TARIC 7210708011, 7210708091, 7212408001, 7212408021, 7212408091, 7225990011, 7225990091, 7226997011 a 7226997091) a pocházejících z Čínské lidové republiky.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi se stanoví takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Union Steel China
13,7
B311
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd.; Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.; Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
B312
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd.; Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
B313
Angang Steel Company Ltd.
26,8
B314
Baoutou City Jialong Metal Works Co., Ltd.
26,8
B317
Changshu Everbright Material Technology Co., Ltd.
26,8
B318
Changzhou Changsong Metal Composite Material Co., Ltd.
26,8
B319
Inner Mongolia Baotou Steel Union Co., Ltd.
26,8
B321
Jigang Group Co., Ltd.
26,8
B324
Maanshan Iron & Steel Company Limited
26,8
B325
Qingdao Hangang Color Coated Sheet Co., Ltd.
26,8
B326
Shandong Guanzhou Co., Ltd.
26,8
B327
Shenzen Sino Master Steel Sheet Co., Ltd.
26,8
B328
Tangshan Iron & Steel Group Co., Ltd.
26,8
B329
Tianjin Xinyu Color Plate Co., Ltd.
26,8
B330
Wuhan Iron and Steel Company Limited
26,8
B331
Zhejiang Tiannu Color Steel Co., Ltd.
26,8
B334
Všechny ostatní společnosti
44,7
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2013.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 215/2013
(2013. gada 11. marts),
ar ko nosaka kompensācijas maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 15. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
1.1. PROCEDŪRAS SĀKŠANA
(1)
Eiropas Komisija ("Komisija") 2012. gada 22. februārī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2) ("paziņojums par procedūras sākšanu"), informēja par antisubsidēšanas procedūras sākšanu attiecībā uz konkrētu Ķīnas Tautas Republikas ("ĶTR" jeb "attiecīgā valsts") izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importu Savienībā.
(2)
Antisubsidēšanas procedūra tika sākta pēc EUROFER ("sūdzības iesniedzējs") 2012. gada 9. janvārī iesniegtas sūdzības to ražotāju vārdā, kuri šajā gadījumā ražo vairāk par 70 % no tādu konkrētu tērauda izstrādājumu kopējās produkcijas Savienībā, kas pārklāti ar organisku pārklājumu. Sūdzībā bija ietverti prima facie pierādījumi par minētā ražojuma subsidēšanu un no tā izrietošu būtisku kaitējumu, ko uzskatīja par pietiekamu, lai pamatotu procedūras sākšanu.
(3)
Pirms procedūras sākšanas un saskaņā ar pamatregulas 10. panta 7. punktu Komisija paziņoja ĶTR valdībai ("ĶV"), ka ir saņēmusi pienācīgi dokumentētu sūdzību, kurā apgalvots, ka subsidētais konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu imports rada būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. ĶV tika uzaicināta apspriesties, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz sūdzības saturu un panāktu abpusēju vienošanos par risinājumu. ĶV pieņēma piedāvājumu apspriesties, un apspriedes notika. Apspriežu laikā neizdevās panākt abpusēju vienošanos par risinājumu. Tomēr tika pienācīgi ņemtas vērā ĶV iestāžu piezīmes attiecībā uz sūdzībā izteiktajiem apgalvojumiem par to, ka shēmas nav kompensējamas. Pēc apspriedēm no ĶV tika saņemta informācija.
1.2. ANTIDEMPINGA PROCEDŪRA
(4)
Eiropas Komisija 2011. gada 21. decembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3), informēja par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importu Savienībā.
(5)
Komisija 2012. gada 20. septembrī ar Regulu (ES) Nr. 845/2012 (4) piemēroja pagaidu antidempinga maksājumu konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam.
(6)
Kaitējuma analīze, kas veikta šajā antisubsidēšanas izmeklēšanā un vienlaikus notiekošajā antidempinga izmeklēšanā, ir identiska, jo Savienības ražošanas nozares definīcija, nozari pārstāvošie Savienības ražotāji un izmeklēšanas periods abās izmeklēšanās ir vienādi. Tāpēc piezīmes par kaitējuma aspektiem, kas izteiktas kādā no minētajām procedūrām, tika ņemtas vērā abās procedūrās.
1.3. PROCEDŪRĀ IESAISTĪTĀS PERSONAS
(7)
Par procedūras sākšanu Komisija oficiāli paziņoja sūdzības iesniedzējiem, citiem zināmajiem Savienības ražotājiem, zināmajiem ražotājiem-eksportētājiem ĶTR, importētājiem, tirgotājiem, lietotājiem, piegādātājiem un attiecīgajām zināmajām apvienībām, kā arī ĶTR pārstāvjiem. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt uzklausīšanu.
(8)
Ņemot vērā ražotāju-eksportētāju, Savienības ražotāju un nesaistīto importētāju acīmredzami lielo skaitu, visi zināmie ražotāji-eksportētāji un nesaistītie importētāji tika aicināti pieteikties Komisijā un, kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu, sniegt pamatinformāciju par savu darbību, kas no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim veikta saistībā ar attiecīgo ražojumu. Minētā informācija tika pieprasīta saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai Komisija varētu nolemt, vai ir jāveic atlase, un vajadzības gadījumā izveidotu izlasi. Notika arī apspriešanās ar ĶTR iestādēm.
(9)
Sākotnēji 19 ražotāji-eksportētāji/ražotāju-eksportētāju grupas no Ķīnas sniedza pieprasīto informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no ražotājiem-eksportētājiem, un saskaņā ar pamatregulas 27. pantu Komisija sākotnēji ierosināja izveidot izlasi no trim ražotājiem-eksportētājiem/ražotāju-eksportētāju grupām. Tomēr viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem atteicās sadarboties. Vēlāk to aizstāja ar ražotāju-eksportētāju, kas nodrošināja nākamo lielāko eksporta pārdevumu apjomu uz Savienību. Pēc paziņojuma arī šis ražotājs-eksportētājs atteicās sadarboties.
(10)
Lai turpmāk nekavētu izmeklēšanu, tika nolemts izlasē iekļaut tikai divas ražotāju-eksportētāju grupas ar vislielāko eksporta apjomu uz Savienību, t. i., Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd. un ar to saistītos uzņēmumus un Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd. un ar to saistītos uzņēmumus. Šo divu ražotāju-eksportētāju grupu izlase ir pamats subsidēšanas līmeņa noteikšanai šīm grupām un visiem ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, kā noteikts pamatregulas 15. panta 2. un 3. punktā.
(11)
Komisija paziņojumā par procedūras sākšanu norādīja, ka tā ir provizoriski izveidojusi Savienības ražotāju izlasi. Minētajā izlasē bija iekļauti seši Savienības ražotāji, par kuriem Komisijai bija zināms, ka tie ražo līdzīgu ražojumu, un kuri bija atlasīti pēc tādiem kritērijiem kā pārdošana, produkcijas apjoms, lielums un ģeogrāfiskā atrašanās vieta Savienībā. Izlasē iekļauto Savienības ražotāju saražotā produkcija veidoja 46 % no Savienības produkcijas un 38 % no Savienības pārdošanas apjoma. Turklāt ieinteresētās personas paziņojumā par procedūras sākšanu bija aicinātas darīt zināmu savu viedokli par provizorisko izlasi. Viens no Savienības ražotājiem paziņoja, ka nevēlas tikt iekļauts izlasē, un to izlasē aizstāja ar nākamo lielāko ražotāju.
(12)
Pieci nesaistīti importētāji sniedza pieprasīto informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Tā kā to importētāju skaits, kuri sadarbojās, bija neliels, atlasi vairs neuzskatīja par nepieciešamu.
(13)
Komisija nosūtīja anketas ĶTR pārstāvjiem, abiem izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem ĶTR, 14 citiem ražotājiem-eksportētājiem ĶTR, kuri to pieprasīja, sešiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, pieciem importētājiem Savienībā, kuri sadarbojās, un zināmajiem lietotājiem.
(14)
Atbildes tika saņemtas no ĶTR pārstāvjiem, deviņiem ražotājiem-eksportētājiem un ar tiem saistītiem uzņēmumiem ĶTR, sešiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, diviem nesaistītiem importētājiem un desmit lietotājiem.
(15)
Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai konstatētu subsidēšanu, tās radīto kaitējumu un Savienības intereses. Pārbaudes apmeklējumus veica šādas valsts iestādes un uzņēmumu telpās:
a)
Ķīnas Tautas Republikas valdība:
-
Ķīnas Tirdzniecības ministrija (Pekina, Ķīna).
b)
Ražotāji Savienībā:
-
ArcelorMittal Belgium(Beļģija) un ar to saistītais pārdošanas uzņēmums ArcelorMittal Flat Carbon Europe SA(Luksemburga);
-
ArcelorMittal Poland (Polija);
-
ThyssenKrupp Steel Europe AG (Vācija);
-
voestalpine Stahl GmbH un voestalpine Stahl Service Center GmbH (Austrija);
-
Tata Steel Maubeuge SA (iepriekš zināms kā Myriad SA) (Francija);
-
Tata Steel UK Ltd.(Apvienotā Karaliste).
c)
Ražotāju-eksportētāju grupas (un saistītie uzņēmumi) ĶTR:
-
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd. un ar to saistītie uzņēmumi: Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd., Zhangjiagang Wanda Steel Strip Co., Ltd., Jiangsu Huasheng New Construction Materials Co. Ltd. un Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.;
-
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd. un ar to saistītais uzņēmums Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Company Ltd.
d)
Importētāji Savienībā:
-
ThyssenKrupp Mannex (Vācija);
-
Macrometal (Hamburga, Vācija).
(16)
Pēc tam visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata gatavojas ieteikt noteikt galīgos kompensācijas maksājumus konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam ("galīgie konstatējumi"). Tika noteikts termiņš, kurā visas personas varēja sniegt piezīmes par galīgajiem konstatējumiem.
(17)
Piezīmes, ko iesniedza ieinteresētās personas, tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
1.4. IZMEKLĒŠANAS PERIODS UN ATTIECĪGAIS PERIODS
(18)
Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana attiecās uz periodu no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim ("izmeklēšanas periods" jeb "IP"). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude attiecās uz periodu no 2008. gada 1. janvāra līdz IP beigām ("attiecīgais periods").
2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
2.1. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS
(19)
Paziņojumā par procedūras sākšanu minētais ražojums, uz ko attiecas izmeklēšana, ir konkrēti ar organisku pārklājumu pārklāti tērauda izstrādājumi (OTI), t. i., neleģēta un leģēta tērauda (izņemot nerūsējošā tērauda) plakani velmējumi, kas ir krāsoti, lakoti vai pārklāti ar plastmasu vismaz no vienas puses, izņemot tā dēvētos daudzslāņu paneļus, ko izmanto būvniecībā un kas sastāv no divām ārējām metāla loksnēm ar izolācijas materiāla stabilizējošo vidējo slāni, kurš iestiprināts starp tām, un izņemot izstrādājumus ar cinka putekļu galīgo pārklājumu (krāsa ar augstu cinka koncentrāciju, kurā cinka ir ne mazāk kā 70 % no masas).
2.2. PIEPRASĪJUMI PAR IZSTRĀDĀJUMU IZSLĒGŠANU
(20)
Ķīnas Dzelzs un tērauda apvienība, divi importētāji un divi lietotāji ierosināja izslēgt piecus izstrādājumu veidus. Šie pieprasījumi tika saņemti un analizēti:
2.2.1. OTI AR METĀLISKU HROMA VAI ALVAS PĀRKLĀJUMU
(21)
Viens OTI lietotājs iesniedza prasību izslēgt no attiecīgā izstrādājumu klāsta OTI ar substrātu ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu. Izmeklēšanā ir secināts, ka metāliskais hroma vai alvas pārklājums padara šā veida izstrādājumus fizikāli un tehniski atšķirīgus no OTI, uz ko attiecas izmeklēšana. Turklāt OTI ar substrātu ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu izmanto gandrīz tikai pārtikas iepakojuma ražošanā un kabeļu rūpniecībā. Visbeidzot, Savienības ražošanas nozares pārstāvji paskaidroja, ka nav paredzējuši minēto ražojuma veidu iekļaut šajā izmeklēšanā. Šo iemeslu dēļ OTI ar substrātu ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu nav iekļauts attiecīgajā izstrādājumu klāstā.
2.2.2. ORGANISKĀS UN NEORGANISKĀS KARSTI VELMĒTAS PLĀKSNES AR AIZSARGGRUNTĒJUMU
(22)
Šo pieprasījumu noraidīja, jo minētos izstrādājumus šajā izmeklēšanā neklasificē ar KN kodiem. Krāsojums vai pārklājums kalpo tikai aizsardzībai pret rūsu, tādēļ to klasificē ar KN kodu 7208 nevis ar KN kodu 7210. Organiskās un neorganiskās karsti velmētas plāksnes ar aizsarggruntējumu nav iekļautas izstrādājumu klāstā un attiecīgi nevar tikt svītrotas no tā.
2.2.3. OTI AR SUBSTRĀTA BIEZUMU NO 0,6 MM LĪDZ 2,0 MM
(23)
CISA un divi importētāji pieprasīja izslēgt OTI ar substrāta biezumu no 0,6 mm līdz 2,0 mm, kas veido 5-10 % importa no Ķīnas, apgalvojot, ka tiešā konkurence ir tikai starp Ķīnas eksportu un Savienības ražošanas nozares OTI produkciju ar substrāta biezumu no 0,25 mm līdz 0,6 mm.
(24)
Pieprasījumu noraidīja, jo abi Ķīnas eksportētāji un Savienības ražošanas nozare ražo un tirgo OTI ar substrāta biezumu no 0,6 mm līdz 2,0 mm, tādējādi šie ražojumi viennozīmīgi konkurē savā starpā. Pierādījumi, ka OTI ar substrāta biezumu no 0,6 mm līdz 2,0 mm nekonkurē ar OTI ar substrāta biezumu mazāk par 0,6 mm un ka tādējādi tas būtu atšķirīgs ražojuma veids, netika sniegti. OTI ar substrāta biezumu mazāk vai vairāk par 0,6 mm ir tās pašas fizikālās un tehniskās pamatīpašības un tas pats lietojuma pamatveids, tādējādi tie ir vienādi ražojumi.
2.2.4. OTI AR ALUMĪNIJA UN CINKA SAKAUSĒJUMA PĀRKLĀJUMA SUBSTRĀTU
(25)
Šie divi importētāji apgalvoja, ka tikai četriem Savienības ražotājiem ir licence ražot šo izstrādājuma veidu un ka tikai viens uzņēmums to faktiski ražoja. Turklāt tie apgalvoja, ka šis izstrādājums ražojuma īpašību ziņā atšķiras no OTI ar cinka pārklājumu.
(26)
Pieprasījums tika noraidīts, jo abi ražojuma veidi ir savstarpēji aizstājami un to lietojumi pārklājas; turklāt vismaz divi Savienības ražotāji, kas sadarbojās, izmeklēšanas periodā ražoja šo izstrādājuma veidu. Jānorāda, ka viens Ķīnas ražotājs-eksportētājs, kas sadarbojās, izmeklēšanas periodā eksportēja šo ražojuma veidu uz Savienību.
2.2.5. OTI AR CINKA SAKAUSĒJUMA PĀRKLĀJUMA SUBSTRĀTU
(27)
Šis pieprasījums tika noraidīts, jo pretēji viena lietotāja apgalvojumam vairāki Savienības ražotāji šo izstrādājumu ir ražojuši un pārdevuši nozīmīgos daudzumos, un tam ir tās pašas fizikālās un tehniskās pamatīpašības un tas pats lietojuma pamatveids kā citiem OTI veidiem.
2.3. PIEPRASĪJUMS PAR RAŽOJUMA IEKĻAUŠANU
(28)
Viena apvienība pieprasīja, lai OTI ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu, ko klasificē saskaņā ar TARIC kodiem 7210122010 un 7210500010, iekļautu izstrādājumu klāstā. Šo pieprasījumu noraidīja, jo minētie kodi netika iekļauti sākotnējā sūdzībā, un ražojumiem, uz kuriem attiecas šie kodi, ir atšķirīgas fizikālās un tehniskās īpašības no ražojumiem, uz kuriem attiecas sūdzība.
2.4. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS
(29)
Tā kā tika apstiprināts izslēgšanas pieprasījums attiecībā uz OTI ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu (skat. 21. apsvērumu), attiecīgo ražojumu klāstu groza, ievērojot šo izslēgšanu.
(30)
Tāpēc attiecīgais ražojums ir konkrēti ar organisku pārklājumu pārklāti tērauda izstrādājumi (turpmāk "OTI"), t. i., neleģēta un leģēta tērauda (izņemot nerūsējošā tērauda) plakani velmējumi, kuri ir krāsoti, lakoti vai pārklāti ar plastmasu vismaz no vienas puses, izņemot tā dēvētos daudzslāņu paneļus, ko izmanto būvniecībā un kas sastāv no divām ārējām metāla loksnēm ar izolācijas materiāla stabilizējošo vidējo slāni, kurš iestiprināts starp tām, un izņemot ražojumus ar cinka putekļu galīgo pārklājumu (krāsa ar augstu cinka koncentrāciju, kurā cinka ir ne mazāk kā 70 % no masas), kurus pašlaik klasificē ar KN kodiem ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00, ex 7226 99 70 un kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (turpmāk "attiecīgais ražojums").
2.5. LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
(31)
Izmeklēšanā ir pierādīts, ka OTI, ko ražo un Savienībā pārdod Savienības ražošanas nozare, OTI, ko ražo ĶTR un pārdod ĶTR vietējā tirgū, un OTI, ko no ĶTR importē Savienībā, piemīt vienas un tās pašas fizikālās un ķīmiskās pamatīpašības un tam ir viens un tas pats tiešā lietojuma pamatveids. Tāpēc šos ražojumus uzskata par līdzīgiem pamatregulas 2. panta c) punkta nozīmē.
3. SUBSIDĒŠANA
3.1. IEVADPIEZĪMES
(32)
Gan ĶV, gan izlasē iekļautie Ķīnas ražotāji-eksportētāji sniedza atbildes uz anketas jautājumiem un piekrita apmeklējumiem uz vietas, ko veic, lai pārbaudītu atbildes.
(33)
Izanalizējusi ĶV atbildes uz anketas jautājumiem, Komisija nosūtīja tai vēstuli par nepilnībām un divas pirmspārbaudes vēstules. Komisija atvēlēja ĶV pietiekamu laiku argumentu sagatavošanai un iesniegšanai, kad tas tika prasīts pamatoti. ĶV tika piešķirti ievērojami termiņu pagarinājumi, t. i., 20 dienu pagarinājums atbilžu sniegšanai uz anketas jautājumiem, un tādējādi galīgais termiņš atbilžu sniegšanai uz anketas jautājumiem bija 57 dienas un atbildes sniegšanai uz vēstuli par nepilnībām - 25 dienas.
(34)
Atbildēs uz anketas jautājumiem, vēstulēm par nepilnībām un dažādos citos argumentos ĶV sniedza atbildi tikai par shēmām, ko izmanto izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, un apgalvoja, ka neesot pamata pieprasījumiem atbildēt uz jautājumiem par iespējamajām subsīdiju shēmām, kas pieejamas arī izlasē neiekļautiem ražotājiem vai ražotājiem, kas nav pieteikušies.
(35)
Komisija cieņpilni nepiekrita šai pieejai un paskaidroja ĶV, ka anketas mērķis, kas nosūtīta ĶV, ir nodrošināt Komisijai iespēju iegūt informāciju par tērauda, kas pārklāts ar organisku pārklājumu, rūpniecības nozares subsidēšanu Ķīnā un noskaidrot, ciktāl tiek subsidēts attiecīgā izstrādājuma imports Savienībā. Komisija informēja ĶV, ka ir vajadzīga plašāka informācija par subsidēšanas apjomu, lai novērstu sekas, ko rada jebkāda tādu eksportētāju nozīmīga nesadarbošanās, par kuriem tiek apgalvots, ka tie saņēma ieguvumu no konkrētām subsīdiju shēmām, ko neizmanto izlasē iekļautie uzņēmumi vai uzņēmumi, kuri sadarbojas, un lai atbildētu uz iespējamiem individuālas pārbaudes pieprasījumiem, ko iesniedz ražotāji-eksportētāji, kuri sadarbojas. Tomēr ĶV nemainīja savu nostāju un nesniedza informāciju par lielāko daļu no pārējām subsīdiju shēmām, kas norādītas sūdzībā, bet ko neizmanto izlasē iekļautie uzņēmumi.
(36)
Pirms pārbaudes apmeklējumiem uz vietas ĶV lūdza Komisiju rakstiski sniegt papildinformāciju un jo īpaši iesniegt visu to jautājumu sarakstu, kurus iecerēts uzdot pārbaudes apmeklējuma laikā, un to valdības iestāžu sarakstu, kas iecerējušas piedalīties apmeklējumā uz vietas. Tā kā tas netika izdarīts, tika apgalvots, ka ĶV "ir atstāta neziņā par to, kas bija jāsagatavo vai ko varētu gaidīt pārbaudes laikā" un ka pirmspārbaudes vēstulē "noteikti nav nekādas norādes par to, ko Komisija ir faktiski iecerējusi pārbaudīt [. .]".
(37)
Komisija nevarēja izpildīt ĶV lūgumu. Šajā saistībā jānorāda, ka Komisija ir izpildījusi visus pamatregulas 26. panta būtiskos nosacījumus. ĶV tika nosūtīta sīki izstrādāta pirmspārbaudes vēstule, kurā apstiprināta pārbaudes darba kārtība (dienas un katrā pārbaudes dienā apspriežamo shēmu grupas) un prasīta par attiecīgajām shēmām atbildīgo iestāžu un ĶV argumentu sagatavošanā iesaistīto amatpersonu klātbūtne. Pirms pārbaudes apmeklējuma uz vietas Komisija arī paskaidroja, ka tikai ĶV var norādīt iestādes, kas atbild par shēmām, uz kurām attiecas izmeklēšana, un amatpersonas, kas ir vispiemērotākās, lai piedalītos pārbaudē un atbildētu uz jautājumiem. Attiecībā uz konkrēto jautājumu sarakstu Komisija paskaidroja, ka ES tiesību akti (un arī PTO prasības) šādu sarakstu neparedz un ka šīs izmeklēšanas mērķis ir pārbaudīt ĶV atbildes uz anketas jautājumiem un attiecīgos papildargumentus, tāpēc pārbaude notiks atbilstoši šo dokumentu struktūrai. Komisija norādīja, ka tā arī centīsies iegūt un precizēt papildinformāciju, kas vajadzīga notiekošajai procedūrai, bet precīzi jautājumi šajā saistībā būs atkarīgi no ĶV atbildēm par tās sniegto atbilžu sākotnējo pārbaudi. Pirms pārbaudes apmeklējuma uz vietas ĶV tika arī paskaidrots, ka atteikšanās sniegt vajadzīgo informāciju vai palīdzēt izmeklēšanas iestādei pārbaudīt informāciju un datus, ko uzskata par vajadzīgiem procedūrai, var būtiski kaitēt izmeklēšanas procesam. ĶV tika arī atgādināts par pamatregulas 28. panta noteikumu sekām.
(38)
Veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas Ķīnas Tirdzniecības ministrijā Pekinā, Komisija atbilstoši pamatregulas 11. un 26. panta noteikumiem centās pārbaudīt sniegto informāciju, pamatojoties uz apliecinošiem dokumentiem, kas tika izmantoti ĶV atbildes sagatavošanai. To darot, Komisija sākotnēji secināja, ka informācijas trūkums un pieejamie apliecinošie dokumenti neļauj pienācīgi pārbaudīt uz anketas jautājumiem sniegtās atbildes. Turklāt atsevišķa informācija vispār netika sniegta, lai gan tā tika īpaši prasīta, un uz dažiem jautājumiem vienkārši netika atbildēts. Attiecīgi ĶV tika informēta par nesadarbošanās sekām saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu.
(39)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzliek tai nepamatotu slogu un anketā un vēlāk nosūtītajā vēstulē par nepilnībām ir pieprasījusi nebūtisku un nevajadzīgu informāciju.
(40)
Jānorāda, ka Komisija prasīja tikai to informāciju par sūdzībā izteiktajiem apgalvojumiem, ko uzskata par nepieciešamu reprezentatīva konstatējuma izdarīšanai, un arī turpmāk izmeklēšanas procesā konsekventi prasīja tos pašus datus un informāciju un aicināja ĶV izskaidrot iesniegto informāciju un tās ietekmi uz shēmām, uz kurām attiecas izmeklēšana. Citiem vārdiem sakot, Komisija pieprasīja vien informāciju, kas bija vajadzīga, lai novērtētu subsidēšanas esamību un tās līmeni, kas nodrošināts attiecīgajam ražojumam saskaņā ar pārējām subsīdiju shēmām, par kurām apgalvots sūdzībā. Šāda veida informācija ļautu pienācīgi novērtēt subsidēšanas apmēru, kas nodrošināts atbilstoši pārējām izmeklēšanā ietvertajām subsīdiju shēmām, kas pieejamas ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās. Tā kā ne ĶTR pārstāvji, ne ražotāju-eksportētāju pārstāvji, kas nesadarbojās, nesniedza informāciju, kas bija vajadzīga, lai noteiktu, vai pārējās subsīdiju shēmas bija pieejamas ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās, Komisija, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem faktiem, secināja, ka pārējās iespējamās subsīdiju shēmas tik tiešām bija pieejamas citiem ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās, un, izmantojot labākos pieejamos faktus, aprēķināja tādu ieguvumu summas, kas izriet no šīm shēmām.
3.2. INDIVIDUĀLA PĀRBAUDE
(41)
Individuālas pārbaudes pieprasījumus atbilstoši pamatregulas 27. panta 3. punktam iesniedza divi ražotāji-eksportētāji, kas sadarbojās, t. i., Union Steel China (Union Steel) un Shenzhen Sino Master Steel Co. Ltd. Nebija iespējams izpildīt abu uzņēmumu individuālas pārbaudes pieprasījumus, jo, ņemot vērā iespējamo subsīdiju shēmu lielo skaitu un to, ka antisubsidēšanas izmeklēšana ir laikietilpīgs process, tas būtu pārlieku apgrūtinoši un varētu traucēt izmeklēšanas savlaicīgu pabeigšanu.
(42)
Tomēr Union Steel jau bija individuāli pārbaudīts vienlaicīgi notiekošajā antidempinga izmeklēšanā, un attiecīgi šim uzņēmumam tika aprēķināts individuāls kaitējuma apmērs.
(43)
Tā kā ĶV sniedza atbildes tikai par shēmām, ko izmantoja izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, kā paskaidrots iepriekš 34. apsvērumā, bija praktiski neiespējami analizēt dažas no subsīdiju shēmām, ko Union Steel, iespējams, izmantoja. Tādējādi, pamatojoties uz pieejamiem faktiem atbilstoši pamatregulas 28. pantam, uz šo uzņēmumu tika attiecināta vidējā subsīdijas likme, kas piemērojama citiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās.
3.3. KONKRĒTĀS SHĒMAS
(44)
Pamatojoties uz sūdzībā ietverto informāciju, Komisija pieprasīja informāciju par šādām shēmām, par kurām tika apgalvots, ka valsts iestāde ar tām piešķir subsīdijas.
I)
Valdības preču un pakalpojumu nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo (Less than Adequate Remuneration, LTAR)
-
Izejvielu nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo: karsti velmēts un auksti velmēts tērauds;
-
Zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo;
-
Programmas ūdens piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo;
-
Programma elektroenerģijas piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo;
-
Programma, kas paredz nodrošināt elektroenerģiju un ūdeni par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, Dzjansu provincē;
-
Dažādu izejvielu nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo;
II)
Preferenciāli aizdevumi un procentu likmes OTI rūpniecībai;
III)
Ar pašu kapitālu saistītas programmas
-
"Parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumi;
-
Pašu kapitāla ieguldījumi;
-
Nesamaksātas dividendes;
IV)
Ienākuma un citi tiešie nodokļi
-
Nodokļu politika pētniecības un izstrādes izdevumu atskaitīšanai;
-
Nodokļu atvieglojumi centrālajiem un rietumu reģioniem;
-
Ienākuma nodokļa atlaide vietēji izgatavota ražošanas aprīkojuma iegādei;
-
Preferenciāla nodokļu politika uzņēmumiem, kas ir atbalstāmi kā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi;
-
Ienākuma nodokļa atvieglojumi uzņēmumiem, kas iesaistīti visaptverošā līdzekļu izmantošanā ("īpašas izejvielas");
-
Nodokļu atlaide attiecībā uz īpaša aprīkojuma iegādi;
-
Preferenciāla ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem ziemeļaustrumu reģionā;
-
Atbrīvojums no ienākuma nodokļa ieguldījumiem vietējo tehnoloģiju atjaunošanā;
-
Dažādas vietējo nodokļu atlaides (Šaņdunas province, Čuncjinas pilsēta, Guansji Džuanu reģions, nodokļu privilēģijas centrālo un rietumu reģionu attīstībai);
-
Dividenžu nodokļa atbrīvojums kvalificētiem rezidentuzņēmumiem;
-
"Two free, three half" nodokļu atbrīvojumi produktīviem ārvalstu ieguldījumu uzņēmumiem (ĀIU);
-
Vietējās ienākuma nodokļa atbrīvojuma un samazināšanas programmas produktīviem ĀIU;
-
Ienākuma nodokļa atlaide ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu;
-
Ienākuma nodokļa subsīdijas ĀIU, pamatojoties uz ģeogrāfisko atrašanās vietu;
V)
Netiešās nodokļu un importa tarifu programmas
-
Importa tarifu un PVN atbrīvojumi ĀIU un konkrētiem vietējiem uzņēmumiem, kas izmanto importētu aprīkojumu atbalstāmās rūpniecības nozarēs;
-
PVN atmaksa ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu;
-
PVN atlaides pamatlīdzekļiem centrālajā reģionā;
-
Citas Maaņšaņas nodokļu privilēģijas;
VI)
Dotāciju programmas
-
Pasaulē vadošo Ķīnas zīmolu programma;
-
Slaveno zīmolu programma;
-
Valsts pamattehnoloģiju projektu fonds;
-
Antidempinga juridisko pakalpojumu maksas atlaižu programmas;
VII)
Preču iepirkums, ko veic valdība par atlīdzību, kura ir lielāka par pienācīgo;
VIII)
Citas reģionālas programmas
-
Subsīdijas, ko piešķir Tiaņdzjiņas Biņhai jaunajā teritorijā un Tiaņdzjiņas ekonomiskās un tehnoloģiskās attīstības teritorijā;
-
Ar ziemeļaustrumu reģionu saistītās programmas;
-
Subsīdijas atbilstoši Dzjansu provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai;
-
Subsīdijas atbilstoši Hebei provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai;
IX)
Ad hoc subsīdijas, kas minētas sūdzībā.
3.3.1. VALDĪBAS PREČU UN PAKALPOJUMU NODROŠINĀŠANA PAR ATLĪDZĪBU, KAS IR MAZĀKA PAR PIENĀCĪGO (LESS THAN ADEQUATE REMUNERATION, LTAR)
3.3.1.1. Karsti velmēta un auksti velmēta tērauda (KVT un AVT) nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(45)
Sūdzībā bija apgalvots, ka ĶV kontrolē konkrētas iepriekšējā posma nozares un produktus, lai nodrošinātu OTI ražotājiem izejvielas par izdevīgām cenām. Tādējādi OTI ražotāji saņem kompensējamas subsīdijas, iepērkot no valstij piederošiem uzņēmumiem (VPU) valsts ražojuma KVT un AVT par cenu, kas zemāka par tirgus cenu, tātad par tādu atlīdzību VPU, kas ir zemāka par pienācīgo.
(46)
Komisija no ĶV pieprasīja sīku informāciju par VPU, kas Ķīnas OTI ražotājiem-eksportētājiem piegādā KVT un AVT, lai pārbaudītu sūdzībā ietvertos apgalvojumus un noskaidrotu, vai minētie VPU ir valsts iestādes. Komisija sagatavoja ĶV anketas B papildinājumu, kas bija paredzēts VPU, un aicināja ĶV sniegt anketā prasīto informāciju. Vēstulē par nepilnībām Komisija atkārtoti prasīja, lai ĶV sniedz B papildinājumā prasīto informāciju, un aicināja ĶV saskaņot atbildes ar attiecīgajiem VPU.
(47)
Tomēr ĶV nesniedza atbildi ne uz vienu no B papildinājuma jautājumiem un arī nesniedza attiecīgo pamatanketā prasīto informāciju (piemēram, par Ķīnas valdības izmantošanas tiesībām uz VPU un kontroli pār tiem tērauda rūpniecībā un par tās iesaistīšanos Ķīnas tērauda rūpniecības reorganizēšanā). Tā vietā, lai sniegtu prasīto informāciju, ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem norādīja, ka sūdzības iesniedzēji nav pierādījuši, ka KVT un AVT ražotāji ir valsts iestādes.
(48)
Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisijai bija jāizmanto cita vislabākā pieejamā informācija. Komisija informēja ĶV par šādu rīcību. Novērtējot, vai VPU, kas Ķīnas OTI ražotājiem-eksportētājiem piegādā KVT un AVT, ir valsts iestādes, Komisija ņēma vērā ĶV sniegto ierobežoto informāciju, sūdzībā ietverto informāciju, publiski pieejamo informāciju par faktiem no citām līdzīgām procedūrām, ko veikušas citas izmeklēšanas iestādes, kā arī citu publiski pieejamo informāciju, un pamatoja savus konstatējumus ar visu lietas materiālos pieejamo informāciju.
a) VPU, kas OTI ražotājiem piegādā karsti velmētu un auksti velmētu tēraudu, ir valsts iestādes
(49)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka VPU Ķīnā ir valsts iestādes pamatregulas 2. panta b) punkta nozīmē, kuras piegādā preces (KVT un AVT) OTI ražotājiem par cenām, kas zemākas par tirgus cenām, un tādējādi piešķir tiem ieguvumu.
(50)
PTO Apelācijas iestāde (AI) savā ziņojumā "Amerikas Savienotās Valstis - Galīgie antidempinga un kompensācijas maksājumi par atsevišķiem Ķīnas izcelsmes ražojumiem" (5) (AI ziņojums) valsts iestādi definēja kā struktūru, "kam ir, kas īsteno vai kam tiek piešķirtas valdības pilnvaras" (6). AI arī uzskatīja, ka valsts iestādēm ir raksturīga arī "valdības funkciju veikšana" (7), ko "attiecīgās dalībvalsts tiesiskajā kārtībā parasti uzskatītu par daļu no valdības prakses" (8).
(51)
Ņemot vērā PTO AI secinājumus, ir jāanalizē divi jautājumi, t. i., a) vai attiecīgie VPU veic funkcijas, ko parasti uzskata par daļu no Ķīnas valdības prakses, un b) ja jā, vai tie tādējādi īsteno valdības pilnvaras.
(52)
Attiecībā uz OTI ir daudz pierādījumu, ka valdība ir aktīvi iesaistījusies ekonomikas pārvaldībā. Ķīnas valdības galveno ietekmi ekonomikā garantē Ķīnas Tautas Republikas Konstitūcija. Konstitūcijas 7. pantā ir noteikts: "Valsts ekonomika ir sociālistiskās ekonomikas nozare, kas pieder visai tautai; tā ir tautsaimniecības virzītājspēks. Valsts nodrošina valsts ekonomikas konsolidāciju un izaugsmi." Līdzīgi Konstitūcijas 15. pantā ir noteikts: "Valsts veic ekonomikas plānošanu, pamatojoties uz sociālistiskām valsts īpašumtiesībām." Arī Ķīnas Komunistiskās partijas Konstitūcija nosaka valsts īpašumtiesību galveno lomu, piemēram, ĶKP Konstitūcijas preambulā ir noteikts: "Partijai ir jāuztur un jāuzlabo ekonomikas pamatsistēma, kurā galvenā loma ir valsts īpašumtiesībām [. .]." Arī dažādajos piecgadu plānos, ko pasludinājusi Valsts Attīstības un reformu komisija (NDRC) un pieņēmusi Ķīnas augstākā juridiskās varas iestāde, proti, Valsts padome, ir norādīts uz Ķīnas valdības īpaši spēcīgo ietekmi ekonomikā.
(53)
Attiecībā uz tērauda nozari lietas materiālos ietvertā informācija liecina, ka VPU, kas ražo KVT un AVT Ķīnā, bieži veic valdības funkcijas, kas cita starpā ir aprakstītas dzelzs un tērauda rūpniecības nozares plānos. Minētie plāni apliecina, ka ĶV ir izvēlējusies būt cieši iesaistīta Ķīnas tērauda rūpniecības pārvaldībā un attīstībā, un tāpēc var uzskatīt, ka to īstenošana, ko veic VPU, ir daļa no valdības prakses. Plānos ir noteikti mērķi visiem uzņēmumiem, kas darbojas dzelzs un tērauda rūpniecībā, un sniegti norādījumi visai šai nozarei sasniegt konkrētus rezultātus. Faktiski ĶV izmanto dzelzs un tērauda VPU kā valsts varas atzaru, lai sasniegtu plānos noteiktos mērķus.
(54)
NDRC Rīkojumā Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" cita starpā ir izklāstīta politika dzelzs un tērauda kausēšanas uzņēmumu skaita samazināšanai un noteikti produkcijas mērķa apjomi 10 vadošajām tērauda ražošanas uzņēmumu grupām vietējā tirgū (3. pants), attiecībā uz ražošanas jaudu - aizliegts nodibināt jaunus ar dzelzs un tērauda ražošanu saistītus uzņēmumus (10. pants), paredzēti nosacījumi piekļuvei dzelzs un tērauda rūpniecības iekārtām un arī tehniskie un ekonomiskie indeksi, kas jāievēro tērauda un dzelzs ražošanas uzņēmumiem (12. pants), paredzēti noteikumi attiecībā uz izmaiņām tērauda ražošanas uzņēmumu organizatoriskajā struktūrā (20. pants), noteikta ieguldījumu pārvaldība (22. un 23. pants), paredzēti nosacījumi finanšu līdzekļu pieejamībai (25. un 26. pants) un valstij piešķirtas tiesības iejaukties izejvielu iepirkumā (30. pants).
(55)
Divpadsmitajā tērauda rūpniecības attīstības piecgadu plānā ir sniegts kopsavilkums par iepriekšējā plānā noteikto mērķu sasniegšanu, aplūkota attīstības stratēģija un noteikti mērķi visai tērauda rūpniecībai. Līdzīgi kā Rīkojumā Nr. 35 tajā ir noteikti ļoti konkrēti mērķi rūpniecisko kopu veidošanas līmenī (III(III)6. sadaļa), atbalstīti konkrēti projekti, noraidot citus (IV(IV) sadaļa), diskriminētas citas nozares par labu dzelzs un tērauda rūpniecībai dažādās provincēs (IV(V) sadaļa), paredzēts atbalsts lieliem tērauda ražošanas uzņēmumiem un piešķirta galvenā ietekme vislielākajiem valstij piederošiem Ķīnas tērauda ražotājiem, piemēram, Bao Steel, Anshan Iron and Steel, Wuhan Iron and Steel (9) u. c. Plānā ir arī paredzēts nostiprināt esošo tērauda rūpniecības uzņēmumu ražošanas regulējumu un pārvaldību (V(IV) sadaļa).
(56)
Arī Ķīnas Tautas Republikas Likums par valstij piederošiem uzņēmumu aktīviem nosaka VPU (vai valsts ieguldījumu uzņēmumiem (VIU), kā tie dēvēti minētajā likumā) pienākumu ievērot valsts rūpniecības politiku (10). Līdzīgi arī dokumentā Pagaidu pasākumi centrālo uzņēmumu ieguldījumu uzraudzībai un pārvaldībai VPU (VIU) noteikts pienākums ievērot valsts attīstības plānus un rūpniecības politiku (11). Saskaņā ar dokumentu Pasākumi centrālo uzņēmumu attīstības stratēģiju un plānu pārvaldībai visi VIU izstrādā attīstības un stratēģijas plānu, kas jāpārbauda un jāapstiprina Valsts padomes Valstij piederošo aktīvu uzraudzības un pārvaldības komisijai (SASAC). Veicot šādu pārbaudīšanu un pirms apstiprināšanas SASAC cita starpā jāizvērtē, vai konkrētais plāns atbilst valsts attīstības plānošanas un rūpniecības politikai un valstij piederošās ekonomikas plānojuma un struktūras stratēģiskajam pielāgojumam (12).
(57)
Konkrētie plānos aprakstīto pasākumu, piemēram, Capital Steel Corporation (13) pārvietošanas vai daudzo tērauda ražošanas uzņēmumu apvienošanas (14), īstenošanas piemēri liecina, ka plāni ne tikai ir indikatīvi dokumenti, ko izmanto kā pamatnostādnes, bet to rezultāts ir arī konkrētas valstij piederošu tērauda ražošanas uzņēmumu darbības, ko kontrolē valdība (kuru pārstāv NDRC un Valsts padome).
(58)
Visas konkrētās darbības, kas aprakstītas iepriekšējos apsvērumos, ir jāievēro un jāveic uzņēmumiem, uz kuriem attiecas plāni. Tiek secināts, ka ar šādu valdības tiešu iesaistīšanos tērauda ražošanas uzņēmumu komerciālajā darbībā valstij piederošie tērauda ražošanas uzņēmumi darbojas kā valdības atzars valdības funkciju veikšanā, tādējādi galu galā izpildot plānos noteiktos mērķus.
(59)
Pēc tam, kad ir konstatēts, ka VPU veic valdības funkcijas, vēl ir jāatbild uz jautājumu, vai tie šādu funkciju veikšanā arī īsteno valdības pilnvaras. Šajā saistībā galvenais jautājums ir par to, vai minētos uzņēmumus faktiski kontrolē valdība (15). Ja tā ir, tad, ņemot vērā visus attiecīgos pierādījumus, ir pamatoti secināt, ka VPU darbojas kā valdības atzars un efektīvi īsteno minētajos plānos izklāstīto politiku.
(60)
Iepriekš aprakstītā valdības kontrole norāda uz to, ka VPU ir, tie īsteno vai tiem tiek piešķirtas valdības pilnvaras. Kontroli cita starpā var īstenot ar valdības īpašumtiesību, administratīva regulējuma un SASAC, direktoru padomju iesaistīšanās starpniecību un valdības plānu starpniecību.
(61)
Kā jau minēts iepriekšējā sadaļā par nesadarbošanos (46.-48. apsvērums), ĶV nesniedza prasīto informāciju par to, kā ir strukturētas īpašumtiesības uz KVT un AVT ražotājiem Ķīnā. Atbildot uz anketas jautājumiem, ĶV iesniedza sarakstu ar 54 uzņēmumiem, kurā lielākais akcionārs ir ĶV, tomēr pārbaudes apmeklējuma laikā tā apgalvoja, ka saraksts nav pareizs un ietver arī privātuzņēmumus. ĶV neizlaboja sarakstu un arī nenorādīja, kuri uzņēmumi ir privātuzņēmumi un kuri pieder ĶV. Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisijai bija jāizmanto citi lietā esoši pierādījumi un publiski pieejama informācija.
(62)
Sūdzības iesniedzējs nodrošināja pierādījumus, ka lielākie KVT un AVT ražotāji pieder valstij, un šajā saistībā sūdzības 10 pielikumā tas iekļāva sīki sagatavotu informāciju (16). Arī cita publiski pieejama informācija (17) apstiprina, ka ĶV pieder īpašumtiesību daļas daudzos KVT un AVT ražošanas uzņēmumos.
(63)
Ņemot vērā visu lietas materiālos ietverto informāciju, ir pamatoti secināt, ka ĶV pieder ievērojamas īpašumtiesību daļas daudzos Ķīnas KVT un AVT ražošanas uzņēmumos.
(64)
SASAC veic valsts kā ieguldītājas pienākumus un pārvalda tās uzraudzībā esošos valstij piederošos aktīvus. Jānorāda, ka, lai gan ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem un vēlāk iesniegtajā informācijā apgalvoja, ka SASAC nav iesaistīta VPU komercdarbībā, un pamatoja šo apgalvojumu, atsaucoties uz 7. pantu dokumentā "Pagaidu pasākumi valstij piederošo uzņēmumu aktīvu uzraudzībai un pārvaldībai" (18), citi panti minētajā tiesību aktā un arī citi lietas materiālos pieejamie pierādījumi (19) liecina par pretējo.
(65)
Faktiski ĶV atbilde uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu liecina, ka SASAC, ko pilnvaro Valsts padome, ieceļ un atsauc uzraudzīto uzņēmumu galvenās izpildpersonas un novērtē viņu darbības rezultātus, izmantojot juridiskas procedūras. Tā ir arī atbildīga par uzraudzīto uzņēmumu mudināšanu īstenot pamatprincipus un politiku, kā arī par valstij piederošo uzņēmumu aktīvu galveno pārvaldību, un tā arī virza un uzrauga vietējo valstij piederošo aktīvu pārvaldības darbu saskaņā ar tiesību aktiem.
(66)
SASAC arī atbild par VPU vadītāju atalgošanu un viņu novērtēšanu; turklāt tā ieceļ VPU vadītājus (20) un lemj par atlīdzības piešķiršanu un sodu piemērošanu viņiem. Faktiski visi pierādījumi liecina, ka VPU vadītāju karjera ir atkarīga no SASAC. Šie apstākļi liecina, ka SASAC acīm redzami ir uzticētas valdības pilnvaras.
(67)
Arī VPU padomju sastāvs liecina par augstu ĶV kontroles līmeni pār VPU. Lietas materiālos pieejamie pierādījumi (21) liecina, ka daudzi no direktoru padomju un uzraudzības padomju locekļiem ieņem vai iepriekš ir ieņēmuši amatus valdībā un/vai partijās un ka viņu atlasi ir ļoti ietekmējušas valsts iestādes, piemēram, SASAC vai Ķīnas Komunistiskā partija (ĶKP).
(68)
ĶV politika, intereses un mērķi attiecībā uz tērauda rūpniecību ir noteikti dažādos valdības plānos centrālajā un arī apakšcentrālajā līmenī. VPU tiek aicināti ievērot minēto politiku (uzņēmumiem, kas to neievēro, pat piemēro sankcijas), un, spriežot pēc dažu Ķīnas lielāko tēraudu ražojošo VPU darbībām pēdējā laikā, ir skaidrs, ka šī politika tiek ievērota un ka tēraudu ražojošie VPU dara visu iespējamo, lai sasniegtu plānos noteiktos mērķus.
(69)
Saskaņā ar Divpadsmitās tērauda rūpniecības piecgadu programmas attīstības plānu tikai "tiem uzņēmumiem, kas ievēro valsts politiku attiecībā uz dzelzs un tērauda rūpniecību un standartus un nosacījumus dzelzs un tērauda rūpniecības ražošanai un darbībai, ir galvenā loma apvienošanā un reorganizācijā" (22).
(70)
Arī vairākos provinču un vietēja līmeņa plānos ir minēti konkrēti VPU un noteikti mērķi, kas tiem jāsasniedz. Sūdzības iesniedzējs iesniedza šādu plānu izrakstus (23). Visi šie plāni tika pieprasīti no ĶV anketā un vēstulē par nepilnībām, lai tos pārbaudītu un precizētu, tomēr ĶV nolēma tos neiesniegt. Tomēr jānorāda, ka ĶV procedūras laikā neapstrīdēja šo citātu pareizību. Turklāt provinču un vietējos plānos minētie uzņēmumi atzīst savu sadarbību ar iestādēm un apraksta, kā tie rīkojas vai ir iepriekš rīkojušies atbilstoši šiem plāniem (24).
(71)
Lai gan ĶV apgalvo, ka daži no minētajiem plāniem ir tikai orientējoši, nav saistoši un ir paredzēti tikai kā nostādnes, šo apgalvojumu neapstiprina citi lietas materiālos esošie pierādījumi. Gluži pretēji - daudzi tiesību akti un noteikumi, kas katrā ziņā ir juridiski saistoši (25), paredz, ka VPU ir obligāti jāievēro valsts attīstības plāni un rūpniecības politika.
(72)
ĶV formulē mērķus dzelzs un tērauda rūpniecībai, pieņemot piecgadu plānus un citus attiecīgus oficiālus dokumentus, un sasniedz šos mērķus, īstenojot minētajos plānos un dokumentos aprakstītās funkcijas un darbības. Tā kā minētos plānus un dokumentus izstrādā Ķīnas valdības departamenti, piemēram, Valsts padome vai NDRC, tajos minētās funkcijas un darbības ir uzskatāmas par valstiskām. Kā aprakstīts iepriekš, tēraudu ražojošo VPU pienākums ir ievērot šos plānus un politiku, līdz ar to tie darbojas kā valdības atzars, un, tā kā valdībai ir faktiska kontrole pār šiem uzņēmumiem, tie patiesībā īsteno valdības pilnvaras.
(73)
Tā kā ĶV nesadarbojās, to struktūru darbības joma, kuras uzskata par "valsts iestādēm", netika definēta pilnībā. Katrā ziņā ikviens VPU, kurā valdībai pieder akciju kontrolpakete vai lielākā akciju daļa, ir valsts iestāde. Struktūras, kurās valdībai nepieder akciju daļas, ir privātas iestādes. Tāpēc šajā gadījumā nav vajadzības noteikt skaidru atšķirību starp valsts un privātām iestādēm, jo 85.-98. apsvērumā ir pierādīts, ka visas privātās iestādes tērauda rūpniecībā pilnvaro un norīko valsts, un līdz ar to tās visos šajā lietā būtiskajos aspektos darbojas tāpat kā valsts iestādes.
b) Ieguvums (valsts iestādes)
(74)
Lai novērtētu, vai pastāv ieguvums atbilstoši pamatregulas 3. panta 2. punktam, ir nepieciešams KVT un AVT cenas, ko maksā attiecīgie ražotāji-eksportētāji, salīdzināt ar attiecīgo standartu. AI ziņojumā ir apstiprināts, ka tad, ja nodrošināšanas valsts tirgus darbību kropļo valdības ietekme, ir atļauts izmantot ārējus standartus. Tajā ir arī norādīts, ka "ja valdība ir dominējošais piegādātājs, ir iespējams, ka privātās cenas tiks izkropļotas, tomēr joprojām ir vajadzīga katra atsevišķa gadījuma analīze" (26). AI ir arī norādījusi: "[. .] mēs nesakām, ka pastāv slieksnis, kuru pārsniedzot fakts, ka valdība ir dominējošais piegādātājs tirgū, ir pietiekams iemesls, lai konstatētu cenu izkropļošanu, tomēr ir skaidrs, ka jo dominējošāka ir valdības loma tirgū, jo lielāka ir iespēja, ka tas izraisīs privāto cenu izkropļošanu" (27). Tāpat AI ir arī norādījusi: "ja valdība ir "ievērojams" piegādātājs, ir vajadzīgi pierādījumi arī par citiem faktoriem, kas nav valdības tirgus daļa, jo ar to vien, ka valdība ir ievērojams piegādātājs, nevar pierādīt privāto cenu izkropļošanu". Tāpēc pirmais jautājums, uz kuru jāatbild, ir par to, vai valdības daļa KVT un AVT ražošanā Ķīnā ir dominējoša vai tikai ievērojama.
(75)
Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par KVT un AVT tirgu attiecībā uz VPU un privāto uzņēmumu produkcijas īpatsvaru kopējā KVT un AVT izlaidē, bet ĶV neiesniedza attiecīgo informāciju šajā saistībā (28).
(76)
Komisija izmantoja citu pieejamo informāciju (29) par šo jautājumu, un, pamatojoties uz to, tika secināts, ka vismaz 63 % KVT Ķīnā saražo VPU. Ir svarīgi norādīt, ka šis PVU saražotā KPT īpatsvars, proti, 63 %, tika noteikts, veicot ļoti pieticīgu analīzi, un ir absolūtais minimālais rādītājs. Tā kā daudzi no (kā tika apgalvots) privātajiem piegādātājiem, par kuriem ziņoja eksportētāji, šķiet, ir tirdzniecības uzņēmumi (kuri, iespējams, ir arī iepirkuši izstrādājumu no VPU), ĶV nesadarbošanās (skat. 46.-48. apsvērumu) un citu izmeklēšanas iestāžu konstatējumi (skat. 32. zemsvītras piezīmi) liek secināt, ka VPU faktiskā AVT tirgus daļa ir daudz lielāka. Arī ĶV aktīvā iejaukšanās šajā KVT nozares tirgū (skat. 85.-94. apsvērumu) ierobežo privāto uzņēmēju darbības iespējas.
(77)
Ņemot vērā iepriekšminēto, tika secināts, ka VPU dominē Ķīnas KVT tirgū. Šis VPU dominējošais stāvoklis KVT tirgū ir tik ievērojams, ka privātajiem ražotājiem nav citas izvēles kā vien pielāgot savas cenas VPU, kā izklāstīts turpmāk.
(78)
Attiecībā uz AVT paziņotais VPU īpatsvars attiecībā pret Ķīnas ražotājiem-eksportētājiem (18 %) bija daudz zemāks nekā KVT gadījumā, tomēr tas bija pretrunā citai informācijai (skat. 79. apsvērumu). Ņemot vērā to, ka ĶV nesadarbojās, un to, ka daudzi no (kā tika apgalvots) privātajiem piegādātājiem, par kuriem ziņoja eksportētāji, šķiet, ir tirdzniecības uzņēmumi (kuri, iespējams, ir arī iepirkuši izstrādājumu no VPU), kā arī privāto uzņēmēju komercdarbības ierobežojumus, ko rada ĶV aktīvā iejaukšanās šajā nozarē (skat. 85.-94. apsvērumu), tiek secināts (daļēji pamatojoties uz pieejamiem faktiem (skat. 79. apsvērumu) pamatregulas 28. panta nozīmē), ka VPU ir dominējošs stāvoklis arī Ķīnas AVT tirgū.
(79)
Šo secinājumu apstiprina arī Pasaules tērauda ražošanas jaudas reģistra dati, kuri neatbilst Ķīnas eksportētāju norādītajai 18 % tirgus daļai, bet kuri liecina, ka vairāk nekā 70 % no visas AVT ražošanas jaudas Ķīnā pieder valstij (30).
(80)
Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par valstij un privātpersonām piederošu uzņēmumu saražotā un Ķīnas tirgū pārdotā KVT un AVT cenām. Atbildēs uz anketas jautājumiem ĶV nesniedza šādu informāciju. Veicot izmeklēšanu OTI eksporta uzņēmumos, tika konstatēts, ka cenas, ko IP laikā četri minētie ražotāji-eksportētāji/to grupas maksāja par KVT un AVT, kurš iegādāts no privātajiem KVT un AVT ražotājiem vai no tirgotājiem, pastāvīgi bija ļoti līdzīgas VPU cenām (31). Tādējādi novērotie dati apvienojumā ar VPU dominējošo stāvokli šajā nozarē liecina, ka privāto piegādātāju cena faktiski ir atkarīga no VPU cenām. Turklāt līgumā, ko iesniedza viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, par KVT nodrošināšanu, ko veic privātpersonai piederošs piegādātājs, pat ir nosacījums, ka cenai jābūt saistītai ar piegādātāja VPU cenu.
(81)
Pamatojoties uz visu lietas materiālos pieejamo informāciju, tiek konstatēts, ka VPU Ķīnā pārdotā KVT un AVT cenas izkropļo VPU stabilais dominējošais stāvoklis KVT un AVT tirgū Ķīnā. Privāto piegādātāju KVT un AVT cenas tiek pielāgotas VPU cenām. Ņemot to vērā, tiek secināts, ka Ķīnā nepastāv uzticamas KVT un AVT tirgus cenas. Tā kā nav arī "dominējošu tirgus noteikumu un nosacījumu" par KVT un AVT tirgu Ķīnā, Komisijai saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punktu bija jāmeklē alternatīvs standarts. Ņemot vērā, ka viss Ķīnas tirgus ir izkropļots, uzskata, ka nav lietderīgi jebkādā jēgpilnā veidā koriģēt izmaksas un cenas Ķīnā, jo izrādītos, ka VPU dominējošais stāvoklis līdzīgi ir izkropļojis arī importa cenas. Tāpēc saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu tika meklēts ārējais standarts.
(82)
Šķiet, ka visatbilstošākais būtu standarts, kas strukturēts, pamatojoties uz KVT un AVT tirgus cenām pasaulē, kuras regulāri publicē dažādos specializētos tērauda rūpniecības žurnālos, piemēram, "Steel Business Briefing", "MEPS" un "CRU".
(83)
Salīdzinot VPU cenas ar "ārpusvalsts" standartu (kas strukturēts, kā paskaidrots 103. apsvērumā), kļuva skaidrs, ka šīs cenas ir daudz zemākas par standarta cenām un attiecīgi rada ieguvumu Ķīnas OTI ražotājiem-eksportētājiem pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē.
c) Īpašas iezīmes
(84)
Šī subsīdiju programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā, ka tikai ierobežots nozaru un uzņēmumu skaits Ķīnā savā ražošanas procesā izmanto KVT un AVT.
d) Uzticēšana privātajiem piegādātājiem un to norīkošana
(85)
Nākamais jautājums ir par to, vai ĶV uztic pienākumu privātajiem KVT un AVT ražotājiem un norīko privātos KVT un AVT ražotājus, kas nav valsts iestādes, nodrošināt OTI ražotājiem KVT un AVT pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē.
(86)
Vispirms jānorāda, ka ir jau konstatēts, ka ĶV ir izstrādājusi politiku OTI nozares nodrošināšanai ar KVT un AVT, jo valsts iestādes, kuras ir daļa no valdības, tiek iesaistītas šādā nodrošināšanā un ieņem dominējošu stāvokli tirgū, kas ļauj tām piedāvāt cenas, kuras ir zemākas par tirgus cenām. Katrā ziņā neatkarīgi no tā, vai šīs iestādes ir uzskatāmas par "valsts" iestādēm, minētie pierādījumi arī liecina par politiku, saskaņā ar kuru notiek aktīva valdības iejaukšanās šajā nozarē. Tagad ir jānoskaidro, vai šī politika attiecas arī uz privātiem piegādātājiem.
(87)
Vairākos valdības plānos un politikas dokumentos ir norādes, ka tērauda ražotājus (gan VPU, gan privātpersonām piederošos) Ķīnā iedrošina un atbalsta ĶV. Atsevišķās minēto dokumentu sadaļās ir minēts, ka pastāv tieša saikne starp valdību un privāto tērauda ražošanas uzņēmumu rīcību, un vairākos gadījumos var novērot, ka šādas "virzīšanas" rezultātā tērauda ražošanas uzņēmumi ir rīkojušies, kā ieteikts plānos.
(88)
Piemēram, NDRC Rīkojumā Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" tērauda ražošanas uzņēmumi ir aicināti konkrēti rīkoties (32), un tas arī paredz ieguldīšanas nosacījumus un nosaka, ka ieguldījumi jāapstiprina iestādēm (33), kā arī ietekmē konkurenci attiecībā uz resursiem (34) un pat paredz sankcijas uzņēmumiem, kas šos nosacījumus neievēro (35). Arī Divpadsmitais piecgadu plāns tērauda rūpniecības attīstībai ietekmē tērauda ražošanas uzņēmumu darījumu lēmumus, kas pēc tam var ietekmēt izmaksu struktūru un cenas (36).
(89)
Papildus minētajam sūdzības iesniedzējs sūdzības 24. pielikumā iekļāva apkopojumu ar izrakstiem no dažādu valdības organizāciju dažādiem politikas dokumentiem, kuros uzsvērts ĶV atbalsts tērauda rūpniecībai kopumā vai konkrēti ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecībai (37).
(90)
Turklāt ir publiski pieejama informācija, kas pierāda, ka privātpersonām piederoši uzņēmumi darbojas atbilstoši dažādiem valdības plāniem un politikas dokumentiem (38).
(91)
ĶV ir veikusi pasākumus, lai vājinātu KVT un AVT eksportu, ieviešot eksporta ierobežojumus ar sarežģītās PVN atmaksas sistēmas starpniecību. Konkrētāk - KVT un AVT tiek piemērota PVN maksājuma likme, kas ir 17 %. Atmaksājamā PVN likme vietēji pārdotam OTI, ko izgatavo no AVT (kuru izgatavo no KVT), ir 13 %, savukārt, ja uzņēmums izvēlas KVT vai AVT eksportēt, PVN neatmaksā vispār. Šī sistēma nozīmē, ka privātpersonām piederoši KVT un AVT ražotāji nevar savā darbībā īstenot parasto komerciālo brīvību, kā rezultātā palielinās KVT un AVT vietējais pieprasījums un nenovēršami pazeminās tā cena Ķīnas tirgū. Tādējādi privātpersonām piederoši KVT un AVT ražotāji (tāpat kā VPU) nevar rīkoties neatkarīgi no ĶV politikas.
(92)
Iepriekšējā sadaļā par ieguvuma piešķiršanu valsts iestādēm tika konstatēts, ka tēraudu ražojošo VPU dominējošā stāvokļa dēļ KVT un AVT tirgū privātiem KVT un AVT ražotājiem nav citas izvēles kā vien pielāgot savas cenas VPU cenām. Citiem vārdiem sakot, tie nevis nosaka cenas, bet drīzāk tās pārņem. Tas ir vēl viens apliecinājums, ka privāti KVT un AVT ražotāji nevar rīkoties neatkarīgi no ĶV un citu valsts iestāžu darbībām.
(93)
To pašu liecina arī informācija, ko sniedza Ķīnas ražotāji-eksportētāji, kuri sniedza atbildes uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu, un kas pierāda, ka privātu KVT un AVT piegādātāju cenas ir gandrīz tādas pašas kā VPU cenas. Turklāt līgumā, ko iesniedza viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, par KVT nodrošināšanu, ko veic privātpersonai piederošs piegādātājs, pat ir nosacījums, ka cenai jābūt saistītai ar piegādātāja VPU cenu.
(94)
Ņemot vērā iepriekš izdarīto konstatējumu, ka VPU cenas ir zemākas par tirgus cenu, ir skaidrs, ka arī privātpersonām piederošu piegādātāju cenas, kas ir pielāgotas VPU cenām, ir zemākas par tirgus cenu.
e) Finansiāls ieguldījums
(95)
Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta otro ievilkumu finansiāls ieguldījums ir tad, ja valdība "uztic privātai organizācijai vai norīko privātu organizāciju pildīt vienu vai vairākas funkcijas, kas minētas i), ii) un iii) punktā, kam parasti vajadzētu atrasties valdības kompetencē, un minētā darbība pēc būtības neatšķiras no darbības, ko parasti veic valdības". PTO Apelācijas iestāde "norīkošanu" ir interpretējusi kā situācijas, kurās valdība īsteno savas pilnvaras pār privātu iestādi, zināmā mērā arī piespiedu kārtā, un "uzticēšanu" kā situācijas, kurās valdība uztic atbildību privātai iestādei (39). Turklāt PTO ASV eksporta ierobežojumu padome (40) izstrādāja trīsvirzienu testu, lai konstatētu uzticēšanu un norīkošanu, kas pastāv, ja tiek īstenota a) valdības darbība, kura ir b) adresēta konkrētai personai un c) kuras mērķis ir konkrēts uzdevums vai pienākums (41).
(96)
Pamatojoties uz minēto, privātu piegādātāju iekļaušana ĶV KVT un AVT piegādes politikā ir uzskatāma par "uzticēšanu" privātajiem piegādātājiem un privātu piegādātāju "norīkošanu", ko veic ĶV, šādu iemeslu dēļ.
Valdības "darbība":
-
ĶV "politika" (skat. 86. apsvērumu) ir "darbība" vai "darbības". Politiku īsteno valsts iestādes (VPU), kas dominē tirgū un pārdod izstrādājumus par cenām, kuras ir zemākas par tirgus cenu, un ĶV, izstrādājot plānus un manipulējot ar eksporta ierobežojumiem. Vispārējā ietekme ir tāda, ka privātie piegādātāji faktiski ir spiesti pielāgot savas cenas valsts iestāžu cenām, kas ir zemākas par tirgus cenām.
"Adresēta konkrētai personai":
-
valdības politika (jo īpaši plāni un eksporta ierobežojumi) attiecas uz visiem KVT un AVT ražotājiem - gan valsts, gan privātiem. Šajā ziņā politika ir "adresēta" visiem ražotājiem. Par to liecina fakts, ka VPU un privāto ražotāju cenas ir līdzīgas un ka privātie piegādātāji pārdod izstrādājumus par cenām, kas ir komerciāli nepamatotas.
"Kuras mērķis ir konkrēts uzdevums vai pienākums":
-
kā var spriest pēc cenu līmeņa Ķīnā, valdības politikas mērķis ir nodrošināt KVT un AVT par cenām, kas zemākas par tirgus cenām. ĶV un VPU darbību dēļ privātajiem piegādātājiem nav citas izvēles kā vien pielāgoties valsts iestāžu praksei, un tas nozīmē, ka faktiski tiem tiek noteikts konkrēts uzdevums vai pienākums. ĶV politika, jo īpaši izmantojot plānus un manipulācijas ar PVN, ar šo uzdevumu vai pienākumu būtiski ierobežo privāto piegādātāju brīvību.
(97)
Ņemot vērā visus minētos faktorus, var secināt, ka ĶV eksporta ierobežojums, valdības plāni un VPU dominējošais stāvoklis ierobežo privāto KVT un AVT piegādātāju brīvību, uzliekot tiem pienākumu rīkoties nekomerciāli un noteikt ekonomiski neizdevīgas cenas (kas ir zemākas par tirgus cenām), ko tie nedarītu brīvā un atvērtā tirgū. Tas apstiprina, ka valdības politika attiecībā uz KVT un AVT piegādi (tostarp ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecībai) attiecas uz privātajiem piegādātājiem.
(98)
Turklāt, ņemot vērā iepriekš izklāstīto analīzi, Komisija, pamatojoties uz lietas materiālos esošajiem pierādījumiem un citu publiski pieejamo informāciju, secināja, ka ĶV uztic privātajiem KVT un AVT ražotājiem Ķīnā un norīko minētos ražotājus nodrošināt preces atbilstoši pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) un iv) punktam un rīkoties tāpat kā tēraudu ražojošie VPU.
f) Ieguvums (privātie piegādātāji)
(99)
Komisija konstatēja, ka privātie KVT un AVT piegādātāji rīkojas tā, kā ĶV ir uzticējusi un norīkojusi, un izmeklēšanā tika pierādīts, ka privātpersonām piederošo KVT un AVT piegādātāju cenas tiek pielāgotas VPU cenām (skat. iepriekšējo sadaļu).
(100)
Ņemot to vērā, tiek secināts, ka konstatējumi par VPU ieguvumu un īpašas iezīmes no KVT un AVT nodrošināšanas par cenām, kas zemākas par tirgus cenām, attiecas arī uz KVT un AVT nodrošināšanu, ko veic privātpersonām piederoši piegādātāji.
g) Izmeklēšanas konstatējumi
(101)
Šī programma ir radījusi ieguvumu diviem izlasē iekļautiem ražotājiem-eksportētājiem. Vienam ražotājam-eksportētājam (Panhua Steel Group) ieguvumu radījusi KVT nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, un otram ražotājam-eksportētājam (Huadong Steel Group) ieguvumu radīja AVT nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo.
h) Subsīdijas summas aprēķināšana
(102)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējam piešķirto ieguvumu IP laikā. Šādu ieguvumu aprēķina, summējot atšķirības starp faktiskajām KVT un AVT iepirkuma vērtībām un attiecīgajām standarta vērtībām. Rezultātā iegūtā summa tad tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(103)
Tā kā Ķīnas KVT un AVT tirgus ir izkropļots, par atbilstošu pamatu KVT un AVT standarta cenu noteikšanai tika uzskatītas KVT un AVT cenas pasaules tirgū. Pamatojoties uz dažādiem tērauda rūpniecības tematiskajiem žurnāliem ("SBB" un "MEPS"), tika atlasītas vietējās cenas, atskaitot nodokļus, piecās valstīs/reģionos (t. i., Eiropā, ASV, Turcijā, Japānā un Brazīlijā). Lai aprēķinātu reprezentatīvu standartu, Komisija izvēlējās lielākos tirgus katrā ģeogrāfiskajā reģionā, proti, ES Eiropā, ASV Ziemeļamerikā, Brazīliju Latīņamerikā, Japānu Āzijā un Turciju Tuvajos Austrumos/Ziemeļāfrikā. Lai iegūtu mēneša standarta cenas, tika noteikta aritmētiskā vidējā vērtība vidējām mēneša cenām IP laikā katrā no piecām valstīm/reģioniem. Piecās atlasītajās valstīs/reģionos IP laikā nebija visaugstākās cenas, tās ir PTO locekles, tajās atrodas desmit pasaulē lielākie tērauda ražotāji, un tās atrodas dažādos kontinentos. Tāpēc šādi noteiktās standarta cenas uzskata par pamatotām un atbilstīgām.
(104)
Attiecībā uz šo shēmu noteiktā subsīdijas likme IP laikā izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem ir 23,02 % Huadong grupai un 27,63 % Panhua grupai.
(105)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 25,37 %.
(106)
Tā kā sadarbība bija vāja, noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, atbilst visaugstākajai subsīdijas likmei, kas attiecībā uz šo shēmu noteikta struktūrai, kura saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, t. i., 32,44 %.
3.3.1.2. Zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
a) Ievads
(107)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Ķīnā nav funkcionējoša zemes tirgus un ka summa, ko uzņēmumi maksā par zemes izmantošanu, ir zemāka par normālo tirgus likmi. Atbildot uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu, ĶV norādīja: "Saskaņā ar ĶTR Zemes pārvaldības likumu zeme pilsētu teritorijās pieder valstij, bet zeme lauku un piepilsētu teritorijās, ja vien valsts nav skaidri noteikusi citādi, ir kopīgs zemnieku īpašums". ĶV apgalvoja, ka Ķīnā ir standartizēts un pienācīgi konkurētspējīgs zemes tirgus un ka zemes izmantošanas tiesībām jābūt publiskā apgrozībā saskaņā ar zemes tirgū piemērojamiem tiesību aktiem. ĶV arī norādīja, ka rūpnieciskajai un komerciālajai zemei jābūt iegādātai apmaiņā pret kompensāciju par izmantošanu atvērtā tirgū cenu piedāvāšanas, izsoles un konkursa procedūrā. ĶV neiesniedza datus par faktiskajām zemes izmantošanas tiesību cenām un minimālajām valdības noteiktajām zemes cenām, kas bija minētas atbildē uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu un pārbaudes apmeklējuma laikā.
(108)
Pārbaudes laikā Komisija pieprasīja no ĶV pierādījumus, lai pamatotu tās apgalvojumu, ka visa rūpnieciskā zeme Ķīnā tiek piešķirta ar piedāvājuma, kotācijas vai izsoļu starpniecību. ĶV nevarēja iesniegt šādus pierādījumus pārbaudes apmeklējuma laikā, bet iesniedza dažus datus šajā saistībā pēc pārbaudes apmeklējuma. Tomēr visi šie pierādījumi liecina, ka no trīspadsmit zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas darījumiem, kuros iesaistīti izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, tikai seši notika ar piedāvājuma vai izsoļu starpniecību. Netika iesniegta informācija par izsoles/ cenu piedāvāšanas procesu dalībniekiem, ko prasīja Komisija, un faktiski visos gadījumos uzņēmuma samaksātā galīgā cena bija tāda pati kā pašvaldību patvaļīgi noteiktā cena.
(109)
Komisija, pieņemot, ka ĶTR nepastāv noteikta zemes tirgus cena, arī prasīja no ĶV tās viedokli par iespējamiem standartiem. Lai gan laikā, kad anketa tika nosūtīta ĶV, tas bija tikai pieņēmums, bet nekādā ziņā konstatējums vai secinājums, ĶV izteica viedokli, ka pieņēmums ir kļūdains, un nenorādīja iespējamos standartus. ĶV arī norādīja uz iespējamo nepilnību sūdzībā, proti, ka sūdzības iesniedzējs, no vienas puses, apgalvo, ka Ķīnā nepastāv zemes tirgus un tāpēc ir jāizmanto "ārpusvalsts standarts", bet, no otras puses, ka VPU saņem zemi no valdības ar labvēlīgiem nosacījumiem atšķirībā no privātās nozares, un ierosināja, ka gadījumā, ja tiek izmantots jebkāds cenu standarts, tām jābūt cenām, ko maksā "neatbalstāmās" Ķīnas nozares, bet neiesniedza informāciju par šīm cenām. Šajā saistībā jānorāda, ka sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka zemes izmantošanas tiesību tirgus Ķīnā ir izkropļots kopumā un ka gan valstij piederošie, gan privātie OTI ražotāji ir saņēmuši zemes izmantošanas tiesības par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo.
b) Juridiskais pamats
(110)
Zemes izmantošanas tiesību piešķiršanu Ķīnā reglamentē Ķīnas Tautas Republikas Zemes pārvaldības likums un Ķīnas Tautas Republikas Nekustamā īpašuma tiesību likums.
c) Īstenošana praksē
(111)
Saskaņā ar Zemes pārvaldības likuma 2. pantu visa zeme pieder valstij, jo atbilstoši Ķīnas Konstitūcijai un piemērojamām tiesību normām zeme kopīgi pieder Ķīnas tautai. Zemi nedrīkst pārdot, bet var piešķirt zemes izmantošanas tiesības saskaņā ar likumu. Valsts iestādes tās var piešķirt ar publisku piedāvājumu, kotācijas vai izsoļu starpniecību.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(112)
Ražotāji-eksportētāji, kas sadarbojās, ir informējuši par to turējumā esošo zemi, kā arī par lielāko daļu no attiecīgajiem zemes izmantošanas tiesību līgumiem/apliecībām, bet ĶV sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par zemes izmantošanas tiesību cenu noteikšanu.
(113)
Kā minēts iepriekš, ĶV apgalvoja, ka zemes izmantošanas tiesības Ķīnā piešķir ar piedāvājumu, izsoļu un konkursu starpniecību. Tas ir arī paredzēts Ķīnas Tautas Republikas Nekustamā īpašuma tiesību likuma (42) 137. pantā.
(114)
Tomēr, veicot pārbaudes pie ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, tika konstatēts, ka šī sistēma, ko aprakstījusi ĶV, praksē ne vienmēr darbojas šādi. Piemēram, no sešiem zemes izmantošanas tiesību iegādes darījumiem, ko veica Chongqing Wanda Steel Strip Co. Ltd. (daļa no Panhua Group Co. Ltd.), četros, kā to apstiprināja uzņēmuma amatpersonas, cenu piedāvājumu procedūra nenotika. Chongqing Wanda bija vienīgais dalībnieks, un šī uzņēmuma samaksātā darījuma galīgā cena faktiski bija tieši tāda pati kā sākotnējā cena, ko patvaļīgi bija noteicis vietējais Zemes resursu birojs. Attiecībā uz pārējiem diviem zemes izmantošanas tiesību iegādes darījumiem notika cenu piedāvājumu procedūra, tomēr ne attiecīgais uzņēmums, ne ĶV nav iesnieguši pierādījumus par to. Faktiski pēc dokumentiem, ko iesniedza ĶV pēc pārbaudes apmeklējuma, var spriest, ka arī šajos abos darījumos zemes izmantošanas tiesības tika iegādātas par cenu, kas bija identiska vietējā Zemes resursu biroja noteiktajai. Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd (arī daļa no Panhua Group Co. Ltd.) veica trīs zemes izmantošanas tiesību iegūšanas darījumus, kuros tiesības tika pārņemtas no privātiem uzņēmumiem apmaiņā par akciju daļu uzņēmumā Panhua Group Co. Ltd.
(115)
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd. divos gadījumos savas zemes izmantošanas tiesības ieguva no vietējā Zemes resursu biroja Sjaošaņas apgabalā, un vienā - no privāta uzņēmuma. Pierādījumus par piedāvājumiem vai izsolēm nevarēja iesniegt, jo saskaņā ar ĶV sniegto informāciju attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām, kas iegādātas pirms 2006. gada 1. septembra, nav apstiprinājumu par zemes izmantošanas tiesību iegādes darījumiem, un faktiski ĶV nedz apstiprināja, nedz noliedza, ka šie darījumi notikuši piedāvājumu vai izsoles procedūrā.
(116)
Konstatējumi par procedūru apstiprina, ka situācija attiecībā uz zemes piešķiršanu un iegādi Ķīnā ir neskaidra un nepārredzama un ka iestādes bieži vien nosaka cenas patvaļīgi. Iestādes nosaka cenas atbilstoši Pilsētu zemes novērtēšanas sistēmai, kas paredz, ka iestādēm, nosakot rūpnieciskās zemes cenu, citu kritēriju starpā ir jāņem vērā arī rūpniecības politika. Arī vismaz tērauda rūpniecībā piekļuve rūpnieciskajai zemei ar likumu ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas ievēro valsts noteikto rūpniecības politiku (43).
(117)
Arī sūdzības iesniedzēja iesniegtā neatkarīgā informācija liecina, ka zeme Ķīnā tiek piešķirta par cenām, kas zemākas par parastajām tirgus likmēm (44).
e) Secinājums
(118)
Zemes izmantošanas tiesību piešķiršana, ko veic ĶV, būtu jāuzskata par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē preču nodrošināšanas veidā, kas rada ieguvumu saņēmējuzņēmumiem. Kā paskaidrots 114. un 115. apsvērumā, Ķīnā nav funkcionējoša zemes tirgus, un ārēja standarta izmantošana pierāda, ka summa, ko par zemes izmantošanas tiesībām maksā eksportētāji, kuri sadarbojās, ir daudz zemāka nekā parastā tirgus likme. Šī subsīdija ir īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktu, jo atbilstoši tiesību aktiem piekļuve rūpnieciskajai zemei ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas ievēro valsts noteikto rūpniecības politiku, tikai daži darījumi notikuši cenu piedāvāšanas procesā, cenas bieži vien neskaidri un nepārredzami noteica iestādes un valdības prakse attiecīgajā teritorijā.
(119)
Tādējādi šo subsīdiju uzskata par kompensējamu.
f) Subsīdijas summas aprēķināšana
(120)
Tā kā tika secināts, ka situācija Ķīnā attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām nav orientēta uz tirgu, nav pieejami vispār nekādi privāti cenu standarti Ķīnā. Tāpēc nav praktiski iespējams veikt Ķīnas izmaksu vai cenu pielāgošanu. Šajos apstākļos tiek uzskatīts, ka Ķīnā nav tirgus, un saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu ir pamatota ārēja standarta izmantošana ieguvuma apjoma noteikšanai. Ņemot vērā, kas ĶV nesadarbojās un neiesniedza priekšlikumu par ārēju standartu, Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti, lai noteiktu atbilstošu ārējo standartu. Šajā saistībā uzskata, ka ir atbilstoši kā attiecīgu standartu izmantot informāciju no Taivānas atsevišķās muitas teritorijas.
(121)
Komisija uzskata, ka zemes cenas Taivānā visprecīzāk atspoguļo zemes cenas Ķīnas teritorijās, kurās izvietoti to ražotāju-eksportētāju uzņēmumi, kas sadarbojās. Lielākā daļa minēto ražotāju-eksportētāju darbojas Ķīnas austrumu daļā, attīstītās teritorijās ar augstu IKP, provincēs ar augstu iedzīvotāju blīvumu.
(122)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Saņēmējiem piešķirto ieguvumu aprēķina, ņemot vērā starpību starp summu, ko katrs uzņēmums samaksājis par zemes izmantošanas tiesībām, un summu, kas parasti būtu bijusi jāmaksā, pamatojoties uz Taivānas standartu.
(123)
Veicot šo aprēķinu, Komisija izmantoja Taivānā noteikto vidējo zemes cenu par vienu kvadrātmetru, kas koriģēta, ņemot vērā valūtas vērtības samazināšanos un IKP attīstību kopš attiecīgo zemes izmantošanas tiesību līgumu noslēgšanas. Informācija par rūpnieciskās zemes cenām tika iegūta no Taivānas Ekonomikas ministrijas Rūpniecības biroja tīmekļa vietnes. Valūtas vērtības samazināšanos un IKP Taivānai aprēķināja, pamatojoties uz inflācijas rādītājiem un IKP uz vienu iedzīvotāju attīstību pašreizējās cenās USD Taivānai, ko SVF publicējis savā World Economic Outlook 2011. gada izdevumā. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu šī subsīdijas summa (skaitītājs) tika pieskaitīta IP, izmantojot parasto rūpnieciskā lietojuma zemes tiesību izmantošanas termiņu Ķīnā (t. i., 50 gadi). Šī summa tad tika pieskaitīta ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējam tirdzniecības apgrozījumam IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(124)
Attiecībā uz šo shēmu noteiktā subsīdijas likme IP laikā ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, ir 0,34 % Huadong grupai un 1,12 % Panhua grupai.
(125)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,73 %.
(126)
Tā kā sadarbība bija vāja, noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, atbilst visaugstākajai subsīdijas likmei, kas attiecībā uz šo shēmu noteikta struktūrai, kura saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, t. i., 1,36 %.
3.3.1.3. Programmas ūdens piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
a) Ievads
(127)
Sūdzībā bija apgalvots, ka ūdens cenas Ķīnā ekskluzīvi nosaka valsts iestādes un ka cenu struktūra tiek noteikta atbilstoši rūpniecības makropolitikai. Tiek arī ziņots, ka ūdens cenas atšķīrās dažādās vietējās teritorijās un ka arī likmes katram uzņēmumam tika noteiktas atšķirīgi. Sūdzībā bija apgalvots, ka ir iespējams, ka OTI ražotājiem ir nodrošināts ieguvums no ūdens cenām, kas ir mazākas par pienācīgo atlīdzību, saskaņā ar augstas pievienotās vērtības tērauda izstrādājumu veicināšanas politiku.
(128)
Ūdensapgādi un tirgu Ķīnā pārvalda NDRC, Ūdens resursu ministrija un Vides ministrija. Ūdensapgādes tirgū joprojām lielā mērā dominē vietējie valstij piederošie uzņēmumi, lai gan valsts piegādātāju monopolu ir sagrāvusi ārvalstu ieguldījumu uzņēmumu iesaistīšanās dažos atsevišķu pilsētu ūdensapgādes projektos. Tomēr ĶV nevarēja iesniegt sīki izstrādātu ūdens piegādātāju sarakstu, kurā būtu norādītas arī to apkalpotās teritorijas un piegādātie daudzumi (skat. 129. apsvērumu), bet atbildot uzrādīja tikai sarakstu ar ūdens piegādātājiem, kas apkalpo izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju teritorijas.
(129)
Attiecībā uz cenām jānorāda, ka NDRC izstrādā galveno cenu politiku, un pašvaldības vietējo ūdens cenu nosaka pēc uzklausīšanas procedūras, lai nodrošinātu ūdens resursu ilgtspējīgu izmantošanu. Cenas atspoguļo izmaksas kopā ar pamatotu peļņu, ko gūst vietējie ūdens piegādātāji. ĶV iesniedza attiecīgos cenrāžus, kas piemērojami pašvaldībās, kuru teritorijā atradās izlasē iekļautie OTI ražotāji. Tika precizēts, ka dažādās pašvaldību cenas uz visiem rūpnieciskajiem lietotājiem attiecas vienādi un neatšķiras atkarībā no uzņēmumiem vai lietotājiem.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(130)
Izmeklēšanā apstiprinājās, ka NDRC nosaka ūdens bāzes cenu un pašvaldību cenu pārvaldības iestādes nosaka cenu katrai pašvaldībai, pamatojoties uz vairākiem parametriem (piemēram, sadales izmaksas, peļņa un pamatots pārpalikums). Ūdens cenai ir pieskaitīta "notekūdeņu attīrīšanas" maksa, ko arī nosaka pašvaldību līmenī.
(131)
Lai gan ūdens bāzes cena, notekūdeņu attīrīšanas maksa un citi iespējamie vietējie uzcenojumi ir vienlīdz piemērojami visiem lietotājiem, kas ietverti vienās un tajās pašās kategorijās, tika konstatēts, ka viens no abiem izlasē iekļautajiem eksportētājiem, proti, Zhejiang Huadong grupa, nemaksāja notekūdeņu attīrīšanas maksu.
(132)
Attiecīgais eksportētājs apgalvoja, ka tas ir samaksājis šo maksu kā vienreizēju summu Vides aizsardzības dienestam. Tomēr netiek uzskatīts, ka šis maksājums tika veikts notekūdeņu attīrīšanas maksas vietā, jo 1) oficiālajā dokumentā ir minēta "notekūdeņu emisijas" maksa, nevis "notekūdeņu attīrīšanas" maksa; 2) maksājums nav proporcionāls faktiskajam ūdens patēriņam; 3) kopējā samaksātā summa ir diezgan maza salīdzinājumā ar faktisko summu, kas būtu bijusi maksājama, ja tiktu piemērota notekūdeņu attīrīšanas maksa par faktisko ūdens patēriņu.
c) Finansiāls ieguldījums
(133)
Zhejiang Huadong grupa saņēma finansiālu ieguldījumu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punkta nozīmē, jo valdība nodrošināja ūdeni ar vietējā valsts ūdensapgādes uzņēmuma (t. i., Hangzhou Xiaoshan Water Supply Co. Ltd.) starpniecību. Tas ir finansiāls valsts ieguldījums pamatregulas nozīmē tādu preču nodrošināšanas veidā, kas nav daļa no vispārējās infrastruktūras. Alternatīvi to varētu uzskatīt par ieņēmumiem, no kuriem valdība atteikusies, jo valsts iestāde neguva ieņēmumus, ko tā citādi būtu guvusi, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē.
d) Ieguvums
(134)
Huadong Steel grupa saņēma ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, ciktāl valdība nodrošināja ūdeni par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Ir konstatēts, ka šis eksportētājs nav maksājis par ūdensapgādi pilnu cenu, kas parasti piemērojama tai lietotāju kategorijai, pie kuras tas pieder, jo ūdens cenas "notekūdeņu attīrīšanas maksas" komponents nav samaksāts.
e) Īpašas iezīmes
(135)
Subsīdija ūdens nodrošināšanas veidā vienam no eksportētājiem, kas sadarbojās, ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, jo ne visi uzņēmumi ir atbrīvoti no notekūdeņu attīrīšanas maksas. Neatkarīgi no tā, ka nav tiesību aktu, kas šo subsīdiju paredz tikai konkrētiem uzņēmumiem, iespēja konkrētam uzņēmumam, kas izgatavo attiecīgo ražojumu, saņemt ūdeni par atlīdzību, kas ir zemāka par pienācīgo, apvienojumā ar acīmredzamo pašvaldībām piešķirto rīcības brīvību nepiemērot daļu no cenas, ko parasti maksā par ūdeni, faktiski padara subsīdiju par īpašu. Tāpēc Komisija nevarēja savākt papildu pierādījumus par to, uz kāda pamata tika piešķirts atbrīvojums no šīs maksas, jo ražotājs-eksportētājs tos nevarēja iesniegt.
f) Subsīdijas summas aprēķināšana
(136)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par šādu ieguvumu uzskata notekūdeņu attīrīšanas maksas summu, kas netika samaksāta par ūdens patēriņu IP laikā. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdijas summa (skaitītājs) tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(137)
Zhejiang Huadong grupai ir radīts ieguvums no notekūdeņu attīrīšanas maksas nemaksāšanas. Tai noteiktā subsīdijas likme ir 0,01 %.
(138)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,01 %.
(139)
Tā kā sadarbība bija vāja, subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir noteikta visaugstākās subsīdijas likmes līmenī, kurš noteikts attiecībā uz šo shēmu izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 0,01 %.
3.3.1.4. Programma elektroenerģijas piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
a) Ievads
(140)
Sūdzībā ir norādīts, ka ĶV, nosakot preferenciālas likmes, ir nodrošinājusi elektroenerģiju par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Sūdzībā jo īpaši ir apgalvots, ka elektroenerģijas maksa dažādās provincēs tika noteikta atšķirīgi un ka preferenciālās likmes tika izmantotas kā rūpniecības politikas instruments, lai dotu priekšroku tērauda ražojumiem ar augstu pievienoto vērtību, nevis novecojušai ražošanas jaudai.
(141)
Par elektroenerģijas tirgus regulēšanu un cenu noteikšanu Ķīnā atbild NDRC. Starpprovinču un provinču tīklus uztur divi valstij piederoši piegādātāji - Ķīnas Valsts elektrotīklu korporācija un Ķīnas Dienvidu elektrotīklu korporācija. Elektroenerģijas piegādātāji pašvaldību līmenī ir šo uzņēmumu meitasuzņēmumi. Pašlaik ar dažu izmēģinājuma projektu starpniecību Ķīnā tiek ieviests konkurences mehānisms, tomēr tā ietekme šajā procesa posmā joprojām ir neliela.
(142)
NDRC elektroenerģijas cenas nosaka, pamatojoties uz procedūru, kas ietver izmaksu izpēti, ekspertu novērtējumu, atklātu izskatīšanu un galīgās cenas noteikšanu un publicēšanu. NDRC publicē katrai provincei piemērojamās cenas paziņojumos, un tad vietējie cenu biroji publicē attiecīgu paziņojumu vietējā līmenī, tādējādi īstenojot centrālās NDRC noteiktās cenas. Galīgā cena atspoguļo iepirkuma izmaksas, pārvades izmaksas un zaudējumus un valdības uzcenojumus. Cenas katrai provincei atšķiras atkarībā no vietējās situācijas un politikas mērķiem, ko īsteno dažādajās provincēs. Tās nosaka atšķirīgām tiešo lietotāju kategorijām (piemēram, mājsaimniecību lietotāji, rūpnieciskie lietotāji). Papildu cenu atšķirības pastāv attiecībā uz dažādiem rūpnieciskajiem lietotājiem, lai īstenotu rūpniecības politiku, ko noteikusi ĶV un kas atspoguļota katalogā, kurš iekļauts NDRC Lēmumā Nr. 40 (2005. gads) (skat. papildu paskaidrojumu 182. apsvērumā). Lietotāji, kas saskaņā ar NDRC katalogu ietilpst "atbalstāmo" uzņēmumu kategorijā, maksā elektroenerģijas maksas bāzes likmi, savukārt lietotāji, kas ietilpst "novecojušo" vai "aizliegto" uzņēmumu kategorijā, maksā uzcenojumu papildus bāzes likmei. Lietotāji, kas nepieder ne pie vienas no katalogā uzskaitītajām kategorijām, ir iekļauti "atļauto" uzņēmumu noklusējuma kategorijā un arī maksā bāzes likmi bez uzcenojuma. OTI ražotāji parasti būtu iekļaujami "atbalstāmu" uzņēmumu kategorijā saskaņā ar NDRC Lēmumu Nr. 40.
b) Nesadarbošanās
(143)
Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par elektroenerģijas tirgus tiesisko regulējumu un cenu noteikšanu, kā arī par visu attiecīgo iestāžu vai struktūru lomu. ĶV neiesniedza visus attiecīgos cenu noteikšanas lēmumus, ko izdevusi NDRC un vietējie cenu biroji, ne par ražotājiem-eksportētājiem, kas nav iekļauti izlasē, ne arī par izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem. ĶV arī nesniedza precīzu aprakstu par NDRC un vietējo cenu biroju lomu cenu noteikšanā. Komisija informēja ĶV par šīm nepilnībām attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem savā 2012. gada 12. augusta vēstulē. Pēc pārbaudes apmeklējumiem tika arī atklāts, ka ĶV ir norādījusi nepareizu elektroenerģijas maksu, kas piemērojama vienam no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(144)
Izmeklēšanā apstiprinājās, ka tieši NDRC nosaka elektroenerģijas cenas, kas piemērojamas dažādajās provincēs. Tika gūti pierādījumi, ka vietējais cenu birojs darbojas tikai kā atzars NDRC centrālajā līmenī pieņemtā lēmuma izpildei. To apstiprina arī fakts, ka NDRC izdod paziņojumus, kuros tā nosaka faktiskās cenas katrai provincei, un tad šādi paziņojumi tiek oficiāli transponēti vietējos paziņojumos, ko pieņem vietējie cenu biroji un ko īsteno vietējā līmenī. Izmeklēšanā arī tika konstatēts, ka atšķirīgās elektroenerģijas cenas, kas piemērojamas konkrētām nozarēm un/vai provinču vai vietējā līmenī, nosaka atbilstoši konkrētiem faktoriem, tostarp jo īpaši to rūpniecības politikas mērķu īstenošanai, kurus noteikušas centrālās un pašvaldības iestādes savos piecgadu plānos un nozaru plānos.
(145)
Izmeklēšanā attiecībā uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās, tika pierādīts, ka vienam no tiem, t. i., Chongqing Wanda Steel Strip (CWSS), tika radīts ieguvums no elektroenerģijas cenas, kas zemāka par lieliem rūpnieciskiem lietotājiem vispārpiemērojamo cenu. Tika konstatēts, ka konkrētajā teritorijā, kurā atradās minētā eksportētāja uzņēmums, atsevišķu rūpniecisko lietotāju apakškategorijai, tostarp attiecīgā ražojuma ražotājiem, bija tiesības uz šo pazemināto cenu.
d) Finansiāls ieguldījums
(146)
Viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās (CWSS), saņēma finansiālu ieguldījumu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punkta nozīmē, jo valdība nodrošināja elektroenerģiju ar vietējā valsts elektroapgādes uzņēmuma starpniecību. Tas ir valsts ieguldījums pamatregulas nozīmē tādu preču nodrošināšanas veidā, kas nav daļa no vispārējās infrastruktūras.
e) Ieguvums
(147)
CWSS saņēma ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, ciktāl valdība nodrošināja elektroenerģiju par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Ir konstatēts, ka šis eksportētājs bija tiesīgs uz zemāku cenu nekā tā, kas bija piemērojama citiem lieliem rūpnieciskiem lietotājiem.
f) Īpašas iezīmes
(148)
Subsīdija elektroenerģijas nodrošināšanas veidā vienam no eksportētājiem, kas sadarbojās, ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 4. panta 3. punkta nozīmē. Zemākā elektroenerģijas cena tiek noteikta attiecīgajā NDRC paziņojumā un iekļauta vietējā cenu biroja izdotajā paziņojumā, t. i., to apstiprina centrālā iestāde un pārvalda vietējā līmenī. Šādu zemāko cenu var izmantot tikai konkrēti uzņēmumi konkrētās norādītās nozarēs (galvenokārt ferosakausējumu ražotāji elektronisko krāšņu un mēslošanas līdzekļu ražošanas uzņēmumos), kas iekļauti lielu rūpniecisko lietotāju apakškategorijā. Tāpēc šī zemākā cena ir de jure paredzēta tikai tiem uzņēmumiem, kas iekļauti šajās kategorijās, pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(149)
Arī subsīdija ir paredzēta tikai konkrētam reģionam, jo tā ir piemērojama tikai ierobežotā noteiktā ģeogrāfiskā reģionā, kurā atrodas attiecīgā ražotāja-eksportētāja uzņēmums. Šī teritorija tiek atbalstīta saskaņā ar centrālās valdības izdotu tiesību aktu, t. i., Valsts padomes Apkārtrakstu par vairākiem politikas virzieniem Ķīnas plašo rietumu reģionu attīstības īstenošanai (sīkāku informāciju skat. 233. apsvērumā). Minētajā apkārtrakstā elektroenerģijas pārvades un piegādes cenu mehānisms ir skaidri norādīts kā viens no instrumentiem konkrētu nozaru attīstīšanai. Tā kā minētajā teritorijā piemērojamās elektroenerģijas cenas nosaka centrālā iestāde, šī subsīdija ir arī reģionāla pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē.
g) Subsīdijas summas aprēķināšana
(150)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Ražotājiem-eksportētājiem piešķirtais ieguvums ir aprēķināts, ņemot vērā starpību starp faktisko samaksāto elektroenerģijas cenu par Kwh un cenu par Kwh, ko lieliem rūpnieciskiem lietotājiem būtu vajadzējis maksāt, un to reizinot ar IP laikā patērēto elektroenerģijas daudzumu. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2.punktu šī summa (skaitītājs) tad tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(151)
Ieguvumu no šīs zemākās elektroenerģijas cenas ir saņēmis viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās un kas pieder pie Panhua uzņēmumu grupas (t. i., CWSS). Panhua grupai noteiktā subsīdijas likme ir 0,14 %.
(152)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,07 %.
(153)
Tā kā sadarbība bija vāja, subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir noteikta visaugstākās subsīdijas likmes līmenī, kurš noteikts attiecībā uz šo shēmu struktūrai, kas saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 0,17 %.
3.3.1.5. Dažādu preču nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(154)
Sūdzības iesniedzējs norādīja uz vairākām citām precēm, ko ĶV nodrošinājusi OTI ražotājiem ar savu VPU starpniecību. Sūdzības iesniedzējs jo īpaši uzskaitīja vairākus konkrētus darījumus saistībā ar vairāku VPU izgatavotu tērauda izstrādājumu, tostarp dzelzsrūdas koncentrāta, lodīšu, kausētas rūdas, metāllūžņu, stieņu, sakausējumu un daudzu citu, nodrošināšanu. Sūdzībā bija pierādīts, ka cena par šo preču nodrošināšanu tika noteikta, ņemot vērā dažādus aspektus un/vai standartus, un ka tika noteikti maksimālie cenu ierobežojumi vai veiktas cenu korekcijas atkarībā no dažādajām precēm un no tā, vai darījums attiecās uz saistītām pusēm.
(155)
ĶV atbildēja, ka IP laikā tā neīstenoja šo programmu attiecībā uz tērauda ražotājiem. Ņemot vērā, ka ĶV nesniedza vairāk informācijas par šo programmu, Komisijas konstatējumi tika pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
(156)
Ciktāl dažādo iepriekš minēto preču cenas neatspoguļo pienācīgu atlīdzību, šī programma ir kompensējama saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu un 6. panta d) punktu. Tomēr, ņemot vērā to, cik sarežģīti bija dažādie šo preču nodrošināšanas darījumi un tiem pamatā esošie līgumi, kas nebija pieejami procedūras pierakstos, Komisija nevarēja izdarīt pārliecinošu secinājumu par šo programmu. Tāpēc Komisija ir nolēmusi neizvērtēt šo programmu sīkāk.
3.3.2. PREFERENCIĀLI AIZDEVUMI UN PROCENTU LIKMES OTI RŪPNIECĪBAI
a) Ievads
(157)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka OTI ražotājiem ieguvumu rada zemās (subsidētās) procentu likmes, ko piemēro valstij piederošu komercbanku un valdības banku aizdevumiem saskaņā ar ĶV politiku, kura paredz atbalstīt un attīstīt Ķīnas tērauda rūpniecības paplašināšanu atbilstoši piecgadu plāniem.
b) Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana
(158)
Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par to, cik lielu procentuālo daļu no aizdevumiem gan rūpniecībai kopumā, gan rūpniecības nozarēm, uz ko attiecas šī izmeklēšana, piešķīrušas bankas, kuru lielākais vai vienīgais akcionārs ir ĶV, bankas, kurās ĶV pieder akciju daļas, bet kurās tā nav lielākais akcionārs, bankas, kurās ĶV nepieder akciju daļas, un ārvalstu bankas. ĶV atbildēja, ka tā neglabā uzskaites datus par to aizdevumu summām un procentuālo daļu, kurus piešķir valstij piederošas bankas, ne arī uzskaites datus par aizdevumiem tērauda rūpniecībai. ĶV neieteica alternatīvus šādas informācijas avotus.
(159)
Komisija arī prasīja informāciju par valsts īpašumtiesībām uz minētajām bankām un finanšu iestādēm, bet ĶV nesniedza šādu informāciju, norādot, ka tā neglabā šādus uzskaites datus. Lai gan ir maz ticams, ka ĶV nepārzina sev piederošos aktīvus, jānorāda, ka saskaņā ar publiski pieejamo informāciju (45) (46) ĶV pieder akciju kontrolpakete daudzās no Ķīnā nodibinātajām lielākajām bankām, un tāpēc, kā tas ir attiecībā uz VPU, kas ražo KVT un AVT, tai ir pieejami banku statūti, kuros jābūt sīki aprakstītai informācijai par akciju turējumu. Šajā saistībā arī jānorāda, ka saskaņā ar Komercbanku likuma [2003. gads] 61. pantu bankas "paziņo bilances, peļņas pārskatus un citus finanšu pārskatus un statistikas ziņojumus un dokumentus Valsts padomes banku regulatoram un Ķīnas Tautas bankai".
(160)
Komisija (nosūtot īpašu anketu - A pielikums) arī pieprasīja informāciju par valdības īstenotās kontroles struktūru attiecīgajās Ķīnas bankās un par valdības politikas vai interešu īstenošanu attiecībā uz tērauda rūpniecību (t. i., direktoru padome un akcionāru padome, akcionāru/direktoru sanāksmju protokoli, akcionāru/direktoru valstspiederība, aizdevumu politika un riska novērtēšana attiecībā uz aizdevumiem, kas piešķirti ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās). Tomēr, atbildot uz anketas jautājumiem, ĶV iesniedza tikai vienu pielikumu - A pielikumu -, kurā bija ietverta vispārīga informācija (galvenokārt apkopota no banku tīmekļa vietnēm). Lielākā daļa A pielikumā prasītās informācijas netika sniegta. Uz dažiem jautājumiem ĶV atbildēja, ka tai attiecīgajā brīdī nav šādas informācijas, bet uz citiem tā atbildēja, iesniedzot tikai informāciju par atlasītām bankām (piemēram, tika iesniegti tikai astoņu banku statūti). Vēstulē par nepilnībām Komisija atkārtoja savu prasību un aicināja ĶV sniegt visu anketā sākotnēji prasīto informāciju. Atbildot uz vēstuli par nepilnībām, ĶV iesniedza nedaudz papildu informācijas. Tomēr atbilde joprojām bija ļoti nepilnīga, un liela daļa prasītās informācijas (piemēram, valdības akciju turējuma procentuālā daļa valstij piederošās bankās, dažu anketā uzskaitīto banku statūti, pilnīgas atbildes uz jautājumiem A pielikumā) netika sniegta.
(161)
Anketā, vēstulē par nepilnībām un arī pārbaudes apmeklējumā uz vietas Komisija pieprasīja Ķīnas Tautas bankas (ĶTB) apkārtrakstus par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju politikas paplašināšanu (YinFa [2003. gads] Nr. 250 un YinFa [2004. gads] Nr. 251). Komisija par minētajiem apkārtrakstiem uzzināja iepriekšējās izmeklēšanas gaitā. Tomēr tā vietā, lai iesniegtu minētos apkārtrakstus, ĶV ieteica Komisijai aplūkot ĶTB tīmekļa vietni, lai uzzinātu informāciju par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju politiku. Pārbaudes laikā šajā saistībā tika iesniegti divi dokumenti, bet tie bija tikai izdrukas no tīmekļa vietnes. Jānorāda, ka ĶTB tīmekļa vietnē nav atrodams pilns minēto apkārtrakstu saturs.
(162)
Komisija uz vietas veiktas pārbaudes laikā arī pieprasīja iesniegt ĶTB apkārtrakstu par izmaiņām, kas veiktas 2012. gada 8. jūnijā. ĶV neiesniedza apkārtrakstu, bet sniedza tikai vispārīgu no ĶTB tīmekļa vietnes izdrukātu informāciju par standarta procentu likmju korekcijām.
(163)
Komisija arī prasīja ĶV noorganizēt tikšanās ar konkrētām bankām, lai pārbaudītu informāciju par preferenciāliem aizdevumiem OTI rūpniecībai. Tomēr ĶV šādas tikšanās nenoorganizēja un norādīja, ka tā nevar iejaukties valstij piederošo banku darbībā, lai noorganizētu šādas tikšanās. Jānorāda arī, ka 2012. gada 7. jūnija pirmspārbaudes vēstulē Komisija paskaidroja, ka tā būtu gatava sākt pārbaudi vienu dienu agrāk un faktiski atvēlēt vairāk laika pārbaudei gadījumā, ja ĶV uzskata, ka bankas ir piemērotākas, lai sniegtu precizējumus un paskaidrojumus par preferenciālajiem aizdevumiem. Tāpēc Komisija prasīja ĶV apstiprināt banku klātbūtni pirms pārbaudes, lai pārbaudes grupa varētu veikt vajadzīgos sagatavošanās darbus. 2012. gada 15. jūnija vēstulē ĶV norādīja, ka tā turpinās pieprasīt, lai bankas sadarbojas, bet nevar tās piespiest to darīt. Galu galā tikai pirmajā pārbaudes dienā Komisijas grupa tika informēta, ka tās rīcībā ir Ķīnas Būvniecības bankas pārstāvis, kurš atbildēs uz jautājumiem un sniegs skaidrojumus. Tā kā Komisija nebija par to informēta (lai gan tā to konkrēti prasīja pirmspārbaudes vēstulē), nebija iespējams apspriest konkrētus jautājumus par līgumiem un aizdevumu nosacījumiem, bet varēja tikai uzdot vispārīgus jautājumus. Katrā ziņā netika iesniegti nekādi dokumenti, kas apliecinātu Ķīnas Būvniecības bankas pārstāvja izteikumus, paskaidrojot, ka visa Komisijas prasītā dokumentācija ir konfidenciāla un iekšēja.
(164)
Saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu ĶV tika darītas zināmas nesadarbošanās sekas. Tā kā ĶV nesadarbojās, papildus attiecīgiem ĶV dokumentiem, ko iesniedza citas personas, vajadzēja izmantot informāciju no sekundāriem avotiem, tostarp sūdzībā sniegto un internetā iegūto publiski pieejamo informāciju.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(165)
Izmeklēšanā ir konstatēts, ka Ķīnas finanšu tirgum ir raksturīga valsts iejaukšanās, jo vairums lielāko banku pieder valstij. Ķīnas iestādes ir sniegušas tikai ļoti ierobežotu informāciju par Ķīnas banku akciju/īpašumtiesību daļām. Tomēr, kā plašāk izklāstīts turpmāk, Komisija apkopoja pieejamo informāciju, lai izdarītu reprezentatīvu konstatējumu. Analizējot, vai bankas ir struktūras, kam ir uzticētas vai kas īsteno valdības pilnvaras (valsts iestādes), Komisija arī prasīja informāciju ne vien attiecībā uz bankām kā valsts īpašumu, bet arī par citām pazīmēm, piemēram, valsts pārstāvju klātbūtni direktoru padomē, valdības kontroli pār banku darbību, valdības politikas vai interešu īstenošanu un to, vai minētās struktūras tika izveidotas ar likumdošanas aktu.
(166)
No pieejamās informācijas tā secināja, ka valstij piederošajām bankām Ķīnā ir vislielākā tirgus daļa un dominējošs stāvoklis Ķīnas finanšu tirgū. Saskaņā ar Deutsche Bank 2006. gada Pētījumu par Ķīnas banku nozari (47) valstij piederošo banku daļa Ķīnas tirgū var būt vairāk nekā 2/3. Tajā pašā jautājumā PTO Ķīnas tirdzniecības politikas pārskatā ir norādīts, ka "vēl viena vērā ņemama Ķīnas finanšu nozares īpašība ir valsts īpašumtiesību augstais īpatsvars" (48) un ka "ir notikušas niecīgas izmaiņas Ķīnas banku nozares tirgus struktūrā, kurā dominē valstij piederošas bankas" (49). Ir pamatoti norādīt, ka piecas lielākās valstij piederošās komercbankas (Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka, Komunikāciju banka un Rūpniecības un tirdzniecības banka) pārstāv vairāk nekā pusi no Ķīnas banku nozares (50).
(167)
Komisija arī pieprasīja informāciju par valdības īstenotās kontroles struktūru attiecīgajās Ķīnas bankās un par valdības politikas vai interešu īstenošanu attiecībā uz tērauda rūpniecību (t. i., direktoru padome un akcionāru padome, akcionāru/direktoru sanāksmju protokoli, akcionāru/direktoru valstspiederība, aizdevumu politika un riska novērtēšana attiecībā uz aizdevumiem, kas piešķirti ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās). Tomēr, kā norādīts 160. apsvērumā, ĶV par to iesniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju. Tātad Komisijai bija jāizmanto pieejamā informācija. Pamatojoties uz pieejamiem datiem, Komisija secināja, ka valdība kontrolē minētās bankas un ka tās īsteno valdības pilnvaras tā, ka to darbības var tikt attiecinātas uz valsti. Attiecīgie dati, kas izmantoti, lai izdarītu minētos konstatējumus, ir atvasināti no ĶV sniegtās informācijas, Ķīnas banku gada pārskatiem, kurus iesniedza ĶV vai kuri bija publiski pieejami, no informācijas, kas izgūta no Deutsche Bank 2006. gada Pētījuma par Ķīnas banku nozari, PTO politikas pārskata par Ķīnu (2010. un 2012. gads), Pasaules Bankas ziņojuma "Ķīna 2030", kā arī no informācijas, ko sniedza ražotāji-eksportētāji, kuri sadarbojās, un sūdzībā ietvertās informācijas. Attiecībā uz ārvalstu bankām neatkarīgos avotos ir lēsts, ka tās pārstāv nelielu daļu no Ķīnas banku nozares un tāpēc tām ir nenozīmīga loma aizdevumu politikā; attiecīga informācija liecina, ka tas var būt pat tikai 1 % no Ķīnas tirgus (51). Arī attiecīgā publiski pieejamā informācija liecina, ka Ķīnas bankas, jo īpaši lielās komercbankas, joprojām paļaujas uz valstij piederošiem akcionāriem un valdību, lai papildinātu kapitālu gadījumos, kad tā nepietiek kredīta ekspansijas dēļ (52).
(168)
No bankām, kas piešķīra aizdevumus ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās, lielākā daļa ir valstij piederošas bankas. Pamatojoties uz pieejamo informāciju, patiešām tika konstatēts, ka vismaz 14 no 17 paziņotajām bankām, tostarp Ķīnas lielākās komercbankas, piemēram, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka un Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības banka, pieder valstij. Arī attiecībā uz pārējām valstij piederošajām bankām Komisija pieprasīja to pašu informāciju, kas minēta iepriekš - par valsts kontroli un valsts politikas vai interešu īstenošanu saistībā ar tērauda rūpniecību. Šāda sīka informācija netika sniegta. Tāpēc tiek secināts, ka valdība kontrolē minētās bankas un ka tās īsteno valdības pilnvaras tā, ka to darbības var tikt attiecinātas uz valsti. Tāpēc valstij piederošās komercbankas Ķīnā jāuzskata par valsts iestādēm.
(169)
Vēl viena pazīme, kas liecina par ĶV iesaistīšanos Ķīnas finanšu tirgū, ir ĶTB loma konkrētu ierobežojumu noteikšanā attiecībā uz procentu likmju noteikšanas veidu un svārstībām. Izmeklēšanā patiešām tika konstatēts, ka ĶTB ir izstrādājusi īpašus noteikumus, kas reglamentē procentu likmju svārstības Ķīnā. Saskaņā ar pieejamo informāciju šie noteikumi ir izklāstīti ĶTB Apkārtrakstā par jautājumiem saistībā ar noguldījumiem un aizdevumiem piemērojamo procentu likmju pielāgošanu - YinFa (2004. gads), Nr. 251 ("Apkārtraksts Nr. 251"). Finanšu iestādēm tiek prasīts noteikt aizdevumu likmes, kas atbilstu konkrētam ĶTB standarta aizdevumu procentu likmju diapazonam. Komercbanku aizdevumiem un komerciāli pārvaldītiem politikas banku aizdevumiem nepiemēro augstāko ierobežojumu diapazonu, bet piemēro vienīgi zemāko ierobežojumu diapazonu. Pilsētu kredītu kooperatīviem un lauku kredītu kooperatīviem piemēro gan augstāko, gan zemāko ierobežojumu diapazonu. Preferenciāliem aizdevumiem un aizdevumiem, par kuriem Valsts padome pieņēmusi īpašus noteikumus, nenotiek procentu likmju augšupējas svārstības. Komisija pieprasīja no ĶV precizējumus par Apkārtrakstā Nr. 251 lietoto definīciju un formulējumu un par iepriekšējiem tiesību aktiem (ĶTB Apkārtraksts par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju svārstību diapazona paplašināšanu - YinFa [2003. gads] Nr. 250). Tomēr, kā izklāstīts 161. un 162. apsvērumā, ĶV atteicās iesniegt minētos apkārtrakstus, tāpēc Komisija nevarēja pārbaudīt to saturu un prasīt paskaidrojumus. Tā kā ĶV šajā saistībā neiesniedza attiecīgu informāciju, kas liecinātu, ka situācija ir mainījusies kopš 2011. gada maija, kad Komisija pabeidza antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz krītotu papīru (53), tiek konstatēts, ka ĶTB ir iesaistīta procentu likmju noteikšanā, ko veic valstij piederošās komercbankas, un ietekmē šādu likmju noteikšanu.
ĶV neiesniedza pierādījumus, ka situācija, kas konstatēta izmeklēšanā par krītotu papīru, ir mainījusies, tāpēc, pamatojoties uz pieejamiem faktiem un citiem iepriekš minētajiem pierādījumiem, tika secināts, ka situācijai attiecībā uz procentu likmju noteikšanas metodēm jāpaliek tādai, kāda tā ir, visā IP laikā.
(170)
Komisija arī mēģināja analizēt, vai ĶV uztic privātpersonām piederošām komercbankām vai norīko šādas komercbankas Ķīnā piešķirt preferenciālus (subsidētus) aizdevumus ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda ražotājiem pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē.
(171)
No sadaļas, kas attiecas uz valsts iesaistīšanos banku nozarē (165.-169. apsvērums), ir skaidrs, ka ĶV ir izstrādājusi politiku, lai nodrošinātu preferenciālus aizdevumus ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecībai, jo valsts iestādes (valstij piederošās komercbankas) (54) tiek iesaistītas šādā nodrošināšanā un ieņem dominējošu stāvokli tirgū, kas ļauj tām piedāvāt cenas, kuras ir zemākas par tirgus cenām. Tagad ir jānoskaidro, vai šī politika attiecas arī uz privātiem piegādātājiem.
(172)
Komercbanku likums [2003. gads] ir vienlīdz piemērojams gan valstij piederošām komercbankām, gan privātpersonām piederošām komercbankām. Piemēram, minētā likuma 38. pantā ir paredzēts pienākums visām komercbankām (t. i., arī privātpersonām piederošām komercbankām) "noteikt aizdevuma likmi saskaņā ar ĶTB noteiktās aizdevuma likmes augstāko un zemāko ierobežojumu", bet likuma 34. pantā komercbankām ir noteikts pienākums "veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību un atbilstoši valsts rūpniecības politikas garam."
(173)
Arī Rīkojuma Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" 24. un 25. pantā, kuros noteikts, ka aizdevumus nodrošina tikai tiem uzņēmumiem, kas ievēro valsts dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politiku, valstij piederošās komercbankas nav nošķirtas no privātpersonām piederošajām komercbankām.
(174)
Turklāt iepriekšminētie ĶTB apkārtraksti (161. un 162. apsvērums) ir saistoši arī privātpersonām piederošajām komercbankām.
(175)
Minētie citāti no likumiem un noteikumiem, kas attiecas uz banku nozari, liecina, ka ĶV politika preferenciālu aizdevumu nodrošināšanai ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda ražotājiem attiecas arī uz privātpersonām piederošām komercbankām, un faktiski ĶV tās norīko "veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību un atbilstoši valsts rūpniecības politikas garam" (55).
(176)
Komisija pieprasīja no ĶV attiecīgu informāciju, lai novērtētu, kā bankas Ķīnā veic OTI ražošanas uzņēmumu kredītriska novērtējumu, pirms tās izlemj, vai tiem piešķirt aizdevumus un kādi būs piešķiramo aizdevumu nosacījumi. Anketas A pielikumā Komisija pieprasīja informāciju par to, kā bankas aizdevumu piešķiršanā ņem vērā risku, kā tiek novērtēta aizņēmēja kredītspēja, kādas ir riska prēmijas, ko banka nosaka dažādiem uzņēmumiem/nozarēm Ķīnā, kādus faktorus banka ņem vērā, novērtējot aizdevuma pieteikumu, kā arī aizdevuma pieteikumu un apstiprināšanas procesa aprakstu utt. Tomēr ne ĶV, ne konkrētās anketā norādītās bankas neiesniedza pierādījumus šajā saistībā. ĶV sniedza tikai vispārīgas atbildes, kas nebija pamatotas ar pierādījumiem, ka tiek faktiski veikts jebkāda veida kredītriska novērtējums.
(177)
Komisija arī pieprasīja līdzīgu informāciju no ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, un centās to pārbaudīt, kad tika veikti pārbaudes apmeklējumi uz vietas izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju telpās. Abas izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju grupas atbildēja, ka bankas pirms aizdevumu piešķiršanas pieprasa konkrētus dokumentus un veic dažāda veida kredītriska analīzi. Tomēr tās nevarēja šos apgalvojumus pamatot ar pierādījumiem. Veicot pārbaudi uz vietas, Komisija prasīja pierādījumus, ka bankas pieprasa šādus dokumentus vai ka uzņēmumi ir iesnieguši tām šādus dokumentus, vai jebkādu banku izdotu ziņojumu, kas pierādītu, ka šāda kredītriska analīze ir veikta. Tomēr izlasē iekļautās ražotāju-eksportētāju grupas nevarēja iesniegt ne šos, ne arī citus pierādījumus, lai pamatotu savus apgalvojumus. Jānorāda arī, ka nevienai no izlasē iekļautajām ražotāju-eksportētāju grupām vai individuāliem šo grupu uzņēmumiem nav piešķirts kredītreitings.
(178)
Informācija par kredītriska novērtējumu tika pieprasīta atkārtoti no ieinteresētajām personām, jo to uzskata par ļoti svarīgu, cita starpā ņemot vērā i) SVF 2006. gada ziņojumā iekļauto konstatējumu, ka banku liberalizācija Ķīnā ir nepilnīga un kredītrisks nav pienācīgi atspoguļots (56), ii) SVF 2009. gada ziņojumu, kurā ir uzsvērta procentu likmju liberalizācijas neesamība Ķīnā (57), iii) SVF 2010. gada ziņojumu par valsti, kurā norādīts, ka kapitāla izmaksas Ķīnā ir salīdzinoši zemas, ka kredītu piešķiršanu dažreiz nosaka, ņemot vērā apsvērumus, kas nav saistīti ar cenu, un ka lielie uzņēmumu ietaupījumi ir daļēji saistīti ar dažādu ražošanas faktoru (tostarp kapitāla un zemes) (58) zemajām izmaksām, un iv) ESAO 2010. gada Ķīnas ekonomikas pārskatu (59) un ESAO Ekonomikas departamenta Darba dokumentu Nr. 747 par reformām Ķīnas finanšu nozarē (60), kuros norādīts, ka finanšu iestādes joprojām lielākoties pieder valstij un ka tas rada bažas par to, ciktāl banku lēmumi par aizdevumiem ir pamatoti vienīgi ar komerciāliem apsvērumiem, jo banku tradicionālais uzdevums, šķiet, ir būt par valsts aģentūrām, kas saistītas ar valdību.
d) Finansiāls Ieguldījums
(179)
Ņemot vērā pierādījumu kopumu, tiek secināts, ka lielāko daļu aizdevumu abām izlasē iekļautajām ražotāju-eksportētāju grupām ir piešķīrušas valstij piederošas bankas, ko uzskata par valsts iestādēm, jo tām ir uzticētas valdības pilnvaras un tās īsteno valdības funkcijas. Ir arī papildu pierādījumi, ka šīs bankas faktiski īsteno valdības pilnvaras, jo, kā paskaidrots 169. apsvērumā, valsts (t. i., ĶTB) acīm redzami iejaucas komercbanku lēmumu pieņemšanā par procentu likmēm, ko piemēro Ķīnas uzņēmumiem piešķirtajiem aizdevumiem. Šajos apstākļos šo struktūru aizdevumu piešķiršanas prakse ir tieši saistāma ar valdību. Faktu, ka bankas īsteno valdības pilnvaras, apstiprina arī tas, kā notiek NDRC Rīkojuma Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" (61), Lēmuma Nr. 40 un Komercbanku likuma 34. panta piemērošana attiecībā uz valdības rūpniecības politikas īstenošanu. Ir daudz ar objektīviem pētījumiem un ziņojumiem pamatotu detalizētu pierādījumu par to, ka joprojām notiek plaša apjoma valdības iejaukšanās Ķīnas finanšu sistēmā, kā jau paskaidrots 178. apsvērumā. Visbeidzot, ĶV nesniedza informāciju, kas būtu ļāvusi labāk izprast valstij piederošo banku attiecības ar valdību, kā paskaidrots 159.-164. apsvērumā.
Tādējādi attiecībā uz aizdevumiem, ko piešķir valstij piederošās komercbankas Ķīnā, Komisija secina, ka ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda ražotājiem tiek piešķirts finansiāls ieguldījums, kas izpaužas kā valdības naudas līdzekļu tieša nodošana pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. Turklāt tie paši pierādījumi liecina, ka valdība uztic un norīko VPKB (kā arī uztic privātpersonām piederošām bankām un norīko tās) veikt konkrētus uzdevumus, un tāpēc tas nozīmē, ka pastāv finansiāls ieguldījums pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē.
(180)
Ņemot vērā 170.-175. apsvērumā izklāstīto analīzi, tiek arī secināts, ka ĶV uztic privātpersonām piederošām bankām uzdevumu un norīko tās piešķirt aizdevumus OTI ražotājiem un ka pastāv finansiāls ieguldījums saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) un iv) punktu.
e) Ieguvums
(181)
Tiek piešķirts ieguvums pamatregulas 3. panta 2. punkta un 6. panta b) punkta nozīmē, ciktāl valdības aizdevumi tiek piešķirti ar labvēlīgākiem nosacījumiem nekā tie, ko saņēmējs varētu faktiski iegūt tirgū. Tā kā ir konstatēts, ka nevalstisko iestāžu aizdevumi Ķīnā nenodrošina atbilstošu tirgus standartu (privātpersonām piederošas bankas, kam ĶV uztic pienākumus un ko norīko veikt šos pienākumus), tas ir veidots, izmantojot 191. un 192. apsvērumā izklāstīto metodi.
f) Īpašas iezīmes
(182)
Tērauda rūpniecība pieder pie atbalstāmās kategorijas saskaņā ar Lēmumu Nr. 40. Lēmums Nr. 40 ir rīkojums, ko izdevusi Valsts padome - visaugstākā administratīvā iestāde ĶTR, un šajā ziņā minētais lēmums ir juridiski saistošs citām valsts iestādēm un uzņēmējiem. Tajā rūpniecības nozares ir klasificētas "atbalstāmos, ierobežojamos un likvidējamos projektos". Minētais tiesību akts ir rūpniecības politikas pamatnostādne, kas kopā ar Direktoriju katalogu pierāda, kā ĶV uztur politiku tādu uzņēmumu vai nozaru grupu veicināšanai un atbalstīšanai kā, piemēram, tērauda/OTI rūpniecība, kas Direktoriju katalogā klasificēta kā "atbalstāma rūpniecības nozare". Attiecībā uz to rūpniecības nozaru skaitu, kas klasificētas kā "atbalstāmas", jānorāda, ka tās pārstāv tikai nelielu Ķīnas ekonomikas daļu. Turklāt tikai konkrētām darbībām minētajās atbalstāmajās nozarēs ir piešķirts statuss "atbalstāmas". Lēmuma Nr. 40 17. pantā ir arī noteikts, ka "atbalstāmiem ieguldījumu projektiem" piešķir īpašas privilēģijas un stimulus un, cita starpā, finansiālu atbalstu. Savukārt attiecībā uz "ierobežojamiem un likvidējamiem projektiem" Lēmumā Nr. 40 valsts iestādes tiek pilnvarotas tieši iejaukties, lai regulētu tirgu. Faktiski 18. un 19. pants paredz, ka attiecīgā iestāde liedz finanšu iestādēm nodrošināt aizdevumus šādiem "ierobežojamiem un likvidējamiem projektiem". No iepriekšminētā ir saprotams, ka Lēmumā Nr. 40 ir paredzēti visām ekonomikas iestādēm saistoši noteikumi, kas pieņemti kā direktīvas par atbalstāmo rūpniecības nozaru, no kurām viena ir OTI rūpniecība, veicināšanu un atbalstīšanu.
(183)
Turklāt NDRC Rīkojumā Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika", jo īpaši tā 24. un 25. pantā, ir noteikts, ka aizdevumus nodrošina tikai tiem tērauda ražošanas uzņēmumiem, kas pilnībā ievēro dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politiku.
(184)
Sūdzības iesniedzējs arī iesniedza pierādījumus, ka dažos citos valdības plānos un dokumentos ir mudinājumi un norādījumi sniegt finansiālu atbalstu tērauda rūpniecībai kopumā un arī konkrētos Ķīnas ģeogrāfiskajos reģionos (62) (63).
(185)
Ņemot vērā visu iepriekšminēto, kļūst skaidrs, ka iestādes ļauj finanšu iestādēm nodrošināt preferenciālus aizdevumus tikai ierobežotam tādu rūpniecības nozaru/uzņēmumu skaitam, kas ievēro ĶV attīstības politiku. Pamatojoties uz lietas materiālos esošajiem pierādījumiem un tā kā ĶV nesadarbojās šajā jautājumā, tiek secināts, ka subsīdijas preferenciālu aizdevumu veidā nav vispārpieejamas un tāpēc ir īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turklāt neviena no ieinteresētajām personām neiesniedza pierādījumus, ka subsīdijas ir pamatotas ar objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktam.
(186)
Izmeklēšanā tika pierādīts, ka izmeklēšanas periodā preferenciālie aizdevumi radīja ieguvumu abām izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju grupām.
g) Secinājums
(187)
Tādējādi ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecības finansēšana būtu jāuzskata par subsīdiju.
(188)
Ņemot vērā finansiāla ieguldījuma esamību, ieguvumu ražotājiem-eksportētājiem un īpašās iezīmes, šī subsīdija būtu jāuzskata par kompensējamu.
h) Subsīdijas summas aprēķināšana
(189)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta b) punktu par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata atšķirību starp summu, ko uzņēmums, kas saņem valsts aizdevumu, maksā par šo valsts aizdevumu, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu tirgū saņemamu komerciālu aizņēmumu.
(190)
Kā paskaidrots iepriekš (165.-178. apsvērums), tā kā Ķīnas banku piešķirtie aizdevumi liecina par ievērojamu valdības iejaukšanos banku nozarē un neatspoguļo likmes, kādas tiktu konstatētas funkcionējošā tirgū, atbilstošs tirgus standarts veidots, izmantojot turpmāk izklāstīto metodi. Turklāt ĶV nesadarbošanās dēļ Komisija arī izmantoja pieejamos faktus, lai noteiktu atbilstošu standarta procentu likmi.
(191)
Veidojot atbilstošu standartu, uzskata par pamatotu piemērot Ķīnas procentu likmes, kas koriģētas, lai atspoguļotu parasto tirgus risku. Patiešām, situācijā, kad eksportētāju pašreizējais finansiālais stāvoklis noteikts izkropļotā tirgū un nav pieejamas uzticamas informācijas no Ķīnas bankām par riska novērtējumu un kredītreitingu noteikšanu, uzskata par nepieciešamu nevis izmantot Ķīnas eksportētāju kredītspējas nominālvērtību, bet piemērot uzcenojumu, lai atspoguļotu izkropļotā Ķīnas tirgus iespējamo ietekmi uz eksportētāju finanšu stāvokli.
(192)
Attiecībā uz minēto, kā paskaidrots 160., 163. un 164. apsvērumā, gan ĶV, gan ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, tika prasīts sniegt informāciju par Ķīnas banku aizdevumu politiku un to, kā šie aizdevumi tika saistīti ar ražotājiem-eksportētājiem. Attiecīgās personas neiesniedza šādu informāciju, lai gan tām tika vairākkārt prasīts to darīt, un atteica piekļuvi valstij piederošajām bankām. Attiecīgi, ņemot vērā šo nesadarbošanos un pieejamo faktu kopumu, kā arī saskaņā ar pamatregulas 28. panta 6. punktu, tiek atzīts par atbilstošu uzskatīt, ka visiem uzņēmumiem Ķīnā tiks piemērota tikai visaugstākā "ar ieguldījumiem nesaistītā" pakāpe ("BB" līmenis pēc Bloomberg), un atbilstošo prēmiju, ko paredzēts saņemt par vērstpapīriem, kurus emitējuši uzņēmumi ar šo reitingu, piemērot Ķīnas Tautas bankas standarta aizdevumu likmei. Ieguvums ražotājiem-eksportētājiem ir aprēķināts, ņemot vērā procentu likmes diferenciāli, kas izteikts procentos, un to reizinot ar neatmaksāto aizdevuma summu, t. i., procentiem, kas nav samaksāti IP laikā. Šī summa tad tika sadalīta uz to ražotāju-eksportētāju kopējo apgrozījumu, kuri sadarbojās.
(193)
Attiecībā uz šo shēmu noteiktā subsīdijas likme IP laikā izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem ir 0,25 % Huadong uzņēmumu grupai un 0,89 % Panhua uzņēmumu grupai.
(194)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,58 %.
(195)
Tā kā sadarbība bija vāja, noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, atbilst visaugstākajai subsīdijas likmei, kas attiecībā uz šo shēmu noteikta struktūrai, kura saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, t. i., 0,97 %.
3.3.3. AR PAŠU KAPITĀLU SAISTĪTAS PROGRAMMAS
(196)
Sūdzībā bija sīki aprakstītas vairākas iespējamās ar pašu kapitālu saistītas programmas attiecībā uz ražotājiem-eksportētājiem, kas nebija iekļauti izlasē un/vai nesadarbojās izmeklēšanā. Komisija gan sākotnējās, gan papildu anketās prasīja, lai ĶV iesniedz informāciju par šīm programmām, un arī vēlāk atvēlēja ĶV plašas iespējas sniegt atbildes par šīm programmām. ĶV pauda uzskatu, ka tā sniegs atbildes tikai par iespējamām subsīdiju programmām, kas attiecas uz abiem izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, un pastāvēja uz šo uzskatu visā procedūras laikā.
(197)
Ievērojamais sadarbības trūkums šajā procedūrā liedza Komisijai iegūt informāciju un pierādījumus par šīm programmām, kas minētas sūdzībā. Komisija pārliecinājās, ka izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji neizmantoja šīs programmas. Tāpēc Komisijai bija jānoskaidro subsīdiju programmu esamība un atlikušais maksājums attiecībā uz visām pārējām programmām, par kurām ĶV nesniedza informāciju un kuras izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem nebija pieejamas vai kuras tie neizmantoja, pamatojoties uz lietas materiālos pieejamiem pierādījumiem saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumiem.
3.3.3.1. "Parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumi
a) Apraksts
(198)
Sūdzībā bija ietverti pierādījumi, ka vairāki tērauda ražotāji 2000. gadā bija iesaistīti "parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumos, kuros kopējā parādu summa bija 62,5 miljardi renminbi. Tiek apgalvots, ka valstij piederošo tērauda ražotāju nesamaksātais parāds valstij piederošajām komercbankām (VPKB) tika dzēsts apmaiņā pret pašu kapitālu, iesaistot četrus Ķīnas aktīvu pārvaldības uzņēmumus (APU), pamatojoties uz apsvērumiem, kas nebija tirgus apsvērumi. Sūdzībā bija arī apgalvots, ka APU tika izveidoti tieši tādēļ, lai izmantotu lielo ienākumus nenesošo aizdevumu apjomu galvenajās rūpniecības nozarēs, tostarp tērauda nozarē, un pārstrukturētu VPU parādus, tostarp ar "parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumu starpniecību. Ņemot vērā, ka ĶV nesniedza informāciju par šo programmu, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu (skat. 33.-35. apsvērumu). Tā paša iemesla dēļ pamatregulas 28. pants tika piemērots attiecībā uz pašu kapitāla ieguldījumu un nesamaksāto dividenžu programmām, kas aprakstītas 204.-215. apsvērumā.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(199)
Konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju. "Parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumi ir finansiāls ieguldījums pašu kapitāla ieguldījumu un/vai aizdevumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē vai neiekasētu ieņēmumu veidā, kas izriet no dzēsta vai neatmaksāta parāda, pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē. Šo finansiālo ieguldījumu nodrošināja valdība ar šajos darījumos iesaistīto valsts iestāžu, t. i., četru APU un dažādu VPKB, starpniecību (skat. 168. apsvērumu). Tā kā ĶV nesadarbojās, lietas materiālos esošie pierādījumi liecina, ka APU ir valsts iestādes, jo ĶV tās izveidoja tieši tādēļ, lai izmantotu lielo ienākumus nenesošo aizdevumu apjomu galvenajās rūpniecības nozarēs, tostarp tērauda nozarē, un pārstrukturētu VPU parādus. Attiecīgi uzskata, ka tās īsteno valdības pilnvaras.
(200)
Turklāt sūdzības iesniedzējs ir iesniedzis prima facie pierādījumus, ka lielo parāda summu dzēšana nenotika, ievērojot parastus komerciālus apsvērumus, jo ĶV neveica novērtējumu, ko veiktu parasts privāts ieguldītājs attiecībā uz paredzamo peļņas normu, kuru šie "parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumi radītu laika gaitā. Sūdzībā bija apgalvots, ka tā vietā ĶV dzēsa lielas parādu summas apmaiņā pret pašu kapitālu, lai samazinātu tērauda ražotāju saistību un aktīvu attiecību un tādējādi palielinātu to konkurētspēju, nemaz nerunājot par komerciāliem apsvērumiem, ko ņemtu vērā privāts ieguldītājs. Tāpēc Komisija, rūpīgi izanalizējusi sūdzībā ietverto informāciju un ņemot vērā, ka lietas materiālos nav citas informācijas, secināja, ka pasākumi jāuzskata par tādiem, kas piešķir ieguvumu pamatregulas 6. panta a) punkta nozīmē.
(201)
Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta nozīmē, jo tā ir paredzēta tikai atlasītām struktūrām, kurās valsts ir akciju turētāja, un šāda finansējuma piešķiršana ir diskrecionāra, kā arī nepastāv objektīvi kritēriji. Tāpēc tiek secināts, ka šī programma ir kompensējama subsīdija attiecīgā ražojuma ražotājiem-eksportētājiem.
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(202)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir vienreizējs, un uzskata, ka tas atbilst pilnai parāda summai attiecībā uz "parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumiem, t. i., dzēstā parāda summai. Tā kā nebija citas ĶV sniegtas informācijas šā ieguvuma novērtēšanai, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu šādi aprēķinātā subsīdijas summa tika sadalīta par IP, pamatojoties uz saņēmējuzņēmumu aktīvu parastā nolietojuma periodu. Summa ir koriģēta, pieskaitot minētajā periodā saņemtos procentus, lai atspoguļotu ieguvuma vērtību laika gaitā un tādējādi noteiktu, kāds ir bijis šīs shēmas pilns ieguvums saņēmējiem. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdijas summa tika sadalīta uz attiecīgā ražojuma ražošanas līmeni IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(203)
Tādējādi aprēķinātā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,05 %. Subsīdijas likmi izlasē iekļautajiem un citiem ražotājiem, kas sadarbojās, nebija nepieciešams aprēķināt 196. un 197. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ.
3.3.3.2. Pašu kapitāla ieguldījumi
a) Apraksts
(204)
Sūdzībā ir apgalvots, ka ĶV gadu gaitā tērauda ražotājiem ir piešķīrusi ievērojamas skaidras naudas summas ar pašu kapitāla ieguldījumu starpniecību. Tajā ir arī norādīts, ka ĶV (ar dažādu valstij piederošu struktūru starpniecību) iegādājās akcijas uzņēmumos, kuros tai jau piederēja akciju kontrolpakete, neiegūstot papildu akcionāra tiesības. Sūdzībā ir arī sīki aprakstīti darījumi, kuros bija iesaistītas valsts kontrolētas struktūras, tostarp China International Capital Corporation (CICC) un SASAC.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(205)
Tā kā ĶV nesniedza informāciju par šo programmu (skat. 196. un 197. apsvērumu), konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju, ko apliecina attiecīgi avoti. Pašu kapitāla ieguldījumi ir tieša naudas līdzekļu nodošana pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. Šo finansiālo ieguldījumu valdība nodrošināja ar minētajos darījumos iesaistīto valsts iestāžu, tostarp CICC un SASAC, starpniecību. Sūdzībā ir ietverti konkrēti pierādījumi par pašu kapitāla ieguldījumiem saistībā ar tēraudu ražojošiem VPU, CICC darbojoties kā akciju emisijas galvenajam parakstītājam un pārvaldītājam. Saskaņā ar sūdzībā ietverto informāciju 51 % CICC akciju pieder valstij, un to pilnībā kontrolē SASAC, kas konkrētajos sūdzībā dokumentētajos darījumos darbojās arī kā ĶV struktūra, kura kontrolēja tēraudu ražojošos VPU (SASAC funkciju analīzi skat. 64.-66. apsvērumā). Tas nozīmē, ka ĶV šos darījumus veica ar valsts iestāžu starpniecību pamatregulas 2. panta b) punkta un attiecīgās PTO judikatūras nozīmē.
(206)
Uzskata, ka minētie pašu kapitāla ieguldījumi arī piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem pamatregulas 6. panta a) punkta nozīmē, jo tie nav saderīgi ar privāto ieguldītāju ierasto ieguldījumu praksi. Šo pašu kapitāla ieguldījumu neatbilstība privāto ieguldītāju praksei ir sīki pierādīta sūdzībā. Attiecībā uz šiem konkrētajiem darījumiem sūdzībā vispirms ir pierādīts, ka tēraudu ražojošais VPU maksāja pārmērīgi augstu cenu par savu daļu jauno akciju emisijā, kas ir pretrunā godīgiem tirgus nosacījumiem, un arī ka tas izmantoja piesaistītos līdzekļus, lai iegādātos valstij piederošos aktīvus un pašu kapitāla ieguldījumus par cenām, kas zemākas par tirgus cenām. Sūdzībā ir arī pierādīts, ka ĶV maksāja tādu pašu cenu kā citi ieguldītāji, lai gan tās akciju vērtība bija mazāka, jo to nodrošinātās tiesības un iespējas atšķīrās no tām, ko nodrošināja citiem akcionāriem pārdotās akcijas.
(207)
Šīs subsīdijas ir īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, jo tās tika piešķirtas ierobežotam tādu atlasītu struktūru skaitam, kurās valdībai piederēja akcijas. Tāpēc tiek secināts, ka šī programma ir kompensējama subsīdija attiecīgā ražojuma ražotājiem-eksportētājiem.
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(208)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Uzskata, ka saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir vienāds ar pašu kapitāla ieguldījumu summu. Tā kā nebija citas ĶV sniegtas informācijas šā ieguvuma novērtēšanai, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu šādi aprēķinātā subsīdijas summa tika sadalīta par IP, pamatojoties uz saņēmējuzņēmumu aktīvu parastā nolietojuma periodu. Summa ir koriģēta, pieskaitot minētajā periodā saņemtos procentus, lai atspoguļotu ieguvuma vērtību laika gaitā un tādējādi noteiktu, kāds ir bijis šīs shēmas pilns ieguvums saņēmējiem. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šo subsīdijas summu kā atbilstīgu saucēju sadalīja uz saņēmēju kopējo ražošanas līmeni IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(209)
Tādējādi aprēķinātā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,08 %. Subsīdijas likmi izlasē iekļautajiem un citiem ražotājiem, kas sadarbojās, nebija nepieciešams aprēķināt 196. un 197. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ.
3.3.3.3. Nesamaksātas dividendes
a) Apraksts
(210)
Sūdzībā bija apgalvots, ka saskaņā ar ĶV politiku valstij piederošiem uzņēmumiem, tostarp tērauda ražošanas uzņēmumiem, kas ražo OTI, nav jāmaksā dividendes valdībai kā to īpašniekam, pat ja tie gūst peļņu. Tādējādi tēraudu ražojošie VPU var finansēt apjomīgus ieguldījumus, izmantojot nesadalīto peļņu, kas nav sadalīta kā dividendes atbilstoši šai programmai.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(211)
Tā kā ĶV nesniedza informāciju par šo tēraudu ražojošo VPU dividenžu sadalījumu (skat. 196. un 197. apsvērumu), konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju, ko apliecina attiecīgi avoti. Nesamaksātās dividendes jāuzskata par slēptu dotāciju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē vai par neiekasētiem ieņēmumiem pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē, jo ĶV neiekasē dividendes, ko parasti maksā privātiem ieguldītājiem par to akcijām. Šīs slēptās dotācijas valdība nodrošināja ar tādas struktūras starpniecību, kurai tieši pieder akcijas tēraudu ražojošos VPU, principā ar SASAC starpniecību. Analīzē attiecībā uz SASAC ir pierādīts, ka tā veic valdības funkcijas (sīkāku informāciju skat. 64.-66. apsvērumā).
(212)
Uzskata, ka pilna nesamaksāto dividenžu summa rada ieguvumu tēraudu ražojošiem VPU, kas to saņēma, pamatregulas 6. panta a) punkta nozīmē, jo tas nav saskaņā ar privāto ieguldītāju ierasto ieguldījumu praksi, kas nosaka, ka ir jāveic dividenžu sadale, kas parasti ir piesaistīta to akcijām. Attiecībā uz VPU, kas daļēji pieder privātiem ieguldītājiem, ieguvumu summa ir vienāda ar nesamaksāto dividenžu summu, kas proporcionāli sadalīta uz tiem.
(213)
Šīs subsīdijas ir īpašas atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punktam, jo tās tika piešķirtas ierobežotam tādu atlasītu struktūru skaitam, kurās valdībai piederēja akcijas. Tāpēc tiek secināts, ka šī programma ir kompensējama subsīdija attiecīgā ražojuma ražotājiem-eksportētājiem.
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(214)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Uzskata, ka saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir vienāds ar nesamaksāto dividenžu summu. Tā kā nebija citas ĶV sniegtas informācijas šā ieguvuma novērtēšanai, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar publiski pieejamo finanšu informāciju par saņēmējiem. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šādi aprēķinātu subsīdijas summu kā atbilstīgu saucēju sadalīja uz saņēmēju kopējo apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(215)
Tādējādi aprēķinātā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 1,36 %. Subsīdijas likmi izlasē iekļautajiem un citiem ražotājiem, kas sadarbojās, nebija nepieciešams aprēķināt 196. un 197. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ.
3.3.4. IENĀKUMA UN CITU TIEŠO NODOKĻU PROGRAMMAS
3.3.4.1. Nodokļu politika pētniecības un izstrādes izdevumu atskaitīšanai
(216)
Šī shēma nodrošina ieguvumu uzņēmumiem, kas savā ražošanā ievieš jaunas tehnoloģijas, jaunus produktus vai jaunas metodes. Atbilstīgie uzņēmumi apstiprinātos projektos var samazināt savu uzņēmumu ienākuma nodokli par 50 % no faktiskajām izmaksām.
(217)
Jānorāda, ka, lai gan ĶV savas atbildes uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām sniedza tikai par shēmām, ko izmanto izlasē iekļautie uzņēmumi, tā nesniedza nekādu informāciju par šo shēmu, kaut arī faktiski viens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem atbildēs uz anketas jautājumiem ziņoja par ieguvumiem atbilstoši šai shēmai. Pēc tam, kad pārbaudē uz vietas tika atkārtoti pieprasīts sniegt vajadzīgo informāciju, ĶV sniedza daļēju papildinošu atbildi par šo programmu. Neraugoties uz to, ka šī informācija tika sniegta novēloti, pārbaudes grupa prasīja paskaidrojumus par vairākiem jautājumiem (skat. 219. apsvērumu), tomēr tie netika sniegti. Tāpēc Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar pieejamiem faktiem.
a) Juridiskais pamats
(218)
Šī shēma tiek nodrošināta kā preferenciāls nodokļu režīms saskaņā ar ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 30. panta 1. punktu (Ķīnas Tautas Republikas prezidenta Rīkojums Nr. 63, kas ir spēkā no 2008. gada 1. janvāra), 95. pantu Noteikumos par ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma īstenošanu (ĶTR Valsts padomes Dekrēts Nr. 512) un Pamatnostādnēm par galvenajām jomām (Paziņojums Nr. 6, 2007. gads). ĶV šajā procedūrā neiesniedza Dekrētu Nr. 512 un Paziņojumu Nr. 6.
b) Atbilstība
(219)
Kā norādīts iepriekš, ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām nesniedza attiecīgu informāciju par šo shēmu. Dokumentā, kas iesniegts uz vietas veiktās pārbaudes laikā, ĶV norādīja, ka ar nodokli apliekamajos ienākumos atskaitīšanas nolūkā var ierēķināt tikai "pētniecības un izstrādes izmaksas, kas rodas uzņēmumiem jaunas tehnoloģijas, jaunu produktu un jaunu prasmju attīstīšanā". Tomēr ĶV nepaskaidroja sīkāk, ko nozīmē "jauna tehnoloģija", "jauns produkts" un "jaunas prasmes". Komisija pārbaudes laikā Zhejiang Huadong uzņēmumā arī centās noskaidrot šo jēdzienu precīzo nozīmi, bet tas nevarēja sniegt konkrētu skaidrojumu un atbildēja, ka šie jēdzieni ir tikai vispārīgi.
(220)
Tomēr izmeklēšanā par krītoto papīru tika konstatēts, ka šai shēmai atbilst tikai to jauno un augsto tehnoloģiju nozaru uzņēmumu pētniecības un izstrādes projekti, kuri saņem primāro atbalstu no valsts, un projekti, kas uzskaitīti Pamatnostādnēs par augsto tehnoloģiju industrializācijas galvenajām jomām saskaņā ar NDRC noteikto pašreizējo attīstības prioritāti (64). Ņemot vērā, ka šajā procedūrā netika sniegta jauna būtiska informācija, kas atspēkotu šo secinājumu, tiek konstatēts, ka shēma nav vispārpieejama, jo tai atbilst tikai atlasītas rūpniecības nozares/uzņēmumi/projekti.
c) Īstenošana praksē
(221)
Saskaņā ar ĶV atbildi uzņēmumi, kas plāno pieteikties šim nodokļu atvieglojumam, iesniedz nodokļu iestādei savu ienākuma nodokļa deklarāciju un "citus attiecīgus dokumentus", taču nav norādīts, kas ir šie citi attiecīgie dokumenti. Izmeklēšanā par krītoto papīru tika konstatēts, ka ikvienam uzņēmumam, kas plāno pieteikties ieguvuma saņemšanai no šīs shēmas, ir jāiesniedz vietējam Zinātnes un tehnoloģijas birojam sīka informācija par pētniecības un izstrādes projektiem un ka tikai pēc pārbaudes nodokļu birojs izdod apstiprinājuma paziņojumu. Apstiprinātiem projektiem summu, kam piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli, samazina par 50 % no faktiskajām izmaksām (65).
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(222)
Šo shēmu IP laikā izmantoja viens no ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, proti, Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd. Tā kā ĶV nesadarbojās un tās atbilde par šo shēmu bija novēlota un nepilnīga, nebija iespējams noteikt pieteikumu iesniegšanas un apstiprināšanas procedūru, kas jāīsteno uzņēmumiem, kuri saņem ieguvumu no šīs shēmas. Kā norādīts iepriekš, Komisijai bija daļēji jāpaļaujas uz faktiem, kas konstatēti izmeklēšanā par krītoto papīru.
e) Secinājums
(223)
Šī shēma būtu jāuzskata par subsīdiju tādu ieņēmumu veidā, no kuriem valdība atteikusies, un tā piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem, pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē.
(224)
ĶV tika prasīts sniegt informāciju par atbilstības kritērijiem ieguvumu saņemšanai no šīs shēmas un par subsīdijas izmantošanu, lai varētu noteikt, ciktāl piekļuve subsīdijai ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem un vai subsīdija ir īpaša atbilstoši pamatregulas 4. pantam. Ne atbildēs uz anketas jautājumiem, ne atbildēs uz vēstuli par nepilnībām ĶV nesniedza šādu informāciju. Turklāt informācija, kas šajā saistībā sniegta pārbaudes apmeklējumā uz vietas, ir nepilnīga, ņemot vērā konstatējumus par to pašu shēmu, ko, kā tika konstatēts, izmanto uzņēmumi, uz kuriem attiecas izmeklēšana par krītoto papīru. Tāpēc Komisijai, ņemot vērā pamatregulas 4. panta 5. punktā noteikto prasību jebkuru īpašu iezīmju noteikšanu "skaidri pamatot" ar tiešiem pierādījumiem, savi konstatējumi bija jāpamato ar pieejamiem faktiem saskaņā ar pamatregulas 28. pantu. Starp pieejamiem faktiem bija izmeklēšanā par krītoto papīru izdarītie konstatējumi.
(225)
Šī subsīdiju shēma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā, ka ar tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem darbojas aizdevumu piešķīrēja iestāde, piekļuve šai shēmai tika paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem un rūpniecības nozarēm, kas klasificētas kā atbalstāmas, piemēram, tām, kas ir daļa no OTI rūpniecības. Turklāt, šķiet, nav objektīvu kritēriju atbilstības ierobežošanai un pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka tiesības uz subsīdiju ir automātiskas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Jānorāda, ka ĶV iestāžu nesadarbošanās liedz Komisijai novērtēt šādu objektīvu kritēriju esamību.
(226)
Tādējādi šī subsīdija būtu jāuzskata par kompensējamu.
f) Subsīdijas summas aprēķināšana
(227)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata kopējā nodokļa summu, kura maksājama atbilstoši parastajai nodokļa likmei un no kuras atskaitīti maksājumi, kas veikti, piemērojot papildu samazinājumu par 50 % no faktiskajiem apstiprināto projektu pētniecības un izstrādes izdevumiem. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdijas summa (skaitītājs) tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(228)
Ieguvumu no šīs shēmas ir saņēmis viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, proti, Huadong uzņēmumu grupa. Huadong grupai noteiktā subsīdijas likme ir 0,19 %.
(229)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,09 %.
(230)
Tā kā sadarbība bija vāja, subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir noteikta visaugstākās subsīdijas likmes līmenī, kurš noteikts attiecībā uz šo shēmu izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 0,19 %.
3.3.4.2. Nodokļu atvieglojumi centrālajiem un rietumu reģioniem
(231)
Šī shēma nodrošina ieguvumu uzņēmumiem centrālajos un rietumu reģionos. Atbilstīgajiem uzņēmumiem piemēro preferenciālu ienākuma nodokļa likmi 15 % apmērā, nevis parasto Ķīnā piemērojamo ienākuma nodokļa likmi, kas ir 25 %.
(232)
ĶV tika prasīts sniegt informāciju par šo shēmu gan anketā, gan vēstulē par nepilnībām, gan arī uz vietas veiktās pārbaudes apmeklējuma laikā. ĶV neatbildēja ne uz vienu no jautājumiem, kas bija ietverti anketā un vēstulē par nepilnībām, un norādīja, ka šī programma vairs nav spēkā, jo tā beidzās 2010. gada 31. decembrī, un arī apgalvoja, ka IP laikā neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem nesaņēma ieguvumu atbilstoši šai shēmai. Tomēr šis apgalvojums ir pretrunā atbildēm, ko sniedza viens no ražotājiem-eksportētājiem (Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.), un arī pierādījumiem, kas savākti, veicot pārbaudi uz vietas minētajā uzņēmumā.
a) Juridiskais pamats
(233)
Šī shēma ir paredzēta kā preferenciāls nodokļu režīms atbilstoši Paziņojumam par labvēlīgu nodokļu politiku rietumu reģiona attīstībai (izdevusi Finanšu ministrija, Vispārējais nodokļu birojs un Vispārējā muitas iestāde, spēkā no 2001. gada 1. janvāra), kas tika atjaunināts ar Paziņojumu par rietumu attīstības stratēģijas nodokļu politikas turpmāku īstenošanu (izdevusi Finanšu ministrija, Vispārējais nodokļu birojs un Vispārējā muitas iestāde, spēkā no 2011. gada 1. janvāra), kurš aptver šīs programmas spēkā esamības laikposmu līdz 2020. gada 31. decembrim.
b) Atbilstība
(234)
Jānorāda, ka ĶV ne savās atbildēs uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām, ne uz vietas veiktās pārbaudes apmeklējuma laikā neatbildēja ne uz vienu no jautājumiem par šo shēmu. Tomēr, kā norādīts Paziņojumā par labvēlīgu nodokļu politiku rietumu reģiona attīstībai, šis preferenciālais nodokļu režīms ir pieejams atbalstāmiem uzņēmumiem rietumu reģionā ("atbalstāmie" attiecas uz uzņēmumiem ar plašu darbības vērienu, kas veido 70 % vai vairāk no kopējiem ieņēmumiem, kā aprakstīts Valsts atbalstāmo rūpniecības nozaru, produktu un tehnoloģiju katalogā). Kad tika veikta pārbaude uz vietas uzņēmumā Chongqing Wanda, tas apstiprināja, ka preferenciāla nodokļu likme tiek piemērota tāpēc, ka tas pieder pie atbalstāmo rūpniecības nozaru kategorijas rietumu un centrālajā reģionā.
c) Īstenošana praksē
(235)
Ne ĶV, ne Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd. nesniedza informāciju par šīs programmas darbību un pārvaldību. Kā norādīts Valsts padomes Apkārtrakstā par vairākiem politikas virzieniem Ķīnas plašo rietumu reģionu attīstībai, lai parasto nodokļa likmi, kas ir 25 %, samazinātu līdz preferenciālai nodokļa likmei 15 % apmērā, ir vajadzīgs tautas valdību apstiprinājums provinces līmenī. Uzņēmuma gada ienākuma nodokļa deklarācijas veidlapā atskaitītā (dzēstā) ienākuma nodokļa summa ir ierakstīta 28. pozīcijā "Atskaitītais nodoklis".
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(236)
Šo shēmu IP laikā izmantoja viens no ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, proti, Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd. Tā kā ĶV nesadarbojās, ir grūti izprast pieteikumu iesniegšanas un apstiprināšanas procedūru, kas jāīsteno uzņēmumiem, kuri saņem ieguvumu no šīs shēmas. Komisijai savi secinājumi bija jāizdara, pamatojoties uz iesniegtajiem dokumentiem, kas veido šīs shēmas juridisko pamatu, bez iespējas prasīt paskaidrojumus no ĶV.
e) Secinājums
(237)
Šī shēma būtu jāuzskata par subsīdiju tādu ieņēmumu veidā, no kuriem valdība atteikusies, un tā piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem, pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē.
(238)
ĶV tika prasīts sniegt informāciju par atbilstības kritērijiem ieguvumu saņemšanai no šīs shēmas un par subsīdijas izmantošanu, lai varētu noteikt, ciktāl piekļuve subsīdijai ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem un vai subsīdija ir īpaša atbilstoši pamatregulas 4. pantam. ĶV šādu informāciju nesniedza. Tāpēc Komisijai, ņemot vērā pamatregulas 4. panta 5. punktā noteikto prasību jebkuru īpašu iezīmju noteikšanu "skaidri pamatot" ar tiešiem pierādījumiem, savi konstatējumi bija jāpamato ar pieejamiem faktiem saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
(239)
Šī subsīdiju shēma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 4. panta 3. punkta nozīmē, ņemot vērā, ka ar tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem darbojas aizdevumu piešķīrēja iestāde, piekļuve šai shēmai tika paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem un rūpniecības nozarēm, kas klasificētas kā atbalstāmas, piemēram, tām, kas ir daļa no OTI rūpniecības un kas izvietotas konkrētos Ķīnas reģionos. Turklāt, šķiet, nav objektīvu kritēriju atbilstības ierobežošanai un pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka tiesības uz subsīdiju ir automātiskas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Jānorāda, ka ĶV iestāžu nesadarbošanās liedz Komisijai novērtēt šādu objektīvu kritēriju esamību.
(240)
Tādējādi šī subsīdija būtu jāuzskata par kompensējamu.
f) Subsīdijas summas aprēķināšana
(241)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata nodokļa summu, kura maksājama atbilstoši parastajai ienākuma nodokļa likmei un no kuras atskaitīta nodokļa summa, kas samaksāta atbilstoši preferenciālajai nodokļa likmei. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdijas summa (skaitītājs) ir sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(242)
Panhua grupai noteiktā subsīdijas likme ir 0,03 %.
(243)
Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,02 %.
(244)
Tā kā sadarbība bija vāja, subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir noteikta visaugstākās subsīdijas likmes līmenī, kurš noteikts attiecībā uz šo shēmu, kura noteikta sturktūrai, kas saistīta vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 0,04 %.
3.3.5. CITAS IENĀKUMA NODOKĻA PROGRAMMAS, PAR KURĀM ĶV SNIEDZA NEPIETIEKAMAS ATBILDES VAI TĀS NESNIEDZA VISPĀR
(245)
Sūdzībā bija sīki aprakstītas vairākas iespējamās subsīdiju programmas attiecībā uz ražotājiem -eksportētājiem, kas nebija iekļauti izlasē un/vai nesadarbojās izmeklēšanā. Komisija gan sākotnējās, gan papildu anketās prasīja, lai ĶV iesniedz informāciju par šīm programmām, un arī vēlāk atvēlēja ĶV plašas iespējas sniegt atbildes par šīm programmām. ĶV pauda uzskatu, ka tā sniegs atbildes tikai par iespējamām subsīdiju programmām, kas attiecas uz abiem izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, un pastāvēja uz šo uzskatu visā procedūras laikā. Tomēr ĶV par dažām no šīm programmām iesniedza informāciju un pierādījumus, kas liecina, ka tās ir izbeigtas un IP laikā nebija spēkā. Komisija šos ĶV iesniegtos pierādījumus ņēma vērā savos konstatējumos.
(246)
Par visām pārējām programmām ĶV neiesniedza nekādu informāciju vai pierādījumus. Ievērojamais sadarbības trūkums šajā procedūrā liedza Komisijai iegūt informāciju un pierādījumus par šīm programmām, ko ražotāji-eksportētāji bija iekļāvuši sūdzībā. Komisija pārliecinājās, ka izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji nebija tiesīgi pretendēt uz minētajām programmām vai tās neizmantoja (galvenokārt tāpēc, ka tie ir privātpersonām piederoši uzņēmumi vai atrodas ārpus programmas piemērošanas teritorijas, vai arī to salīdzinoši ierobežotā lieluma dēļ). Tāpēc Komisijai bija jānoskaidro šīs programmas esamība un atlikušais maksājums attiecībā uz visām pārējām programmām, par kurām ĶV nesniedza informāciju un kuras izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem nebija pieejamas vai kuras tie neizmantoja, pamatojoties uz lietas materiālos pieejamiem pierādījumiem saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumiem.
3.3.5.1. Ienākuma nodokļa atlaide vietēji izgatavota ražošanas aprīkojuma iegādei
a) Apraksts
(247)
Šī programma ļauj uzņēmumam pieprasīt nodokļa atlaidi vietēji izgatavota aprīkojuma iegādei, ja projekts atbilst ĶV rūpniecības politikai. Pakāpeniskajam to nodokļa saistību palielinājumam, kuras pārnestas no iepriekšējā gada, var tikt piemērota nodokļa atlaide līdz pat 40 % apmērā no vietēji izgatavotā aprīkojuma iegādes cenas.
b) Juridiskais pamats
(248)
Šīs programmas juridiskais pamats ir 1999. gada 1. jūlija dokuments Pagaidu pasākumi par uzņēmumu ienākuma nodokļa atlaidi ieguldījumiem vietēji izgatavota aprīkojuma iegādē tehnoloģijas atjaunošanas projektiem un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums Nr. 52 [2008. gads], ar ko beidz īstenot Valsts nodokļu administrācijas Uzņēmumu ienākuma nodokļa atskaitījumu un atbrīvojumu politiku attiecībā uz uzņēmumu ieguldījumiem vietēji izgatavota aprīkojuma iegādē, kas ir spēkā no 2008. gada 1. janvāra.
c) Nesadarbošanās
(249)
ĶV atbildēja, ka šī programma ir izbeigta kopš 2008. gada janvāra atbilstoši minētajam Paziņojumam Nr. 52 un, ciktāl tai zināms, nav aizstāta ar citu programmu. Komisija prasīja, lai ĶV iesniedz attiecīgu papildinformāciju, proti, sīkākus datus par grafiku ieguvumu piešķiršanas pakāpeniskai izbeigšanai. ĶV nesniedza šādu informāciju un, runājot par faktiskajiem ieguvumiem, ko uzkrājuši visi OTI ražotāji, vienkārši ieteica skatīt izlasē iekļauto ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem. Komisija jau ir izskaidrojusi iemeslus, kāpēc ĶV tika prasīts sniegt informāciju par visiem OTI ražotājiem, nevis tikai izlasē iekļautajiem (skat. 34. un 35. apsvērumu). Turklāt ĶV arī nesniedza informāciju par izlasē iekļautajiem ražotājiem, jo tā vienkārši ieteica skatīt to atbildes. Komisija uzskata, ka nepietiek ar to vien, ka ir iesniegti pierādījumi par programmas izbeigšanu, neiesniedzot papildu pierādījumus par programmas faktisko ieguvumu piešķiršanas pakāpenisku izbeigšanu un iespējamām aizstājējprogrammām. Attiecībā uz šo programmu nodokļa atvieglojumu (t. i., nodokļa atlaidi), kas uzkrāts konkrētā gadā, var faktiski izmantot citā taksācijas gadā, un tādējādi ieguvumi var tikt gūti arī pēc programmas spēkā esamības laikposma, pat ja tā pa to laiku ir izbeigta. Ir pierādījies, ka citas "izbeigtas" nodokļu programmas turpina radīt ieguvumus dažus gadus pēc to oficiālā izbeigšanas datuma. Tāpat ir arī iespējams, ka laika gaitā tiek piešķirtas neparasti lielas ieguvuma summas. Tā kā ĶV nesniedza informāciju šajā saistībā, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju (šajā gadījumā - sūdzību) saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(250)
Šī programma ir subsīdija, jo tā nodrošina finansiālu ieguldījumu ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu. Šī programma nodrošina saņēmējiem ieguvumu, kura apjoms ir vienāds ar nodokļa ietaupījumu, pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē. Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 4. punkta b) apakšpunkta nozīmē, jo nodokļa ietaupījums ir atkarīgs no vietēji izgatavotu, nevis importētu preču izmantošanas.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(251)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā Savienības iestādes šo programmu vēl nav pārbaudījušas antisubsidēšanas procedūrā un tā kā arī citos avotos nav pieejami precīzi skaitliski dati, kā visatbilstošākais informācijas avots, lai novērtētu ražotājiem-eksportētājiem piešķirto ieguvumu, tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums. Nosakot subsīdiju summas, pamatojoties uz citā izmeklēšanā izdarītiem konstatējumiem, visā šajā regulā cita starpā ņem vērā, vai attiecīgajā shēmā ir notikušas būtiskas izmaiņas un vai subsīdijas summa laika gaitā var būt mazinājusies. Jānorāda, ka parasti atkārtotu subsīdiju summa šādi nemazinās. Tā kā šādu izmaiņu un subsīdijas summas samazināšanās nav bijis, kā subsīdijas summa šajā gadījumā tiek izmantota attiecīgajā izmeklēšanā noteiktā sākotnējā likme.
(252)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme attiecībā uz šo shēmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,38 %, kas ir likme, kura šai shēmai noteikta ASV 2008. gada 17. novembra Lēmuma memorandā par apļveidā metinātiem oglekļa kvalitātes tērauda cauruļvadiem (26. lpp.) (Federālais reģistrs, 73. sējums, Nr. 227, 70961. lpp., 2008. gada 24. novembris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu nodokļu programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (66).
3.3.5.2. Preferenciāla nodokļu politika uzņēmumiem, kurus uzskata par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem
a) Apraksts
(253)
Šī programma ļauj uzņēmumam, kas piesakās Augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmuma apliecības saņemšanai, iegūt ienākuma nodokļa samazinājumu un maksāt 15 %, salīdzinot ar parasto likmi - 25 %. Gan Savienība izmeklēšanā, kas attiecas uz krītoto papīru, gan ASV iestādes šo programmu ir atzinušas par kompensējamu (67).
b) Juridiskais pamats
(254)
Šīs programmas juridiskais pamats ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma (Nr. 63, izsludināts 2007. gada 16. martā) 28. pants un Administratīvie pasākumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai, kā arī Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums par jautājumiem, kas saistīti ar uzņēmumu ienākuma nodokļa samaksu, kuru veic augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi (Guo Shui Han [2008. gads] Nr. 985).
c) Nesadarbošanās
(255)
ĶV atbildēja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem IP laikā neizmantoja šo programmu, un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem saistībā ar prasību ĶV sniegt pilnas atbildes, kas neattiecas tikai uz izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem (34. un 35. apsvērums). Tāpēc Komisijas konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju (konstatējumiem izmeklēšanā par krītoto papīru un šīs lietas sūdzību) saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(256)
Šī programma ir subsīdija, jo tā nodrošina finansiālu ieguldījumu ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu. Saņēmējam piešķirtais ieguvums ir vienāds ar nodokļa ietaupījumu, kas gūts ar šīs programmas starpniecību, saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu. Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo tā paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem un rūpniecības nozarēm, kas klasificētas kā atbalstāmas, piemēram, tām, kas ir daļa no tērauda rūpniecības. Turklāt nav tiesību aktos vai piešķīrējas iestādes noteiktu objektīvu kritēriju attiecībā uz tiesībām saņemt ieguvumu no šīs shēmas, un šādas tiesības nav automātiskas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(257)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata kopējā nodokļa summu, kura maksājama atbilstoši parastajai nodokļa likmei un no kuras atskaitīti maksājumi, kas veikti atbilstoši samazinātajai preferenciālajai nodokļa likmei. Tā kā nav informācijas šī ieguvuma novērtēšanai un tā kā Savienības iestādes šo programmu jau ir pārbaudījušas vienā no iepriekšējām antisubsidēšanas procedūrām, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots novērtējums, kurš attiecībā uz šo programmu veikts Padomes 2011. gada 6. maija Īstenošanas regulā (ES) Nr. 452/2011, ar ko nosaka galīgo antisubsidēšanas nodokli Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes krītotā papīra importam (68), vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā minēts iepriekš 252. apsvērumā.
(258)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,9 %, kas ir to likmju vidējā aritmētiskā vērtība, kuras šai programmai noteiktas iepriekšējā apsvērumā minētajā regulā.
3.3.5.3. Ienākuma nodokļa atvieglojumi uzņēmumiem, kas iesaistīti visaptverošā līdzekļu izmantošanā ("īpašas izejvielas")
a) Apraksts
(259)
Šī nodokļu programma ļauj uzņēmumiem, kas kādu no izejvielām, kuras uzskaitītas Katalogā par ienākuma nodokļa atvieglojumiem uzņēmumiem, kas iesaistīti visaptverošā līdzekļu izmantošanā, izmanto kā savu galveno izejvielu un kas izgatavo minētajā katalogā uzskaitītos izstrādājumus atbilstoši attiecīgajiem valsts un rūpniecības standartiem, iekļaut ieņēmumus, ko tie šādi gūst, kopējos ieņēmumos pēc samazinātas likmes, kas ir 90 %. Tādējādi, kad uzņēmumi aprēķina ienākuma nodokli, no tā var atskaitīt 10 % ieņēmumu. Šis atbrīvojums tiek piešķirts uz pieciem gadiem.
b) Juridiskais pamats
(260)
Šīs programmas juridiskais pamats ir ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 33. pants, 99. pants Noteikumos par ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma īstenošanu, ko veic Valsts padome, un Katalogs par ienākuma nodokļa atvieglojumiem uzņēmumiem, kas iesaistīti visaptverošā līdzekļu izmantošanā.
c) Nesadarbošanās
(261)
ĶV norādīja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem IP laikā neizmantoja šo programmu, un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem saistībā ar prasību ĶV sniegt pilnas atbildes, kas attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem (34. un 35. apsvērums). Tāpēc Komisijas konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju (šajā gadījumā - sūdzību) saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(262)
Šī programma ir subsīdija, jo tā nodrošina finansiālu ieguldījumu ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā atbilstoši pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta noteikumiem. Shēma piešķir saņēmējam ieguvumu, kura apjoms ir vienāds ar nodokļa ietaupījumu, saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu. Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo tā paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas kā galvenās izejvielas izmanto resursus, kuri uzskatīti iepriekš minētajā Nodokļa atvieglojumu katalogā, lai izgatavotu katalogā uzskaitītos izstrādājumus.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(263)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata kopējā nodokļa summu, kura maksājama atbilstoši parastajai nodokļa likmei un no kuras atskaitīti maksājumi, kas veikti atbilstoši samazinātajai preferenciālajai nodokļa likmei. Tā kā nebija citas informācijas šā ieguvuma novērtēšanai, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šo subsīdiju summu kā atbilstīgu saucēju sadalīja uz saņēmēju kopējo apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(264)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,01 %.
3.3.5.4. Nodokļu atlaide attiecībā uz īpaša aprīkojuma iegādi
a) Apraksts
(265)
Šī programma ļauj uzņēmumiem 10 % no tāda īpaša aprīkojuma iegādes izmaksām, ko izmanto vides aizsardzības, enerģijas un ūdens taupīšanas un ražošanas drošības mērķiem, kompensēt ar uzņēmumu ienākuma nodokli, kas maksājams iegādes gadā. Atlikušo 10 % daļu no ieguldītās summas var pārnest uz nākamajiem pieciem gadiem.
b) Juridiskais pamats
(266)
Šīs programmas juridiskais pamats ir ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 34. pants un 100. pants Noteikumos par ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma īstenošanu, ko veic Valsts padome.
c) Nesadarbošanās
(267)
ĶV atbildēja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem IP laikā neizmantoja šo programmu, un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem saistībā ar prasību ĶV sniegt pilnas atbildes, kas attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem (34. un 35. apsvērums). Tāpēc Komisijas konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(268)
Šī programma piešķir subsīdiju, jo tā nodrošina finansiālu ieguldījumu ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā atbilstoši pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta noteikumiem. Shēma nodrošina saņēmējam ieguvumu, kura apjoms ir vienāds ar nodokļa ietaupījumu, saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu.
(269)
Attiecībā uz šīs programmas īpašām iezīmēm uzskata, ka lietas materiālos nav pietiekamas informācijas, lai Komisija varētu izdarīt papildu konstatējumus un vēlāk nonākt pie galīga secinājuma par programmas īpašajām iezīmēm. Tāpēc Komisija nevarēja novērtēt šo programmu sīkāk.
3.3.5.5. Preferenciāla ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem ziemeļaustrumu reģionā
a) Apraksts
(270)
Šī programma ļauj uzņēmumiem, kas atrodas ziemeļaustrumu reģionā (tostarp Liaoninas, Dzjiliņas un Heilundzjanas provincēs un Daliaņas pašvaldībā), pirmkārt, saīsināt pamatlīdzekļu nolietojuma periodu par līdz pat 40 % nodokļu nolūkos, tādējādi palielinot gada nolietojuma summu, kas atskaitāma no ienākuma nodokļa, un, otrkārt, saīsināt nemateriālo aktīvu nolietojuma periodu par līdz pat 40 % nodokļu nolūkos, tādējādi iegūstot lielāku gada atskaitījumu. Saskaņā ar Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas izdotu dokumentu uzņēmumu nodokļa maksātāji konkrētās norādītās nozarēs, tostarp metalurģijas nozarē, var arī izmantot ieguvumus no citām PVN, resursu nodokļa un uzņēmumu ienākuma nodokļa priekšrocībām, t. i., saistībā ar pamatlīdzekļu iegādi.
b) Juridiskais pamats
(271)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Preferenciālā politika attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli uzņēmumu vecās rūpnieciskās bāzes atjaunošanai ziemeļaustrumos (Caishui, Nr. 153, 2004. gada 20. septembris) un Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums par līdzekļu nolietojumu un amortizācijas politikas īstenošanas vērienu ziemeļaustrumu vecajā rūpnieciskajā bāzē (Caishui, Nr. 17, 2005. gada 2. februāris). ĶV iesniedza juridisko pamatu, kas apliecināja šīs programmas izbeigšanu 2008. gada 1. janvārī, proti, Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojumu par vairākiem preferenciālās politikas virzieniem attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli (Nr. 1 [2008. gads]).
c) Nesadarbošanās
(272)
Papildus minētajam juridiskajam pamatam, ko ĶV iesniedza, lai apliecinātu programmas izbeigšanu, un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem saistībā ar prasību ĶV sniegt pilnas atbildes, kas attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem (iepriekš 34. un 35. apsvērums). Turklāt Komisija norāda, ka, tā kā šī programma paredz subsīdijas, kas ir saistītas ar tādu pamatlīdzekļu iegādi, kuri var tikt amortizēti vairāku gadu laikā, un tā kā ĶV nav iesniegusi informāciju par programmas piešķirto ieguvumu pakāpenisku izbeigšanu vai par atlikušajiem ieguvumiem, kas vēl nav pilnībā amortizēti, Komisija ir nolēmusi savus konstatējumus par šo programmu pamatot ar lietas materiālos pieejamo informāciju (šajā gadījumā - sūdzību un attiecīgajiem ASV konstatējumiem) saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(273)
Šī programma piešķir subsīdiju ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē. Ieguvums atbilstoši pamatregulas 3. panta 2. punktam ir nodokļa ietaupījumi, kas radīti atbilstīgajiem uzņēmumiem, atskaitot paātrinātā nolietojuma un amortizācijas izdevumus, kas saistīti ar pamatlīdzekļu iegādi. Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē, jo tā paredzēta tikai uzņēmumiem, kas atrodas noteiktā ģeogrāfiskā reģionā, t. i., ziemeļaustrumu reģionā.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(274)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata starpību starp nodokļa summu, kas būtu bijusi samaksāta IP laikā atbilstoši attiecīgo līdzekļu parastā nolietojuma grafikam, un summu, kas faktiski samaksāta atbilstoši paātrinātam nolietojumam. Tā kā Savienības iestādes šo programmu vēl nav pārbaudījušas antisubsidēšanas procedūrā un tā kā arī citos avotos nav pieejami precīzi skaitliski dati, kā visatbilstošākais informācijas avots, lai novērtētu ražotājiem-eksportētājiem piešķirto ieguvumu, tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību (69)). Kā minēts iepriekš 252. pasvērumā, nosakot subsīdiju summas, pamatojoties uz citā izmeklēšanā izdarītiem konstatējumiem, visā šajā regulā cita starpā ņem vērā, vai attiecīgajā shēmā ir notikušas būtiskas izmaiņas un vai subsīdijas summa laika gaitā var būt mazinājusies. Jānorāda, ka parasti atkārtotu subsīdiju summa šādi nemazinās. Tā kā šādu izmaiņu un subsīdijas summas samazināšanās nav bijis, kā subsīdijas summa šajā gadījumā tiek izmantota attiecīgajā izmeklēšanā noteiktā sākotnējā likme.
(275)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme attiecībā uz šo shēmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,08 %, kas ir likme, kura noteikta shēmai "Atbrīvojums no ienākuma nodokļa ieguldītājiem konkrētos ģeogrāfiskos reģionos Liaoninas provincē" ASV 2010. gada 3. jūnija Lēmuma memorandā par stiepļu segumiem (25. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 111, 32902. lpp., 2010. gada 10. jūnijs). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu nodokļu programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (70).
3.3.5.6. Atbrīvojums no ienākuma nodokļa ieguldījumiem vietējā tehnoloģijas renovācijā
a) Juridiskais pamats
(276)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Valsts nodokļu administrācijas pieņemtais 2000. gada 17. janvāra dokuments Nr. 13 "Vietējā aprīkojuma iegādes ieguldījumu kredītu pārvaldības tehnoloģiskā pārveidošana uzņēmumu ienākuma nodokļa revīzijas kontekstā" un Paziņojums par valsts galveno tehnoloģijas atjaunošanas projektu pārvaldības pasākumu izsludināšanu un izplatīšanu.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(277)
ĶV atbildēja, ka šī programma ir izbeigta kopš 2008. gada 1. janvāra ar Valsts nodokļu administrācijas Paziņojumu Nr. 52 [2008. gads], ar ko beidz īstenot Valsts nodokļu administrācijas Uzņēmumu ienākuma nodokļa atskaitījumu un atbrīvojumu politiku attiecībā uz uzņēmumu ieguldījumiem vietēji izgatavota aprīkojuma iegādē. Tā kā šī programma paredz regulārus nodokļa atvieglojumus, kas izbeigti kopš 2008. gada, un nav pierādījumu par atlikušiem atvieglojumiem, kas IP laikā vēl tika amortizēti, Komisija secina, ka šī programma nav kompensējama.
3.3.5.7. Dažādas vietējo nodokļu atlaides
a) Apraksts
(278)
Sūdzībā ir uzskaitītas vairākas nodokļu atlaides, kas pieejamas vairākās provincēs (t. i., Šaņdunā, Čuncjinas pašvaldībā, Guansji Džuanu reģionā, centrālajos un rietumu reģionos) un izpaužas kā līdz 15 % samazināta uzņēmumu ienākuma nodokļa likme salīdzinājumā ar vispārpiemērojamo 25 % likmi.
b) Juridiskais pamats
(279)
Sūdzībā ir norādīts Šaņdunas piemērojamās nodokļa atlaides juridiskais pamats, proti, "Samazināti ienākuma nodokļi, pamatojoties uz ģeogrāfisko atrašanās vietu (Džedzjanas un Šaņdunas provinces)": ĶTR Likums par ienākuma nodokli uzņēmumiem ar ārvalstu ieguldījumiem un ārvalstu uzņēmumiem, 7. pants, pieņemts 1991. gada 9. aprīlī, Nr. 45.
c) Nesadarbošanās
(280)
ĶV tikai norādīja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem IP laikā neizmantoja šo programmu, un saistībā ar informāciju par ieguvumiem, ko tie var būt saņēmuši, tā atsaucās uz izlasē iekļauto uzņēmumu atbildēm. Papildus argumentiem par ĶV pienākumu sniegt pilnas atbildes (skat. 34. un 35. apsvērumu) Komisija arī norāda, ka vismaz viena no zemākajām nodokļa likmēm, kas uzskaitītas šajā sadaļā, radīja ieguvumu vienam no eksportētājiem, kas sadarbojās (skat. 231. un nākamos apsvērumus). Tāpēc Komisija šīs programmas novērtēšanai izmanto lietas materiālos pieejamo informāciju (šajā gadījumā - sūdzību un attiecīgos ASV konstatējumus) saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(281)
Šī programma piešķir subsīdiju ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē. Šis regulārais ieguvums ir vienāds ar summu, ko veido zemākās uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes radītie nodokļa ietaupījumi, saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu. Programma ir īpaša, jo tā paredzēta tikai uzņēmumiem, kas atrodas noteiktā ģeogrāfiskā reģionā pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(282)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata kopējā nodokļa summu, kura maksājama atbilstoši parastajai nodokļa likmei un no kuras atskaitīta summa, kas samaksāta atbilstoši preferenciālajai nodokļa likmei. Tā kā Savienības iestādes šo programmu vēl nav pārbaudījušas antisubsidēšanas procedūrā un tā kā arī citos avotos nav pieejami precīzi skaitliski dati, kā visatbilstošākais informācijas avots, lai novērtētu ražotājiem-eksportētājiem piešķirto ieguvumu, tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību). Kā minēts iepriekš, nosakot subsīdiju summas, pamatojoties uz citā izmeklēšanā izdarītiem konstatējumiem, visā šajā regulā cita starpā ņem vērā, vai attiecīgajā shēmā ir notikušas būtiskas izmaiņas un vai subsīdijas summa laika gaitā var būt mazinājusies. Jānorāda, ka parasti atkārtotu subsīdiju summa šādi nemazinās. Tā kā šādu izmaiņu un subsīdijas summas samazināšanās nav bijis, kā subsīdijas summa šajā gadījumā tiek izmantota attiecīgajā izmeklēšanā noteiktā sākotnējā likme.
(283)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme attiecībā uz šo shēmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,66 %, kas ir likme, kura noteikta shēmai "Samazināti ienākuma nodokļi, pamatojoties uz ģeogrāfisko atrašanās vietu" ASV 2009. gada 12. jūnija Lēmuma memorandā par konkrētām velkamām zāliena kopšanas ierīcēm un atsevišķām to detaļām (11. lpp.) (Federālais reģistrs, 74. sējums, Nr. 117, 29180. lpp., 2009. gada 19. jūnijs). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu nodokļu programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (71).
3.3.5.8. Dividenžu nodokļa atbrīvojums kvalificētiem rezidentuzņēmumiem
a) Apraksts
(284)
Šī programma paredz preferenciālu nodokļu režīmu Ķīnas rezidentuzņēmumiem, kas ir akcionāri citos Ķīnas rezidentuzņēmumos, tāda nodokļa atbrīvojuma veidā, ko piešķir rezidējošiem mātesuzņēmumiem par ieņēmumiem no konkrētām dividendēm, piemaksām un citiem pašu kapitāla ieguldījumiem. Antisubsidēšanas procedūrā attiecībā uz krītoto papīru Savienība šo programmu atzina par kompensējamu (72).
b) Juridiskais pamats
(285)
Juridiskais pamats ir ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 26. pants, 83. pants Noteikumos par ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma īstenošanu un Valsts padomes Dekrēts Nr. 512, kas izsludināts 2007. gada 6. decembrī.
c) Nesadarbošanās
(286)
ĶV atbildēja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem IP laikā neizmantoja šo programmu, un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz saviem argumentiem par prasību ĶV sniegt pilnas atbildes (34. un 35. apsvērums). Tāpēc tā ir nolēmusi saskaņā ar pamatregulas 28. pantu savus konstatējumus par šo programmu pamatot ar lietas materiālos pieejamo informāciju, proti, konstatējumiem, kas ietverti lēmumā par krītoto papīru.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(287)
Šī programma piešķir subsīdiju neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē. Šis ieguvums ir vienāds ar summu, ko veido nodokļa ietaupījumi, kurus radījusi nodokļa atbrīvojuma piešķiršana Ķīnas rezidentuzņēmumiem par dividendēm, piemaksām un citiem pašu kapitāla ieguldījumiem saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu. Šī programma ir de jure īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā, ka ar tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem darbojas aizdevumu piešķīrēja iestāde, piekļuve šai programmai ir paredzēta tikai Ķīnas rezidentuzņēmumiem, kas saņem dividendes no citiem rezidentuzņēmumiem, pretstatā uzņēmumiem, kas iegulda nerezidējošos uzņēmumos. Šī programma ir īpaša arī atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktam, jo tā ir rezervēta vienīgi svarīgām rūpniecības nozarēm un projektiem, ko atbalsta valsts, piemēram, tērauda rūpniecībai (skat., piemēram, 182. apsvērumu), un arī tāpēc, ka nav objektīvu kritēriju, lai ierobežotu tiesības pretendēt uz šo programmu, un pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka tiesības uz to ir automātiskas.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(288)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata maksājamo kopējā nodokļa summu, kurā iekļauti ieņēmumi par dividendēm no citiem Ķīnas rezidentuzņēmumiem un no kuras atskaitītas summas, kas faktiski samaksātas, piemērojot dividenžu nodokļa atbrīvojumu. Tā kā nav informācijas šī ieguvuma novērtēšanai un tā kā Savienības iestādes šo programmu jau ir pārbaudījušas vienā no iepriekšējām antisubsidēšanas procedūrām, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots novērtējums, kas attiecībā uz šo programmu veikts procedūrā par krītoto papīru, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā minēts iepriekš 252. apsvērumā.
(289)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,77 %, kas ir to likmju vidējā aritmētiskā vērtība, kuras šai programmai noteiktas procedūrā par krītoto papīru.
3.3.5.9. Preferenciāla nodokļu programma ārvalstu ieguldījumu uzņēmumiem (ĀIU)
(290)
Sūdzībā ir uzskaitītas šādas preferenciālas ienākuma nodokļa shēmas par labu ĀIU:
-
"Two free, three half" nodokļu atbrīvojumi produktīviem ĀIU;
-
Vietējās ienākuma nodokļa atbrīvojuma un samazināšanas programmas produktīviem ĀIU;
-
Ienākuma nodokļa atlaide ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu;
-
Ienākuma nodokļa subsīdijas ĀIU, pamatojoties uz ģeogrāfisko atrašanās vietu.
(291)
ĶV iesniedza attiecīgo juridisko pamatu, lai pierādītu, ka programmas attiecībā uz ĀIU tika izbeigtas, 2007. gada 16. martā 10. Ķīnas Tautas Republikas Nacionālā tautas kongresa piektajā sesijā pieņemot 2008. gada Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumu, un tajā ir šādi divi paziņojumi:
-
Valsts padomes Paziņojums Nr. 39 par pagaidu preferenciālās politikas īstenošanu attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli [2007. gads];
-
Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums Nr. 52, ar ko beidz īstenot Valsts nodokļu administrācijas Uzņēmumu ienākuma nodokļa atskaitījumu un atbrīvojumu politiku attiecībā uz uzņēmumu ieguldījumiem vietēji izgatavota aprīkojuma iegādē [2008. gads].
(292)
Minētie noteikumi apliecina, ka ienākuma nodokļa atvieglojumi ĀIU tika pakāpeniski izbeigti līdz 2011. gada beigām. ĶV ir arī norādījusi, ka nepastāv ĀIU paredzēta aizstājējprogramma un ka nodokļu režīms, kas piemērojams ĀIU, tagad ir tāds pats kā tas, kuru piemēro citiem uzņēmumu nodokļa maksātājiem. Komisija norāda, ka minētās preferenciālās ienākuma nodokļa programmas attiecībā uz ĀIU joprojām ir kompensējamas, jo iespējams, ka OTI ražotāji joprojām izmanto tās radītos ieguvumus, vismaz daļu IP laika līdz 2011. gada beigām, un nevar izslēgt, ka kopš 2012. gada pastāv aizstājējprogramma, kas paredzēta ĀIU. Tomēr Komisija ir nolēmusi nenovērtēt tās sīkāk, ņemot vērā vajadzību samazināt administratīvo slogu visām iesaistītajām personām un arī to, ka tuvojas pakāpeniskās izbeigšanas perioda beigas un ka nav liecību par iespējamu aizstājējprogrammu.
3.3.6. NETIEŠĀS NODOKĻU UN IMPORTA TARIFU PROGRAMMAS
3.3.6.1. Importa tarifu un PVN atbrīvojumi ĀIU un konkrētiem vietējiem uzņēmumiem, kas izmanto importētu aprīkojumu atbalstāmās rūpniecības nozarēs
a) Apraksts
(293)
Šī programma paredz atbrīvojumu no PVN un importa tarifiem par labu ĀIU vai vietējiem uzņēmumiem tāda kapitāla aprīkojuma importam, ko tie izmanto savā ražošanas procesā. Lai varētu saņemt šādu atbrīvojumu, aprīkojums nedrīkst būt iekļauts neatbilstīgā aprīkojuma sarakstā un uzņēmumam, kas šo atbrīvojumu pieprasa, ir jāsaņem valsts atbalstāmo projektu sertifikāts, ko izsniedz Ķīnas iestādes vai NDRC saskaņā ar attiecīgajiem ieguldījumu, nodokļu un muitas tiesību aktiem. Antisubsidēšanas procedūrā attiecībā uz krītoto papīru Savienība šo programmu atzina par kompensējamu (73).
b) Juridiskais pamats
(294)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Valsts padomes Apkārtraksts par importētam aprīkojumam piemērojamās nodokļu politikas pielāgošanu, Guo Fa Nr. 37/1997, Finanšu ministrijas, Vispārējās muitas administrācijas un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums [2008. gads] Nr. 43, NDRC2006. gada 22. februāra Paziņojums Nr. 316 2006, par attiecīgajiem jautājumiem saistībā ar to, kā rīkoties ar apstiprinājuma vēstuli par vietējiem vai ārvalstu finansētiem projektiem, kurus atbalsta valsts, un Katalogs par importa precēm, kas nav atbrīvojamas no nodokļa un ir paredzētas vai nu ĀIU, vai vietējiem uzņēmumiem - 2008. gads.
c) Nesadarbošanās
(295)
ĶV apgalvoja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem IP laikā nesaņēma ieguvumu no šīs programmas, un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz saviem argumentiem par tās prasību ĶV sniegt pilnas atbildes (34. un nākamie apsvērumi), un tāpēc tās konstatējumi par šo programmu būs pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju, proti, tās konstatējumiem procedūrā par krītoto papīru, saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(296)
Šo programmu uzskata par subsīdiju ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē, jo ĀIU un citi atbilstīgie vietējie uzņēmumi ir atbrīvoti no PVN un/vai tarifu maksājumiem, kas citos gadījumos būtu jāveic, ja tie nebūtu saņēmuši attiecīgo NDRC izsniegto valsts atbalstāma projekta sertifikātu. Tāpēc tā piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē. Programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo ar tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem darbojas aizdevumu piešķīrēja iestāde, piekļuve šai programmai ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas iegulda konkrētu kategoriju uzņēmumos, kuri plaši definēti likumā, un ir saņēmuši valsts atbalstāmo projektu sertifikātu. Turklāt nav objektīvu kritēriju, lai ierobežotu tiesības uz šo programmu, un pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka tiesības uz to ir automātiskas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(297)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Uzskata, ka saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir vienāds ar importētam aprīkojumam piemērojamā PVN un nodokļu atbrīvojuma summu. Tā kā nav informācijas šī ieguvuma novērtēšanai un tā kā Savienība šo programmu jau ir pārbaudījusi vienā no iepriekšējām kompensācijas maksājuma procedūrām, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots novērtējums, kas attiecībā uz šo programmu veikts izmeklēšanā par krītoto papīru, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā minēts iepriekš 252. apsvērumā
(298)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,89 %, kas ir to likmju vidējā aritmētiskā vērtība, kuras šai programmai noteiktas izmeklēšanā par krītoto papīru.
3.3.6.2. PVN atmaksa ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu
a) Apraksts
(299)
Šī programma nodrošina ieguvumu PVN atmaksas veidā ĀIU par vietēji izgatavota aprīkojuma iegādi. Aprīkojums nedrīkst būt iekļauts Katalogā par precēm, kas nav atbrīvojamas no nodokļa, un aprīkojuma vērtība nedrīkst pārsniegt kopējo ieguldījumu ierobežojumu, ko piemēro ĀIU, saskaņā ar izmēģinājuma administratīvajiem pasākumiem attiecībā uz vietēji izgatavota aprīkojuma iegādi. Šo programmu par kompensējamu Savienība atzina antisubsidēšanas procedūrā, kas attiecās uz krītoto papīru (74), un ASV iestādes - kompensācijas maksājuma procedūrā, kas attiecās uz mehānisko celulozi nesaturošu krītoto papīru no ĶTR (75).
b) Juridiskais pamats
(300)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Valsts nodokļu administrācijas 1999. gada 20. septembra Apkārtraksts Nr. 171, 199 par pagaidu pasākumu īstenošanu, lai pārvaldītu nodokļa atmaksāšanu par vietēji izgatavota aprīkojuma iegādi, ko veic ĀIU, un Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums Nr. 176 [2008. gads], ar ko beidz īstenot Finanšu ministrijas politiku nodokļa atmaksai ārvalstu finansētiem uzņēmumiem par vietēji izgatavota aprīkojuma iegādi.
c) Nesadarbošanās
(301)
ĶV apgalvoja, ka šī programma tika izbeigta 2009. gada 1. janvārī ar iepriekš minēto Paziņojumu Nr. 176 [2008. gads]. Komisija pieprasīja, lai ĶV sniedz informāciju par to ieguvumu faktisko izbeigšanu, kuri būtu bijuši jāpiešķir ilgākā laikposmā, jo šī programma ir saistīta ar vietēji izgatavotu aktīvu iegādi. Saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, ĶV tikai atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz saviem argumentiem par prasību ĶV sniegt pilnas atbildes (34. un nākamie apsvērumi). Komisija arī norāda, ka Paziņojums Nr. 176 paredz pārejas periodu līdz 2009. gada 30. jūnijam atbilstīgo pamatlīdzekļu iegādei un pieteikuma iesniegšanai, lai saņemtu ieguvumus. Tā kā ĶV nesniedza informāciju par ieguvumu piešķiršanas pakāpenisku izbeigšanu un tā kā šādi ieguvumi, kas ir saistīti ar pamatlīdzekļiem, var būt piešķirti laika gaitā un turpināties pat IP laikā, Komisija saskaņā ar pamatregulas 28. pantu savus konstatējumus par šo programmu pamato ar pieejamo informāciju, proti, konstatējumiem procedūrā par krītoto papīru.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(302)
Šo programmu uzskata par subsīdiju ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē, un tādējādi tā piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē. Programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo ar tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem darbojas aizdevumu piešķīrēja iestāde, piekļuve šai programmai ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem (ĀIU) par tāda aprīkojuma iegādi, uz kuru neattiecas Katalogs par aprīkojumu, kas nav atbrīvojams no nodokļa. Nav pazīmju, kas liecinātu, ka tā nav īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, jo nav objektīvu kritēriju, lai ierobežotu tiesības uz šo programmu, un pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka tiesības uz to ir automātiskas. Turklāt programma ir īpaša arī pamatregulas 4. panta 4. punkta b) apakšpunkta nozīmē, jo subsīdija ir atkarīga no vietēju, nevis importētu preču izmantošanas.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(303)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Uzskata, ka saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir vienāds ar PVN summu, kas atmaksāta par vietēji izgatavota aprīkojuma iegādi. Tā kā nav informācijas šī ieguvuma novērtēšanai un tā kā Savienība šo programmu jau ir pārbaudījusi vienā no iepriekšējām kompensācijas maksājuma procedūrām, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots novērtējums, kas attiecībā uz šo programmu veikts procedūrā par krītoto papīru, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā minēts iepriekš 252. apsvērumā.
(304)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,04 %, kas ir to likmju vidējā aritmētiskā vērtība, kuras šai programmai noteiktas procedūrā par krītoto papīru.
3.3.6.3. PVN atlaides pamatlīdzekļiem centrālajā reģionā
a) Apraksts
(305)
Šī programma attiecas uz PVN nodokļa maksātājiem, kas aktīvi darbojas galvenokārt konkrētās uzskaitītās rūpniecības nozarēs, tostarp metalurģijas rūpniecībā. Programma paredz, ka atbilstīgie PVN maksātāji, kas atrodas centrālā reģiona veco rūpniecisko bāzu 26 pilsētās un iegulda konkrētos pamatlīdzekļos, var no savas kopējās maksājamās PVN summas atskaitīt par pamatlīdzekļiem samaksāto PVN summu.
b) Juridiskais pamats
(306)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums Nr. 75, ar ko pieņem pagaidu pasākumus pievienotās vērtības nodokļa kompensācijas apjoma palielināšanai centrālajā reģionā [2007. gads], un Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas Paziņojums Nr. 170 par vairākiem jautājumiem saistībā ar valsts īstenoto Finanšu ministrijas pievienotās vērtības nodokļa reformu [2008. gads].
c) Nesadarbošanās
(307)
ĶV apgalvoja, ka šīs programma tika izbeigta 2009. gada 1. janvārī ar Paziņojumu Nr. 170 [2008. gads], un saistībā ar informāciju par jebkādiem ieguvumiem, kas var būt saņemti atbilstoši šai programmai, tā tikai atsaucās uz izlasē iekļauto ražotāju atbildēm. Komisija atsaucas uz saviem argumentiem par prasību ĶV sniegt pilnas atbildes (34. un nākamie apsvērumi). Komisija norāda, ka Paziņojumā Nr. 170 nav minēts, ka ar PVN saistītie ieguvumi uzņēmumiem, kas atrodas centrālajā reģionā, tiek izbeigti 2008. gada beigās un ka tos var pārcelt uz priekšu tikai līdz 2009. gada janvārim. Tomēr šādi ieguvumi, kas ir saistīti ar pamatlīdzekļiem, var būt piešķirti laika gaitā un turpināties pat IP laikā, turklāt minētajā paziņojumā ir ietverta arī cita preferenciāla PVN sistēma, ko no 2009. gada janvāra attiecina uz šiem uzņēmumiem, kuri atrodas centrālajā reģionā, un kas paredz maksāt tikai pusi no piemērojamām PVN likmēm. Tā kā ĶV neiesniedza precizējumus par atlikušo atbilstoši šai programmai piešķirto ieguvumu pakāpenisku izbeigšanu vai sīkāku informāciju par jebkādu aizstājējprogrammu, Komisijas konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamiem pierādījumiem atbilstoši pamatregulas 28. pantam.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(308)
Šo programmu uzskata par subsīdiju ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē, un tādējādi tā piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, kas ir vienāds ar PVN ietaupījuma summu, kura gūta, veicot atskaitījumu no pamatlīdzekļu iegādes cenas. Šī programma ir īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu, jo atbilstoši tiesību aktiem piekļuve tai ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem, t. i., rūpniecības nozarēm, kas darbojas uzskaitītajās nozarēs. Šī programma ir īpaša arī atbilstoši pamatregulas 4. panta 3. punktam, jo tā ir paredzēta tikai noteiktiem reģioniem, t. i., centrālā reģiona veco rūpniecisko bāzu pilsētām.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(309)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Uzskata, ka saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir vienāds ar PVN ietaupījuma summu, kas gūta, veicot atskaitījumu no pamatlīdzekļu iegādes. Tā kā nav informācijas šī ieguvuma novērtēšanai un tā kā līdzīga PVN programma jau tika pārbaudīta šajā procedūrā, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots novērtējums, kas veikts 297. un 298. apsvērumā.
(310)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,89 %.
3.3.6.4. Citas Maaņšaņas nodokļu privilēģijas
a) Izmeklēšanas konstatējumi
(311)
Sūdzībā ir uzskaitītas dažādas nodokļu privilēģijas, ko no 2008. līdz 2010. gadam izmantoja OTI ražotāji Maaņšaņā un Uhaņā, tostarp atbrīvojumi no pilsētu uzturēšanas un būvniecības nodokļa, kā arī papildu maksājumi par izglītības līdzekļiem. Komisija prasīja, lai ĶV sniedz informāciju par šiem nodokļa atbrīvojumiem. ĶV atbildēja, ka prasītā informācija nav būtiska izmeklēšanai, jo neviens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem neatrodas Maaņšaņā. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu, ka ĶV tika prasīts arī sniegt informāciju saistībā ar apgalvojumiem par subsīdiju, kuri attiecas uz izlasē neiekļautiem uzņēmumiem (34. un 35. apsvērums).
(312)
Tā kā ĶV informāciju nesniedza, Komisija secina, ka Maaņšaņā un Uhaņā pieejamās nodokļu privilēģijas ir jāuzskata par subsīdiju ĶV neiekasētu ieņēmumu veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu. Tās piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, jo tās nodrošina nodokļa ietaupījumu, kas ir vienāds ar starpību starp samaksāto nodokli un nodokļa summu, kas parasti ir maksājama, ja nav šādas programmas. Programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē, jo tā ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas atrodas konkrētos ģeogrāfiskos reģionos vai Maaņšaņas pašvaldībās.
b) Subsīdijas summas aprēķināšana
(313)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā nebija citas informācijas šā ieguvuma novērtēšanai, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šādi aprēķinātu subsīdijas summu kā atbilstīgu saucēju sadalīja uz saņēmēju kopējo apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(314)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,08 %.
3.3.7. DOTĀCIJU PROGRAMMAS
(315)
Sūdzībā bija apgalvots, ka no 2005. gada līdz nesenam laikam (ieskaitot 2009. gadu) uzņēmumi, kas ražoja attiecīgo ražojumu, saņēma ieguvumus atbilstoši dotāciju programmām un apakšprogrammām. Nevar izslēgt, ka maksājumi atbilstoši šai programmai joprojām tiek veikti vai ir veikti vienreiz saistībā ar kapitāla ieguldījumiem, un tādējādi joprojām tiek piešķirti ieguvumi, kas nav pilnībā amortizēti izvēlētajā 15 gadu amortizācijas periodā. ĶV tika prasīts sniegt informāciju par šīm programmām, bet tā nav sniegusi jēgpilnu atbildi ne par vienu no šīm programmām. Tā kā ĶV nesniedza atbildes par visiem šiem aspektiem, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar pieejamiem pierādījumiem atbilstoši pamatregulas 28. pantam.
3.3.7.1. Pasaulē vadošo Ķīnas zīmolu programma
a) Juridiskais pamats
(316)
Šīs programmas juridiskais pamats, kas norādīts sūdzībā, ir šāds:
-
Apkārtraksts Nr. 95 par to produktu novērtēšanu, kas atzīstami par pasaulē vadošiem Ķīnas zīmoliem, GZJH [2005];
-
Ķīnas Vadošo zīmolu stratēģijas veicināšanas komitejas 2005. gada Paziņojums Nr. 5, ar ko izsludina Ķīnas vadošo zīmolu produktu sarakstu;
-
Apkārtraksts Nr. 11 par pasaulē vadošo Ķīnas zīmolu piemērošanu 2006. gadā, ZJZH [2006. gads];
-
Ķīnas Vadošo zīmolu stratēģijas veicināšanas komitejas 2006. gada Paziņojums Nr. 6, ar ko izsludina Ķīnas vadošo zīmolu produktu sarakstu;
-
Ķīnas Vadošo zīmolu stratēģijas veicināšanas komitejas 2007. gada Paziņojums Nr. 6, ar ko izsludina Ķīnas vadošo zīmolu produktu sarakstu;
-
Apkārtraksts Nr. 23 par pasaulē vadošo Ķīnas zīmolu piemērošanu 2008. gadā, ZJZH [2008. gads];
-
ĶV pieņemtie pasākumi Ķīnas vadošo zīmolu produktu pārvaldībai.
b) Atbilstība
(317)
Tiesības saņemt ieguvumus atbilstoši šai programmai ir tikai ražotājiem, kam piešķirts apzīmējums "pasaulē vadošs Ķīnas zīmols". Sūdzībā ir norādīts, ka šis apzīmējums ir piešķirts vairākiem tērauda ražojumiem, ko izgatavojuši tērauda ražošanas uzņēmumi, uz kuriem attiecas šī izmeklēšana.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(318)
Tā kā ĶV nesadarbojās, konstatējumi ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
(319)
Šī programma paredz finansiālus ieguldījumus dotāciju, aizdevumu, kuru procentu likme ir zemāka par tirgus likmi, un citu stimulu veidā, kas uzskatāmi par tiešu naudas līdzekļu nodošanu, kura piešķir ieguvumu saņēmējuzņēmumiem pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē.
(320)
Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo saskaņā ar tiesību aktiem tā ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem, tas ir, uzņēmumiem, kuru ražojumiem piešķirts apzīmējums "pasaulē vadošs Ķīnas zīmols". Turklāt nav piešķīrējas iestādes noteiktu objektīvu kritēriju attiecībā uz tiesībām saņemt ieguvumu no šīs shēmas, kuras nav automātiskas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
d) Subsīdijas summas aprēķināšana
(321)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantoti līdzīgi ASV iestāžu pieņemti lēmumi. Kā minēts iepriekš, nosakot subsīdiju summas, pamatojoties uz citā izmeklēšanā izdarītiem konstatējumiem, visā šajā regulā cita starpā ņem vērā, vai attiecīgajā shēmā ir notikušas būtiskas izmaiņas un vai subsīdijas summa laika gaitā var būt mazinājusies. Jānorāda, ka parasti atkārtotu subsīdiju summa šādi nemazinās. Tā kā šādu izmaiņu un subsīdijas summas samazināšanās nav bijis, kā subsīdijas summa šajā gadījumā tiek izmantota attiecīgajā izmeklēšanā noteiktā sākotnējā likme.
(322)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme attiecībā uz šo shēmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,13 %, kas ir vidējā aritmētiskā likme, kura līdzīgām programmām noteikta ASV 2009. gada 6. aprīļa Lēmuma memorandā par citronskābi un konkrētiem citrāta sāļiem (6. lpp.) (Federālais reģistrs, 74. sējums, Nr. 69, 16836. lpp., 2009. gada 13. aprīlis), ASV 2010. gada 14. maija Lēmuma memorandā par spriegbetona tērauda trosēm (29. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 98, 28557. lpp., 2010. gada 21. maijs), ASV 2010. gada 28. maija Lēmuma memorandā par konkrētiem tērauda režģiem (18. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 109, 32362. lpp., 2010. gada 8. jūnijs), ASV 2011. gada 28. marta Lēmuma memorandā par alumīnija ekstrūzijām (19. lpp.) (Federālais reģistrs, 76. sējums, Nr. 64, 18521. lpp., 2011. gada 4. aprīlis) un ASV 2011. gada 11. oktobra Lēmuma memorandā par daudzslāņu koka grīdas segumiem (17. lpp.) (Federālais reģistrs, 76. sējums, Nr. 201, 64313. lpp., 2011. gada 18. oktobris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu dotāciju programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (76).
3.3.7.2. Slaveno zīmolu programma un apakšprogrammas (Čuncjinas slavenie zīmoli, Hubei provinces slavenie zīmoli, Maaņšaņas slavenie zīmoli, Šaņdunas provinces vadošie zīmoli, Uhaņas slavenie zīmoli)
a) Juridiskais pamats
(323)
Šīs programmas juridiskais pamats, kas norādīts sūdzībā attiecībā uz Šaņdunas apakšprogrammu, ir šāds:
-
Paziņojums Nr. 180 par 2003. gada politikas ārējās tirdzniecības uz Šaņdunu veicināšanai un paplašināšanai drukāšanu un izplatīšanu, LWJMJCZ [2003. gads];
-
2004. gada Politika Nr. 1037 ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības attīstības veicināšanai Šaņdunā, LWJMJCZ [2003. gads];
-
2005. gada Politika ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības attīstības veicināšanai Šaņdunā;
-
Paziņojums Nr. 5 par 2006. gada politikas ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības attīstības veicināšanai Šaņdunā drukāšanu un izplatīšanu, LCQ [2006. gads];
-
Speciālo balvu fonda budžets pašu eksportētu zīmolu attīstībai, Lucaiqizhi, 2008. gads, Nr. 75.
b) Atbilstība
(324)
Šī programma piešķir ieguvumus tādu izstrādājumu ražotājiem, kam piešķirts apzīmējums "slaveni zīmoli" un kas paredzēti eksporta tirgiem. Sūdzībā ir norādīti vairāki attiecīgā ražojuma ražotāji, kam piešķirts ieguvums no šīs programmas vismaz līdz 2009. gadam.
c) Izmeklēšanas konstatējumi
(325)
Sūdzībā ir apgalvots, ka šī programma bija paredzēta, lai veicinātu vietējās progresīvās rūpniecības nozares un to izstrādājumu eksportu uz pasaules tirgiem. Šīs programmas pamatsatvars ir noteikts galvenajā programmā, un provinču un vietējās pašvaldības izstrādā savas slaveno zīmolu programmas atbilstoši galvenajai programmai, lai veicinātu vietējo produktu eksportu. ASV šo dotāciju programmu ir apstrīdējušas PTO (DS 387). Turklāt ASV iestādes šo programmu ir atzinušas par kompensējamu vairākās procedūrās, kas minētas sūdzībā. Arī Komisija atbilstoši šai programmai piešķirtos ieguvumus ir atzinusi par kompensējamiem krītotā papīra lietā (77).
(326)
Slaveno zīmolu programma paredz finansiālus ieguldījumus subsidētu procentu likmju, pētniecības un izstrādes finansējuma un skaidras naudas eksporta dotāciju veidā. Šie stimuli ir tieša naudas līdzekļu nodošana, kas piešķir ieguvumu saņēmējiem, pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē.
(327)
Šī subsīdija ir īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu, jo atbilstoši tiesību aktiem piekļuve tai ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas atzīti tādu produktu eksportēšanai, kuriem piešķirts apzīmējums "slaveni zīmoli". Turklāt, ņemot vērā to, ka acīmredzami nav piešķīrējas iestādes noteiktu objektīvu kritēriju un nosacījumu attiecībā uz šīs programmas piemērošanu, tiek konstatēts, ka subsīdija ir īpaša arī saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Arī atbilstoši šai programmai piešķirtais preferenciālais režīms ir īpašs saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunktu, jo tā radītais ieguvums ir atkarīgs no attiecīgo "slaveno zīmolu" produktu eksporta rādītājiem.
d) Subsīdijas summas aprēķināšana
(328)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantoti līdzīgi ASV iestāžu pieņemti lēmumi (pamatojoties uz programmas līdzību). Kā minēts iepriekš, nosakot subsīdiju summas, pamatojoties uz citā izmeklēšanā izdarītiem konstatējumiem, visā šajā regulā cita starpā ņem vērā, vai attiecīgajā shēmā ir notikušas būtiskas izmaiņas un vai subsīdijas summa laika gaitā var būt mazinājusies. Jānorāda, ka parasti atkārtotu subsīdiju summa šādi nemazinās. Tā kā šādu izmaiņu un subsīdijas summas samazināšanās nav bijis, kā subsīdijas summa šajā gadījumā tiek izmantota attiecīgajā izmeklēšanā noteiktā sākotnējā likme.
(329)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme attiecībā uz šo shēmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,13 %, kas ir vidējā aritmētiskā likme, kura līdzīgām programmām noteikta ASV 2009. gada 6. aprīļa Lēmuma memorandā par citronskābi un konkrētiem citrāta sāļiem (6. lpp.) (Federālais reģistrs, 74. sējums, Nr. 69, 16836. lpp., 2009. gada 13. aprīlis), ASV 2010. gada 14. maija Lēmuma memorandā par spriegbetona tērauda trosēm (29. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 98, 28557. lpp., 2010. gada 21. maijs), ASV 2010. gada 28. maija Lēmuma memorandā par konkrētiem tērauda režģiem (18. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 109, 32362. lpp., 2010. gada 8. jūnijs), ASV 2011. gada 28. marta Lēmuma memorandā par alumīnija ekstrūzijām (19. lpp.) (Federālais reģistrs, 76. sējums, Nr. 64, 18521. lpp., 2011. gada 4. aprīlis) un ASV 2011. gada 11. oktobra Lēmuma memorandā par daudzslāņu koka grīdas segumiem (17. lpp.) (Federālais reģistrs, 76. sējums, Nr. 201, 64313. lpp., 2011. gada 18. oktobris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu dotāciju programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (78).
3.3.7.3. Valsts pamattehnoloģiju projektu fonds
a) Ķīnas valdības nesadarbošanās
(330)
Savās atbildēs uz anketas jautājumiem ĶV tikai norādīja, ka šī programma tika izbeigta 2003. gadā un nav radījusi ieguvumu nevienam no izlasē iekļautajiem eksportētājiem. Tā kā ĶV nav papildinājusi šo atbildi ar apliecinošiem pierādījumiem vai sīkākiem precizējumiem, Komisija šo programmu analizē, pamatojoties uz pieejamiem faktiem, atbilstoši pamatregulas 28. pantam.
b) Juridiskais pamats
(331)
Šīs programmas juridiskais pamats, kas norādīts sūdzībā, ir šāds:
-
valsts apkārtraksti - Guojingmao Touzi Nr. 886, 1999. gads, Guojingmao Touzi Nr. 122, 1999. gads, Guojingmao Touzi Nr. 1038, 1999. gads, Guojingmao Touzi Nr. 822, 2000. gads, un
-
pasākumi, lai pārvaldītu Valsts parāda īpašo fondu valsts pamattehnoloģiju atjaunošanas projektiem.
c) Atbilstība
(332)
Saskaņā ar sūdzībā ietvertajiem citātiem no galvenā juridiskā pamata uzņēmumus, ko atbalsta atbilstoši šai sistēmai, "atlasa galvenokārt no lieliem valsts turējumā esošiem uzņēmumiem no 512 galveno uzņēmumu, 120 izmēģinājuma uzņēmumu grupu un rūpniecības nozares vadošo uzņēmumu vidus." Arī no ģeogrāfiskā viedokļa priekšroka tiek dota uzņēmumiem, kas atrodas vecajās rūpnieciskajās bāzēs ziemeļaustrumu, centrālajos un rietumu reģionos.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(333)
Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisija paļaujas uz sūdzībā ietvertajiem elementiem un/vai pārējiem sūdzībā minētajiem avotiem (79).
(334)
Sūdzībā ir norādīts, ka šīs programmas mērķis bija sniegt finansiālu atbalstu atbilstīgajiem uzņēmumiem, lai veicinātu tehnoloģiju atjaunošanu galvenajās nozarēs, uzņēmumos un produktu jomās, tehnoloģiju modernizēšanu, produktu struktūras uzlabošanu, kvalitātes uzlabošanu, piedāvājuma palielināšanu, vietējā pieprasījuma paplašināšanu, nepārtrauktu un veselīgu valsts ekonomikas attīstību. Kā norādīts sūdzībā, fonds ir atbalstījis 47 dzelzs un tērauda ražošanas uzņēmumus attiecībā uz ieguldījumiem par kopējo summu 75 miljardi renminbi. ASV iestādes šo programmu ir atzinušas par kompensējamu vismaz divās procedūrās.
(335)
Programma ir uzskatāma par subsīdiju, jo tā nodrošina finansiālus ieguldījumus pamatlīdzekļu iegādei paredzētu dotāciju veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu un piešķir ieguvumu saņēmējiem. Tā kā šī subsīdija ir saistīta ar pamatlīdzekļiem un tiek piešķirta laika gaitā, pamatojoties uz pieejamiem faktiem, tiek secināts, ka radītais ieguvums turpinās arī IP laikā.
(336)
Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo atbalsts ir paredzēts tikai konkrētiem lieliem, valstij piederošiem un valsts turējumā esošiem uzņēmumiem no 512 galveno uzņēmumu un 120 izmēģinājuma uzņēmumu grupu vidus. Ciktāl projekts ir vērsts uz uzņēmumiem, kas atrodas īpaši noteiktos vecās rūpnieciskās bāzes ģeogrāfiskos reģionos ziemeļaustrumu, centrālajā un rietumu teritorijā, tas ir īpašs arī pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(337)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums, proti, ASV 2010. gada 10. septembra Lēmuma memorands par konkrētām oglekļa un leģētā tērauda bezšuvju standarta caurulēm, cauruļvadiem un spiedcaurulēm (19. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 182, 57444. lpp., 2010. gada 21. septembris).
(338)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme attiecībā uz šo shēmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,01 %, kas ir likme, kura līdzīgai shēmai noteikta iepriekšējā apsvērumā minētajā ASV lēmumā.
3.3.7.4. Antidempinga juridisko pakalpojumu maksas atlaižu programmas
a) ĶV nesadarbošanās
(339)
Sūdzībā bija ietvertas atsauces uz dažādām izmeklēšanām, kuras veikušas ASV iestādes (80) un Komisija (procedūrā par krītoto papīru) un kurās par kompensējamām tika atzītas vairākas provinču programmas, kas paredzēja, ka vietējais finanšu birojs atmaksā 40 % no juridisko pakalpojumu maksas par uzņēmuma piedalīšanos antidempinga procedūrā. Tā kā ĶV bija nolēmusi neatbildēt uz jautājumiem par šo programmu, vien norādot, ka programma nav piešķīrusi ieguvumu izlasē iekļautajiem eksportētājiem, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamiem pierādījumiem saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
b) Juridiskais pamats
(340)
Saskaņā ar sūdzību un Komisijas lēmumu procedūrā par krītoto papīru (193. apsvērums) šīs programmas juridiskais pamats ir šāds:
-
Noteikumi par antidempinga, antisubsidēšanas, aizsardzības izmeklēšanas respondentu atbalsta politikas īstenošanu.
c) Atbilstība
(341)
Šī programma ir pieejama uzņēmumiem, kas iesaistīti antidempinga izmeklēšanā un darbojas atbilstoši Tirdzniecības ministrijas un provinču iestāžu norādījumiem.
d) Izmeklēšanas konstatējumi
(342)
Programma ir uzskatāma par subsīdiju, jo tā nodrošina finansiālu ieguldījumu tiešas naudas līdzekļu nodošanas veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē juridisko pakalpojumu maksas segšanai antidempinga procedūrā un piešķir ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē. Šī subsīdija ir īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktu, jo piekļuve tai ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas ārvalstīs veikta antidempinga procedūra. Turklāt šī programma ir īpaša arī pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē, jo tā ir paredzēta tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas reģistrēti noteiktos ģeogrāfiskos reģionos, kurus pārvalda attiecīgās provinču iestādes, kas īsteno šo programmu.
e) Subsīdijas summas aprēķināšana
(343)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā nav informācijas šī ieguvuma novērtēšanai un tā kā Savienības iestādes šo programmu jau ir pārbaudījušas vienā no iepriekšējām antisubsidēšanas procedūrām, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots novērtējums, kas attiecībā uz šo programmu veikts procedūrā par krītoto papīru, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā minēts iepriekš 252. apsvērumā.
(344)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,01 %, pamatojoties uz konstatējumiem, kas izdarīti procedūrā par krītoto papīru (81).
3.3.8. PREČU IEPIRKUMS, KO VEIC VALDĪBA PAR ATLĪDZĪBU, KURA IR LIELĀKA PAR PIENĀCĪGO
(345)
Sūdzībā bija ietverti pierādījumi, ka ĶV ar VPU starpniecību iegādājās OTI ražotāju izgatavotus tērauda izstrādājumus. Sūdzībā bija norādīts uz ĶV veiktiem vairāku tērauda izstrādājumu, tostarp krāsotu slokšņu, karsti velmētu slokšņu ruļļu, auksti velmētu slokšņu, vidēji lielu plākšņu, cinkotu slokšņu, un daudzu citu izstrādājumu iepirkumiem. Sūdzībā bija pierādīts, ka cena par šo preču iegādi, ko veica VPU, tika noteikta, ņemot vērā dažādus aspektus un/vai standartus, un ka tika noteikti maksimālie cenu ierobežojumi vai veiktas cenu korekcijas atkarībā no dažādajām precēm un no tā, vai darījums attiecās uz saistītām pusēm.
(346)
ĶV atbildot atsaucās uz tās vispārējiem argumentiem par VPU, proti, ka nav pierādīts, ka VPU, kas iegādājās šos tērauda izstrādājumus, bija valsts iestādes PTO SKP nolīguma nozīmē un ka ĶV ir neiespējami apkopot konkrētu darījumu datus attiecībā uz nezināmām struktūrām. ĶV arī norādīja, ka sūdzībā nav minēta preču iegāde, kurā būtu iesaistīti izlasē iekļautie eksportētāji. Komisija atsaucas uz saviem secinājumiem, ka OTI un citu tērauda izstrādājumu pircēji ir VPU (skat. 49.-73. apsvērumu), un uz prasību ĶV sniegt informāciju arī par izlasē neiekļautiem eksportētājiem (skat. 34. un 35. apsvērumu). Ņemot vērā, ka ĶV nesniedza vairāk informācijas par šo programmu, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
(347)
Ciktāl cenas ir augstākas par tirgus cenām un valsts piešķir ieguvumu OTI ražotājiem ar savu pircēju, t. i., VPU, starpniecību, šī programma ir kompensējama saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu un 6. panta d) punktu. Ir arī jāuzskata, ka sūdzībā ietvertais apgalvojums, ka tirgū nav uzticamas privātās cenas, jo tērauda tirgū dominē valsts sektors, ir apstiprināts izmeklēšanā, jo VPU ir dominējošs stāvoklis tērauda tirgū Ķīnā, vismaz attiecībā uz karsti velmētu un auksti velmētu tēraudu (skat. 76.-79. apsvērumu). Šī subsīdija ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta nozīmē, jo tā ir paredzēta tikai atlasītām struktūrām, ar kuru starpniecību valsts darbojas tērauda nozarē. Tomēr, ņemot vērā šo darījumu un tiem pamatā esošo līgumu sarežģītību apvienojumā ar vajadzīgās informācijas neesamību lietas materiālos, Komisija nevarēja izdarīt pārliecinošu secinājumu par šo programmu. Tāpēc Komisija ir nolēmusi neizvērtēt šo programmu sīkāk.
3.3.9. CITAS REĢIONĀLAS PROGRAMMAS
a) ĶV nesadarbošanās
(348)
Ķīnas valdība atbildēja, ka, tā kā neviens no izlasē iekļautajiem ražotājiem neatrodas teritorijās, kurās piemēro šajā sadaļā paredzētās reģionālās programmas, Komisijas prasītā informācija nav būtiska izmeklēšanai. Ņemot vērā, ka šāda informācija ir būtiska izmeklēšanai (skat. 34. un 35. apsvērumu), un tā kā ĶV nesniedza atbildi, Komisija savu lēmumu par visām šajā sadaļā minētajām reģionālajām programmām pieņem, pamatojoties uz lietas materiālos pieejamiem faktiem, saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
3.3.9.1. Subsīdijas, ko piešķir Tiaņdzjiņas Biņhai jaunajā teritorijā un Tiaņdzjiņas ekonomiskās un tehnoloģiskās attīstības teritorijā
a) Juridiskais pamats
(349)
Paātrināta nolietojuma shēmas juridiskais pamats ir Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas Apkārtraksts par saistītajiem preferenciālās uzņēmumu ienākuma nodokļa politikas virzieniem Tiaņdzjiņas Biņhai jaunās teritorijas attīstības un atvērtības atbalstam.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(350)
Sūdzībā bija apgalvots, ka programmas mērķis ir veicināt zinātnes un tehnoloģijas infrastruktūras būvniecību Tiaņdzjiņas Biņhai jaunajā teritorijā (TBJT) un Tiaņdzjiņas ekonomiskās un tehnoloģiskās attīstības teritorijā (TETAT) un radīt zinātnes un tehnoloģijas atjaunošanas sistēmu un apkalpošanas iespējas. Kā norādīts sūdzībā, finansiālie ieguvumi šajā programmā tika piešķirti atbilstoši Zinātnes un tehnoloģijas fondam un Paātrināta nolietojuma programmai. Šie ieguvumi bija paredzēti tikai uzņēmumiem, kas nodibināti TBJT Administratīvās komitejas jurisdikcijā, tostarp uzņēmumiem, kas ražo/eksportē attiecīgo ražojumu. Sūdzībā bija minēts ASV iestāžu pieņemts lēmums kompensācijas procedūrā attiecībā uz konkrētām oglekļa un leģētā tērauda bezšuvju standarta caurulēm, cauruļvadiem un spiedcaurulēm no Ķīnas Tautas Republikas, kurā šī programma tika atzīta par kompensējamu (82).
(351)
Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisijas lēmums par šo programmu tiek pieņemts, saskaņā ar pamatregulas 28. pantu pamatojoties uz pieejamo informāciju, kas ietverta sūdzībā un minētajā ASV iestāžu lēmumā.
(352)
Šī programma piešķir saņēmējuzņēmumiem vienreizēju ieguvumu dotāciju veidā atbilstoši Zinātnes un tehnoloģijas fondam pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē (tieša naudas līdzekļu nodošana) un - attiecībā uz Paātrināta nolietojuma programmu - neiekasētu ieņēmumu veidā atbilstoši pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktam.
(353)
Subsīdijas, ko piešķir atbilstoši Zinātnes un tehnoloģijas fondam un Paātrināta nolietojuma programmai, ir īpašas pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē, jo tās ir paredzētas tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas atrodas noteiktos ģeogrāfiskos reģionos (t. i., TBJT un/vai TETAT).
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(354)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums, proti, ASV 2010. gada 10. septembra Lēmuma memorands par konkrētām oglekļa un leģētā tērauda bezšuvju standarta caurulēm, cauruļvadiem un spiedcaurulēm (20. un 21. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 182, 57444. lpp., 2010. gada 21. septembris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu nodokļu un dotāciju programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (83).
(355)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,61 %, kas atbilst uzkrātajai likmei attiecībā uz konkrētajām shēmām, kā noteikts iepriekšējā apsvērumā minētajā lēmumā.
3.3.9.2. Ar ziemeļaustrumu reģionu saistītās programmas
a) Juridiskais pamats
(356)
Juridiskais pamats ir Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu administrācijas 2004. gada 14. septembra Apkārtraksts par to, kā tiek drukāti un izplatīti noteikumi, kas attiecas uz jautājumiem saistībā ar PVN atskaitījuma summas palielināšanu ziemeļaustrumu teritorijās.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(357)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶV izveidoja Ziemeļaustrumu atdzīvināšanas programmu 2003. gadā, lai atdzīvinātu Daliaņas pilsētas un trīs ziemeļaustrumu provinču, proti, Liaoninas, Dzjiliņas un Heilundzjanas, veco rūpniecisko bāzi, kas ir tradicionālais Ķīnas tērauda rūpniecības centrs. Saskaņā ar sūdzību ĶV ir izveidojusi īpašu banku - Ziemeļaustrumu atdzīvināšanas banku (Northeast Revitalisation Bank, NRB) -, kas ir Valsts padomes kontrolē un ir pilnvarota finansēt atbalstu ziemeļaustrumu vecajam smagās rūpniecības mezglam.
(358)
Sūdzībā bija norādītas arī subsīdijas, ko atbilstoši šai programmai piešķīra Ķīnas Eksporta un importa banka ("ExIm banka") ar savas Daliaņas filiāles starpniecību par kopējo summu 5 miljardi renminbi, kas izmaksāti eksporta kredītos un citos zemu izmaksu kredītos, vietējiem uzņēmumiem kopš 2003. gada novembra nodrošinot 150 miljonu renminbi ietaupījumus. Sūdzībā bija arī ziņots, ka aizdevumi tika piešķirti arī kredītnespējīgiem uzņēmumiem, lai palielinātu to nespēcīgo VPU konkurētspēju, kuriem ir neproporcionāla piekļuve finanšu līdzekļiem, kaut arī tiem ir piešķirts visvairāk ienākumus nenesošo aizdevumu valstī.
(359)
Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisija lēmumu par šo programmu pieņem, pamatojoties uz informāciju, kas ietverta sūdzībā un ASV 2008. gada 17. novembra Lēmuma memorandā par apļveidā metinātiem oglekļa kvalitātes tērauda cauruļvadiem (cauruļvadiem) (21. un 22. lpp.) (Federālais reģistrs, 73. sējums, Nr. 227, 70961. lpp., 2008. gada 24. novembris), vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas, kā minēts iepriekš 252. apsvērumā.
(360)
Šī programma rada priekšrocības saņēmējuzņēmumiem i) dotāciju kā eksporta procentu subsīdiju veidā; ii) pamatlīdzekļu iegādei piešķirtas PVN atmaksas veidā.
(361)
Attiecībā uz i) eksporta procentu subsīdijām jānorāda, ka procentu subsīdiju piešķiršana ir subsīdija dotācijas veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. ASV lēmumā šī programma ir nodēvēta kā "Ārvalstu tirdzniecības attīstības fonds", nevis kā "Ziemeļaustrumu atdzīvināšanas programma", kā tā minēta arī sūdzībā. Šo programmu pārvalda Liaoninas provinces iestādes (proti, Liaoninas provinces Ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības birojs un Liaoninas Finanšu departaments). Starp atbilstīgajiem projektiem ir projekti, ko īsteno eksporta uzņēmumi, lai cita starpā uzlabotu savas eksporta bāzes konkurētspēju un izpētītu starptautiskos tirgus. Tā kā šīs dotācijas ir atkarīgas no eksporta rādītājiem, šī programma ir īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunktu.
(362)
Attiecībā uz ii) PVN atmaksu pamatlīdzekļu iegādei jānorāda, ka šāda atmaksa ir subsīdija valsts neiekasētu ieņēmumu veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu. Šī programma paredz, ka PVN maksātāji konkrētās rūpniecības nozarēs no PVN, kas piemērojams gatavo preču pārdošanai, var atskaitīt PVN, ko piemēro pamatlīdzekļu iegādei. Šis PVN atskaitījums ir paredzēts tikai uzņēmumiem, kas atrodas ziemeļaustrumu reģionā, un tāpēc tas ir reģionāls pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē.
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(363)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību).
(364)
Tādējādi noteiktā kopējā subsīdijas likme attiecībā uz Ziemeļaustrumu atdzīvināšanas programmu IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,18 %, kas atbilst likmei, kura uzkrāta attiecībā uz dotācijām un PVN atmaksājumiem, kas saņemti atbilstoši Ārējās tirdzniecības attīstības fonda programmai, kā noteikts ASV 2008. gada 17. novembra Lēmuma memorandā par apļveidā metinātiem oglekļa kvalitātes tērauda cauruļvadiem (cauruļvadiem) (21. un 22. lpp.) (Federālais reģistrs, 73. sējums, Nr. 227, 70961. lpp., 2008. gada 24. novembris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu dotāciju programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (84).
a) Juridiskais pamats
(365)
Juridiskais pamats ir dokuments Pagaidu administratīvie pasākumi attiecībā uz augsto tehnoloģiju produktu un aprīkojuma ražošanas produktu eksporta finanšu procentu palīdzību Liaoninas provincē, kas izstrādāts 2004. gada 16. decembrī.
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(366)
Sūdzībā bija apgalvots, ka šī programma nodrošina palīdzību uzņēmumiem augsto tehnoloģiju produktu eksporta paplašināšanai un atbalstu to uzņēmumu attīstībai, kas atrodas Liaoninas provincē. Šo programmu pārvalda Liaoninas provinces Ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības birojs, Liaoninas Finanšu departaments un Liaoninas provinces Ekonomikas komisija. ASV iestādes šo programmu ir atzinušas par kompensējamu iepriekš minētajā lēmumā par cauruļvadiem (skat. 359. apsvērumu).
(367)
Šī programma piešķir ieguvumu, kas izpaužas kā tieša ĶV naudas līdzekļu nodošana, lai tos izmantotu bankas aizdevumu procentu nomaksai, pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. Eksporta kredīti ir īstermiņa aizdevumi, ko uzņēmumi, kuri provincē ražo augsto tehnoloģiju produktus un aprīkojuma ražošanas produktus, saņem no bankām un finanšu iestādēm, kas nav bankas, jo nepietiek ražošanai un darbībai vajadzīgo līdzekļu starp produktu eksporta deklarēšanu un maksājuma saņemšanu. Atbilstīgo uzņēmumu gada eksporta vērtībai jābūt vismaz 1 miljonam dolāru, un tiem jābūt eksportējušiem produktus, kas iekļauti Ķīnas augsto tehnoloģiju produktu eksporta katalogā vai aprīkojuma ražošanas produktu kategorijā. Tāpēc šī programma ir īpaša atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punktam, jo tā ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas atbilst šiem kritērijiem. Šī programma ir arī atkarīga no eksporta rādītājiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunktu. Šī programma ir arī reģionāla 4. panta 3. punkta nozīmē, jo tā ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas atrodas noteiktā ģeogrāfiskā reģionā, proti, Ķīnas ziemeļaustrumos.
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(368)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību).
(369)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,43 %, kas ir likme, kura attiecībā uz eksporta procentu subsīdiju shēmu noteikta ASV 2008. gada 17. novembra Lēmuma memorandā par apļveidā metinātiem oglekļa kvalitātes tērauda cauruļvadiem (cauruļvadiem) (23. lpp.) (Federālais reģistrs, 73. sējums, Nr. 227, 70961. lpp., 2008. gada 24. novembris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu līdzīgu programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (85).
a) Izmeklēšanas konstatējumi
(370)
Sūdzībā ir norādīts uz iepriekšējo eksporta procentu subsīdiju programmu, uz ko var pretendēt tikai saistībā ar nenomaksātiem "eksporta kredītiem". ASV iestādes lēmumā par cauruļvadiem arī šo programmu ir atzinušas par kompensējamu.
(371)
Juridiskais pamats ir dokuments Pagaidu administratīvie pasākumi attiecībā uz augsto tehnoloģiju produktu un aprīkojuma ražošanas produktu eksporta finanšu procentu palīdzību Liaoninas provincē, kas izstrādāts 2004. gada 16. decembrī.
(372)
Šī programma nodrošina ieguvumu tiešas ĶV naudas līdzekļu nodošanas veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. Šī subsīdija rada ieguvumu atbilstoši pamatregulas 3. panta 2. punktam un 6. panta b) punktam, kas ir vienāds ar starpību starp saņēmēju samaksāto summu un summu, ko tie būtu samaksājuši par līdzīgu komerciālo aizdevumu, ja nebūtu programmas. Šos aizdevumus piešķir valdība ar savu politikas banku un VPKB starpniecību (skat. analīzi 157.-180. apsvērumā). Šie eksporta kredīti ir īpaši atbilstoši pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunktam, jo tie ir atkarīgi no eksporta rādītājiem, un arī 4. panta 3. punktam, jo tie ir paredzēti tikai uzņēmumiem, kas atrodas noteiktā Ķīnas ģeogrāfiskajā reģionā.
b) Subsīdijas summas aprēķināšana
(373)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību).
(374)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 1,05 %, kas atbilst to likmju vidējai aritmētiskai vērtībai, kuras attiecībā uz eksporta kredītu shēmu noteiktas ASV 2008. gada 17. novembra Lēmuma memorandā par apļveidā metinātiem oglekļa kvalitātes tērauda cauruļvadiem (cauruļvadiem) (23. lpp.) (Federālais reģistrs, 73. sējums, Nr. 227, 70961. lpp., 2008. gada 24. novembris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu līdzīgu programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (86).
a) Izmeklēšanas konstatējumi
(375)
Sūdzībā ir norādīts, ka Liaoninas provinces pašvaldība 2006. gada 21. janvārī ieviesa programmu "Five Points, One Line Coastal Belt". Liaoninas pašvaldība piešķir subsīdijas konkrētiem uzņēmumiem, kas atrodas šajā teritorijā. Galvenā prioritāte tiek piešķirta uzņēmumiem, kas izveidoti piecās pamatteritorijās, kuras noteiktas kā eksporta ražošanas bāzes. Preferenciālais režīms ietver vairākus ieguvumus, tostarp ienākuma nodokļa likmes samazinājumu līdz 15 % tiem uzņēmumiem, kas sertificēti kā "augsto tehnoloģiju" uzņēmumi, atbrīvojumu no ienākuma nodokļa augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kuros iegulda no vietējiem resursiem, priekšrocību saņemt procentu subsīdijas, ekonomikas pārvaldības privilēģijas un atbrīvojumus no valdības noteiktiem maksājumiem. Saskaņā ar sūdzību preferenciālus aizdevumus atbilstoši šai programmai ir piešķīrusi Ķīnas Attīstības banka (ĶAB) - valstij piederoša politikas banka.
(376)
ASV iestādes iepriekš minētajā lēmumā par cauruļvadiem šo programmu ir atzinušas par kompensējamu.
(377)
Šīs programmas juridiskais pamats ir Liaoninas provinces atzinums par darbības paplašināšanas veicināšanu galvenajās piekrastes attīstības teritorijās. Liaoninas Attīstības un reformu komisija un Liaoninas Finanšu birojs pārvalda procentu subsīdijas, bet Huludao Beigang Rūpnieciskā parka, rūpniecības un tirdzniecības iestāde pārvalda atbilstoši šai programmai piešķirtos atbrīvojumus no maksājumiem.
(378)
Šī programma paredz finansiālas priekšrocības tiešas ĶV naudas līdzekļu nodošanas veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē un/vai ieņēmumu, no kuriem valdība atteikusies, vai valdības neiekasētu ieņēmumu veidā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē. Šīs subsīdijas rada ieguvumu, kas ir vienāds ar dotācijas un/vai nodokļa/maksas atbrīvojuma summu, atbilstoši pamatregulas 3. panta 2. punktam. Šīs subsīdijas ir īpašas pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē, jo tās ir paredzētas tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas atrodas noteiktā jurisdikcijā, t. i., Liaoninas provinces iestādes jurisdikcijā. Galvenā prioritāte šo subsīdiju piešķiršanā tiek noteikta uzņēmumiem, kas izveidoti piecās pamatteritorijās, kuras noteiktas kā eksporta ražošanas bāzes, un tāpēc tās ir arī īpašas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunktu, ciktāl tās ir atkarīgas no eksporta rādītājiem.
b) Subsīdijas summas aprēķināšana
(379)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību).
(380)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,30 %, kas atbilst likmei, kura attiecībā uz šo shēmu noteikta ASV 2008. gada 17. novembra Lēmuma memorandā par apļveidā metinātiem oglekļa kvalitātes tērauda cauruļvadiem (cauruļvadiem) (23. lpp.) (Federālais reģistrs, 73. sējums, Nr. 227, 70961. lpp., 2008. gada 24. novembris). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu dotāciju programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (87).
3.3.9.3. Subsīdijas atbilstoši Dzjansu provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai
a) Juridiskais pamats
(381)
Šīs programmas juridiskais pamats ir dokuments Administratīvie pasākumi attiecībā uz Dzjansu Zinātnes un tehnoloģijas sabiedrisko pakalpojumu platformu (Sukeji (2006. gads) Nr. 102; Sucaijiao (2006. gads) Nr. 22).
b) Izmeklēšanas konstatējumi
(382)
Sūdzībā ir norādīts, ka šī programma cita starpā paredz dotācijas konkrētiem uzņēmumiem. Ķīnas valdība atbildēs uz anketas jautājumiem norādīja, ka ieguvumu atbilstoši šai shēmai nav saņēmis neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. Komisija atsaucas uz saviem argumentiem, ka no ĶV tika gaidītas pilnīgas atbildes arī uz jautājumiem par izlasē neiekļautiem uzņēmumiem (34. un 35. apsvērums). Turklāt Komisija norāda, ka sūdzībā kā iespējamie finansējuma saņēmēji ir norādīti gan uzņēmumi, kas iekļauti izlasē, gan citi izlasē neiekļauti OTI ražotāji, kas atrodas attiecīgajā piemērošanas teritorijā. Tāpēc saskaņā ar pamatregulas 28. pantu Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar lietas materiālos pieejamiem faktiem un jo īpaši sūdzībā ietverto informāciju un konstatējumiem, ko izdarījušas ASV iestādes, kuras lēmumā par spriegbetona tērauda trosēm no Ķīnas Tautas Republikas (88) šo programmu atzinušas par kompensējamu.
(383)
Finansiālās priekšrocības, kas piešķirtas dotāciju veidā, ir ieguldījums pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. Šīs subsīdijas ir īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, jo, šķiet, nav objektīvu kritēriju vai nosacījumu, kas reglamentē tiesības saņemt ieguvumus no šīs shēmas (kā paredzēts pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā), un, pamatojoties uz pieejamiem faktiem, šķiet, ka Dzjansu Zinātnes un tehnoloģijas departaments savu rīcības brīvību īsteno neobjektīvi.
c) Subsīdijas summas aprēķināšana
(384)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā citos avotos nav pieejami precīzi skaitļi, kā visatbilstošākais informācijas avots ražotājiem-eksportētājiem piešķirtā ieguvuma novērtēšanai tika izmantots līdzīgs ASV iestāžu pieņemts lēmums (pamatojoties uz programmas līdzību).
(385)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme IP laikā visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,01 %, kas atbilst likmei, kura attiecībā uz šo shēmu noteikta ASV 2010. gada 14. maija Lēmuma memorandā par spriegbetona tērauda trosēm (35. lpp.) (Federālais reģistrs, 75. sējums, Nr. 98, 28557. lpp., 2010. gada 21. maijs). Attiecībā uz ASV iestāžu veikto izmeklēšanu jānorāda, ka metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu dotāciju programmu radītā ieguvuma summu, būtībā ir tāda pati kā Savienības izmantotā (89).
3.3.9.4. Subsīdijas atbilstoši Hebei provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai
a) Izmeklēšanas konstatējumi
(386)
Sūdzībā ir norādīts uz divām dotācijām, kas 2009. gadā atbilstoši Hebei provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai piešķirtas OTI ražotājam par summu attiecīgi RMB 700 000 un RMB 2 080 000. Ķīnas valdība atbildēs uz anketas jautājumiem norādīja, ka neviens no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem nav nodibināts Hebei un ka tāpēc prasītā informācija nav būtiska izmeklēšanai. Komisija atsaucas uz saviem argumentiem, ka ĶV bija jāsniedz pilnīgas atbildes arī uz jautājumiem par izlasē neiekļautiem uzņēmumiem (34. un 35. apsvērums). Tāpēc Komisijas konstatējumi par šo programmu ir pamatoti ar lietas materiālos (šajā gadījumā - sūdzībā) pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
(387)
Finansiālās priekšrocības, kas atbilstoši šai programmai piešķirtas dotāciju veidā, ir subsīdijas, jo tās nodrošina finansiālu ieguldījumu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē. Tās ir ieguvums, kas ir vienāds ar dotāciju summu, atbilstoši pamatregulas 3. panta 2. punktam. Šīs subsīdijas ir īpašas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 3.punktu, jo tās tiek piešķirtas tikai uzņēmumiem, kas atrodas Hebei provincē.
b) Subsīdijas summas aprēķināšana
(388)
Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Tā kā nebija citas informācijas šā ieguvuma novērtēšanai, Komisijas konstatējumi ir pamatoti ar sūdzībā ietverto informāciju. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šādi aprēķinātu subsīdijas summu kā atbilstīgu saucēju sadalīja uz saņēmēju kopējo apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.
(389)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir niecīga (0,01 %).
3.3.10. AD HOC SUBSĪDIJAS
a) Izmeklēšanas konstatējumi
(390)
Sūdzībā ir uzskaitītas vairākas ad hoc subsīdijas, kas, kā tiek apgalvots, ir piešķirtas konkrētiem OTI ražotājiem - gan VPU, gan privātiem uzņēmumiem. Šīs subsīdijas bija vai nu dotācijas, vai arī citi nodokļa atbrīvojumi vai samazinājumi, ko cita starpā piešķīra, lai finansētu konkrētus projektus vai aktīvus. Tā tika piešķirtas saistībā ar vispārējo stratēģisko tērauda rūpniecības modernizācijas politiku.
(391)
Komisija prasīja, lai ĶV sniedz informāciju par šīm ad hoc subsīdijām. ĶV atbildēja, ka sūdzībā ietvertie apgalvojumi ir pamatoti ar citātiem no gada pārskatiem un ka neviens no tiem neattiecas uz izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. Tāpēc ĶV secināja, ka nav nepieciešams pievērsties ar konkrētiem darījumiem saistītiem apgalvojumiem attiecībā uz izlasē neiekļautiem uzņēmumiem un provincēm. Turklāt ĶV atkārtoja vienu no savām vispārīgajām piezīmēm, proti, ka tas vien, ka konkrēti darījumi uzņēmuma gada pārskatā ir klasificēti kā "subsīdijas", nav pietiekams pierādījums, lai sāktu to izmeklēšanu, jo "tie nav pietiekami prima facie pierādījumi saskaņā ar PTO SKP nolīguma 11. panta 2. punktu".
(392)
Komisija atsaucas uz saviem argumentiem, kuros paskaidrots, kāpēc ĶV bija pienākums arī sniegt informāciju saistībā ar apgalvojumiem par subsīdiju, kuri attiecas uz izlasē neiekļautiem uzņēmumiem (34. un 35. apsvērums). Komisijas konstatējumi par šīm ad hoc subsīdijām tika pamatoti ar lietas materiālos pieejamajiem faktiem saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.
(393)
Sūdzībā uzskaitītās ad hoc subsīdijas ir subsīdija pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē tiešas naudas līdzekļu nodošanas veidā attiecībā uz dotācijām un līdzīgām resursu nodošanas darbībām un pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē tādu ieņēmumu veidā, no kuriem valdība atteikusies, attiecībā uz dažādajiem citos gadījumos maksājamu nodokļu un/vai maksājumu atbrīvojumiem vai samazinājumiem centrālā, provinču vai pašvaldību līmenī. Komisija norāda, ka dažādo OTI ražotāju gada pārskatos šie finansiālie ieguldījumi ir dēvēti par "subsīdijām". Ņemot to vērā, vairākas no šīm subsīdijām ir juridiski vai faktiski īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta nozīmē, jo, tā kā ĶV nesadarbojās, uzskata, ka tās ir piešķirtas ierobežotam tērauda ražošanas uzņēmumu skaitam atbalstāmajā tērauda rūpniecībā, un/vai arī ņemot vērā veidu, kā piešķīrējas iestādes ir īstenojušas rīcības brīvību to piešķiršanā. Turklāt dažas no šīm subsīdijām ir īpašas arī atbilstoši pamatregulas 4. panta 3. punktam, jo tās bija pieejamas tikai konkrētiem uzņēmumiem noteiktos ģeogrāfiskos reģionos konkrētas provinces teritorijā.
b) Subsīdijas summas aprēķināšana
(394)
Komisija ir rūpīgi izvērtējusi lietas materiālos pieejamo informāciju par katru no šīm ad hoc subsīdijām attiecībā uz dažādajiem OTI ražotājiem. Komisija konstatēja, ka dažas no šīm subsīdijām nav tirdzniecību kropļojošas un/vai nodrošina OTI ražotājiem salīdzinoši nelielas summas. Tomēr ir arī vairākas īpašas subsīdijas, kas nodrošina OTI ražotājiem ievērojamas subsīdiju summas. Ņemot vērā iepriekšminēto un lietas materiālos pieejamo informāciju, Komisija uzskata, ka ir atbilstīgi piemērojamo kompensācijas maksājumu aprēķināt, pamatojoties uz vienkāršu vidējo vērtību, ko iegūst no dotācijām un nodokļu programmām, kuras šajā procedūrā atzītas par kompensējamām, kaut arī ĶV un attiecīgie OTI ražotāji nesadarbojās.
(395)
Tādējādi noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir 0,5 %.
3.4. PUŠU PIEZĪMES PĒC GALĪGO KONSTATĒJUMU IZPAUŠANAS
(396)
ĶV, viens izlasē iekļautais ražotājs-eksportētājs (Zhejiang Huadong) un sūdzības iesniedzējs sniedza piezīmes par galīgajiem konstatējumiem.
3.4.1. ĶV PIEZĪMES PAR GALĪGAJIEM KONSTATĒJUMIEM
(397)
Ņemot vērā daudzos un ļoti sīki izklāstītos argumentus, ko iesniegusi ĶV, un apstākli, ka ietvert visus šos argumentus (arī tādēļ, ka informācija daļēji ir konfidenciāla) ir praktiski neiespējami, Komisija divpusējā sarakstē ar ĶV tai skaidroja visus juridiskos un faktiskos aspektus, kas ir pamatā šo apgalvojumu noraidīšanai.
3.4.1.1. Procedūras jautājumi
(398)
Vairākos argumentos par izmeklēšanas sākšanu ĶV acīmredzot uzskatīja, ka GOES darba grupas ziņojums (90) ir būtisks, interpretējot dažus SKP nolīguma un ES pamatregulas noteikumus. Piemēram, ĶV apgalvo, ka bažas tiek "novērstas"GOES darba grupā (91). Lai gan Komisija ņēma vērā darba grupas konstatējumus un neiebilst pret vairākiem tās izdarītajiem secinājumiem, šie konstatējumi negroza attiecīgo nolīgumu formulējumu, sevišķi PTO Subsīdiju nolīguma 11. panta 2. un 3. punktu vai kompensācijas maksājuma pamatregulas 9. panta 2. un 3. punktu, kas ir piemērojami un saistoši Komisijai visās AS procedūrās.
(399)
ĶV apgalvoja, ka Komisija ir pārkāpusi SKP nolīguma (SKPN) 11. panta 2. punktu, jo tā sākusi šo izmeklēšanu, pamatojoties uz sūdzību, kurā nebija ietverti pierādījumi par "ikvienas/visu iespējamās(-o) subsīdijas(-u) esamību, pakāpi un ietekmi" un tādējādi Komisija ir pārkāpusi savas saistības, kas izriet no 11. panta 3. punkta, proti, izvērtēt pierādījumu precizitāti un atbilstību.
Šis apgalvojums ir noraidāms. ĶV atsauce uz subsīdijas "esamību, pakāpi un ietekmi" ir citāts no SKPN 11. panta 1. punkta un raksturo izmeklēšanas mērķi. Komisija uzskata, ka tas nav saistīts ar SKPN 11. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru sūdzības iesniedzējam jāsniedz "pietiekami pierādījumi par subsīdijas esamību un, ja iespējams, tās summu", un sūdzībā jāiekļauj "šāda sūdzības iesniedzējam pamatoti pieejama informācija". Komisija ir analizējusi sūdzības iesniedzēja iesniegtos pierādījumus, kas bija būtiski, kā tas skaidri redzams ieinteresētajām personām pieejamajos sūdzības dokumentos. Komisijas dienesti ierosināja sākt izmeklēšanu vien pēc tam, kad tika pienācīgi analizēta tādu pierādījumu precizitāte un atbilstība, ko tie uzskata par pietiekamiem prima facie pierādījumiem.
(400)
ĶV ierosināja atsevišķi noteikt katras subsīdiju shēmas katru elementu (finansiālais ieguldījums, ieguvums un īpašās iezīmes). Komisija piekrīt ĶV, ka apgalvojumi par subsīdiju jāpārbauda atsevišķi. Tomēr sniegtie pierādījumi attiecībā uz katras subsīdijas programmas katru elementu nav pārbaudāmi izolēti. Piemēram, pierādījumi par vienas programmas īpašajām iezīmēm var būt ļoti svarīgi saistībā ar citas programmas īpašo iezīmju noteikšanu, cita starpā atkarībā no tā, cik daudz informācijas par attiecīgajām programmām ir pieejams publiski, kā arī par to, cik cieši programmas saistītas ar tiem pašiem tiesību aktiem un ir atkarīgas no tiem.
(401)
ĶV apgalvoja, ka ir jābūt pierādījumiem par subsīdijas summu, kas IP laikā katrai programmai pārsniegusi de minimis un pietiekamiem pierādījumiem par faktisko pašreizējo subsidēšanu katrai subsīdijai (nevis "potenciālo" vai "iespējamo" ieguvumu). Šajā punktā Komisija nepiekrīt ĶV, jo pamatregulā vai PTO SKP nolīgumā nav paredzēta prasība apliecināt, ka subsīdijas konkrētai programmai ir būtiskākas par de minimis. Netiek apstrīdēts tas, ka subsīdijai IP jārada ieguvums, lai to varētu kompensēt, un ka sūdzības iesniedzējiem jācenšas sniegt šādus pierādījumus. Tomēr saskaņā ar SKPN 11. panta 2. punktu ir jāsniedz "pietiekami pierādījumi" par subsidēšanu, pamatojoties uz sūdzības iesniedzējam "pamatoti pieejamu" informāciju. Tā kā liela daļa informācijas par subsīdijas ieguvumu (piemēram, nodokļu atbrīvojumi, dotācijas, preču nodrošināšana) nav pieejama publiski, sūdzības iesniedzēji bieži vien nespēj ar pārliecību noteikt, ka subsīdija radījusi ieguvumu attiecīgā ražojuma ražotājiem. Šādās situācijās sūdzības iesniedzējam jāsniedz labākie pieejamie pierādījumi, ar ko apliecina, ka, piemēram, attiecīgā ražojuma ražotāji ir tiesīgi saņemt subsīdiju un ka programma joprojām ir spēkā vai nodrošina ieguvumu. Prasītais pierādījumu līmenis būs atkarīgs no attiecīgās lietas faktiem un no tā, cik daudz informācijas ir pamatoti pieejams sūdzības iesniedzējam.
(402)
ĶV apgalvoja, ka ar paziņojumu par procedūras sākšanu ir pārkāpts SKPN 22. panta 2. punkta iii) apakšpunkts, argumentējot, ka vienkārša dažādu programmu nosaukumu atkārtošana nav to "apraksts". Komisija uzskata, ka subsidēšanas prakse, par kuru veicama izmeklēšana, paziņojumā par procedūras sākšanu tikusi pienācīgi aprakstīta, norādot attiecīgās shēmas, tādējādi SKPN 22. panta 2. punkta iii) apakšpunkts nav pārkāpts.
(403)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nepamatoti sāka procedūras par vairākām subsīdiju programmām, jo tā aplūkojusi sūdzību "holistiski" jeb "kopumā", nevis katru programmu atsevišķi; ĶV valdība arī apgalvoja, ka citu izmeklēšanas iestāžu konstatējumi par vairākām programmām kā tādi nav pietiekami pierādījumi procedūras sākšanai. Kā skaidrots iepriekš (skat. 400. apsvērumu), Komisijas dienesti ir pārbaudījuši katru programmu. Tas, cik lielā mērā citu iestāžu konstatējumi par konkrētu programmu ir pietiekami pierādījumi procedūras sākšanai, ir atkarīgs no katras lietas atsevišķi un arī no tā, kāda cita veida infromācija ir pamatoti pieejama sūdzības iesniedzējam.
(404)
ĶV (citējot ASV apsvērumus GOES lietā (92)) apgalvoja, ka OTI ražotāju "atbalstāmais" statuss valdības plānošanas dokumentos varēja tikt izmantots "vispārīgi", lai parādītu īpašās iezīmes. Tas neatbilst realitātei. Tiesību akti, ar kuriem OTI ražotājus klasificē kā "atbalstāmus" (93) (un no tā izrietošās sekas) nav (kā norāda ĶV) "vispārīga informācija par valdības politiku, kura nav saistīta ar attiecīgo programmu". Tā kā attiecīgie tiesību akti skaidri ierobežo konkrētu uzņēmumu piekļuvi (vai sniedz preferenciālu ieguvumu), tiem acīmredzami ir ļoti tieša saikne ar attiecīgo programmu.
(405)
ĶV apgalvoja, ka ir jābūt pierādījumiem par pašreizējo ieguvumu no subsīdijas programmas, un apstāklis, ka programmas ir kompensētas citās lietās, ir nepietiekams pamatojums, jo šādi konstatējumi attiecas uz citu IP. Netiek apstrīdēts tas, ka subsīdijai IP jārada ieguvums, lai to varētu kompensēt, un ka sūdzības iesniedzējiem jācenšas sniegt šādus pierādījumus. Tomēr procedūras sākšanas nolūkos pierādījumi par programmas izmantošanu pietiekami nesenā perioda var būt ļoti būtiski, piemēram, ja nav publiski pieejamas informācijas, ka programma ir pārtraukta vai grozīta. ĶV atsauce uz GOES darba grupu (94) (uz darba grupas ziņojuma 7.72. punktu) ir neskaidra, jo tas attiecas uz situācijām, kad ir "skaidrs", ka patlaban subsidēšana nenotiek, bet konkrētajā gadījumā tā nav.
(406)
ĶV apgalvoja, ka, lai sāktu procedūru, ir jābūt pierādījumiem, ka dažiem attiecīgā ražojuma ražotājiem faktiski ir piešķirts ieguvums no programmas. Šo apgalvojumu nevarēja pieņemt. Ne pamatregulā, ne SKPN 11. panta 2. punktā nav paredzēta prasība, saskaņā ar kuru jāsniedz "pietiekami pierādījumi par subsīdijas esamību [. .]" vai skaidri pierādījumi par to, ka daži ražotāji faktiski izmanto programmu. Tā kā liela daļa informācijas par subsīdijas ieguvumu (piemēram, nodokļu atbrīvojumi, dotācijas, preču nodrošināšana) nav pieejama publiski, sūdzības iesniedzēji bieži vien nespēj ar pārliecību noteikt, ka subsīdija radījusi ieguvumu attiecīgā ražojuma ražotājiem. Šādās situācijās sūdzības iesniedzējam jāsniedz labākie pieejamie pierādījumi, ar ko apliecina, ka, piemēram, attiecīgā ražojuma ražotāji ir tiesīgi saņemt subsīdiju un ka programma joprojām ir spēkā vai nodrošina ieguvumu. Prasītais pierādījumu līmenis būs atkarīgs no attiecīgās lietas faktiem un no tā, cik daudz informācijas ir pamatoti pieejams sūdzības iesniedzējam. Ieviešot šādu prasību sūdzības iesniedzējiem, faktiski necaurskatāmām sistēmām tiktu radītas priekšrocības pār caurskatāmākām sistēmām, ar kurām piešķir tāda paša veida subsīdiju.
(407)
ĶV apgalvoja, ka Komisija neatvēlēja ĶV "saprātīgu termiņu", lai iesniegtu saskaņā ar SKP nolīguma 12. panta 7. punktu vajadzīgo informāciju. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav devusi ĶV "visas iespējas" rakstiski iesniegt visus attiecīgos pierādījumus saistībā ar izmeklēšanu saskaņā ar SKP nolīguma 12. pantu. Šie argumenti ir noraidāmi, jo Komisija atvēlēja ĶV saprātīgu termiņu un visas iespējas iesniegt attiecīgo informāciju saskaņā ar PTO un pamatregulas noteikumiem. Komisija norāda, ka tā piešķīra īpaši labvēlīgus pagarinājumus atbilžu sniegšanas termiņam uz sākotnējo anketu, pagarinot kopējo atbilžu sniegšanas termiņu no 37 dienām līdz gandrīz diviem mēnešiem. Ņemot vērā nepilnību procesu, ĶV, lai sniegtu pieprasīto informāciju, bija vairāk nekā trīs mēneši no procedūras sākšanas. ĶV arī tika piedāvāta iespēja sniegt trūkstošo informāciju līdz pārbaudes apmeklējuma laikam. Komisija arī norāda, ka "saprātīgs termiņš" jāaplūko procedūras kontekstā, jo Komisijai saskaņā ar antisubsidēšanas regulu ir uzdots pabeigt izmeklēšanu 13 mēnešu termiņā. Atvēlot arvien garākus termiņus, kā to pieprasīja ĶV, neizbēgami tiktu ietekmēta Komisijas iespēja rīkoties nekavējoties, lai ievērotu attiecīgos termiņus, kas paredzēti tiesību aktos.
(408)
ĶV atsaucās arī uz savu palīdzības pieprasījumu Komisijai, sagatavojot atbildes uz anketas jautājumiem, ko saskaņā ar ĶV viedokli Komisija liedza. Tas neatbilst realitātei, jo ĶV palīdzības pieprasījums bija tik plašs un visaptverošs (proti, tas aptvēra katru anketas un papildinājumu jautājumu), ka Komisija spēja piedāvāt ĶV palīdzību vien saistībā ar konkrētām problēmām, ar kurām ĶV saskārās, sniedzot atbildes, nevis ar katru atsevišķu jautājumu. ĶV nolēma nepieņemt šo palīdzības piedāvājumu. Komisija arī norāda, ka saskaņā ar SKPN 12. panta 11. punktu pieprasītajai palīdzībai jābūt "praktiski iespējamai", kas saistībā ar plašiem un visaptverošiem pieprasījumiem nav iespējams, ievērojot neiedomājami liela sloga uzlikšanu izmeklēšanas iestādei, īpaši ņemot vērā apstākli, ka anketa ir pašizskaidrojoša. Komisija norāda, ka ĶV ir liela pieredze ar antisubsidēšanas izmeklēšanām, un tā izmanto ārštata juristu pakalpojumus.
(409)
Attiecībā uz sūdzībā ietvertajām subsīdiju programmām, kuras izlasē iekļautie eksportētāji neizmantoja, ĶV apgalvoja, ka tā Komisijas atvēlētajā laikā nespēja sniegt pieprasīto informāciju par visām minētajām programmām, jo tērauda rūpniecība ir sadrumstalota. ĶV arī apgalvoja, ka līdz pat procedūras beigu posmam no Komisijas sniegtās informācijas nebija saprotamas iespējamās sekas saistībā ar pieprasītās informācijas nesniegšanu par minētajām programmām, jo tās attiecās uz uzņēmumiem, kuri netika iekļauti izlasē. Sākumam Komisija norāda, ka ĶV pozīcija ir nekonsekventa, jo apgalvojums par to, ka tai nepietika laika sniegt atbildes atvēlētajā termiņā, šķiet, ir pretrunā tās apzinātai izvēlei nesniegt atbildes par visām programmām, kuras izlasē iekļautie eksportētāji neizmantoja, jo ĶV it kā nebija sapratusi Komisijas pieprasījuma mērķi un sekas, kas izriet no atteikuma sniegt pieprasīto informāciju. Jebkurā gadījumā, kā minēts iepriekš (skat. 407. apsvērumu), Komisija piešķīra ĶV vairākus termiņu pagarinājumus, lai tā varētu sniegt pieprasīto informāciju par visām programmām. Tādējādi kopumā atvēlētais laiks (proti, vairāk nekā trīs mēneši, ievērojot nepilnību procesu) bija vairāk nekā pietiekams, lai sniegtu pieprasīto informāciju. ĶV savās piezīmēs skaidri atzīst, ka tā ir ieņēmusi minēto pozīciju, saskaņā ar kuru tai nevajadzēja saņemt pieprasījumu sniegt informāciju par šīm pārējām programmām, un to apliecina apstāklis, ka tā pat nemēģināja iesniegt daļējas vai nepilnīgas atbildes, lai izrādītu vēlmi sadarboties izmeklēšanā, bet vienkārši šajā sakarā nesniedza informāciju nemaz.
(410)
Komisija arī nevar pieņemt ĶV argumentu, ka tā nebija sapratusi, kādas ir sekas informācijas nesniegšanai par programmām, kuras izlasē iekļautie eksportētāji neizmantoja. Patiesībā kopš procedūras sākuma Komisija vairākkārt skaidroja šīs sekas. Konkrētāk, nesadarbošanās sekas ir skaidri norādītas atsaucē uz pamatregulas attiecīgajiem noteikumiem paziņojumā par procedūras sākšanu un anketas sākumlapā. Komisija arī sniedza izvērstas atbildes par atlases mērķi un vajadzību ĶV sniegt pieprasīto informāciju, ievērojot lielu nesadarbošanās līmeni un individuālā režīma pieprasījumu iespējamās pārbaudes, 2012. gada 19. marta, 11. aprīļa, 4. maija (vēstule par nepilnībām), 7. jūnija (vēstule par pirmspārbaudes apmeklējumu) un 14. augusta vēstulē. Tādējādi nebija iespējams, ka ĶV nezināja vai pārprata nesadarbošanās sekas saistībā ar šīm programmām, ko neizmantoja izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji. Būtībā var spriest, ka ĶV ir ignorējusi to, ka tai kā iespējamo subsīdiju shēmu piešķīrējai bija jāsadarbojas un jāsniedz informācija par visām subsīdiju shēmām, kuras, iespējams, bija pieejamas saistībā ar izmeklējamo ražojumu.
(411)
ĶV arī minēja vairākus argumentus par pārbaudes procesu un pārbaudes apmeklējumu kā tādu. ĶV izteica iebildumus, ka no Komisijas pirmspārbaudes vēstules nevarēja izsecināt attiecīgās informācijas pārbaudes mērogu, un iesniedza sūdzību, apgalvojot, ka Komisija atteicās sniegt pārbaudes sīkāku izklāstu. Papildus ĶV apgalvoja, ka tai bija tiesības vismaz uz pārbaudes iespējamās darbības jomas "sašaurināšanu" (piemēram, iepriekš rakstiski iesniedzot visus jautājumus, ko Komisijas ierēdņi grasās uzdot) (95), bet šī pārbaude saskaņā ar ĶV viedokli nevarēja būt pilnīga, ņemot vērā īso apmeklējuma laiku. Komisija noraida pēdējo ĶV argumentu, jo ne PTO SKPN, ne ES antisubsidēšanas pamatregulā nav juridiskā pamata piešķirt tiesības, saskaņā ar kurām tiek sašaurināta apmeklējuma darbības joma. Neviena PTO nolēmumā nav norādīts, ka šādas tiesības varētu pastāvēt.
Attiecībā uz citiem ĶV argumentiem Komisija norāda, ka tā 2012. gada 7. jūnijā nosūtījusi sīku pirmspārbaudes vēstuli, skaidri izklāstot i) ierosināto grafiku, par ko iepriekš ar ĶV tika panākta neoficiāla vienošanās, ii) pārbaudes apmeklējuma mērķi, iii) apmeklējuma darbības jomu, saturu un priekšmetu un iv) iespējamo faktu izmantošanu, kas pieejami par programmām, kuras izlasē iekļautie eksportētāji neizmantoja. Lai ierobežotu attiecīgo ĶV ierēdņu klātbūtnes nepieciešamību, tajā arī norādīja, kurās dienās katra no programmām tiks izskatīta. Bez tam Komisija pilnvērtīgas sadarbības garā, lai apmierinātu ĶV sīkākas informācijas pieprasījumus par pārbaudes apmeklējumiem, izdarīja vairāk par minēto, ļoti īsā laikā pēc pieprasījuma tiekoties ar ĶV pārstāvjiem, lai sniegtu lūgtos skaidrojumus par pārbaudes apmeklējumu aspektiem. Pēc šā apmeklējuma Komisija sniedza rakstisku informāciju, vairākos e-pastos atbildot uz ĶV papildu skaidrojumu pieprasījumiem. Tādējādi Komisija darīja visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka pārbaudes apmeklējums norit veiksmīgi, tomēr, šķiet, ĶV ir ignorējusi visus šos centienus.
3.4.1.2. Karsti velmēta un auksti velmēta tērauda (KVT un AVT) nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(412)
ĶV apgalvoja, ka Komisijai bija jāveic valsts iestādes esamības "robežvērtības" noteikšana, pirms tā ĶV anketas B papildinājumā pieprasījā informāciju par konkrētiem darījumiem. Šo apgalvojumu nevarēja pieņemt, jo tas būtu nepraktiski šādā veidā nošķirt izmeklēšanu divos posmos, jo Komisijai būtu jāiesniedz divi atsevišķi informācijas pieprasījumi un jāveic divi atsevišķi pārbaudes apmeklējumi Ķīnā. Papildus resursu slogam, praksē tas nozīmētu, ka pabeigt izmeklēšanu termiņos būtu gandrīz neiespējami. Jebkurā gadījumā visi pierādījumi (tostarp darījumu dati par cenām un daudzumiem) var būt saistīti ar valsts iestādes noteikšanu.
(413)
ĶV apgalvoja, ka saistībā ar atbilžu nesniegšanu uz B papildinājuma jautājumiem par VPU, kuri apgādā OTI ražotājus ar KVT un AVT, nedrīkst tikt piemērots pamatregulas 28. pants, un apstāklis, ka Komisija izmantoja pieejamos faktus, ir SKPN 12. panta 7. punkta pārkāpums. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pieprasīja, lai B papildinājumu aizpildītu daudzi uzņēmumi, uz kuriem neattiecas izmeklēšana. Šis apgalvojums ir jānoraida. Komisija izstrādāja B papildinājumu tā, lai pārbaudītu sūdzībā ietvertos apgalvojumus, un tas tika īstenots saskaņā ar PTO Apelācijas institūcijas konstatējumiem lietā DS379, kurā paredzētas konkrētas pamatnostādnes valsts iestādes noteikšanai. ĶV apgalvojums, ka "B papildinājums attiecas ne tikai uz VPU", neatbilst realitātei. Sākotnēji Komisija tiešām lūdza visiem KVT/AVT ražotājiem aizpildīt B papildinājumu, tomēr, saņemot ĶV atbildes uz anketas jautājumiem, Komisija, lai ĶV atvieglotu darbu, atbildot uz B papildinājuma jautājumiem, savērsa pieprasījumu, attiecinot to tikai uz iesaistītajiem VPU (96). Neraugoties uz šiem Komisijas centieniem, ĶV un VPU neatbildēja uz B papildinājuma jautājumiem, lai gan bija skaidrs (sevišķi no sūdzības), ka uz VPU, kuri nodrošina KVT/AVT ražotājiem-eksportētājiem, šī izmeklēšana attiecas.
(414)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisijai nebija citas izvēles kā vien piemērot pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumus, un tie tika piemēroti pilnīgā saskaņā ar SKPN 12. panta 7. punktu.
(415)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas izmantotie pieejamie fakti neļauj izdarīt secinājumu, ka minētās tērauda rūpniecības "pamatnostādnes" ir juridiski saistošas. Galvenais tērauda rūpniecības plānošanas dokuments, pamatojoties uz kuru Komisija ir balstījusi savu atzinumu par valsts iestādes esamību, ir NDRC Rīkojums Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika". Komisija uzdeva konkrētu jautājumu par NDRC rīkojumu juridisko statusu, un ir apstiprināts, ka NDRC rīkojumiem Ķīnas tiesību aktos ir juridiski saistošu aktu statuss, jo tie ietilpst vienā no četrām Ķīnas tiesību aktu kategorijām. Tāpēc šis apgalvojums ir pretrunā attiecīgajai informācijai par šo lietu.
(416)
ĶV arī apgalvoja, ka tirgus izkropļojums, ko Komisija konstatējusi tērauda rūpniecībā, neattiecas uz KVT/AVT ražotāju valsts iestādes noteikšanu un ka valsts iestādes noteikšana bija jāveic konkrēti attiecībā uz struktūrām, kuras piegādā KVT/AVT divām izlasē iekļautajām ražotāju-eksportētāju grupām, nevis visiem VPU, kuri vispār ražo KVT/AVT Ķīnā. Kā norādījusi ĶV, ja Komisijai nav pieejama informācija par šīm struktūrām, tā nevar veikt noteikšanu; pretējā gadījumā tiktu izdarīts nepieļaujami nelabvēlīgs slēdziens. Komisija šim apgalvojumam nepiekrīt. Tirgus izkropļojuma esamība ir svarīgs, lai gan nenoteicošs, analīzes faktors. "Valsts iestādes" konstatējums, ko šīs procedūras kontekstā izdarīja Komisija, attiecas uz visiem KVT/AVT ražotājiem, kuri pilnībā vai daļēji pieder valstij, jo to izdarīja, pamatojoties uz pierādījumiem par plašiem politikas un nozares mēroga faktoriem, nevis uz konkrētu uzņēmumu noteikšanu. Uz valstij piederošām struktūrām, kuras piegādā KVT/AVT diviem izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, skaidri attiecas valsts iestādes konstatējums, tādējādi netika uzskatīts par nepieciešamu veikt konkrētu noteikšanu, kas attiektos vienīgi uz tām. Jebkurā gadījumā, atbildot uz Komisijas anketas jautājumiem, ĶV nesniedza informāciju, kas varētu līdzēt konkrētu uzņēmumu noteikšanai.
ĶV arguments, ka Komisija nevar veikt noteikšanu, jo nav "reālo faktu" attiecībā uz konkrētiem attiecīgajiem VPU, nozīmētu, ka ĶV iegūtu no nesadarbošanās (jo tā atteicās sniegt "faktus") un tādējādi iegūtu "labvēlīgāku" rezultātu nekā tad, ja tā būtu sadarbojusies, kas ir pretrunā nelabvēlīgajam slēdzienam.
(417)
ĶV iebilda, ka Komisija to informējusi par "pienākumu uzticēšanas un norīkošanas" analīzi vien galīgo konstatējumu izpaušanas posmā, un tādējādi tās tiesības uz aizstāvību ir pārkāptas. Tomēr Komisija agrākā izmeklēšanas posmā nevarēja zināt, ka tā nonāks pie šāda secinājuma. Šis konstatējums izriet no visas informācijas un datiem, kas savākti procedūrā, un tas tika izpausts, tiklīdz tika izdarīta galīgā noteikšana, tas ir, laikā, kad tika izpausti galīgie konstatējumi. Sūdzībā tika apgalvots, ka valsts subsīdijas bija saistītas ar VPU preču piegādi. Izmeklēšanā atklāja, ka attiecīgā vadības politika, kas sākotnēji attiecās uz VPU, tika piemērota arī attiecībā uz privātstruktūrām, no kā izrietēja secinājums par valdības īstenoto pienākumu uzticēšanu un norīkošanu.
(418)
ĶV apgalvoja, ka Komisijas apspriestie fakti nekādā gadījumā nepamato secinājumu, ka valsts visām privātām iestādēm, kas darbojas tērauda rūpniecībā, uztic pienākumus vai norīko tās sniegt kompensējamas subsīdijas. Šis apgalvojums ir noraidāms. Analīzē attiecībā uz pienākumu uzticēšanu un norīkošanu Komisija atsaucās uz vairākiem valdības plāniem un politikas dokumentiem, citējot šo dokumentu sadaļas, kas liecina par tiešu saikni starp valdību un privāto tērauda ražošanas uzņēmumu rīcību, un pamatoja šo konstatējumu, sniedzot piemērus par šo privāto uzņēmēju darbībām.
(419)
ĶV apgalvoja, ka Komisija, veicot analīzi par pienākumu uzticēšanu un norīkošanu, nav nošķīrusi valdības rīcības sekas no valdības rīcības nodoma. Arī šis apgalvojums ir noraidīts. Komisija konstatēja valdības politikas esamību tērauda rūpniecības atbalstam un politiku, saskaņā ar kuru valsts iestādes (VPU) nodrošina KVT/AVT par cenām, kas zemākas par tirgus cenām. Papildus tika konstatēts, ka šīs politikas rezultātā (izmantojot VPU dominējošo stāvokli un KVT/AVT eksporta novēršanu) faktiski privātie ražotāji bija spiesti apgādāt OTI rūpniecību, nosakot tādas pašas cenas kā VPU, proti, zemākas par tirgus cenām. Vēl jo vairāk ir pierādījumi, ka privāto piegādātāju cenas ir nepārprotami saistītas ar VPU cenām. Tāpēc Komisija konstatēja, ka viens no politikas mērķiem bija norīkot privātās istādes un uzticēt tām pienākumus ievērot tādu pašu praksi kā VPU. Tas ir klasisks gadījums, kad pati valdība ar VPU starpniecību īsteno savas pilnvaras pār privātiem piegādātājiem. Šai politikai ir visi vajadzīgie elementi saistībā ar pienākumu uzticēšanu un norīkošanu, proti, "valdības rīcību", kas "vērsta uz konkrētu personu" un kuras "mērķis ir konkrēts uzdevums vai pienākums". Ilustrējot valdības nodomus, saskaņā ar konkrētiem Rīkojuma Nr. 35 noteikumiem uzņēmumi, kuri nerīkojas saskaņā ar attiecīgajā rīkojumā aprakstīto politiku, tiek sodīti. Tas liecina, ka ĶV ir nodoms vadīt visu tērauda rūpniecību konkrētā virzienā un ka gadījumā, ja ir uzņēmumi, kas neievēro šo nodomu, tiem jāsaskaras ar šādas rīcības sekām.
(420)
Saskaņā ar ĶV viedokli Komisija nav pierādījusi, ka ĶV ir izstrādājusi politiku OTI nozares nodrošināšanai ar KVT un AVT un ka Komisija nav izdarījusi secinājumu šajā sakarā. Šis apgalvojums ir noraidāms. Kā izklāstīts 49.-72. apsvēruma analīzē, VPU, kas Ķīnas OTI ražotājiem piegādā KVT/AVT, ir valsts iestādes un groži ir ĶV rokās, un ir skaidrs, ka tie nodrošina OTI ražotājus-eksportētājus ar KVT/AVT. Tika arī konstatēts, ka šo izejvielu cenas neatspoguļo tirgus vērtības. Tāpēc tiek secināts, ka ĶV, izmantojot šos VPU, īsteno politiku, saskaņā ar kuru tiek nodrošināts lēts KVT un AVT.
(421)
ĶV apgalvoja, ka Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka pastāv visaptveroša valdības kontrole pār tērauda ražošanas nozari kopumā un ka uz tērauda rūpniecību attiecas konkrētas pamatnostādnes, tomēr tā nav secinājusi, ka OTI nozares nodrošināšana ar tēraudu par cenām, kas zemākas par tirgus cenām, ir šīs politikas mērķis. Šis apgalvojums ir noraidāms. Kā paskaidrots iepriekš 419. apsvērumā, Komisija konstatēja, ka valdības politika ir saistīta ar nodomu norīkot privātos piegādātājus ievērot cenas, kas zemākas par tirgus cenām, saskaņā ar VPU praksi.
(422)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nav izdarījusi konstatējumu par to, ka ir konkrēts ĶV nodoms sniegt faktisko finansiālo ieguldījumu šajā lietā, kas saistīta ar KVT un AVT nodrošināšanu, kā norādīts AI ziņojumā "ASV - Izmeklēšana par kompensācijas maksājumu saistībā ar Korejas izcelsmes DRAMS" (97). Šis apgalvojums ir noraidāms. Attiecīgā valdības rīcība balstās uz valdības politiku, kas paredzēta privāto piegādātāju norīkošanai ievērot VPU praksi nodrošināt cenas, kas zemākas par tirgus cenām. Tas nav valdības iejaukšanās "sekas" vai "blakusprodukts"; tas ir valdības mērķis. Ir skaidrs, ka šajā gadījumā privātie KVT/AVT piegādātāji neīsteno "brīvo izvēli" tirgū, jo tirgus darbība ir izkropļota ar VPU dominējošo stāvokli un KVT/AVT eksporta novēršanu.
(423)
ĶV apgalvo, ka Komisija nav izdarījusi konstatējumus par faktiskajām privātajām iestādēm, kas nodrošinājušas KVT/AVT izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. Šis apgalvojums ir noraidāms. Attiecībā uz valsts iestādēm Komisija veica nozares mēroga uzticēšanas un norīkošanas noteikšanu, kas attiecas uz visiem privātajiem piegādātājiem. Tā kā attiecīgo vadības politiku piemēro visām šādām struktūrām, nav vajadzības veikt konkrētu uzņēmumu noteikšanu.
(424)
ĶV apgalvoja, ka Komisija noraidīja ĶV pierādījumus par Ķīnas KVT un AVT produkcijas daļu, ko nodrošina VPU. ĶV sniegto tabulu šajā ziņā nevar uzskatīt par pierādījumiem. ĶV atteicās sniegt empīriskos datus par šo tabulu pirms pārbaudes un tās laikā, un tādējādi to nevar uzskatīt par ticamu informāciju. Šajā nolūkā Komisija izmantoja Pasaules tērauda ražošanas jaudas reģistra informāciju, kas ir vispārpieņemts standarts pasaules tērauda rūpniecībā.
(425)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nav sniegusi paskaidrojumus, kādēļ KVT un AVT pasaules tirgus cenas ir vispiemērotākais standarts, un atsaucās uz AI nolēmumu lietā "ASV - Skuju koku koksne IV", ka ārpusvalsts standartam "jāattiecas, jāatsaucas vai jābūt saistītam ar valdošajiem tirgus apstākļiem nodrošināšanas valstī un jāatspoguļo cena, kvalitāte, pieejamība, tirgojamība, transportēšana un citi pirkšanas vai pārdošanas nosacījumi". ĶV arī apgalvoja, ka "valdības dominējošais stāvoklis" nevar mīkstināt šo judikatūru, jo gadījumā, ja tā būtu, ārpusvalsts standarts nebūtu pieejams vispār. ĶV apgalvoja, ka Komisija nav izpildījusi SKPN 14. panta prasības. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Kā skaidrots iepriekš 49.-97. apsvērumā, Komisija ir konstatējusi dominējošu tirgus nosacījumu izkropļojumu Ķīnā. Tā kā tēraudu līdzīgos ražošanas procesos ražo un tirgo visā pasaulē, vispamatotākais ārējais standarts ir pasaules cenas, jo gadījumā, ja Ķīnā būtu normāla tirgus situācija bez izkropļojumiem, visticamāk cenas tiktu pielāgotas pasaules cenām. ĶV sniedza ļoti maz informācijas par Ķīnas tērauda tirgu, lai gan Komisija to konkrēti pieprasīja. Ķīna arī nepiedāvāja citu standartu, izņemot valsts iekšējo standartu, kas nebija piemērots konstatēto tirgus izkropļojumu dēļ.
ĶV apgalvoja, ka Komisija pamatojusi īpašo iezīmju konstatējumu attiecībā uz KVT/AVT nodrošināšanu par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, vien ar sūdzības iesniedzēju tautoloģisku izteikumu sūdzībā, un ar to nepietiek, lai tiktu ievērotas SKPN prasības. Šis apgalvojums ir noraidāms. KVT un AVT izmanto kā izejvielas ierobežots uzņēmumu skaits, jo uzņēmumi daudzās nozarēs neizmanto šos izstrādājumus. ĶV savā atbildē uz anketas jautājumiem apstiprināja, ka tikai ierobežots nozaru skaits izmanto KVT un AVT. ĶV neapstrīdēja šo faktu piezīmēs par galīgajiem konstatējumiem. Tādējādi tiek apstiprināts, ka šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē (sal. SKPN 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts).
3.4.1.3. Preferenciāli aizdevumi un procentu likmes OTI rūpniecībai
(426)
ĶV apgalvoja, ka bankām nav jāievēro rūpniecības pamatnostādnes, valdība tām nediktē atsevišķus darījumu lēmumus un valdībai nav dominējošs stāvoklis banku nozarē. Šāds apgalvojums nav pieņemams. Saskaņā ar Rīkojuma Nr. 35 24. un 25. pantu aizdevumus nodrošina tikai tiem uzņēmumiem, kas ievēro valsts dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politiku, tādējādi ĶV apgalvojums, ka bankām nav jāievēro rūpniecības politika, ir pretrunā šiem pierādījumiem. Šie noteikumi nepārprotami ierobežo to, kurus uzņēmumus var/nevar finansēt bankas. Arī apgalvojums, ka valdība nedominē banku nozarē ir noraidāms. Šajā ziņā jānorāda, ka ĶV sniedza ļoti ierobežotu informāciju par īpašumtiesību struktūru banku nozarē, apgalvojot, ka tās rīcībā nav šādas informācijas, lai gan saskaņā ar Komercbanku likuma 24. pantu visām bankām jāiesniedz šāda infromācija Ķīnas Banku regulatora komisijai (valsts aģentūra, ko pilnvarojusi Valsts padome). Pārējā informācija par dokumentiem, kas minēti šajā regulā, ļauj secināt, ka banku nozari Ķīnā patiešām dominē Ķīnas valdība (skat. iepriekš 166.-169. apsvērumu).
Papildus šajā regulā minētajiem avotiem, SVF valsts ziņojumā par Ķīnu Nr. 11/321 (2011. gada novembris) norādīts, ka valsts arī tieši un netieši iesaistīta finanšu nozarē, un ieteikts pārorientēt valdības lomu un pienākumus finanšu nozarē no banku sistēmas izmantošanas plašu valdības politikas mērķu sasniegšanai, ļaujot balstīt lēmumus par finansējuma piešķiršanu uz komerciāliem mērķiem (98) (99).
(427)
ĶV apgalvoja, ka, lai arī ĶV adresētas anketas A papildinājuma prasības netika ievērotas, tam nevajadzēja būt par iemeslu pieejamo faktu izmantošanai, jo Komisijai nevajadzēja uzdot ĶV sniegt iekšējus, jutīgus, konkrētu darījumu datus attiecībā uz bankām, daudzas no kurām nekādā veidā nebija valsts īpašumā. Kā paskaidrots 426. apsvērumā, lai arī ĶV ir piekļuve vismaz daļai pieprasītās informācijas, tā atteicās sniegt jebkādas atbildes uz A papildinājuma jautājumiem. Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka, ņemot vērā faktu, ka ĶV atteicās sniegt Komisijai jebkādus datus par īpašumtiesībām, daudzu banku gadījumā Komisijai nebija informācijas par to, vai tās pieder valstij.
(428)
Attiecībā uz atsevišķiem ĶTB apkārtrakstiem ĶV apgalvo, ka attiecīgo apkārtrakstu publiski pieejami satura kopsavilkumi un ĶTB darbinieku liecības ir pietiekams informācijas avots, lai aizstātu ĶTB faktiskos apkārtrakstus, un nav jāizmanto pieejamie fakti, ņemot vērā apstākli, ka ĶV tos nesniedza. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija, atsaucoties uz pamatregulas 28. pantu, saskaņā ar kuru var neņemt vērā tikai to informāciju, kas ir nepatiesa vai maldinoša, ir noraidījusi godprātīgi sniegto informāciju, t.i., ĶTB ierēdņa liecības un attiecīgo apkārtrakstu rezumējumu. Turklāt ĶV apgalvoja, ka Komisija nav pamatojusi konstatējumus ar pieejamajiem reālajiem faktiem vai sniegto informāciju, bet drīzāk uzlika pienākumu ĶV pierādīt, ka situācija, kas izmeklēta lietā par krītoto papīru, vairs nav aktuāla. Šajā gadījumā, kā norādījusi ĶV, konstatējumi lietā par krītoto papīru nav pat pretrunā ĶV sniegtajai informācijai, jo tās pamatā bija informācija, kas attiecās uz citu laika posmu.
Attiecībā uz ĶTB sniegtajiem izrakstiem, tīmekļa vietni un ĶTB darbinieka liecībām jānorāda, ka tos nevarēja pārbaudīt, neizmantojot avotdokumentus, t. i., konkrētos apkārtrakstus. Komisija neizprot, kāpēc, no vienas puses, ĶV uzskata šos dokumentus par konfidenciāliem, bet, no otras puses, kopsavilkuma saturs esot publicēts ĶTB tīmekļa vietnē. Konstatējumi lietā par krītoto papīru ir cieši saistīti ar šo lietu. Tam, ka informācija attiecas uz atšķirīgu laika posmu, ir ierobežota nozīme, jo fakti lietas materiālos (ieskaitot sūdzību) liecina par to, ka attiecīgā prakse kopš tā brīža nav mainījusies. Attiecībā uz ĶV apgalvojumu, ka Komisija noveļ pierādīšanas slogu, jāatzīmē, ka konstatējumi lietā par krītoto papīru ir daļa no pierādījumu kopuma, ko ņem vērā, tomēr ĶV nav pienākuma tos "atspēkot". Sadarbība šādās izmeklēšanās ir divvirzienu process, un visas iesaistītās personas var sniegt pierādījumus vai argumentus, lai atspēkotu citus lietas materiālu pierādījumus.
(429)
Saskaņā ar ĶV viedokli Komisija nav konstatējusi to, ka ĶV standarta likmes atspoguļo nekomerciālu izkropļojumu (tādējādi pieņemot, ka procentu likmes Ķīnas tirgū kopumā nodrošina pienācīgu atlīdzību), un tas, ka pastāv mazākais procentu likmju līmenis par komerciāliem aizdevumiem kaitē nevis rada priekšrocības ražotājiem-eksportētājiem, kuri izmanto šādus aizdevumus. Ja ĶTB nebūtu noteikusi robežvērtības, šīs likmes varēja būt ievērojami zemākas. Šis arguments ir nevietā. Tas, ka ĶV (ĶTB) nosaka standarta likmes, pirmkārt, norāda uz nekomerciālu uzvedību. To apstiprina arī SVF 2011. gada novembra valsts ziņojumā Nr. 11/321 par Ķīnu (100), kurā norādīts uz procentu likmju noteikšanu.
(430)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nav novērtējusi izmeklēšanā iesaistīto ieinteresēto personu faktisko kredītspēju, kā tas izdarīts lietā par krītoto papīru. Atbildot uz šo apgalvojumu, izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju kredītspēja netika novērtēta, jo to jebkurā gadījumā ietekmē rūpniecības politika, valsts atbalsts un iejaukšanās. Tā kā tika konstatēts, ka finanšu sistēma Ķīnā ir izkropļota, tas būtu bezjēdzīgi. Lietā par krītoto papīru šāds kredītspējas novērtējums netika veikts.
(431)
ĶV arī iebilst pret noteikto BB kredītreitingu, jo tas esot "pilnīgi represīvs" un "jebkurā gadījumā Komisijas pamatojums šai izvēlei netika atklāts tādā veidā, lai to varētu pārbaudīt". Saskaņā ar ĶV viedokli, ja Komisija uzskata, ka Ķīnas standarts plus BB riska prēmija būtu attiecīgā likme, tai jāsniedz pamatojums šajā sakarā, balstoties uz konkrētiem ražotājiem un aizdevumiem. Šis apgalvojums ir noraidāms. Ņemot vērā izkropļojumus un to, ka bankas, kas piešķīra aizdevumus, nav veikušas OTI ražotāju kredītspējas vai riska pienācīgu novērtējumu, Komisija nevarēja izmantot atsevišķu ražotāju-eksportētāju nominālvērtības kredītreitingus (ja tādi vispār bija). Šajā gadījumā BB kredītreitings nav nelabvēlīgs ražotājiem-eksportētājiem, jo tas ir labākais tirgus reitings, kas nav investīciju reitings.
3.4.1.4. Zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(432)
Saskaņā ar ĶV viedokli Komisija esot atzinusi, ka, pamatojoties uz ĶV apgalvojumiem, saskaņā ar kuriem zemes izmantošanas tiesības tiek piešķirtas konkurences apstākļos, nav nepieciešams noteikt ārējo standartu. ĶV arī apgalvoja, ka visos paskaidrojumos par to, kāpēc ĶV apgalvojumi tika noraidīti, Komisija koncentrējās tikai uz ĶV pierādījumiem, nevis reāli pieejamajiem faktiem. ĶV lūdz Komisiju atklāt faktisko pamatojumu, saskaņā ar kuru tā izdarīja secinājumu, ka vietējo iestāžu cenas tika noteiktas patvaļīgi, t. i., tās neattiecās vai nebija saistītas ar rūpnieciskās zemes piedāvājumu un pieprasījumu.
ĶV izpratne par šo jautājumu nav pareiza. Komisija neuzskatīja, ka zemes izmantošanas tiesības tiek piešķirtas konkurences apstākļos. Komisija konstatēja, ka no 13 darījumiem ar zemes izmantošanas tiesībām, tikai sešos gadījumos esot bijis jānotiek vairāksolīšanai vai izsolei. Šajā sakarā attiecībā uz minētajiem sešiem gadījumiem sniegtie pierādījumi liecināja, ka konkursi nenotika konkurences apstākļos, jo tajos bija tikai viens piedāvājums/solījums, un cenu noteica iestādes. Komisija nesaprata ĶV pieprasījumus atklāt pieejamos faktus, ko izmantoja attiecībā uz zemes izmantošanas tiesību tirgus trūkumu noteikšanu, jo pieejamie fakti, lai noraidītu ĶV apgalvojumus šajā jautājumā, netika izmantoti, un analīzi šajā sakarā veica, pamatojoties uz ĶV un ražotāju-eksportētāju sniegto informāciju. Faktiskais pamatojums, ka cenas noteiktas patvaļīgi, ir izklāstīts iepriekš 114.-116. apsvērumā, proti, informācija par reālajiem darījumiem, ko iesniedza izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, infromācija par Pilsētu zemes novērtēšanas sistēmu un Rīkojumu Nr. 35.
(433)
Kā norādīja ĶV, Komisija nav noteikusi īpašās iezīmes saskaņā ar SKPN 2. panta 1. un 2. punktu un nav skaidri pamatojusi īpašo iezīmju noteikšanu, pamatojoties uz drošiem pierādījumiem, kā paredzēts SKPN 2. panta 4. punktā. Turklāt tā nav pamatojusi vajadzību balstīt atbalsta summu uz ārpusvalsts standartu un nav aprēķinājusi izvēlēto standartu saskaņā ar SKPN 14. panta d) apakšpunktu. Šie apgalvojumi bija jānoraida. Komisijas konstatējumu pamatā par īpašajām iezīmēm ir fakts, ka visi uzņēmumi, kuri neievēro valsts noteikto rūpniecības politiku, tiek izslēgti no zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas procesa, cenas bieži vien patvaļīgi nosaka iestādes un valdības prakse nav skaidra vai caurskatāma. Ārpusvalsts standarta izmantošana ir paskaidrota un pamatota iepriekš 109., 118. un 120.-121. apsvērumā. Ņemot vērā to, ka zemes izmantošanas tiesību tirgus Ķīna ir izkropļots, valsts iekšējo standartu nevarēja izmantot, kā to ierosināja ĶV. Komisija nepiekrīt apgalvojumam, ka standartu neaprēķināja saskaņā ar SKPN 14. panta d) apakšpunktu. Taivānas standarts tika uzskatīts par labāko analogu, kas pieejams Komisijai, un tas ir saskaņā ar AI ieteikumiem (DS 379).
(434)
ĶV apgalvo, ka jebkurā gadījumā esot jāizmanto valsts iekšējais standarts, to balstot uz cenām, kuras maksā "neatbalstāmās" nozares Ķīnā. ĶV norādīja, ka tas esot jāizmanto jo īpaši tāpēc, ka, pirmkārt, atšķirību šajā sakarā nav, un ka subsīdijas summa būtu apaļa nulle. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam, un jebkurā gadījumā ĶV nav sniegusi informāciju par "neatbalstāmo" nozaru maksātajām zemes izmantošanas tiesību cenām, kuras teorētiski varētu tikt izmantotas standarta aprēķināšanai.
(435)
ĶV arī apgalvo, ka sūdzības iesniedzējs nav sniedzis norādes vai pierādījumus tam, ka zemes izmantošanas tiesības tika piešķirtas ierobežotam uzņēmumu lokam un ka Savienība nav izdarījusi pamatotu konstatējumu par to, ka zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas procesā tiek prioritizēti konkrēti/atbalstāmi uzņēmumi. Komisija ir izdarījusi konstatējumu, ka zemes izmantošanas tiesības tiek piešķirtas uzņēmumiem, kuri ievēro ĶV noteikto rūpniecības politiku saskaņā ar NDRC Rīkojumu Nr. 35 (skat. 116. apsvērumu).
(436)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nav veikusi rūpīgu pārbaudi, lai noteiktu standartu, kas attiecas vai ir saistīts ar situāciju Ķīnā, un ka Komisija nav darījusi visu iespējamo, lai noteiktu standartu, kas aptuveni atbilst tirgus apstākļiem, kas pastāvētu, ja tirgus nebūtu izkropļots; attiecīgajā gadījuma tā nav sniegusi atbilstošus skaidrojumus. Šis apgalvojums ir noraidāms. Komisija patiešām detalizēti izvērtēja vairākus rādītājus un veica Taivānas un ĶTR salīdzinājumu gan valsts, gan Ķīnas attiecīgo provinču līmenī. Komisija uzskata Taivānu (101) par atbilstošu standartu, ņemot vērā visu lietas materiālos iekļauto informāciju, t. i., i) ekonomikas attīstības līmeni un ekonomikas struktūru Taivānā un attiecīgajās Ķīnas provincēs un pilsētā (102), kurās nodibināti to ražotāju-eksportētāju uzņēmumi, kas sadarbojās, ii) abu šo Ķīnas provinču ģeogrāfisko tuvumu Taivānai, iii) augsti attīstīto infrastruktūras līmeni, kāds ir Taivānā un šajās divās Ķīnas provincēs, iv) ciešas ekonomiskas saites un pārrobežu tirdzniecību starp Taivānu un ĶTR, v) līdzīgu iedzīvotāju blīvumu šajās Ķīnas provincēs un Taivānā, vi) zemes gabalu līdzību un to darījumu līdzību, kurus izmanto attiecīgā standarta aprēķināšanai Taivānā un ĶTR, un vii) Taivānai un ĶTR kopīgās demogrāfiskās, valodas un kultūras iezīmes. Turklāt Dzjansu un Džedzjanas provinci ar Čuncjinas pilsētu uzskata par provincēm, kurās ir lielākā rūpniecības koncentrācija ĶTR. Lai gan IKP uz vienu iedzīvotāju Taivānā un abās Ķīnas provincēs un Čuncjinas pilsētā nav vienāds, šo Ķīnas provinču un Čuncjinas pilsētas IKP pēdējos gados ir strauji audzis, t. i., tas sāk tuvoties Taivānas IKP.
Turklāt jaunākie dati liecina, ka gan ĶTR kopumā, gan abās minētājās provincēs un Čuncjinas pilsētā IKP pieauguma temps ir straujāks nekā Taivānā (103), t. i., tas sāk tuvoties Taivānas IKP. Tomēr ir svarīgi norādīt, ka konkrētais salīdzinājums starp tādas valsts IKP, kas nav tirgus ekonomika (ĶTR), un attīstītas tirgus ekonomikas (Taivānas) IKP nav izšķirošais faktors, jo ir normāli, ka ekonomika, kas nav tirgus ekonomika, IKP ziņā atpaliek no funkcionējošas tirgus ekonomikas. Turklāt rūpnieciskās zemes piedāvājumu un pieprasījumu var ietekmēt daudzi citi faktori, piemēram, plānošanas noteikumi, vides politika. Faktiski jautājums ir par to, kādi būtu "dominējošie tirgus apstākļi" attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām ĶTR, ja tajā būtu funkcionējoša tirgus ekonomika, un, ņemot vērā visus pierādījumus, tie būtu ļoti līdzīgi Taivānas tirgus apstākļiem.
(437)
ĶV arī apgalvoja, ka Komisija savā aprēķinā izmantoja 50 gadu nolietojuma termiņu, bet ne visi attiecīgie līgumi par zemes izmantošanas tiesībām tika noslēgti ar 50 gadu termiņu. Tā nav patiesība. Visi zemes izmantošanas tiesību līgumi, kas tiek kompensēti šajā izmeklēšanā, tika noslēgti ar 50 gadu termiņu.
3.4.1.5. Programma elektroenerģijas piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(438)
ĶV apgalvoja, ka secinājumi par īpašajām iezīmēm ir "pilnīgi mākslīgi", jo to ekonomikas nozaru diapazons, kas maksā tarifu bez papildu maksas, Ķīnas ekonomikā ir lielais vairums. ĶV arī apšaubīja Komisijas konstatējumu par "reģionālajām" īpašajām iezīmēm, konkrētāk, secinājumu, ka šī subsīdija ir pieejama tikai tajās ģeogrāfiskajās teritorijās, kurās ir ražotāja-eksportētāja ražotnes. Kā norādījusi ĶV, sankcijas piemēro visās ģeogrāfiskajās teritorijās, kurās atrodas visi ražotāji-eksportētāji, un tādējādi nav pamata noteikt īpašās iezīmēs saistībā ar reģionalitāti. Šis apgalvojums ir noraidāms. Komisija atzīmē, ka ĶV, šķiet, pamato savas piezīmes tikai ar diferencētu cenu noteikšanas sistēmu kategorijām "atbalstāmi", "ierobežoti", "aizliegti" un "atļauti" uzņēmumi saskaņā ar Lēmumu Nr. 40. Tomēr Komisija pamatoja savus konstatējumus par īpašo elektroenerģijas cenu noteikšanas sistēmu plašākā Čuncjinas administratīvajā apgabalā, kur vienam no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās, ir ražotne. Šis eksportētājs gūst labumu no zemākiem elektroenerģijas tarifiem, kas īpaši piemērojami vienīgi ierobežotam uzņēmumu lokam konkrētās nozarēs (proti, ferosakausējumu ražotāji elektronisko krāšņu un mēslošanas līdzekļu ražošanas uzņēmumos) tajā pašā lielo rūpniecisko lietotāju kategorijā. Tādēļ Komisija secinājusi, ka zemākus elektroenerģijas tarifus piemēro tikai šim ļoti ierobežotam uzņēmumu lokam, kas pieder pie šīm konkrētajām nozarēm, kas tiesīgas saņemt atbalstu un ir de jure īpašas.
Attiecībā uz "reģionālajām" īpašajām iezīmēm 149. apsvērums neattiecas uz sankciju sistēmu, kā to savās piezīmēs norāda ĶV. Šajā apsvērumā skaidro, ka preferenciāli elektroenerģijas tarifi, ko piemēro ierobežotam uzņēmumu lokam, ieskaitot attiecīgā ražojuma ražotājiem, ir ierobežoti noteiktā ģeogrāfiskajā teritorijā (t. i., plašākā Čuncjinas pašvaldībā), kas ietilpst Ķīnas plašajā rietumu reģionā, kurš saskaņā ar tajā pašā apsvērumā minētajiem tiesību aktiem un 233. apsvērumu ir atbalstāms reģions. Kā minēts 149. apsvērumā, šie tiesību akti attiecas uz elektroenerģijas cenu noteikšanu kā vienu no instrumentiem, lai sasniegtu galveno mērķi, proti, veicināt attīstību šajā reģionā. Komisijas konstatējums, ka šī subsīdija ir arī reģionāla, ir apstiprināts.
(439)
ĶV apstrīdēja iepriekš 146. apsvērumā izklāstītos secinājumus par īpašajām iezīmēm, pamatojoties uz diferencētu cenu noteikšanas sistēmu starp kategorijām "atbalstāmi", "ierobežoti", "aizliegti" un "atļauti" uzņēmumi. ĶV atkārtoti skaidro, ka elektroenerģijas cenas starpība starp īpaši neatbalstāmiem projektiem un pārējiem projektiem ir sankcija vai uzcenojums, lai novērstu konkrētu projektu īstenošanu nevis piešķirtu "atlaides" atbalstāmiem projektiem. ĶV secina, ka Komisijai jāizdara konstatējums, kāda atlīdzība tiktu uzskatīta par pienācīgu, un šajā gadījumā Komisija ir pieņēmusi, ka sankcijas cena būtu atbilstoša atlīdzība. Šis apgalvojums ir noraidāms. Kā sīki paskaidrots iepriekš, Komisijas konstatējums par finansiālo ieguldījumu attiecas uz zemākiem elektroenerģijas tarifiem, kurus piemēro šim uzņēmumam, jo tas ir ierobežotā uzņēmumu lokā lielo rūpniecisko lietotāju kategorijā. Tādējādi ĶV argumenti nav svarīgi saistībā ar Komisijas konstatējumiem.
3.4.1.6. Citas ienākuma un nodokļu programmas, ko izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji neizmantoja un kas tiek kompensētas "atlikušās likmes" nolūkos
(440)
ĶV apgalvoja, ka Komisija nav konsekventi piemērojusi attiecīgos PTO noteikumus par atlasi, kas ietverti PTO antidempinga nolīgumā (t. i., 6. panta 10. punkts, 9. panta 2. un 3. punkts), jo atlases mērķis esot ierobežot izmeklēšanas jomu. Šis arguments bija saistīts ar PTO SKPN 19. panta 4. punktu, ar ko tiek ierobežota kompensācijas maksājuma summa ar subsīdijas summu, "kas tikusi konstatēta". ĶV secināja, ka gadījumā, ja Komisija neuzskatīja, ka subsidēšana tikusi pietiekami aptverta ar izvēlēto izlasi, risinājums būtu veidot izlasi no vairākiem uzņēmumiem. Pirmkārt, Komisija atzīmē, ka šai analoģijai starp atlasi antidempinga un antisubsīdiju izmeklēšanās ir noteikti ierobežojumi, jo atšķirībā no antidempinga izmeklēšanām kompensācijas maksājuma izmeklēšanās nav vispārēja noteikuma, ka katram eksportētājam nosaka individuālu maksājumu, un tā dēvētie "apkopotie" gadījumi ir viennozīmīgi atļauti. Turklāt atšķirībā no antidempinga lietām valdībai ir pienākums piedalīties un atbildēt kompensācijas maksājuma lietā, un valdība tādējādi ir nepārprotami iesaistīta visos "paraugos" kompensācijas maksājuma noteikšanas nolūkos. Citiem vārdiem sakot, valdība kā iespējamo subsīdiju piešķīrēja vienmēr tiek iesaistīta kompensācijas maksājuma izmeklēšanā, neatkarīgi no tā, kā tiek izmantota ražotāju-eksportētāju izlase.
(441)
Attiecībā uz ĶV piezīmi par to, ka jāveido "izlase no vairākiem uzņēmumiem", Komisija atzīmē, ka tieši tā tas noticis attiecīgajā lietā. Pēc tam, kad viens no eksportētājiem, kurš sākotnēji piekrita sadarboties, atteicās sadarboties, Komisija nolēma iekļaut izlasē citu eksportētāju. Tomēr drīz pēc tam, kad šo uzņēmumu informēja par iekļaušanu izlasē, tas paziņoja Komisijai, ka vairs negrasās sadarboties izmeklēšanā. Attiecīgi Komisija bija spiesta ierobežot izlasi, attiecinot to uz pārējiem diviem sākotnēji atlasītajiem eksportētājiem, kuri neatteicās sadarboties, lai izvairītos no jebkādas turpmākās kavēšanās, kas apdraudētu izmeklēšanas ātru pabeigšanu tiesību aktos noteiktajā termiņā. Komisija atzīmē, ka šo neveiksmīgo mēģinājumu iedragāja tikai un vienīgi eksportētāju uzvedība, un tas precīzi atspoguļo to, ka ĶV apgalvojums nav pamatots, jo tas nerisina problēmu saistībā ar uzņēmumiem, kuri, pirmkārt, nepiedalās atlasē, vai kuri atsakās no sadarbības, ja tiek izraudzīti atlasei.
(442)
Attiecībā uz pieejamo faktu izmantošanu, ĶV atsaucās uz SKPN 12. panta 7. punktu un citēja PTO judikatūru, saskaņā ar kuru lietas materiālos pieejamos faktus var izmantot tikai trūkstošas informācijas aizstāšanai un ka nesadarbošanās nepamato konstatējumus bez faktiskā pamatojuma. Komisija nesaprot šā apgalvojuma loģiku, ņemot vērā to, ka tā noteikšanā izmantoja lietas materiālos pieejamos faktus, kas ir atļauts saskaņā ar PTO noteikumiem un pamatregulu un ir pilnībā saskaņā ar attiecīgo PTO judikatūru. Kā atzinusi ĶV, konstatējumi lietā par krītoto papīru un vairākos ASV tirdzniecības ministrijas lēmumos ir labākie Komisijai pieejamie fakti, un tos izmanto tieši nolūkam aizstāt trūkstošo informāciju, kas nebija pieejama ĶV nesadarbošanās dēļ.
ĶV apstrīdēja šo faktu izmantošanu arī tāpēc, ka tie neatspoguļojot pašreizējo subsidēšanu un neesot arī tieši saistīti ar attiecīgo ražojumu. Komisija šajā sakarā atzīmē, ka attiecīgo subsīdiju programmu lielākā daļa attiecas uz vienreizējām subsīdijām (piemēram, dotācijas, nodokļu priekšrocības, kas saistītas ar ieguldījumiem aktīvos), kuras parasti tiek uzkrātas vairāku gadu gaitā, tādējādi to ieguvumi turpinās (šajā lietā arī pēc IP). Atkārtotu subsīdiju gadījumā nav pierādījumu, ka šīs programmas ir mainījušās kopš attiecīgās izmeklēšanas sākuma. Attiecībā uz saikni starp šīm programmām un attiecīgo ražojumu, Komisija atgādina, ka visas šīs programmas aptver tērauda rūpniecību (tās neattiecas uz konkrētiem ražojumiem) vai tiek īstenotas reģionā, kurā atrodas OTI eksportētāju ražotnes. Komisija ir nolēmusi, ka gadījumā, ja lietā nav pierādījumu par pretējo, ir pamatoti secināt, ka ieguvumi no šīm programmām joprojām visprecīzāk atspoguļo attiecīgā ražojuma ražotāju pašreizējo subsidēšanu. Jāuzsver, ka ĶV bija plašas iespējas sniegt pierādījumus par pretējo saistībā ar visām šīm programmām, bet tā apzināti nolēma tos nesniegt, līdz ar to Komisijai bija jāizmanto lietas materiālos pieejamie fakti, kā noteikts pamatregulā un PTO SKPN.
3.4.1.7. Ar pašu kapitālu saistītas programmas
(443)
ĶV apgalvoja, ka visas šīs programmas (neizmaksātas dividendes, "parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumi un kapitāla ieguldījumi) netika sāktas saskaņā ar SKPN 11. panta 2. un 3. punkta prasībām.
Šis apgalvojums bija jānoraida. Kā jau paskaidrots iedaļā par atbildēm uz ĶV piezīmēm par procedūras sākšanu (skat. iepriekš 399.-406. apsvērumu), Komisijas dienesti ir analizējuši sūdzības iesniedzēja iesniegtos pierādījumus, kas bija būtiski, kā tas skaidri redzams ieinteresētajām personām pieejamajos sūdzības dokumentos. Komisijas dienesti ierosināja sākt izmeklēšanu par konkrētām shēmām vien pēc tam, kad tika pienācīgi analizēta tādu pierādījumu precizitāte un atbilstība, ko tie uzskata par pietiekamiem prima facie pierādījumiem.
(444)
Saskaņā ar ĶV viedokli ar pašu kapitālu saistītas programmas, ciktāl tās pastāv, ir vienreizējas ad hoc subsīdijas, kas tiek piemērotas vienam konkrētam saņēmējam, nevis iestrādātas konkrētos tiesību aktos, un tā kā "Komisijai nepārprotami ir pieejama infromācija, ka šie uzņēmumi, uz kuriem attiecas atlikušais maksājums, ne tikai nav saņēmuši, bet arī nav varējuši saņemt šīs subsīdijas to ad hoc īpašību dēļ", tās nevar būt kompensējamas. Turklāt ĶV apgalvoja, ka konstatējumiem, kuros izmantoti pieejamie fakti, jābūt balstītiem uz reālajiem faktiem. Šā iemesla dēļ kompensācijas noteikšana saistībā ar ad hoc subsīdijām uzņēmumiem, par kuriem nav apgalvots, ka tie tās saņēmuši, ir SKPN 12. panta 7. punkta pārkāpums.
Jānorāda, ka ĶV saistībā ar šīm shēmām nav atbildējusi nevienu jautājumu anketā vai vēstulē par nepilnībām. Tādējādi ĶV apgalvojums, ka "Komisijai nepārprotami ir pieejama infromācija, ka šie uzņēmumi, uz kuriem attiecas atlikušais maksājums, ne tikai nav saņēmuši, bet arī nav varējuši saņemt šīs subsīdijas to ad hoc īpašību dēļ", neatbilst realitātei. Gluži pretēji - sūdzības iesniedzējs uzskaitīja vairākus uzņēmumus, kuri gūst labumu no šīm shēmām, neapgalvojot, kas šis saraksts ir pilnīgs. Tā kā ĶV nesniedza informāciju par šo shēmu veidu un atbilstības kritērijiem, Komisijai nav citas iespējas, kā vien izmantot pieejamos faktus.
3.4.2. ZHEJIANG HUADONG PIEZĪMES
3.4.2.1. Zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(445)
Zhejiang Huadong apgalvoja, ka uzņēmums iesniedza Komisijai visus attiecīgos tiesību aktus, kas reglamentē zemes izmantošanas tiesību mehānismus un vērtības noteikšanu Ķīnā, un atsaucās uz noteikumiem par valstij piederošas apbūves zemes izmantošanas tiesību piešķiršanu ar konkursa uzaicinājumu, izsoļu un kotācijas starpniecību, lai pierādītu, ka Ķīnā ir labi funkcionējošs nekustamā īpašuma tirgus, kur cenu piedāvājumi un samaksātās cenas tiek nodotas atklātībai. Turklāt tas apgalvoja, ka šā brīža Ķīnas nekustamā īpašuma tirgus un oficiāli pieejamā statistika par zemes izmantošanas tiesību cenām ir labākie pierādījumi, lai veiktu zemes izmantošanas tiesību cenu novērtējumu par attiecīgo brīdi, kad šis ražotājs-eksportētājs tās iegādājās.
Šis apgalvojums ir noraidāms. Komisija skaidro konstatējumus attiecībā uz Zhejiang Huadong zemes izmantošanas tiesībām iepriekš 115. apsvērumā. Šie konstatējumi netika apšaubīti uzņēmuma piezīmēs pirms galīgo konstatējumu izpaušanas. Rīcībā esošie pierādījumi liecina, ka Ķīnas zemes izmantošanas tiesību tirgus ir izkropļots, jo konkursi, kurus Komisija pārbaudīja uz vietas, nenotika konkurences apstākļos un cenas patvaļīgi noteica iestādes. Faktiskais pamatojums, ka cenas noteiktas patvaļīgi, ir izklāstīts iepriekš 114.-116. apsvērumā, proti, informācija par reālajiem darījumiem, ko iesniedza izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, infromācija par Pilsētu zemes novērtēšanas sistēmu un NDRC Rīkojumu Nr. 35.
(446)
Zhejiang Huadong apgalvoja, ka saskaņā ar PTO SKP nolīguma 14. panta d) apakšpunktu atbilstošām standarta cenām, pirmkārt, jāatsaucas vai jābūt saistītām ar valdošajiem tirgus apstākļiem nodrošināšanas valstī vai, ja šādi apstākļu nav, jebkāds ārpusvalsts standarts būtu attiecīgi jāpielāgo, lai izvairītos no salīdzinošo priekšrocību kompensēšanas. Tā arī apgalvoja, ka, pamatojoties uz Ķīnas PTO pievienošanās protokola 15. punkta b) apakšpunktu, ja dominējoši tirgus noteikumi un nosacījumi Ķīnā nav pieejami, ja iespējams, kā atbilstošus standartus importētājvalstij, kas ir PTO locekle, būtu jāpielāgo šādi dominējoši tirgus noteikumi un nosacījumi, pirms ņemt vērā dominējošus tirgus noteikumus un nosacījumus ārpus Ķīnas. Lai arī Komisija kopumā piekrīt juridiskai teorijai, kas ir pamatā šīm apgalvojumam, tā arī ir secinājusi, ka Ķīnā nav funkcionējoša zemes tirgus, un šā iemesla dēļ tika izmantots ārējais standarts zemes cenām. Ārpusvalsts standarta izmantošana ir paskaidrota un pamatota iepriekš 109., 118. un 120.-121. apsvērumā. Tā kā tika konstatēts, ka zemes izmantošanas tiesību tirgus Ķīna ir izkropļots, nebija iespējams izmantot valsts iekšējo standartu, kā to ierosināja Zhejiang Huadong, tādējādi nav pamata, saskaņā ar kuru pielāgot šādu standartu. Turklāt, izmantojot informāciju, kas iesniegta saistībā ar standartu, ko ierosināja Zhejiang Huadong (Džedzjanas provinces Sjaošaņas apgabals), nav skaidrs un pārbaudāms, vai sniegtā infromācija par cenām attiecas tikai uz it kā "neatbalstāmo" nozaru zemes izmantošanas tiesību cenām.
(447)
Zhejiang Huadong apgalvoja, ka Taivānas izvēle standarta aprēķināšanai nav pamatota un objektīva šādu iemeslu dēļ: 1) Džedzjanas province laikā, kad tika iegādātas zemes izmantošanas tiesības, nebija attīstīts reģions ar augstu IKP; 2) Komisijas faktisko zemes cenu izvēle Taivānā tika balstīta uz rūpnieciskās zemes pārdošanas piedāvājumiem nevis faktiskajām cenām rūpnieciskās zemes izmantošanas nomas līgumos, kas ir salīdzināmi ar zemes izmantošanas tiesībām, kas piešķirtas Zhejiang Huadong.
Šis apgalvojums ir noraidāms. Attiecībā uz 1) apgalvojumu, kā minēts iepriekš 436. apsvērumā, Komisija detalizēti izvērtēja vairākus rādītājus un veica Taivānas un ĶTR salīdzinājumu gan valsts, gan Ķīnas attiecīgo provinču līmenī. Pēc šādas analīzes Komisija uzskata Taivānu par atbilstošu standartu, kas atbilst pamatregulai un PTO noteikumiem. Attiecībā uz 2) apgalvojumu, tiek atzīmēts, ka Komisija izmantoja labāko informāciju, kas tai bija pamatoti pieejama.
(448)
Zhejiang Huadong norādīja uz aritmētisko kļūdu inflācijas likmju aprēķinos, kuras izmanto standarta inflācijas koeficienta korekcijā. Komisija ņēma vērā šo apgalvojumu un pārskatīja attiecīgo aprēķinu.
(449)
Zhejiang Huadong apgalvoja, ka saistībā ar tā zemes izmantošanas tiesību iegādi īpašās iezīmes nav novērojamas, jo saskaņā ar tiesību aktiem attieksme pret visiem uzņēmumiem Ķīnā ir vienāda. Zhejiang Huadong arī apgalvoja, ka Komisija nav radusi atbilstošu risinājumu īpašo iezīmju jautājumam un ka galīgajos konstatējumos nav sniegts pamatojums, kādēļ Zhejiang Huadong samaksātā cena ir ieguvums.
Šis apgalvojums ir noraidāms. Komisijas konstatējumu pamatā par īpašajām iezīmēm ir fakts, ka visi uzņēmumi, kuri neievēro valsts noteikto rūpniecības politiku, tiek izslēgti no zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas procesa, cenas bieži vien patvaļīgi nosaka iestādes un valdības prakse nav skaidra un caurskatāma. Komisija ir izdarījusi konstatējumu, ka zemes izmantošanas tiesības tiek piešķirtas uzņēmumiem, kuri ievēro ĶV noteikto rūpniecības politiku saskaņā ar NDRC Rīkojumu Nr. 35 (skat. 116. apsvērumu).
3.4.2.2. AVT nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(450)
Zhejiang Huadong apgalvoja, ka, lai nodrošinātu ticamību, objektivitāti un konsekvenci, Komisijai bija jāiegūst dati par tērauda cenām no tiem pašiem datu avotiem (tas ir, Steel Business Bulletin (SBB)) visiem reģioniem, kas ir ietverti standarta aprēķināšanas grozā. Zhejiang Huadong arī apgalvoja, ka SBB ir pieejama informācija par AVT cenām dažādos citos tirgos, kurus Komisija nav izvēlējusies, un ierosināja pievienot Meksiku un Argentīnu, jo šīs valstis reprezentē tērauda jaunietekmes tirgu Amerikas kontinentā. Šīs apgalvojums ir noraidāms, jo, aprēķinot standartu, Komisija izmantoja tādus datus par cenām, kas iespējami precīzi atspoguļo reālo tirgus situāciju katrā valstī vai reģionā. Attiecībā uz Eiropas cenām (galvenokārt Savienības dalībvalstīs) Komisija uzskatīja, ka tai bija pieejami detalizētāki MEPS dati par cenu noteikšanu. Ja Komisijai būtu pieejami MEPS dati par pārējām izvēlētajām valstīm, tā tos būtu izmantojusi. Attiecībā uz Meksikas un Argentīnas cenu iekļaušanu tiek atzīmēts, ka šie ir relatīvi mazi tirgi salīdzinājumā ar Ķīnu un pārējām valstīm/reģioniem standarta grozā, ko izmantoja Komisija.
Komisija pārskatīja subsīdijas starpības aprēķinus šai shēmai, ņemot vērā labojumu, kas veikts aprēķinātajām KVT un AVT standarta cenām. Labojums attiecās uz Brazīlijas tērauda cenām, ko izmantoja standarta aprēķinos; aprēķini, kas kļūdaini ietvēra nodokļus, tika izpausti ieinteresētajām personām.
(451)
Zhejiang Huadong arī apgalvoja, ka Komisijas secinājums par īpašajām iezīmēm nav pamatots (nav apliecinošu pierādījumu), tādējādi iespējamā subsīdija, nodrošinot AVT par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, nav kompensējama. Zhejiang Huadong apgalvoja, ka ieguvums, ja tāds ir, no kā izriet KVT un AVT nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, nav ierobežots tikai uz konkrētiem uzņēmumiem vai nozarēm, bet vispārīgi uz visiem potenciālajiem pircējiem un patērētājiem visās ekonomikas nozarēs.
Šis apgalvojums ir noraidāms. ĶV sniedza tādu pašu piezīmi, un Komisija to iztirzāja iepriekš 415. apsvērumā. "Potenciālie" pircēji jau pēc definīcijas ir ierobežots uzņēmumu loks.
3.4.3. SŪDZĪBAS IESNIEDZĒJA PIEZĪMES
3.4.3.1. Ūdens un elektroenerģijas nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo
(452)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka, ņemot vērā izkropļojumus un valsts ietekmi Ķīnas ūdens un elektroenerģijas tirgos, Komisijai vajadzēja izmantot starptautiskos standartus un aprēķināt ieguvumu, kas izriet no šīm shēmām, saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) apakšpunkta ii) daļu.
Šis apgalvojums ir noraidāms. Šajā konkrētajā gadījumā lietas materiālos pieejamie pierādījumi nebija pietiekami, lai Komisija atzītu, ka ūdens un elektrības tirgi ir izkropļoti tiktāl, lai pamatotu ārpusvalsts standarta izmantošanu.
3.4.3.2. Konkrētas nodokļu programmas ārvalstu ieguldījumu uzņēmumiem (ĀIU)
(453)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Komisijai vajadzēja skaitliski noteikt subsīdijas apmēru attiecībā uz divām nodokļu programmām saistībā ar ĀIU, tas ir, Ienākuma nodokļa atlaide ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu, un "Two free, three half" nodokļu atbrīvojumi produktīviem ĀIU, ņemot vērā ĶV nesadarbošanos un faktu, ka ĶV vajadzēja sniegt pierādījumus, ka OTI ražotāji IP nav saņēmuši ieguvumus no šīm programmām.
Šis apgalvojums ir noraidāms. Kā jau skaidrots iepriekš 282. apsvērumā, lai mazinātu administratīvo slogu, kas gulstas uz visām ieinteresētajām personām, un ņemot vērā konkrēto situāciju saistībā ar šo shēmu drīzu izbeigšanu, Komisija ir nolēmusi tās nekompensēt.
3.5. KOMPENSĒJAMO SUBSĪDIJU SUMMA
(454)
Saskaņā ar pamatregulas noteikumiem kompensējamo subsīdiju summa, kas izteikta procentos, uzņēmumiem, uz kuriem attiecas izmeklēšana, ir noteikta turpmāk tabulā.
Ražotājs-eksportētājs
GALĪGĀ SUBSĪDIJAS NORMA (%)
HUADONG GRUPA
23,8
PANHUA GRUPA
29,7
UNION STEEL CHINA
26,8
IZLASĒ NEIEKĻAUTIE UZŅĒMUMI, KAS SADARBOJĀS
26,8
VISI PĀRĒJIE UZŅĒMUMI
44,7
(455)
Saskaņā ar pamatregulas 15. panta 3. punktu kopējo subsīdijas normu izlasē neiekļautajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, aprēķina, pamatojoties uz kopējo vidējo svērto subsīdijas normu, kas noteikta izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 26,8 %.
(456)
Attiecībā uz visiem pārējiem eksportētājiem Ķīnas Tautas Republikā Komisija vispirms noteica sadarbošanās līmeni. Salīdzinot Eurostat datus par importu ar datiem par attiecīgā ražojuma eksporta apjomu uz Savienību izmeklēšanas periodā, kurus iesniedza uzņēmumi, kas sadarbojās, ir secināms, ka Ķīnas Tautas Republikas ražotāju-eksportētāju sadarbošanās līmenis bija zems, proti 58 %. Tā kā sadarbība bija vāja, noteiktā kopējā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir summa, ko veido visas subsīdiju likmes, kuras noteiktas visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, attiecībā uz visām shēmām, uz kurām attiecās izmeklēšana, t. i., 44,7 %.
4. KAITĒJUMS
4.1. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS APJOMS UN SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARE
(457)
Lai noteiktu Savienības kopējo ražošanas apjomu attiecīgajā periodā, tika izmantota visa pieejamā informācija par Savienības ražotājiem, tostarp sūdzībā ietvertā informācija, dati, kas savākti no Savienības ražotājiem pirms un pēc izmeklēšanas sākšanas, un pārbaudītās izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
(458)
Izmeklēšanas periodā OTI Savienībā ražoja 22 ražotāji. Pamatojoties uz iepriekšējā apsvērumā minēto, tika aplēsts, ka Savienības kopējais ražošanas apjoms izmeklēšanas periodā bija apmēram 4 018 310 tonnas. Savienības ražotāji, kuru saražotā produkcija veido kopējo ražošanas apjomu Savienībā, veido Savienības ražošanas nozari pamatregulas 9. panta 1. punkta nozīmē un turpmāk tekstā tiks saukti par "Savienības ražošanas nozari".
4.2. ATTIECĪGĀ SAVIENĪBAS TIRGUS NOTEIKŠANA
(459)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka izlasē iekļauto Savienības ražotāju produkcijas būtiska daļa bija paredzēta izmantošanai savām vajadzībām, proti, bieži vien tā (bez rēķina) tika nodota un/vai piegādāta par transfertcenām vienā un tajā pašā uzņēmumā vai uzņēmumu grupā turpmākai pakārtotai apstrādei.
(460)
Lai noskaidrotu, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts kaitējums, un lai noteiktu patēriņu un dažādus ekonomiskos rādītājus, kas attiecas uz Savienības ražošanas nozares stāvokli, tika pētīts, vai un ciktāl analīzē ir jāņem vērā Savienības ražošanas nozares saražotā līdzīgā ražojuma turpmākais lietojums.
(461)
Lai radītu pēc iespējas pilnīgāku priekšstatu par Savienības ražošanas nozares stāvokli, tika iegūti un analizēti dati par visām ar OTI saistītām darbībām, pēc tam nosakot, vai saražotā produkcija bija paredzēta iekšējai izmantošanai vai brīvajam tirgum.
(462)
Attiecībā uz pārdošanas apjomu un pārdošanas cenām Savienības tirgū un tirgus daļu tika konstatēts, ka ir vajadzīga jēgpilna šo rādītāju analīze un novērtēšana, kas jāvērš uz brīvajā tirgū dominējošo situāciju.
(463)
Tomēr pārējos ekonomiskos rādītājus varēja pamatoti izvērtēt, tikai ņemot vērā visas darbības kopumā, tāpēc tika iekļauta arī izmantošana un pārdošana savām vajadzībām. Ražošana, ražošanas jauda, jaudas izmantojums, ieguldījumi, krājumi, nodarbinātība, ražīgums, algas un spēja piesaistīt kapitālu ir atkarīgi no visām darbībām kopumā neatkarīgi no tā, vai ražošana ir paredzēta savām vajadzībām vai pārdošanai brīvajā tirgū.
4.3. PATĒRIŅŠ SAVIENĪBĀ
(464)
Savienības ražošanas nozare pārdod līdzīgo ražojumu nesaistītiem pircējiem, kā arī pārdod/nodod saistītiem uzņēmumiem turpmākai pakārtotai apstrādei, piemēram, tērauda apstrādes centros.
(465)
Aprēķinot acīmredzamo OTI patēriņu Savienībā, iestādes skaitīja kopā Eurostat norādīto kopējo OTI importa apjomu Savienībā un Savienības ražošanas nozares saražotā līdzīgā ražojuma pārdošanas apjomu un savām vajadzībām izmantoto apjomu, kas bija norādīts sūdzībā un bija pārbaudīts izlasē iekļauto Savienības ražotāju pārbaudes apmeklējuma laikā.
(466)
Tomēr Eurostat dati par importu ir pamatoti ar pilniem KN kodiem, un ir skaidrs, ka attiecībā uz daļu no šiem KN kodiem imports nav attiecīgā ražojuma imports.
(467)
Pamatojoties uz šo informāciju, kopējais patēriņš Savienībā attīstījās šādi.
2008
2009
2010
IP
Patēriņš (tonnas)
5 197 716
3 879 380
4 548 528
4 811 310
Indekss (2008. gads = 100)
100
75
88
93
(468)
Kopējais patēriņš Savienības tirgū attiecīgajā periodā samazinājās par 7 %. Pasaules ekonomikas krīzes negatīvās ietekmes rezultātā, jo īpaši būvniecības nozarē, no 2008. līdz 2009. gadam samazinājums bija apmēram 25 %. Pēc tam no 2009. gada līdz IP patēriņš sāka uzlaboties, kopumā palielinoties par 24 %, taču tas nesasniedza sākotnējo 2008. gada līmeni.
4.4. IMPORTS NO ATTIECĪGĀS VALSTS UN TIRGUS DAĻA
(469)
Attiecīgajā periodā imports no ĶTR uz Savienību attīstījās šādi.
2008
2009
2010
IP
Importa apjoms no ĶTR (tonnas)
472 988
150 497
464 582
702 452
Indekss (2008. gads = 100)
100
32
98
149
Tirgus daļa (%)
9,1
3,9
10,2
14,6
Indekss (2008. gads = 100)
100
43
112
160
Avots:
Eurostat.
(470)
Neatkarīgi no patēriņa samazinājuma importa apjoms no ĶTR attiecīgajā periodā būtiski palielinājās par 49 %. Ekonomikas krīzes negatīvās ietekmes dēļ importa apjoms no ĶTR 2009. gadā strauji samazinājās. Tomēr imports no ĶTR sāka atgūties ārkārtīgi strauji un no 2009. gada līdz IP sasniedza ievērojamu pieaugumu, proti, 367 %.
(471)
Līdzīgi šā importa tirgus daļa attiecīgajā periodā palielinājās par 60 %. Lai gan no 2008. līdz 2009. gadam tā samazinājās vairāk nekā uz pusi, no 2009. gada līdz IP tā atkal būtiski palielinājās - par 275 %.
4.4.1. IMPORTA CENAS UN TO SAMAZINĀJUMS
Imports no ĶTR
2008
2009
2010
IP
Vidējā cena (EUR par tonnu)
875
728
768
801
Indekss (2008. gads = 100)
100
83
88
91
Avots:
Eurostat.
(472)
Vidējā ĶTR izcelsmes importa cena attiecīgajā periodā samazinājās par 9 %. No 2008. gada līdz 2009. gadam tā ievērojami samazinājās par 17 %, savukārt no 2009. līdz 2010. gadam tā palielinājās par pieciem procentu punktiem un izmeklēšanas periodā - vēl par trijiem procentu punktiem.
(473)
ĶTR izcelsmes importa cenas visā attiecīgajā periodā bija pastāvīgi zemākas par Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenām. Kā redzams tabulā iepriekš, 2009. gadā, kad ekonomikas krīze bija visdziļākā, pat cenas samazinājums par 17 % nepalīdzēja Ķīnas importam saglabāt tirgus daļu situācijā, kad pēkšņi samazinājās patēriņš un ievērojami palēninājās tirgus darbība, savukārt ar nepārtrauktu cenu samazināšanu turpmākajos gados ir izskaidrojams ievērojamais ĶTR importa tirgus daļas pieaugums laikā no 2009. gada līdz IP.
(474)
Lai noteiktu cenu samazinājumu IP laikā, izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās svērtās pārdošanas cenas atbilstoši ražojuma veidiem nesaistītiem pircējiem Savienības tirgū, tās koriģējot ex-works līmenī, tika salīdzinātas ar Ķīnas ražotāju, kas sadarbojās, atbilstošajām importa vidējām svērtajām CIF cenām atbilstoši ražojuma veidiem pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienības tirgū, veicot attiecīgas korekcijas saistībā ar pēcimportēšanas izmaksām.
(475)
Iepriekšējā apsvērumā minētās pēcimportēšanas izmaksas tika aprēķinātas, pamatojoties uz pārbaudītiem datiem, kas saņemti no diviem savstarpēji nesaistītiem attiecīgā ražojuma importētājiem.
(476)
Cenu salīdzinājums tika veikts darījumiem pa ražojuma veidiem vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas un atskaitot rabatus un atlaides. Salīdzinājumu izsakot procentos no izlasē iekļauto Savienības ražotāju apgrozījuma IP laikā, iegūtā vidējā svērtā cenu starpība Ķīnas ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, bija 20,2 %.
(477)
Pēc galīgo konstatējumu izpaušanas viens ražotājs-eksportētājs pieprasīja papildu informāciju par cenu samazinājuma aprēķinu gadījumos, kad starp ražojuma veidu, kas eksportēts no ĶTR, un ražojuma veidu, ko Savienības ražošanas nozare pārdeva Savienības tirgū, nebija precīzas atbilsmes. Tas arī pieprasīja informāciju par to, vai tika veikta korekcija, ņemot vērā fizikālās atšķirības, ja precīza atbilsme netika konstatēta.
(478)
Ja starp eksportēto ražojuma veidu un Savienības ražošanas nozares pārdoto ražojuma veidu netika konstatēta precīza atbilsme, Komisija salīdzināja eksportēto ražojuma veida ar ražojuma veidu, kas vistuvāk līdzinājās Savienības ražošanas nozares pārdotajam ražojuma veidam. Šajos gadījumos salīdzinājums tika veikts ar ļoti līdzīgu ražojuma veidu, un vienīgā atšķirība bija substrāta biezums.
(479)
Ja bija vairāk nekā viens ļoti līdzīgs ražojuma veids, Komisija salīdzināja eksportēto ražojuma veidu ar lētāku ražojuma veidu, kas pārdots Savienības tirgū, neatkarīgi no tā, vai šā lētākā ražojuma veida substrāts bija plānāks vai biezāks. Tādējādi korekcija, lai ņemtu vērā fizikālās atšķirības, nebija vajadzīga.
5. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARES EKONOMISKAIS STĀVOKLIS
5.1. IEVADPIEZĪMES
(480)
Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 4. punktu iestādes izvērtēja visus attiecīgos ekonomiskos faktorus un rādītājus, kas raksturo Savienības ražošanas nozares stāvokli.
(481)
Lai noteiktu tādus makroekonomiskos rādītājus kā Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoms, ražošanas jauda, tās izmantojums, pārdošanas apjoms, tirgus daļa, pieaugums, pārdošana savām vajadzībām, nodarbinātība un ražīgums, tika izmantoti dati, ko par visiem OTI ražotājiem Savienībā bija sniedzis sūdzības iesniedzējs un kas tika savstarpēji salīdzināti ar citiem pieejamiem avotiem, un pārbaudīti dati, ko bija snieguši izlasē iekļautie Savienības ražotāji.
(482)
Lai noteiktu tādus mikroekonomiskos rādītājus kā vienības pārdošanas cena, vienības ražošanas izmaksas, rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi, ienākumi no ieguldījumiem, spēja piesaistīt kapitālu, krājumi un darbaspēka izmaksas, tika izmantoti sešu izlasē iekļauto Savienības ražotāju sniegtie un pārbaudītie dati.
5.2. DATI PAR SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARI KOPUMĀ
5.2.1. RAŽOŠANAS APJOMS, RAŽOŠANAS JAUDA UN JAUDAS IZMANTOJUMS
(483)
Lai noteiktu Savienības ražošanas kopējo apjomu attiecīgajā periodā, tika izmantota visa pieejamā informācija par Savienības ražošanas nozari, tostarp sūdzībā sniegtā informācija, dati, kas savākti no Savienības ražotājiem pirms un pēc izmeklēšanas sākšanas, un pārbaudītās izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
2008
2009
2010
IP
Ražošanas apjoms (tonnas)
4 447 780
3 514 965
3 992 209
4 018 310
Indekss (2008. gads = 100)
100
79
90
90
Ražošanas jauda (tonnas)
6 007 536
6 128 301
6 099 587
5 923 311
Indekss (2008. gads = 100)
100
102
102
99
Jaudas izmantojums (%)
74
57
65
68
Indekss (2008. gads = 100)
100
77
88
92
Avots:
sūdzība, atbildes uz anketas jautājumiem.
(484)
Iepriekšējā tabula liecina, ka ražošanas apjoms attiecīgajā periodā samazinājās par 10 %. Līdz ar pieprasījuma samazināšanos 2009. gadā ražošana strauji samazinājās, taču 2010. gadā tā daļēji atguvās. Lai gan IP laikā patēriņš palielinājās, ražošanas apjoms kopumā saglabājās tādā pašā līmenī kā 2010. gadā.
(485)
Ražošanas jauda attiecīgā periodā saglabājās stabila. Jaudas izmantojums attīstījās līdzīgi kā ražošanas apjoms un attiecīgajā periodā samazinājās par 8 %.
5.2.2. PĀRDOŠANAS APJOMS, TIRGUS DAĻA UN PIEAUGUMS
2008
2009
2010
IP
Pārdošanas apjoms (tonnas)
2 951 468
2 280 304
2 643 923
2 592 540
Indekss (2008. gads = 100)
100
77
90
88
Tirgus daļa (tonnas)
56,8
58,8
58,1
53,9
Indekss (2008. gads = 100)
100
104
102
95
Avots:
sūdzība, atbildes uz anketas jautājumiem.
(486)
Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms nesaistītiem pircējiem 2009. gadā strauji samazinājās par 23 %. 2010. gadā tas palielinājās par trīspadsmit procentu punktiem, bet pēc tam IP laikā tas samazinājās par diviem procentu punktiem.
(487)
Savienības ražošanas nozares tirgus daļa attiecīgajā periodā samazinājās par 2,9 procentu punktiem. Pēc tam, kad Savienības ražošanas nozares tirgus daļa 2009. gadā bija palielinājusies, 2010. gadā un IP tā atkal samazinājās un IP bija par 5 procentu punktiem mazāka nekā 2009. gadā. Turpretī patēriņš laikā no 2009. gada līdz IP beigām palielinājās par vairāk nekā 24 %. Tādējādi Savienības ražošanas nozare nespēja izmantot pieaugošo patēriņu un atgūt pārdošanas apjomus un daļu no iepriekš zaudētās tirgus daļas.
(488)
Savienības patēriņš attiecīgajā periodā samazinājās par 7 %, bet Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms nesaistītām personām samazinājās par 12 %, savukārt Savienības ražošanas nozares tirgus daļa samazinājās par 2,9 procentu punktiem - no 56,8 % 2008. gadā līdz 53,9 % IP laikā.
5.2.3. NODARBINĀTĪBA UN RAŽĪGUMS
2008
2009
2010
IP
Nodarbinātība (pilnslodzes ekvivalents)
7 088
6 470
6 097
6 046
Indekss (2008. gads = 100)
100
91
86
85
Ražīgums (tonnas/ pilnslodzes ekvivalents)
627
543
655
665
Indekss (2008. gads = 100)
100
87
104
106
Avots:
sūdzība, atbildes uz anketas jautājumiem, Eurofer.
(489)
Nodarbinātība Savienības ražošanas nozarē pakāpeniski samazinājās. Tādējādi kopējais nodarbināto skaits, ko izsaka pilnslodzes ekvivalentos (FTE), nozarē attiecīgajā periodā samazinājās par 15 % un viszemāko līmeni sasniedza IP laikā. Tomēr ražīgums attiecīgajā periodā palielinājās par 6 %, kas liecina par to, ka nozare centās racionalizēt savas ražošanas izmaksas.
5.2.4. IZMANTOŠANA UN PĀRDOŠANA SAVĀM VAJADZĪBĀM
2008
2009
2010
IP
Izmantošana un pārdošana savām vajadzībām (tonnas)
1 135 987
914 412
986 386
970 757
Indekss (2008. gads = 100)
100
80
87
85
Tirgus daļa (%)
22
24
22
20
Indekss (2008. gads = 100)
100
108
99
92
Avots:
sūdzība un pārbaudītās izlasē iekļauto ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
(490)
Kā norādīts 459. apsvērumā, Savienībā ir ievērojams OTI tirgus, kas veidojas no pakārtotas OTI izmantošanas Savienības ražošanas nozarē.
(491)
Tika konstatēts, ka izmantošana un pārdošana savām vajadzībām bija paredzēta turpmākai pārveidošanai, ko veic paši uzņēmumi vai ar tiem saistītie uzņēmumi, kuru darbība ir saistīta galvenokārt ar būvmateriāliem, t. i., kuri ir OTI tiešie lietotāji.
(492)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tika konstatēts, ka apjoms, ko Savienības ražotāji bija izmantojuši un pārdevuši savām vajadzībām, bija 24 % no ražošanas kopapjoma IP laikā. Izmantošana savām vajadzībām un saistītie pārdošanas apjomi attiecīgajā periodā samazinājās par 15 %, bet to tirgus daļa - par 8 %.
(493)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka nav būtiskas atšķirības starp izmantošanu un pārdošanu savām vajadzībām no ražojuma galīgā izmantojuma viedokļa. Par izmantošanu savām vajadzībām ziņoja uzņēmumi, kuru pakārtotā ražošana notika vienā un tajā pašā juridiskajā adresē, savukārt pārdošana savām vajadzībām bija pārdošana citiem saistītiem juridiskiem uzņēmumiem, kam tika izrakstīts rēķins. Līdzīga bija arī cenu noteikšanas metode gan attiecībā uz izmantošanu savām vajadzībām, gan pārdošanu saistītām personām, t. i., ražojuma patiesā vērtība ("pieskaitītu izmaksu" metode) tika iekasēta gan no saistītiem uzņēmumiem, gan iekšējām pakārtotām izlasē iekļauto uzņēmumu ražošanas vienībām.
(494)
Vidējā vērtība par tonnu attiecīgajā periodā saglabājās stabila un bija par 3 % zemāka nekā pārdošanas cena izlasē iekļauto Savienības ražotāju nesaistītiem pircējiem IP laikā. Šo cenu atšķirību neuzskatīja par būtisku, un cena, ko piemēro pārdošanai savām vajadzībām, attīstītās tāpat kā nesaistītiem pircējiem noteiktā cena.
2008
2009
2010
IP
Izmantošana un pārdošana savām vajadzībām (EUR/tonna)
962
802
901
965
Indekss (2008. gads = 100)
100
83
94
100
Avots:
pārbaudītās izlasē iekļauto ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
(495)
Tā kā lielākā daļa no izmantošanas un pārdošanas savām vajadzībām bija paredzēta Savienības ražotāju pakārtotajai būvmateriālu ražošanai, uz šo pārdošanu un izmantošanu netieši attiecās konkurence, ko radīja citi tirgus dalībnieki, tostarp subsidētais imports no ĶTR. Pakārtotās ražošanas iekšējais pieprasījums bija atkarīgs no iespējas pārdot pakārtotos izstrādājumus brīvajā tirgū, kuru neietekmēja subsidētais OTI imports. Tādējādi var secināt, ka apjomu un tirgus daļas samazinājumu attiecīgajā periodā izraisīja konkurence, ko bija radījis subsidētais imports cenām no ĶTR.
5.3. DATI PAR IZLASĒ IEKĻAUTAJIEM SAVIENĪBAS RAŽOTĀJIEM
5.3.1. VIENĪBAS VIDĒJĀS PĀRDOŠANAS CENAS SAVIENĪBĀ UN RAŽOŠANAS IZMAKSAS
2008
2009
2010
IP
Vienības cena nesaistītiem pircējiem Savienībā (EUR/tonna)
1 023
805
911
994
Indekss (2008. gads = 100)
100
79
89
97
Vienības ražošanas izmaksas (EUR/tonna)
925
884
893
978
Indekss (2008. gads = 100)
100
95
97
106
Avots:
pārbaudītās izlasē iekļauto ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
(496)
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās pārdošanas cenas nesaistītiem pircējiem Savienībā attiecīgajā periodā samazinājās par 3 %. Vislielākais samazinājums par 21 % notika 2009. gadā līdz ar patēriņa samazināšanos. Laikā no 2009. gada līdz IP līdz ar patēriņa un pārdošanas apjomu pieaugumu cenas palielinājās par 23 %, taču 2008. gada līmeni nesasniedza.
(497)
Tajā pašā laikā līdzīgā ražojuma ražošanas un pārdošanas vidējās izmaksas attiecīgajā periodā palielinājās par 6 %, jo bija palielinājušās izejvielu izmaksas.
(498)
Vienības cena nesaistītiem pircējiem 2009. gadā samazinājās par 21 %, taču pēc tam tā sāka palielināties. Salīdzinot ar 2009. gadu, 2010. gadā un IP laikā Savienības ražošanas nozarē bija vērojams izmaksu pieaugums, kura segšanai tā varēja nedaudz palielināt cenas - tikai tik daudz, lai 2010. gadā un IP laikā saglabātu rentabilitāti tikpat zemā līmenī. Tomēr tā rezultātā tika zaudēta vēl lielāka tirgus daļa, jo Savienības ražošanas nozares cenas pastāvīgi bija augstākas par Ķīnas izcelsmes importa cenām.
5.3.2. RENTABILITĀTE, NAUDAS PLŪSMA, IEGULDĪJUMI, IENĀKUMS NO IEGULDĪJUMIEM UN SPĒJA PIESAISTĪT KAPITĀLU
2008
2009
2010
IP
Nesaistītiem pircējiem Savienībā veikto pārdevumu rentabilitāte (% no pārdošanas apgrozījuma)
6,7
-9,3
2,8
2,6
Indekss (2008. gads = 100)
100
- 138
41
39
Naudas plūsma (EUR)
328 190 880
211 298 356
152 030 083
204 650 414
Indekss (2008. gads = 100)
100
64
46
62
Ieguldījumi (EUR)
55 717 957
4 537 128
12 530 132
15 302 264
Indekss (2008. gads = 100)
100
8
22
27
Ienākums no ieguldījumiem
13,8
-13,9
5,9
6
Indekss (2008. gads = 100)
100
- 101
43
44
Avots:
pārbaudītās izlasē iekļauto ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
(499)
Savienības ražošanas nozares rentabilitāte tika noteikta, tīro peļņu pirms nodokļu nomaksas no līdzīgā ražojuma pārdošanas nesaistītiem pircējiem izsakot procentos no šīs pārdošanas apgrozījuma. 2009. gadā Savienības ražošanas nozares rentabilitāte būtiski samazinājās, radot zaudējumus 9,3 % apmērā. No 2010. gada tā sāka palielināties, taču pieaugošās ražošanas izmaksas neļāva sasniegt līmeni, kas nozarē būtu uzskatāms par veselīgu un ilgtspējīgu (6,7 %). Rentabilitāte visā attiecīgajā periodā samazinājās par 61 %.
(500)
Naudas plūsma lielā mērā attīstījās tikpat negatīvi kā rentabilitāte. Viszemākais līmenis tika sasniegts 2010. gadā. Tāpat arī ienākumi no ieguldījumiem samazinājās par 56 % - no 13,8 % 2008. gadā līdz 6 % IP laikā.
(501)
Attiecīgajā periodā rentabilitātes, naudas plūsmas un ienākumu no ieguldījumiem attīstība ierobežoja Savienības ražošanas nozares spēju ieguldīt savā darbībā un apgrūtināja tās attīstību. Savienības ražošanas nozarei attiecīgā perioda sākumā izdevās veikt būtiskus ieguldījumus, tomēr pēc tam, 2009. gadā, ieguldījumi ievērojami samazinājās - kopumā attiecīgajā periodā par 73 %.
(502)
Ņemot vērā, ka Savienības ražošanas nozari zināmā mērā veido liela daļa starptautisku integrētu tērauda ražošanas uzņēmumu, šo uzņēmumu spēju piesaistīt kapitālu neietekmēja OTI nozares sliktie finanšu rādītāji.
5.3.3. KRĀJUMI
2008
2009
2010
IP
Perioda beigu krājumi (tonnas)
116 852
97 533
124 848
130 593
Indekss (2008. gads = 100)
100
83
107
112
Avots:
pārbaudītās izlasē iekļauto ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem.
(503)
Sešu izlasē iekļauto Savienības ražotāju krājumi veidoja apmēram 8 % no ražošanas apjoma IP laikā. Perioda beigu krājumi attiecīgajā periodā palielinājās par 12 %. Lai gan krājumi nav būtisks nozares darbības rādītājs, jo ražošana notiek galvenokārt pēc pasūtījumiem, tomēr jānorāda, ka lielākais krājumu pieaugums bija vērojams no 2009. gada līdz IP un notika vienlaicīgi ar subsidētā importa no ĶTR straujo pieaugumu.
5.3.4. NODARBINĀTĪBA, ALGAS UN RAŽĪGUMS
Vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto (EUR, izlasē iekļautie Savienības ražotāji)
60,959
57,892
58,637
62,347
Indekss (2008. gads = 100)
100
95
96
102
(504)
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās darbaspēka izmaksas attiecīgajā periodā pieauga tikai par 2 %, kas ir mazāk nekā inflācijas likme. Izmeklēšanā apstiprinājās, ka izlasē iekļautie ražotāji veica pasākumus, lai būtiski samazinātu izmaksas, jo īpaši vispārējās un administratīvās izmaksas, un centās palielināt efektivitāti.
5.3.5. IEPRIEKŠĒJĀ DEMPINGA VAI SUBSIDĒŠANAS IETEKME
(505)
Tā kā šī ir pirmā antisubsidēšanas procedūra saistībā ar attiecīgo ražojumu, nav pieejamu datu, kas ļautu novērtēt iespējama iepriekšēja dempinga vai subsidēšanas ietekmi.
5.4. FAKTISKĀS SUBSĪDIJU NORMAS LIELUMS
(506)
Visas konstatētās un sadaļā par subsīdijām norādītās normas ievērojami pārsniedz de minimis līmeni. Ņemot vērā ĶTR izcelsmes subsidētā importa apjomu un cenas, faktiskās subsīdiju normas ietekmi uz Savienības tirgu nevar uzskatīt par nenozīmīgu.
5.5. SECINĀJUMS PAR KAITĒJUMU
(507)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka visi kaitējuma rādītāji (izņemot ražīgumu) attiecīgajā periodā pasliktinājās vai arī neattīstījās atbilstoši patēriņam.
(508)
Attiecīgajā periodā, samazinoties patēriņam, ĶTR izcelsmes importa apjoms ievērojami palielinājās. Vienlaikus Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms kopumā samazinājās par 12 %, un tās tirgus daļa samazinājās no 56,8 % 2008. gadā līdz 53,9 % IP laikā. Lai gan pēc ekonomikas krīzes gada, kas bija ietekmējis pieprasījumu, patēriņš laikā no 2009. gada līdz IP pieauga par 24 %, Savienības ražošanas nozares tirgus daļa samazinājās. Savienības ražošanas nozare nespēja atgūt iepriekš zaudēto tirgus daļu, jo Savienības tirgū bija ievērojami palielinājies subsidētais imports no ĶTR. Subsidētajam importam par zemām cenām attiecīgajā periodā palielinoties, tā cenas pastāvīgi bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām.
(509)
Turklāt tika ievērojami ietekmēti kaitējuma rādītāji, kas saistīti ar Savienības ražošanas nozares finanšu rādītājiem, piemēram, naudas plūsma un rentabilitāte. Tas nozīmē, ka bija apdraudēta Savienības ražošanas nozares spēja piesaistīt kapitālu un veikt ieguldījumus.
(510)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tika secināts, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums pamatregulas 8. panta 5. punkta nozīmē.
6. CĒLOŅSAKARĪBA
6.1. IEVADS
(511)
Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktu tika pārbaudīts, vai ĶTR izcelsmes subsidētais imports ir radījis kaitējumu Savienības ražošanas nozarei tādā mērā, lai šādu kaitējumu varētu uzskatīt par būtisku. Papildus subsidētajam importam tika izvērtēti arī citi faktori, kas var būt izraisījuši kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, lai nodrošinātu, ka kaitējums, ko izraisījuši šādi citi faktori, netiek saistīts ar subsidēto importu.
6.2. SUBSIDĒTĀ IMPORTA IETEKME
(512)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības patēriņš attiecīgajā periodā samazinājās par 7 %, savukārt ĶTR izcelsmes subsidētā importa apjoms palielinājās par aptuveni 49 %, un arī šā importa tirgus daļa palielinājās par 60 % - no 9,1 % 2008. gadā līdz 14,6 % IP laikā. Vienlaikus Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms nesaistītām personām bija samazinājies par 12 %, un to tirgus daļa sarukusi par 2,9 % - no 56,8 % 2008. gadā līdz 53,9 % IP laikā.
(513)
Importu no ĶTR bija ietekmējusi arī ekonomikas krīze, un no 2008. līdz 2009. gadam tas bija samazinājies par 68 %, tomēr no 2009. gada līdz IP tas atkal ļoti strauji palielinājās, IP beigās sasniedzot 367 % pieaugumu, lai gan patēriņš Savienībā šajā periodā bija palielinājies tikai par 24 %. Ķīnas izcelsmes importa vienības cena samazinājās par 9 % salīdzinājumā ar 2008. gadu, un IP laikā tā bija par 20,2 % zemāka nekā Savienības ražošanas nozares cena, tomēr no 2008. gada līdz IP šā importa tirgus daļa pieauga par 60 % un sasniedza 14,6 %.
(514)
Vienlaikus Savienības ražotāju pārdošanas apjomi nesaistītām personām no 2008. gada līdz IP kopumā samazinājās par 12 %. No 2009. gada līdz IP, kad notika tirgus atgūšanās, Savienības ražošanas nozarei izdevās palielināt pārdošanas apjomus nesaistītām personām tikai par 13 %, savukārt tās tirgus daļa samazinājās par 8 %, tādējādi ieguvums no patēriņa pieauguma bija neliels. No patēriņa pieauguma visvairāk ieguva tieši Ķīnas izcelsmes imports, ievērojami apsteidzot pārējos tirgus dalībniekus.
(515)
ĶTR izcelsmes importa vidējās cenas attiecīgajā periodā samazinājās par 9 %. Lai gan pēc straujā cenu samazinājuma 2009. gadā laikposmā no 2009. gada līdz IP tās atkal sāka palielināties, tās aizvien bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenu līmeni. Vienības cena nesaistītiem pircējiem Savienībā samazinājās tikai par 3 %, kas liecina par zināmu pretošanos cenu spiedienam, ko bija radījis Ķīnas izcelsmes imports. Tomēr šīs cenas acīmredzami tika saglabātas uz pārdošanas apjomu un rentabilitātes samazinājuma rēķina, jo rentabilitāte bija samazinājusies par 61 % - no 6,7 % 2008. gadā līdz 2,6 % IP laikā.
(516)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka straujajam ĶTR izcelsmes subsidētā importa pieaugumam ar cenām, kas bija pastāvīgi zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, bija izšķirošā nozīme būtiskā kaitējuma radīšanā Savienības ražošanas nozarei, kas traucēja tai pilnībā izmantot Savienības patēriņa pieauguma radītās priekšrocības.
6.3. CITU FAKTORU IETEKME
6.3.1. IMPORTS NO TREŠĀM VALSTĪM
Valsts
2008
2009
2010
IP
Dienvidkoreja
Apjoms (tonnas)
228 123
226 568
173 935
237 164
Indekss (2008. gads = 100)
100
99
76
104
Tirgus daļa (%)
4,4
5,8
3,8
4,9
Indekss (2008. gads = 100)
100
133
87
112
Vidējā cena
901
727
846
903
Indekss (2008. gads = 100)
100
81
94
100
Indija
Apjoms (tonnas)
159 999
149 138
155 384
141 391
Indekss (2008. gads = 100)
100
93
97
88
Tirgus daļa (%)
3,1
3,8
3,4
2,9
Indekss (2008. gads = 100)
100
125
111
95
Vidējā cena
932
667
773
824
Indekss (2008. gads = 100)
100
72
83
88
Citas valstis
Apjoms (tonnas)
249 151
158 461
124 319
167 007
Indekss (2008. gads = 100)
100
64
50
67
Tirgus daļa (%)
4,8
4,1
2,7
3,5
Indekss (2008. gads = 100)
100
85
57
72
Vidējā cena
951
809
924
955
Indekss (2008. gads = 100)
100
85
97
100
Visas trešās valstis kopā, izņemot ĶTR
Apjoms (tonnas)
637 274
534 167
453 637
545 562
Indekss (2008. gads = 100)
100
84
71
86
Tirgus daļa (%)
12,3
13,8
10,0
11,3
Indekss (2008. gads = 100)
100
112
81
92
Vidējā cena
929
735
842
898
Indekss (2008. gads = 100)
100
79
91
97
Avots:
Eurostat.
(517)
Importa apjoms no ĶTR izmeklēšanas periodā bija 56 % no visa importa kopapjoma Savienībā IP laikā, bet citi nozīmīgi importa avoti bija Indijas Republika (turpmāk "Indija") (11 %) un Dienvidkoreja (19 %). Atšķirībā no ĶTR izcelsmes importa Indijas izcelsmes importa vidējā cena ievērojami samazinājās par 12 %, un tā apjoms kopumā attiecīgajā periodā samazinājās par 12 % un zaudēja 5 % tirgus daļu. Imports no Dienvidkorejas palielinājās tikai par 4 %, bet vidējā cena saglabājās 2008. gada līmenī. Indijas izcelsmes importa tirgus daļa IP laikā bija 2,9 %, savukārt Dienvidkorejas izcelsmes importa tirgus daļa - 4,9 %.
(518)
No citām valstīm veiktais imports, kas bija 14 % no importa kopapjoma, samazinājās par 33 %, un tā vidējā cena saglabājās 2008. gada līmenī.
(519)
Lai gan visu citu valstu importa vidējā cena bija zemāka par Savienības ražošanas nozares cenu līmeni, šā importa ietekme, ja tāda bija, varētu būt diezgan nenozīmīga. Pirmkārt, Komisija nav saņēmusi pierādījumus, ka imports no citām valstīm būtu noticis negodīgā veidā. Otrkārt, atšķirībā no Ķīnas izcelsmes importa kopējais cenu līmenis importam no citām galvenajām valstīm bija stabilāks visā attiecīgajā periodā, kas liecina par to, ka Savienības ražošana nozare var sekmīgi konkurēt ar minēto importu attiecīgajos tirgus segmentos. Treškārt, citu valstu izcelsmes importa apjoms attiecīgajā periodā samazinājās un aizvien ir zemā līmenī, gan vērtējot visu importu kopā, gan galveno eksportētājvalstu importu atsevišķi. Turklāt citu valstu izcelsmes importa tirgus daļas samazināšanās apliecina, ka minētais imports nevarētu būt radījis kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
6.3.2. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARES EKSPORTA RĀDĪTĀJI
2008
2009
2010
IP
Eksports (tonnas) (Eurostat)
669 790
612 204
580 477
605 760
Indekss (2008. gads = 100)
100
91
87
90
Vidējā cena (EUR/tonna)
1 068
937
995
1 092
Indekss (2008. gads = 100)
100
88
93
102
Izlasē iekļauto Savienības ražotāju veiktais eksports
53 542
46 516
48 102
46 228
Indekss (2008. gads = 100)
100
87
90
86
Vidējā pārdošanas cena (EUR/tonna)
1 086
826
984
1 132
Indekss (2008. gads = 100)
100
76
91
104
Avots:
Eurostat un pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.
(520)
Saskaņā ar Eurostat datiem Savienības ražošanas nozares kopējais OTI eksports uz trešām valstīm attiecīgajā periodā bija samazinājies par 10 %. Tomēr vidējā cena attiecīgajā periodā bija salīdzinoši augsta un bija palielinājusies par 2 %. Eksports veidoja 15 % no Savienības ražošanas kopapjoma, tādējādi palīdzot Savienības ražošanas nozarei panākt apjomradītus ietaupījumus un samazināt ražošanas kopējās izmaksas. Tādējādi var secināt, ka Savienības ražošanas nozares eksporta darbība nevarētu būt bijusi būtiskā kaitējuma cēlonis.
(521)
Šo vispārējo situāciju atspoguļo izlasē iekļauto Savienības ražotāju eksports nesaistītiem pircējiem trešās valstīs. Šis eksports attiecīgajā periodā samazinājās par 14 %, tomēr arī eksporta cena par vienu vienību nepārtraukti (atkarībā no gada vidēji par 2-14 %) ir bijusi augstāka nekā cena Savienībā.
6.3.3. SŪDZĪBAS IESNIEDZĒJU IMPORTS NO ĶTR
(522)
Izmeklēšanā un pēc galīgo konstatējumu izpaušanas tika apgalvots, ka sūdzības iesniedzēji (ar savu saistīto uzņēmumu starpniecību) bija iesaistīti attiecīgā ražojuma importēšanā no ĶTR un ka minētais imports bijis 20-40 % no ĶTR izcelsmes importa kopapjoma. Tomēr netika iesniegti pierādījumi, kas apstiprinātu šo apgalvojumu. Pēc šo apgalvojumu pārbaudīšanas un izlasē iekļauto Savienības ražotāju sniegto pārbaudīto datu izvērtēšanas tika konstatēts, ka Savienības ražotāji IP laikā bija importējuši tikai apmēram 10 000 tonnu, kas kopumā atbilst sūdzībā ietvertajiem datiem. Tika konstatēts, ka līdzīgu apjomu, kas netika izpausts saskaņā ar pamatregulas 29. pantu, ir importējuši ar izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem saistīti uzņēmumi. Minētie importa apjomi kopā veido tikai apmēram 2-3 % no ĶTR izcelsmes importa kopapjoma. Tādējādi nevar secināt, ka sūdzības iesniedzēji bija importējuši no ĶTR tādus daudzumus un tādā veidā, ka tas liktu apšaubīt sūdzības iesniedzēju kā Savienības ražotāju statusu saskaņā ar pamatregulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu vai būtu radījis kaitējumu pašiem sūdzības iesniedzējiem. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts.
6.3.4. IZMANTOŠANA UN PĀRDOŠANA SAVĀM VAJADZĪBĀM
(523)
Dažas ieinteresētās personas ir apgalvojušas, ka kaitējums Savienības ražošanas nozarei nodarīts, jo tā tieši vai ar grupās iekļauto saistīto uzņēmumu starpniecību iesaistījusies būvmateriālu ražošanas pakārtotajās darbībās (piemēram, daudzslāņu paneļu, trapecveida slokšņu u. c. produktu ražošanā). Konkrētāk, tika apgalvots, ka Savienības ražošana nozare nodrošinājusi saviem pakārtotajiem uzņēmumiem pieejamu OTI par zemākām cenām nekā nesaistītiem uzņēmumiem, tādējādi grupā tos "subsidējot" un dodot tiem iespēju piedāvāt cenas, kas ir zemākas par to konkurentu cenām pakārtotajā segmentā.
(524)
Kā pierādīts iepriekš, savām vajadzībām izmantotā un pārdotā ražojuma vidējā vērtība par tonnu IP laikā bija tikai par 3 % zemāka nekā pārdošanas cena nesaistītiem pircējiem. Turklāt izmeklēšanā apstiprinājās, ka ir ļoti iespējams, ka izmantošanu un pārdošanu savām vajadzībām netieši ietekmēja subsidētā importa radītā negodīgā konkurence. Ja pakārtotajiem uzņēmumiem patiešām būtu bijušas priekšrocības, kā tiek apgalvots, tas būtu bijis konstatējams, salīdzinot savām vajadzībām paredzētās pārdošanas cenas ar nesaistītiem pircējiem pārdotā ražojuma cenām. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts.
(525)
Pēc galīgo konstatējumu izpaušanas CISA atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare darīja pieejamu OTI saviem saistītajiem pakārtotajiem uzņēmumiem par "subsidētu" cenu, tādējādi piedāvājot cenas, kas ir zemākas par to konkurentu cenām pakārtotajā segmentā. Tomēr pierādījumi netika sniegti, kas varētu mainīt Komisijas 524. apsvēruma secinājumu, t. i., ka cenu atšķirība starp saistītiem un nesaistītiem pārdevumiem bija neliela (2 %) un ka tas nebija pašrocīgi radīts kaitējums.
(526)
CISA arī apšaubīja datus par OTI ražošanas izmaksām un šajā sakarā OTI cenas saistītajām personām. Ņemot vērā karsti cinkotu ruļļu, kas ir OTI ražošanas izejviela, pārdošanas cenu, tika apgalvots, ka OTI ražošanas izmaksas izmeklēšanas periodā nevarēja pārsniegt 900 EUR/t.
(527)
Pirmkārt, nebija skaidrs, kādā mērā visas izmaksas, piemēram, vispārējās un administratīvās izmaksas un finansējuma izmaksas, tika iekļautas kopējās izmaksās, uz kurām norādīja CISA. Otrkārt, Komisija pārbaudīja OTI ražošanas izmaksas visos atlasītajos Savienības ražotājos, pārliecinoties, ka kopējās ražošanas izmaksas ietvēra izejvielas, apstrādi, pārklāšanu, vispārējās un administratīvās izmaksas un finansējuma izmaksas utt.
(528)
Tad CISA apgalvoja, ka OTI tiek pārdoti saistītām personām ar zaudējumiem, un tas esot Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma iemesls. Šis iebildums ir balstīts uz kopējām ražošanas izmaksu (978 EUR/t) salīdzinājumu ar pārdevumu vidējo cenu saistītām personām (965 EUR/t).
(529)
Lai gan vienkāršs matemātisks salīdzinājums vedina domāt, ka saistītie pārdevumi notikuši ar zaudējumiem, tas balstās uz pieņēmuma, ka Savienības ražošanas nozares pārdevumi saistītām personām noritētu ar tāda paša līmeņa vispārējām un administratīvām izmaksām un citām kopējām izmaksām kā pārdevumi nesaistītiem patērētājiem. Kā minēts 493. apsvērumā, pārdevumus saistītām personām veica uz "pieskaitītu izmaksu" pamata, tādējādi Savienības ražošanas nozare nosedza izmaksas, veicot šos pārdevumus.
6.3.5. EKONOMIKAS KRĪZE
(530)
Ekonomikas krīze un tās ietekme uz būvniecību vismaz daļēji izskaidro pieprasījuma samazināšanos un cenu spiedienu attiecīgajā periodā. Kā minēts iepriekš, patēriņš 2009. gadā samazinājās par 25 %. Tomēr no 2010. gada tirgus sāka atgūties, un laikposmā no 2009. gada līdz IP beigām patēriņš palielinājās par 24 %.
(531)
Tomēr kaitējuma un cēloņsakarības analīzē tirgus stāvoklis 2009. gadā ir raksturots atsevišķi no tā stāvokļa laikposmā no 2009. gada līdz IP, kad notika atgūšanās. Kaitējuma un cēloņsakarības analīze ir skaidri apliecinājusi, ka imports no ĶTR bija vislielākais ieguvējs no patēriņa atjaunošanās un ka tā cenas pastāvīgi bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, tādējādi vienlīdzīgās iespējas visiem tirgus dalībniekiem atgūties no krīzes pārvēršot nemitīgā cīņā par izdzīvošanu.
(532)
Pēc piezīmju sniegšanas termiņa beigām par galīgajiem konstatējumiem viena ieinteresētā persona norādīja uz paziņoto ražotnes slēgšanu Beļģijā un to, ka force majeure apstākļi sarežģīja ražošanas un transportēšanas darbības citās ražotnēs Beļģijā. Šī ieinteresētā persona apgalvoja, ka minētais apstāklis liecina par OTI piegādes drošības trūkumu Savienībā un ka tas ir iemesls ļaut importētajiem un lietotājiem brīvi izvēlēties OTI piegādātājus Savienībā un Ķīnā.
(533)
Šie argumenti ir noraidīti. Ņemot vērā to, ka jaudas izmantojums Savienībā ir zemā līmenī, jautājums nav saistīts ar piegādes problēmu, jo Savienības ražošanas nozarei ir pienācīga pieejamā jauda. Jebkura gadījumā ražotnē, kas tiek slēgta Beļģijā, netika ražots OTI. Protams, piegādes drošības jautājums ir svarīgs, bet ierosinātie maksājumi šajā gadījumā nav noteikti tā, lai izbeigtu OTI piegādes no Ķīnas, bet vien novērstu piegādes par dempinga cenām Savienības tirgū.
6.3.6. STRUKTURĀLAIS JAUDAS PĀRPALIKUMS
(534)
Dažas ieinteresētās personas ir apgalvojušas, ka Savienības ražošanas nozarei (kas galvenokārt ir vertikāli integrēti tērauda ražotāji) nodarītā kaitējuma iemesls ir nevis imports no ĶTR, bet gan Savienības tērauda rūpniecības strukturālās problēmas, piemēram, jaudas pārpalikums. Tika arī iebilsts, ka jaudas pārpalikumu bija izraisījusi pirms attiecīgā perioda notikusī tērauda rūpniecības konsolidācija un ka viss nodarītais kaitējums izriet no tā, ka nozarē ir pārāk daudz ražotņu.
(535)
OTI ražošana patiešām ir kapitālietilpīga nozare ar salīdzinoši augstām nemainīgajām izmaksām. Tomēr tērauda rūpniecības konsolidācija, kas notika pirms attiecīgā perioda, neizraisīja jaudas pārpalikumu. Pēc tam, kad 2009. gadā šīs nozares ražošanas jauda nedaudz palielinājās, 2010. gadā un IP laikā tā atkal nedaudz samazinājās. Ražošanas jauda IP laikā bija mazāka par Savienības kopējo patēriņu, un, ja pieprasījums IP laikā būtu atgriezies 2008. gada līmenī un Savienības ražošanas nozare būtu varējusi izmantot šāda palielinātā pieprasījuma radītās priekšrocības, jaudas izmantojums būtu bijis aptuveni 74 %.
(536)
Jaudas pārpalikuma negatīvo ietekmi tikai minimāli var saistīt ar OTI ražotājiem Savienībā. Pirmkārt, izmeklēšanā tika pierādīts, ka Savienības ražošanas nozare acīmredzami ir veikusi pasākumus, lai saglabātu efektivitāti, jo ražīgums visā nozarē palielinājās par 6 %. Otrkārt, pastāvīgi ieguldījumi ražošanas līnijās un to elastīga izmantošana citu izstrādājumu ražošanai palīdzēja gūt apjomradītus ietaupījumus un samazināja nemainīgās izmaksas. Tādējādi izlasē iekļauto uzņēmumu jaudas izmantojums attiecīgajā periodā samazinājās par 18 %, bet ražošanas vidējās izmaksas (ieskaitot izejvielu izmaksas) pieauga tikai par 6 %. Tātad nevar secināt, ka jaudas pārpalikums pārtrauktu cēloņsakarību. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts.
6.4. SECINĀJUMS PAR CĒLOŅSAKARĪBU
(537)
Ir pierādīts, ka attiecīgajā periodā, jo īpaši no 2009. gada līdz IP, ievērojami palielinājās ĶTR izcelsmes subsidētā importa apjoms un tā tirgus daļa. Turklāt tika konstatēts, ka jo īpaši IP laikā šā importa cenas pastāvīgi bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām Savienības tirgū.
(538)
ĶTR izcelsmes subsidētā importa par zemām cenām apjoma un tirgus daļas pieaugums notika vienlaicīgi ar Savienības ražošanas nozares ekonomiskā stāvokļa negatīvo attīstību. Situācija vēl vairāk pasliktinājās IP laikā, kad Savienības ražošanas nozare nespēja atgūt zaudēto tirgus daļu un rentabilitāti, kaut arī patēriņš atsāka palielināties. Citi finansiālie rādītāji, piemēram, ienākumi no ieguldījumiem, saglabājās nemainīgi 2010. gada līmenī, un nodarbinātība sasniedza viszemāko līmeni.
(539)
Pārbaudot pārējos zināmos faktorus, kas būtu varējuši izraisīt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, tika konstatēts, ka tie nav tādi, lai pārtrauktu konstatēto cēloņsakarību starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
(540)
Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto analīzi, kurā visu zināmo faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli ir pienācīgi noteikta un nošķirta no kaitējumu radošās ietekmes, ko izraisīja subsidētais imports, tika secināts, ka subsidētais imports no ĶTR ir radījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei pamatregulas 8. panta 6. punkta nozīmē.
7. SAVIENĪBAS INTERESES
7.1. IEVADPIEZĪMES
(541)
Saskaņā ar pamatregulas 31. pantu iestādes pārbaudīja, vai neatkarīgi no iepriekš izklāstītajiem konstatējumiem ir pārliecinoši iemesli, kas liktu secināt, ka kompensācijas pasākumu pieņemšana nav Savienības interesēs. Analizējot Savienības intereses, tika ņemtas vērā visas dažādās iesaistītās intereses, tostarp Savienības ražošanas nozares, attiecīgā ražojuma importētāju un lietotāju intereses.
7.2. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARES INTERESES
(542)
Savienības ražošanas nozarē kopumā ir 22 zināmi ražotāji, kuru saražotais apjoms veido visu OTI produkciju Savienībā. Ražotāji ir izvietoti dažādās Savienības dalībvalstīs un saistībā ar līdzīgo ražojumu tieši nodarbina vairāk nekā 5 400 cilvēku.
(543)
Neviens no ražotājiem neiebilda pret izmeklēšanas sākšanu. Kā liecina iepriekš analizētie makroekonomiskie rādītāji, situācija Savienības ražošanas nozarē kopumā pasliktinājās, un to negatīvi ietekmēja subsidētais imports.
(544)
Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, ko radījis subsidētais imports no ĶTR. Visi kaitējuma rādītāji attiecīgajā periodā attīstījās negatīvi. Īpaši pasliktinājās ar Savienības ražotāju finanšu darbību saistītie kaitējuma rādītāji, piemēram, rentabilitāte un ienākumi no ieguldījumiem. Ja pasākumi netiks veikti, ir ļoti iespējama Savienības ražošanas nozares ekonomiskā stāvokļa turpmāka pasliktināšanās.
(545)
Paredzams, ka kompensācijas maksājumu noteikšana atjaunos godīgas tirdzniecības apstākļus Savienības tirgū un ļaus Savienības ražošanas nozarei pielāgot OTI cenas atbilstīgi dažādo sastāvdaļu izmaksām un tirgus apstākļiem. Paredzams arī, ka kompensācijas pasākumu noteikšana ļaus Savienības ražošanas nozarei vismaz daļēji atgūt attiecīgajā periodā zaudēto tirgus daļu un labvēlīgi ietekmēs tās rentabilitāti un vispārējo finansiālo stāvokli.
(546)
Ja pasākumi netiktu noteikti, būtu sagaidāma turpmāka tirgus daļas zaudēšana un Savienības ražošanas nozares rentabilitātes pasliktināšanās. Šāds stāvoklis nevarētu turpināties vidējā termiņā un ilgtermiņā. Turklāt ir iespējams, ka atsevišķiem ražotājiem vajadzētu slēgt savas ražotnes, jo attiecīgajā periodā tie ir darbojušies ar ievērojamiem zaudējumiem. Ņemot vērā radušos zaudējumus un lielos ieguldījumus ražošanā attiecīgā perioda sākumā, paredzams, ka tad, ja pasākumi netiks noteikti, vairums Savienības ražotāju nespēs atpelnīt savus ieguldījumus.
(547)
Tāpēc tiek secināts, ka kompensācijas maksājumu noteikšana būtu Savienības ražošanas nozares interesēs.
7.3. LIETOTĀJU UN IMPORTĒTĀJU INTERESES
(548)
Kā minēts 14. apsvērumā, pieteicās pieci importētāji, bet tikai divi atbildēja uz anketas jautājumiem. No 100 lietotājiem, kas uzskaitīti sūdzībā, 19 pieteicās un bija ieinteresēti piedalīties procedūrā. Vēlāk 10 uzņēmumi iesniedza atbildes uz anketas jautājumiem.
(549)
Aktīvākie lietotāji un importētāji ir iesnieguši kopīgus rakstiskus apsvērumus, un izmeklēšanas gaitā vairākkārt tika veikta uzklausīšana. To galvenie argumenti saistībā ar pasākumu noteikšanu ir analizēti turpmāk.
(550)
Pēc galīgo konstatējumu izpaušanas no importētājiem un ieinteresētajām personām tika saņemtas piezīmes. Tomēr netika sniegti jauni aspekti, kas atšķirtos turpmāk iztirzātajiem.
7.3.1. KONKURENCE SAVIENĪBAS TIRGŪ
(551)
Lietotāji un importētāji apgalvoja, ka OTI tirgus Savienībā nav pietiekami konkurētspējīgs un ka imports no ĶTR bija vajadzīgs, lai uzlabotu tirgus pozīcijas tiem uzņēmumiem, kas importē un izmanto OTI. Tie arī izteica pieņēmumu, ka Savienības ražošanas nozare ir iesaistīta oligopolos pasākumos, lai kontrolētu tirgu. Savienības ražotāji konkurēja vienos un tajos pašos tirgos un bieži vien pārdeva izstrādājumus vieniem un tiem pašiem pircējiem vai arī cits cita būvuzņēmumiem. Tā kā netika sniegti citi pierādījumi kā vien atsevišķas sūdzības par grūtībām sarunās par cenām, un tā kā papildus piecām sūdzību iesniegušo Savienības ražotāju grupām Savienības tirgū darbojas vēl 11 citi OTI ražotāji, no kuriem daži ir ļoti lieli, un tā kā ir vēl citi importa avoti, šie apgalvojumi tika noraidīti.
7.3.2. NEPIETIEKAMAS PIEGĀDES
(552)
Lietotāji un importētāji arī apgalvoja, ka pasākumu noteikšana Ķīnas izcelsmes importam radītu OTI deficītu Savienības tirgū. Tomēr, ņemot vērā dažādos iepriekš aprakstītos piegādes avotus, kā arī Savienības ražošanas nozares brīvo ražošanas jaudu, tiek uzskatīts, ka šāds deficīts nevarētu rasties. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts.
7.3.3. SECINĀJUMS PAR LIETOTĀJU UN IMPORTĒTĀJU INTERESĒM
(553)
Desmit lietotāju, kas sadarbojās, importa apjoms bija 7 % no ĶTR izcelsmes importa kopapjoma IP laikā. Izmeklēšanā tika pierādīts, ka visi lietotāji izmanto dažādus piegādes avotus. Kopumā iepirkumi no ĶTR veidoja apmēram 15 % no OTI iepirkuma kopapjoma, turklāt tika konstatēts, ka vislielākie iepirkumi (73 %) ir veikti no Savienības ražotājiem un 12 % ir importēti no citām trešām valstīm. Tā kā attiecīgais ražojums ir diezgan standartveidīgs, klientu piesaistīšanai nav tik lielas nozīmes, jo gan lietotāji, gan importētāji var viegli mainīt piegādes avotus, kamēr vien tiek saglabāta ražojuma kvalitāte.
(554)
Izmeklēšanā tika pierādīts, ka visi lietotāji, kas sadarbojās, izņemot vienu, rentabli darbojās nozarē, kurā tiek izmantots attiecīgais ražojums, un ka to rentabilitāte IP laikā atkarībā no uzņēmuma bija no 1 % līdz 13 %. Minēto uzņēmumu rentabilitāte nebija būtiski atkarīga no attiecīgā ražojuma importa no ĶTR.
(555)
Pamatojoties uz lietotāju sniegtajām atbildēm uz anketas jautājumiem, tika aplēsta ierosināto pasākumu iespējamā ietekme. Tādējādi, pat pieņemot maz iespējamo visnelabvēlīgāko scenāriju attiecībā uz lietotājiem, kas sadarbojās, proti, ka cenu palielinājumu nevarētu kompensēt un ka tie būtu spiesti importēt no ĶTR tādos pašos apjomos kā IP laikā, noteiktā maksājuma apjoms par 1-5 % palielinātu to ražošanas izmaksas, par 1-2,8 procentu punktiem samazinātu rentabilitāti lielākajai daļai importa un par apmēram 4 procentu punktiem samazinātu rentabilitāti importam, kam piemēro atlikušo maksājumu. Tomēr visticamākais scenārijs ir tāds, ka ietekme būs ievērojami mazāka par šo. Imports no ĶTR veido diezgan mazu daļu no lietotāju uzņēmējdarbības apjoma, tāpēc ir paredzams, ka kompensācijas pasākumu izraisītais izmaksu palielinājums būs salīdzinoši viegli kompensējams. Turklāt, ņemot vērā, ka daudzajiem Savienības ražotājiem ir pieejami arī ievērojami alternatīvi importa avoti, uz kuriem neattiecas pasākumi, piemēram, Indija un Dienvidkoreja, ir sagaidāms, ka pēc pasākumu noteikšanas cenas tirgū atspoguļos arī šos faktorus.
(556)
Abu importētāju, kas sadarbojās, importa apjoms bija 6 % no ĶTR izcelsmes importa kopapjoma IP laikā; precīzs importa apjoms saskaņā ar pamatregulas 29. pantu netiek izpausts. Arī importētāji tāpat kā lietotāji papildus ĶTR izmantoja vēl citus piegādes avotus. Turklāt tika konstatēts, ka tad, ja importētāji saglabātu to importēšanas veidu, kādu viņi izmantoja IP laikā, iespējams, ka pasākumi vairāk ietekmētu importētāju, nevis lietotāju rentabilitāti. Tomēr praksē importētāji kā tirgotāji ir vēl elastīgāki nekā lietotāji, un viņi droši vien pirmie meklētu alternatīvus piegādes avotus.
(557)
Ieguvums, ko lietotāji un importētāji gūst no Ķīnas izcelsmes importa, daļēji ir iespējams Ķīnas eksportētāju praktizētās negodīgās cenu diskriminācijas dēļ, nevis dabīgas konkurences priekšrocību dēļ. Tādējādi, atjaunojot vienlīdzīgus konkurences apstākļus Savienības tirgū un novēršot tirdzniecības izkropļojumu, ko radījis subsidētais imports, OTI tirgū varēs faktiski atjaunoties veselīga, dinamiska, uz tirgus ekonomiku vērsta cenu attīstība, neradot nelabvēlīgus apstākļus citiem tirgus dalībniekiem (lietotājiem, ražotājiem, tiešajiem patērētājiem), kas nespēj gūt tūlītēju labumu no subsidētā importa.
7.4. SECINĀJUMS PAR SAVIENĪBAS INTERESĒM
(558)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka, pamatojoties uz pieejamo informāciju par Savienības interesēm, nav pārliecinošu iemeslu, lai attiecībā uz ĶTR izcelsmes attiecīgā ražojuma importu nenoteiktu pasākumus.
8. GALĪGIE KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMI
8.1. KAITĒJUMA NOVĒRŠANAS LĪMENIS
(559)
Ņemot vērā secinājumus, kas izdarīti attiecībā uz subsidēšanu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm, būtu jānosaka kompensācijas pasākumi, lai novērstu turpmāku subsidētā importa kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.
(560)
Nosakot šo pasākumu līmeni, tika ņemtas vērā konstatētās subsīdiju normas un maksājuma apjoms, kas nepieciešams Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma novēršanai.
(561)
Aprēķinot maksājuma summu, kas vajadzīga kaitējošās subsidēšanas ietekmes novēršanai, tika uzskatīts, ka pasākumiem jābūt tādiem, kas ļauj Savienības ražošanas nozarei segt tās ražošanas izmaksas un gūt tādu peļņu pirms nodokļu nomaksas, kādu šāda veida ražošanas nozare varētu pamatoti gūt šajā nozarē no līdzīgā ražojuma pārdošanas Savienībā normālos konkurences apstākļos, t. i., ja nebūtu subsidētā importa. Uzskata, ka peļņa, ko būtu bijis iespējams sasniegt, ja nebūtu subsidētā importa, būtu jānosaka, pamatojoties uz 2008. gadu, kad Ķīnas izcelsmes importa klātbūtne Savienības tirgū nebija tik liela. Tāpēc uzskata, ka peļņas normu 6,7 % apmērā no apgrozījuma varētu uzskatīt par atbilstošu minimumu, ko Savienības ražošanas nozare, domājams, būtu varējusi sasniegt, ja nebūtu kaitējošās subsidēšanas.
(562)
Tādējādi tika aprēķināta Savienības ražošanas nozares līdzīgā ražojuma cena, kas nerada kaitējumu. Minētā cena tika iegūta, ražošanas izmaksām pieskaitot iepriekšminēto peļņas normu 6,7 % apmērā.
(563)
Tad tika noteikts vajadzīgais cenu palielinājums, vidējo svērto importa cenu, kas noteikta ĶTR ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās, un kas koriģēta, ņemot vērā importa izmaksas un muitas nodokļus, salīdzinot ar Savienības ražošanas nozares cenu, kas nerada kaitējumu un noteikta Savienības tirgū IP laikā. Starpību, kas tika iegūta šajā salīdzinājumā, pēc tam izteica kā procentuālo daļu no salīdzināto izstrādājumu veidu vidējās CIF importa vērtības.
(564)
Pēc galīgo konstatējumu izpaušanas ieinteresētās personas apstrīdēja Savienības ražošanas nozares mērķa peļņas rādītāja (6,7 %) izmantošanu un 2008. gada aprakstu kā reprezentatīvā gada aprakstu saistībā ar rentabilitāti. Tomēr ieinteresēto personu arguments, ka Savienības ražošanas nozares 2008. gadā gūto peļņu ietekmēja finanšu krīze, kādēļ 2008. gads bija izņēmuma gads, šķiet, vairāk norāda uz to, ka 2008. gadā gūtā peļņa bija zemāka par to, uz kādu ražošanas nozare varētu cerēt parastā gadā. Šis arguments ir noraidīts, jo nav pierādījumu par to, kādu peļņu būtu guvusi Savienības ražošanas nozare, ja nebūtu iestājusies finanšu krīze.
(565)
Ieinteresētās personas norādīja arī uz to, ka importa apjoms no ĶTR bija viszemākais 2009. gadā nevis 2008. gadā. Tā kā Savienības ražošanas nozare 2009. gadā neguva peļņu, nav iespējams izmantot 2009. gada datus, lai noteiktu Savienības ražošanas nozares mērķa peļņu.
(566)
CISA arī apgalvoja, ka 2008. gada peļņu no pārdevumiem nesaistītiem pircējiem nevar izmantot kā mērķa peļņu, jo minētajā gadā ir novērota vislielākā cenu atšķirība starp saistītiem un nesaistītiem pārdevumiem. Šis arguments ir noraidīts, jo šī cenu starpība nav būtiska, lai aprēķinātu peļņu no pārdevumiem nesaistītiem klientiem.
(567)
Tad CISA ierosināja izmantot mērķa peļņu OTI pārdevumiem nesaistītām personām Savienībā, pamatojoties uz starptautiskā koncerna ArcelorMittal vidējo kopējo peļņu 2010. un 2011. gadā. Tomēr tas tika noraidīts kā uzticams aprēķināšanas pamats peļņai no OTI pārdevumiem Savienībā, ja importam par dempinga cenām nebūtu pieejams jo pasaules mēroga ArcelorMittal grupas peļņa kopā viennozīmīgi nebūtu reprezentatīva saistībā ar peļņu no OTI pārdevumiem Savienībā.
(568)
Viena ieinteresētā persona apstrīdēja Komisijas metodiku mērķa cenu samazinājuma starpības aprēķināšanai. Tomēr šī problēma bija saistīta ar kļūdainu pieņēmumu, ka Komisijai aprēķinājusi mērķa cenu samazinājuma starpību, atskaitot Savienības ražošanas nozares vidējo peļņu IP (2,6 %) no tirgus cenas, lai iegūtu "bezpeļņas/bezzaudējumu robežvērtību" (tas ir, cenu, kas nodrošinātu nulles peļņu) un tad pieskaitot mērķa peļņu šai "bezpeļņas/bezzaudējumu robežvērtībai".
(569)
Komisija aprēķināja mērķa cenu samazinājuma starpību, pieskaitot mērķa peļņu katra ražojuma veida ražošanas izmaksām. Ieinteresētās personas ierosinātā metodika ir kļūdaina, jo vidējā peļņa (2,6 %) netiek automātiski panākta katra ražojuma veida katrā pārdošanas darījumā visos uzņēmumos, par kuriem izmantoti dati.
(570)
Viena ieinteresētā persona apstrīdēja arī Komisijas kaitējuma aprēķinus. Ņemot vērā to, ka minētā persona nevar piekļūt pilnīgiem datiem, ko izmantoja Komisija, lai aprēķinātu kaitējuma starpību, tā mēģināja veikt aprēķinus patstāvīgi, pamatojoties uz savu izpratni par cenu atšķirību tirgū starp alumīniju ar cinka pārklājumu un substrātu ar cinka pārklājumu, kas saskaņā ar šīs ieinteresētās personas aprēķiniem bija 50 USD/t. Šis "pārrēķins" balstās uz nepilnīgiem datiem un tā rezultāts ir mazāka kaitējuma starpība par Komisijas aprēķīnāto un izpausto.
(571)
Tās argumenti tika noraidīti, jo, veicot pilnīgu datu analīzi, ko ieguva no abiem ražotājiem-eksportētājiem un Savienības ražošanas nozares, iespējamā cenu atšķirība netika konstatēta. Attiecīgi jāuzsver, ka ieinteresētās personas izmantotie dati bija nepilnīgi, tādēļ uz tiem nevarēja paļauties, lai atkārtotu Komisijas veiktos kaitējuma aprēķinus.
8.2. GALĪGIE PASĀKUMI
(572)
Ņemot vērā izdarītos secinājumus par subsidēšanu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm un saskaņā ar pamatregulas 15. pantu, ĶTR izcelsmes OTI importam būtu jānosaka galīgais kompensācijas maksājums, kas ir vienāds ar viszemāko konstatēto subsīdijas normu vai kaitējuma apmēru saskaņā ar mazākā nodokļa noteikumu. Šajā gadījumā maksājuma likme būtu attiecīgi jānosaka konstatēto subsīdijas normu līmenī. Pamatojoties uz iepriekš minēto, noteiktās likmes maksājumiem, kas tiks piemēroti, ir šādas.
Uzņēmuma nosaukums
Subsīdijas norma (%)
Kaitējuma apmērs (%)
Kompensācijas maksājums (%)
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd.; Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.; Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
55,8
29,7
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd.; Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
29,7
23,8
Union Steel China
26,8
13,7
13,7
Citi uzņēmumi, kas sadarbojās
26,8
43,0
26,8
Atlikušais maksājums
44,7
58,3
44,7
(573)
Šajā regulā norādītās atsevišķiem uzņēmumiem piemērojamās kompensācijas maksājumu likmes tika noteiktas, pamatojoties uz pašreizējās izmeklēšanas konstatējumiem. Tāpēc tās atspoguļo izmeklēšanas gaitā konstatēto stāvokli attiecībā uz šiem uzņēmumiem. Tādējādi šīs maksājumu likmes (atšķirībā no valsts mēroga maksājuma, kas piemērojams "visiem pārējiem uzņēmumiem") ir piemērojamas vienīgi to izstrādājumu importam, kuru izcelsme ir attiecīgajā valstī un kurus ir ražojuši minētie uzņēmumi un tādējādi konkrētās minētās juridiskās personas. Minētās likmes nevar piemērot importētajiem ražojumiem, ko ražojis cits uzņēmums, kura nosaukums un adrese nav norādīta 1. pantā, tostarp struktūras, kas saistītas ar norādītajiem uzņēmumiem, un uz tiem attiecina "visiem pārējiem uzņēmumiem" piemērojamo maksājuma likmi.
(574)
Visi pieprasījumi par individuālas uzņēmumam noteiktas kompensācijas maksājuma likmes piemērošanu (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai jaunu ražošanas vai tirdzniecības struktūru izveidošanas) nekavējoties jāadresē Komisijai (104), norādot visu būtisko informāciju, jo īpaši par visām pārmaiņām uzņēmuma darbībā saistībā ar ražošanu, pārdošanu iekšzemes tirgū un eksportu, kas saistītas, piemēram, ar minēto nosaukuma maiņu vai šīm izmaiņām ražošanas vai tirdzniecības struktūrās. Vajadzības gadījumā regulā tiks izdarīti attiecīgi grozījumi, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro individuālās maksājuma likmes.
(575)
Lai nodrošinātu kompensācijas maksājuma pienācīgu piemērošanu, atlikušais maksājums jāpiemēro ne vien ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās, bet arī ražotājiem, kas izstrādājumu IP laikā neeksportēja uz Savienību,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo tiek noteikts galīgs kompensācijas maksājums šādu konkrētu ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda izstrādājumu importam: neleģēta un leģēta tērauda (izņemot nerūsējošā tērauda) plakanie velmējumi, kas ir krāsoti, lakoti vai pārklāti ar plastmasu vismaz no vienas puses, izņemot tā dēvētos daudzslāņu paneļus, ko izmanto būvniecībā un kas sastāv no divām ārējām metāla sloksnēm ar izolācijas materiāla stabilizējošo vidējo slāni, kurš iestiprināts starp tām, un izņemot izstrādājumus ar cinka putekļu galīgo pārklājumu (krāsa ar augstu cinka koncentrāciju, kurā cinka ir ne mazāk kā 70 % no masas) un izstrādājumus ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu, kurus pašlaik klasificē ar KN kodiem ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00, ex 7226 99 70 (TARIC kodi 7210708011, 7210708091, 7212408001, 7212408021, 7212408091, 7225990011, 7225990091, 7226997011 un 7226997091) un kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā.
2. Piemērojamā galīgā kompensācijas maksājuma likme, ko piemēro neto cenai par 1. punktā minētajiem ražojumiem, kurus ražo turpmāk uzskaitītie uzņēmumi, ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļu nomaksas, ir šāda.
Uzņēmums
Maksājums (%)
TARIC papildu kods
Union Steel China
13,7
B311
Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd.; Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd.; Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.
29,7
B312
Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd.; Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Co., Ltd.
23,8
B313
Angang Steel Company Ltd.
26,8
B314
Baoutou City Jialong Metal Works Co., Ltd.
26,8
B317
Changshu Everbright Material Technology Co., Ltd.
26,8
B318
Changzhou Changsong Metal Composite Material Co., Ltd.
26,8
B319
Inner Mongolia Baotou Steel Union Co., Ltd.
26,8
B321
Jigang Group Co., Ltd.
26,8
B324
Maanshan Iron & Steel Company Limited
26,8
B325
Qingdao Hangang Color Coated Sheet Co., Ltd.
26,8
B326
Shandong Guanzhou Co., Ltd.
26,8
B327
Shenzen Sino Master Steel Sheet Co.,.Ltd.
26,8
B328
Tangshan Iron & Steel Group Co., Ltd.
26,8
B329
Tianjin Xinyu Color Plate Co., Ltd.
26,8
B330
Wuhan Iron and Steel Company Limited
26,8
B331
Zhejiang Tiannu Color Steel Co., Ltd.
26,8
B334
Visi pārējie uzņēmumi
44,7
B999
3. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 11. martā