NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 421/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se mění směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství s cílem provést do roku 2020 mezinárodní dohodu o uplatňování jednotného celosvětového tržního opatření na emise z mezinárodní letecké dopravy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Odvětví letecké dopravy má výrazně mezinárodní povahu. Globální přístup k řešení emisí z mezinárodní letecké dopravy nabízí nejlepší vyhlídky na zajištění dlouhodobé udržitelnosti
(2)
Unie se snaží zabezpečit budoucí mezinárodní dohody pro regulaci emisí skleníkových plynů z letecké dopravy, přičemž v mezidobí samostatně omezuje dopady změny klimatu způsobené činnostmi spojenými s provozováním letecké dopravy na letiště a z letišť v Unii. S cílem zajistit, aby se tyto cíle vzájemně doplňovaly a nevylučovaly, je vhodné vzít v úvahu vývoj na mezinárodních fórech a stanoviska na těchto fórech přijatá, a zejména zohlednit usnesení obsahující „Konsolidovaný přehled prováděných politik a postupů organizace ICAO v oblasti ochrany životního prostředí“, přijatý dne 4. října 2013 na 38. zasedání shromáždění Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).
(3)
S cílem udržet dynamiku dosaženou na 38. zasedání shromáždění ICAO v roce 2013 a usnadnit pokrok na nadcházejícím 39. zasedání shromáždění ICAO v roce 2016 je proto žádoucí pokládat požadavky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (3) dočasně za splněné pro období do 31. prosince 2016, pokud jde o lety na letiště a z letišť v zemích mimo Evropský hospodářský prostor (EHP). Unie při tom zdůrazňuje, že stejně jako lze uplatňovat právní požadavky na lety na letiště a z letišť nacházející se ve státech EHP, lze zároveň uplatňovat právní požadavky na větší podíl emisí z letů mezi těmito letišti. Za účelem zajištění právní jistoty pro účely této odchylky by měly být lety mezi letišti ve státech EHP a letišti v zemích, které přistoupily k Unii v roce 2013, považovány za lety mezi státy EHP.
(4)
Je třeba připomenout, že podle směrnice 2003/87/ES určí způsob použití příjmů z dražby povolenek členské státy. Tyto příjmy nebo jejich ekvivalent ve finanční hodnotě by se měly využít za účelem boje proti změně klimatu v Unii a třetích zemích mimo jiné na opatření ke snižování emisí skleníkových plynů, na přizpůsobení se dopadům změny klimatu v Unii a ve třetích zemích, zejména v rozvojových zemích, na financování výzkumu a vývoje v oblasti zmírňování a přizpůsobování se, včetně letectví a letecké dopravy, na snížení emisí prostřednictvím nízko emisní dopravy a na pokrytí nákladů na správu systému Unie. Výnosy z dražby nebo jejich ekvivalent ve finanční hodnotě by měly být použity také na financování příspěvků do Globálního fondu pro energetickou účinnost a obnovitelnou energii a na opatření proti odlesňování. Transparentní používání příjmu získaných z dražeb povolenek podle směrnice 2003/87/ES je zásadní pro podporu závazků Unie. Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 (4) mají členské státy předložit Komisi zprávu o použití příjmů z dražby těchto povolenek.
(5)
Odchylky stanovené v tomto nařízení zohledňují výsledky dvoustranných a mnohostranných vztahů se třetími zeměmi, které Komise bude jménem Unie rozvíjet i nadále s cílem podpořit využívání tržních mechanismů ke snížení emisí z letecké dopravy.
(6)
Je třeba připomenout, že směrnice 2003/87/ES stanoví možnost přijmout opatření, kterými se mění činnosti v oblasti letecké dopravy uvedené v příloze I této směrnice, pokud třetí země zavede opatření ke snížení dopadu letecké dopravy na změnu klimatu.
(7)
Vyjednávání všech dohod mezi Unií a třetími zeměmi v oblasti letecké dopravy by mělo mít za cíl zajistit flexibilitu Unie při přijímání environmentálních opatření, a to i s ohledem na opatření ke zmírnění dopadu letecké dopravy na změnu klimatu.
(8)
Aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže, je důležité, aby se všemi lety na stejné trase bylo zacházeno stejným způsobem.
(9)
S cílem zabránit nepřiměřené administrativní zátěži u nejmenších provozovatelů letadel by mělo být do přílohy I směrnice 2003/87/ES doplněno dočasné osvobození. Provozovatelé letadel, kteří nejsou provozovatelem neobchodní letecké dopravy produkující méně než 1 000 tun CO2 ročně by měli být proto vyňati z oblasti působnosti této směrnice, a to od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2020.
(10)
Je vhodné umožnit použití alternativního přístupu provozovatelům letadel, kteří jsou malými producenty emisí, pro ověření jejich emisí za účelem dalšího snížení jejich administrativní zátěže. Členské státy by měly být schopny zavést zjednodušující opatření, která řeší zejména potřeby provozovatelů letadel v neobchodní letecké dopravě, kteří jsou malými producenty emisí.
(11)
Zvláštní pozornost by měla být věnována zmírnění nebo dokonce odstranění jakýchkoli problémů týkajících se dostupnosti a konkurenceschopnosti, které se mohou vyskytnout u nejvzdálenějších regionů Unie. S ohledem na tuto skutečnost by měly být také lety mezi letištěm, které se nachází v některém z nejvzdálenějších regionů ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), a letištěm nacházejícím se v jiném regionu EHP, zahrnuty do odchylky stanovené v rámci tohoto nařízení.
(12)
V zájmu zajištění právní jistoty pro provozovatele letadel a vnitrostátní orgány je vhodné prodloužit lhůtu pro vyřazení povolenek a vykázání emisí za rok 2013 do roku 2015.
(13)
Pro účely uplatňování této odchylky je důležité připomenout, že metodami pro přidělování a vydávání povolenek provozovatelům letadel jsou i nadále metody stanovené směrnicí 2003/87/ES, tedy metody vycházející z ověřených údajů o tunokilometrech za relevantní období zmíněná v uvedené směrnici.
(14)
Po skončení shromáždění organizace ICAO v roce 2016 a na základě jeho vstupů by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě úplnou zprávu. V této zprávě by Komise měla mimo jiné zvážit všechny možnosti pokrytí emisí z činností v oblasti letecké dopravy a případně rychle navrhnout opatření s cílem zajistit, aby byl zohledněn mezinárodní vývoj a byly řešeny veškeré otázky týkající se uplatňování odchylky. Komise by měla rovněž věnovat zvláštní pozornost environmentální účinnosti systému obchodování s emisemi Evropské unie (EU ETS), a v této souvislosti konkrétnímu přispění odvětví letecké dopravy, včetně způsobů, jak lépe sladit pravidla platná pro činnosti v oblasti letecké dopravy i stacionárních zařízení.
(15)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zavedení dočasné odchylky pro monitorování, vykazování a vyřazování povolenek z letů do zemí a ze zemí mimo EHP od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016, ulehčení administrativní zátěže a zjednodušení správy tohoto systému, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu jeho rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(16)
Je nezbytné poskytnout provozovatelům letadel a vnitrostátním orgánům právní jistotu s ohledem na lhůtu pro vyřazení emisních povolenek do 30. dubna 2014, jak je uvedeno ve směrnici 2003/87/ES. Toto nařízení by tedy mělo být uplatňováno ode dne jeho přijetí.
(17)
Směrnice 2003/87/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směrnice 2003/87/ES se mění takto:
1)
Vkládá se tento nový článek, který zní:
„Článek 28a
Odchylky platné do roku 2020 před provedením mezinárodní dohody o uplatňování jednotného celosvětového tržního opatření
1. Odchylně od čl. 12 odst. 2a, čl. 14 odst. 3 a článku 16 členské státy považují požadavky stanovené v uvedených ustanoveních za splněné a nepřijímají žádná opatření vůči provozovatelům letadel, pokud jde o:
a)
veškeré emise z letů na letiště nebo z letišť v zemích mimo Evropský hospodářský prostor (EHP) za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016;
b)
veškeré emise z letů mezi letištěm, které se nachází v některém z nejvzdálenějších regionů ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování EU, a letištěm nacházejícím se v jiném regionu EHP za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016;
c)
vyřazení povolenek odpovídajících ověřeným emisím z letů mezi letišti ve státech EHP za rok 2013, které probíhá do 30. dubna 2015, a nikoli do 30. dubna 2014, a ověřeným emisím z těchto letů za rok 2013, které se vykazují do 31. března 2015, a nikoli do 31. března 2014.
Pro účely článků 11a, 12 a 14 se ověřené emise z jiných letů, než jsou lety uvedené v tomto prvním pododstavci, považují za ověřené emise provozovatele letadel.
2. Odchylně od čl. 3e odst. 5 a článku 3f se provozovateli letadla, který využívá odchylek stanovených v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku, vydají bezplatné povolenky v počtu sníženém úměrně ke snížení počtu povinně vyřazených povolenek, které jsou v uvedených písmenech stanoveny.
Odchylně od čl. 3f odst. 8 se povolenky, které nejsou přiděleny v důsledku uplatňování prvního pododstavce tohoto odstavce, zruší.
Pokud jde o činnost v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016, členské státy zveřejní počet bezplatných povolenek v oblasti letectví přidělených jednotlivým provozovatelům letadel do 1. srpna 2014.
3. Odchylně od článku 3d členské státy vydraží povolenky v oblasti letectví v počtu sníženém úměrně ke snížení celkového počtu vydaných povolenek.
4. Odchylně od čl. 3d odst. 3 se počet povolenek, který má být jednotlivými členskými státy vydražen na období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016, sníží tak, aby odpovídal podílu přidělených emisí z letecké dopravy u letů, které nepodléhají odchylkám stanoveným v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku.
5. Odchylně od článku 3g nejsou provozovatelé letadel povinni předkládat plány pro monitorování stanovující opatření pro monitorování a vykazování emisí u letů, které podléhají odchylkám stanoveným v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku.
6. Odchylně od článků 3g, 12, 15 a 18a platí, že je-li celkový roční objem emisí provozovatele letadel nižší než 25 000 tun CO2, považují se jeho emise za ověřené, jestliže jsou stanoveny pomocí nástroje pro malé producenty emisí, který byl schválen nařízením Komise (EU) č. 606/2010 (5) a do kterého organizace Eurocontrol doplnila údaje ze svého nástroje pro podporu systému ETS. Členské státy mohou pro provozovatele letadel neobchodní letecké dopravy zavést zjednodušené postupy, pokud tyto postupy zajišťují stejnou přesnost jako nástroj pro malé producenty emisí.
7. Pro účely tohoto článku se lety mezi letišti ve státech EHP a zeměmi, které přistoupily k Unii v roce 2013, považují za lety mezi letišti ve státech EHP.
8. Komise pravidelně, a to nejméně jednou ročně, informuje Evropský parlament a Radu o pokroku dosaženém v jednáních v rámci Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) a o úsilí zaměřeném na prosazení mezinárodního přijetí tržních mechanismů mezi třetími zeměmi. V návaznosti na shromáždění organizace ICAO v roce 2016 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o krocích zaměřených na uplatňování mezinárodní dohody o celosvětovém tržním opatření od roku 2020, které sníží nediskriminačním způsobem emise skleníkových plynů z letecké dopravy, a o informacích týkajících se využití příjmů, jež předkládají členské státy v souladu s článkem 17 nařízení (EU) č. 525/2013.
Komise ve své zprávě posoudí, a v případě potřeby připojí, návrhy reagující na tento vývoj týkající se vhodného rozsahu pro pokrytí emisí z letů uskutečňovaných na letiště nebo z letišť v zemích mimo EHP od 1. ledna 2017. Komise ve své zprávě rovněž zváží řešení dalších otázek, které mohou při uplatňování odstavců 1 až 4 tohoto článku vyvstat, přičemž zachová zásadu rovného zacházení se všemi provozovateli letadel na téže trase.
(5) Nařízení Komise (EU) č. 606/2010 ze dne 9. července 2010 o schválení zjednodušeného nástroje vytvořeného Evropskou organizací pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) pro odhad spotřeby paliva některých provozovatelů letadel s nízkými emisemi (Úř. věst. L 175, 10.7.2010, s. 25).“" 						
2)
V příloze I se ve sloupci „Činnosti“ tabulky pod nadpisem „Letectví“ v druhém pododstavci doplňuje nové písmeno, které zní:
„k)
od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2020 lety, jež by jinak spadaly pod tuto činnost, vykonávané provozovatelem neobchodní letecké dopravy, který provozuje lety s celkovou roční produkcí emisí nižší než 1 000 tun za rok.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 30. dubna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 421/2014
(2014. gada 16. aprīlis),
ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā, jo paredzams, ka līdz 2020. gadam tiks īstenota starptautiska vienošanās par vienota un globāla tirgus mehānisma piemērošanu starptautiskās aviācijas emisijām
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Aviācijas nozarei ir ļoti izteikts starptautisks raksturs. Globāla pieeja starptautiskās aviācijas emisiju jautājumam sniedz vislabākās izredzes nodrošināt ilgtspējību ilgtermiņā.
(2)
Savienība tiecas panākt, lai nākotnē tiktu noslēgta starptautiska vienošanās par aviācijas radīto siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežošanu, un pašlaik ar autonomiem pasākumiem ierobežo ietekmi uz klimata pārmaiņām, ko rada aviācijas darbības no Savienības lidlaukiem un uz tiem. Lai nodrošinātu, ka minētie mērķi viens otru papildina, nevis ir pretrunā, ir lietderīgi ņemt vērā norises un nostājas starptautiskajos forumos, jo īpaši rezolūciju, kas pieņemta Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) 2013. gada 4. oktobra asamblejas 38. sesijā un kas satur “Kopsavilkumu par pašreizējo ICAO politiku un praksi saistībā ar vides aizsardzību”.
(3)
Tāpēc, lai atbalstītu ICAO 2013. gada asamblejas 38. sesijā panākto ierosmi turpmākai darbībai un sekmētu virzību gaidāmajā 2016. gada 39. sesijā, ir vēlams pagaidām uzskatīt, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (3) izklāstītās prasības laikposmā līdz 2016. gada 31. decembrim ir izpildītas attiecībā uz lidojumiem no/uz lidlaukiem valstīs ārpus Eiropas Ekonomikas zona (EEZ). Tādējādi Savienība uzsver, ka juridiskas prasības attiecībā uz lidojumiem no/uz lidlaukiem, kas atrodas EEZ valstīs, var attiecināt tādā pašā veidā kā juridiskas prasības var attiecināt uz emisijām no lidojumiem starp šādiem lidlaukiem. Lai nodrošinātu juridisko noteiktību, piemērojot šo atkāpi, lidojumi starp lidlaukiem, kas atrodas EEZ valstīs un valstīs, kas Savienībai pievienojās 2013. gadā, būtu jāuzskata par lidojumiem starp EEZ valstīm.
(4)
Jāatgādina, ka saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK dalībvalstis ir tās, kuras nosaka, kā izmantot kvotu izsolīšanā iegūtos ieņēmumus. Šie ieņēmumi vai to finansiālās vērtības ekvivalents būtu jāizmanto, lai risinātu klimata pārmaiņu problēmas Savienībā un trešās valstīs, inter alia samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas, pielāgotos klimata pārmaiņu sekām Savienībā un trešās valstīs, jo īpaši jaunattīstības valstīs, finansētu pētniecību un izstrādi saistībā ar pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām, tostarp jo īpaši aeronautikas un gaisa transporta jomā, samazinātu emisijas, izmantojot transportu ar zemu emisiju līmeni, un segtu Savienības sistēmas administrēšanas izdevumus. Ieņēmumi no izsolīšanas vai to finansiālās vērtības ekvivalents būtu arī jāizmanto, lai finansētu iemaksas Pasaules Energoefektivitātes un atjaunojamās enerģijas fondā un pasākumus, ar kuriem novērst mežu izciršanu. Pārredzamība to ieņēmumu izlietojumā, kas iegūti no kvotu izsolīšanas saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, ir izšķirošs faktors Savienības saistību izpildē. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (4) dalībvalstīm ir jāiesniedz Komisijai ziņojums par šādu kvotu izsolīšanā iegūto ieņēmumu izlietojumu.
(5)
Šajā regulā paredzētajās atkāpēs ir ņemti vērā rezultāti divpusējām un daudzpusējām sarunām ar trešām valstīm, ko Komisija turpinās Savienības vārdā, lai veicinātu tirgus mehānismu izmantošanu aviācijas emisiju samazināšanā.
(6)
Jāatgādina, ka ar Direktīvu 2003/87/EK paredz iespēju pieņemt pasākumus minētās direktīvas I pielikumā uzskaitīto aviācijas darbību grozīšanai, ja trešā valsts ievieš pasākumus, lai samazinātu aviācijas darbību ietekmi uz klimata pārmaiņām.
(7)
Sarunās par visiem Savienības aviācijas nolīgumiem ar trešām valstīm būtu jāizvirza mērķis aizsargāt Savienības spēju rīkoties elastīgi vides jautājumos, tostarp attiecībā uz pasākumiem, ar kuriem mazina aviācijas ietekmi uz klimata pārmaiņām.
(8)
Lai nepieļautu konkurences izkropļošanu, ir ļoti svarīgi, lai pret visiem lidojumiem tajā pašā maršrutā būtu vienlīdzīga attieksme.
(9)
Lai turpmāk izvairītos no nesamērīga administratīvā sloga uzlikšanas pašiem mazākajiem gaisakuģu operatoriem, Direktīvas 2003/87/EK I pielikumam būtu jāpievieno atbrīvojums. Tāpēc nekomerciāli gaisakuģu operatori, kas emitē mazāk par 1 000 tonnām CO2 gadā, būtu jāizslēdz no minētās Direktīvas darbības jomas no 2013. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
(10)
Ir lietderīgi gaisakuģu operatoriem, kas ir mazie emitētāji, savu emisiju verificēšanai ļaut izmantot alternatīvu pieeju, lai vēl vairāk samazinātu viņiem uzlikto administratīvo slogu. Dalībvalstīm vajadzētu būt spējīgām īstenot vienkāršošanas pasākumus, ar kuriem jo īpaši pievēršas to nekomerciālo operatoru vajadzībām, kas ir mazie emitētāji.
(11)
Īpaša uzmanība būtu jāpievērš tam, lai mazinātu vai pat izskaustu ikvienu Savienības tālākajiem reģioniem radušos problēmu saistībā ar piekļuvi un konkurētspēju. Līdz ar to uz lidojumiem starp tādu lidlauku, kas atrodas tālākajos reģionos Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 349. panta nozīmē, un lidlauku, kas atrodas citā EEZ reģionā, arī būtu jāattiecina šajā regulā noteiktā atkāpe.
(12)
Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību gaisakuģu operatoriem un valstu iestādēm, ir lietderīgi paredzēt, ka 2013. gada emisijas var paziņot un kvotas nodot līdz 2015. gadam.
(13)
Piemērojot šo atkāpi, ir būtiski atcerēties, ka gaisakuģu operatoriem noteiktās kvotu sadales un piešķiršanas metodes ir tās pašas, kas paredzētas ar Direktīvu 2003/87/EK, proti, to pamatā ir verificēti tonnkilometru dati attiecībā uz direktīvā minētajiem konkrētajiem periodiem.
(14)
Pēc 2016. gada ICAO asamblejas un ņemot vērā tās rezultātus, Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei pilnīgs ziņojums. Minētajā ziņojumā Komisijai inter alia būtu jāapsver visas iespējas, kā darbības jomā ietvert aviācijas emisijas, un vajadzības gadījumā strauji jāierosina pasākumi, lai būtu iespējams ņemt vērā starptautiskās norises un risināt problēmas saistībā ar atkāpju piemērošanu. Komisijai īpaši būtu jāapsver arī Eiropas Savienības emisiju tirdzniecības sistēma (ES ETS) no vides efektivitātes viedokļa un šajā kontekstā jāņem vērā aviācijas nozares īpašais ieguldījums, tostarp kārtība attiecībā uz to, kā labāk saskaņot attiecīgi aviācijas darbībām un stacionārām iekārtām piemērojamos noteikumus.
(15)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus, proti, ieviest pagaidu atkāpi kvotu monitoringa, ziņošanas un kvotu nodošanas jomā attiecībā uz lidojumiem no/uz valstīm ārpus EEZ laikposmā no 2013. gada 1. janvāra līdz 2016. gada 31. decembrim, samazināt administratīvo slogu un vienkāršot shēmas administrēšanu, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības mēroga un iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(16)
Ir būtiski nodrošināt gaisakuģu operatoriem un valstu iestādēm juridisko noteiktību attiecībā uz nodošanas termiņu - 2014. gada 30. aprīli - kā minēts Direktīvā 2003/87/EK. Tāpēc šī regula būtu jāpiemēro no tās pieņemšanas dienas.
(17)
Attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 2003/87/EK,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Direktīvu 2003/87/EK groza šādi:
1)
iekļauj šādu pantu:
“28.a pants
Atkāpes, kas piemērojamas, pirms līdz 2020. gadam tiek īstenota starptautiska vienošanās, ar kuru piemēro vienotu un globālu tirgus pasākumu
1. Atkāpjoties no 12. panta 2.a punkta, 14. panta 3. punkta un 16. panta, dalībvalstis uzskata, ka minētajos noteikumos paredzētās prasības ir izpildītas un neveic nekādas darbības pret gaisakuģu operatoriem:
a)
attiecībā uz visām emisijām, kas rodas lidojumos no/uz lidlaukiem, kas atrodas valstīs ārpus Eiropas Ekonomikas zona (EEZ), katrā kalendārajā gadā no 2013. gada 1. janvāra līdz 2016. gada 31. decembrim;
b)
attiecībā uz visām emisijām, kas rodas lidojumos starp lidlauku, kas atrodas tālākajos reģionos Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 349. panta nozīmē, un lidlauku, kas atrodas citā EEZ reģionā, katrā kalendārajā gadā no 2013. gada 1. janvāra līdz 2016. gadam 31. decembrim;
c)
ja kvotas par verificētām 2013. gada emisijām, kas radušās lidojumos starp lidlaukiem, kas atrodas EEZ valstīs, tiek nodotas līdz 2015. gada 30. aprīlim, nevis līdz 2014. gada 30. aprīlim, un ja par verificētajām 2013. gada emisijām no šiem lidojumiem paziņo līdz 2015. gada 31. martam, nevis 2014. gada 31. martam.
11.a, 12. un 14. panta nozīmē verificētās emisijas, kas radušās pirmajā daļā neminētos lidojumos, uzskata par gaisakuģa operatora verificētajām emisijām.
2. Atkāpjoties no 3.e panta 5. punkta un 3.f panta, gaisakuģa operatoram, kas izmanto šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētās atkāpes, piešķir bezmaksas kvotas, kuru daudzums ir samazināts proporcionāli samazinātajam nododamo kvotu daudzumam, kā paredzēts minētajos apakšpunktos.
Atkāpjoties no 3.f panta 8. punkta, atceļ kvotas, kas netiek piešķirtas šā punkta pirmās daļas piemērošanas rezultātā.
Kas attiecas uz darbību laikposmā no 2013. gada 1. janvāra līdz 2016. gada 31. decembrim, dalībvalstis līdz 2014. gada 1. augustam publicē bezmaksas aviācijas nozares kvotu daudzumus, kas piešķirti katram gaisakuģa operatoram.
3. Atkāpjoties no 3.d panta, dalībvalstis izsola aviācijas kvotu daudzumu, kas ir samazināts proporcionāli visu piešķirto kvotu samazinājumam.
4. Atkāpjoties no 3.d panta 3. punkta, kvotu daudzumu, kas jāizsola katrai dalībvalstij par laikposmu no 2013. gada 1. janvāra līdz 2016. gada 31. decembrim, samazina tā, lai tas atbilstu to uz dalībvalsti attiecināto aviācijas emisiju daļai, kas radušās lidojumos, kuriem nepiemēro šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzēto atkāpi.
5. Atkāpjoties no 3.g panta, gaisakuģu operatoriem neprasa iesniegt monitoringa plānus, ar ko paredz pasākumus par emisiju monitoringu un ziņošanu attiecībā uz lidojumiem, kuriem piemēro šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzēto atkāpi.
6. Atkāpjoties no 3.g, 12., 15. un 18.a panta, ja gaisakuģa operatora kopējās gada emisijas ir mazākas par 25 000 tonnām CO2, tā emisijas uzskata par verificētām emisijām, ja tās noteiktas, izmantojot mazo emitētāju rīku, kurš apstiprināts saskaņā ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 606/2010 (5) un kuru aizpildījis Eurocontrol ar datiem no tās ETS atbalsta mehānisma. Dalībvalstis var nekomerciāliem gaisakuģu operatoriem piemērot vienkāršotas procedūras, ja šādu procedūru nodrošinātā precizitāte nav mazāka par mazo emitētāju rīka nodrošināto precizitāti.
7. Šā panta nozīmē lidojumus starp lidlaukiem, kas atrodas EEZ valstīs un valstīs, kas Savienībai pievienojās 2013. gadā, uzskata par lidojumiem starp lidlaukiem, kas atrodas EEZ valstīs.
8. Komisija regulāri un vismaz reizi gadā informē Eiropas Parlamentu un Padomi par Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) sarunās panākto, kā arī par tās centieniem veicināt tirgus mehānismu starptautisku pieņemšanu trešās valstīs. Pēc 2016. gada ICAO asamblejas Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz ziņojumu par darbībām, lai īstenotu starptautisku vienošanos par globālo tirgus mehānismu no 2020. gada, ar ko nediskriminējošā veidā samazinās aviācijas radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas, tostarp informāciju par ieņēmumu izlietojumu, ko dalībvalstis iesniegušas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 525/2013 17. pantu.
Savā ziņojumā Komisija apsver un vajadzības gadījumā, reaģējot uz sarunās panākto, ietver priekšlikumus par to, kādā mērā no 2017. gada 1. janvāra būtu jāaptver emisijas, kas rodas lidojumos no/uz lidlaukiem, kas atrodas valstīs ārpus EEZ. Savā ziņojumā Komisija arīdzan aplūko risinājumus citām problēmām, kas var rasties šā panta 1. līdz 4. punkta piemērošanas gaitā, un tajā pašā laikā gādā par vienlīdzīgu attieksmi pret visiem operatoriem, kas darbojas vienā maršrutā.
(5) Komisijas Regula (ES) Nr. 606/2010 (2010. gada 9. jūlijs), ar ko apstiprina Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācijas (Eurocontrol) izstrādātu vienkāršotu instrumentu degvielas patēriņa aplēsēm konkrētiem gaisa kuģu ekspluatantiem, kas ir mazie emitētāji (OV L 175, 10.7.2010., 25. lpp.).”;" 						
2)
I pielikumā tabulas ailē “Darbības” zem virsraksta “Aviācija” pēc j) apakšpunkta pievieno šādu apakšpunktu:
“k)
No 2013. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim lidojumi, kuri šā apakšpunkta nozīmē varētu ietilpt šajā darbībā un kurus veic nekomerciāls gaisakuģa operators, kas veic lidojumus, kuru kopējās gada emisijas ir mazākas par 1 000 tonnām gadā.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 30. aprīļa.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 16. aprīlī