NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 639/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky, a kterým se mění příloha X uvedeného nařízení
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a č. 73/2009 (1), a zejména na čl. 4 odst. 3, čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 5, čl. 35 odst. 1, 2 a 3, čl. 36 odst. 6, čl. 39 odst. 3, čl. 43 odst. 12, čl. 44 odst. 5, čl. 45 odst. 5 a 6, čl. 46 odst. 9, čl. 50 odst. 11, čl. 52 odst. 9, čl. 57 odst. 3, čl. 58 odst. 5, čl. 59 odst. 3, čl. 67 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 zrušilo a nahradilo nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (2). Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví nový právní rámec spočívající v novém systému přímé podpory, včetně základní platby pro zemědělce a dalších režimů podpory. Zmocňuje Komisi k přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. V zájmu zajištění hladkého fungování režimů v novém právním rámci musí být prostřednictvím těchto aktů přijata některá pravidla. V zájmu snížení administrativní zátěže by tato pravidla měla být jednoduchá a snadno kontrolovatelná. Uvedené akty by měly nahradit pravidla stanovená v nařízeních Komise (ES) č. 1120/2009 (3) a (ES) č. 1121/2009 (4).
(2)
Uvedený rámec je nezbytné doplnit tímto nařízením, pokud jde o některá obecná ustanovení, režim základní platby, režim jednotné platby na plochu, platbu pro zemědělce dodržující zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, platbu pro mladé zemědělce zahajující zemědělskou činnost, dobrovolnou podporu vázanou na produkci a zvláštní podporu pro bavlnu a o oznámení nutná s ohledem na každý režim podpory.
(3)
Za účelem zajištění správného použití úprav přímých plateb s ohledem na finanční kázeň je nezbytné stanovit obecná pravidla o pořadí výpočtu těchto snížení ve vztahu ke snížením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (5).
(4)
V souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie (6) je vhodné objasnit, že přijímají-li členské státy prováděcí opatření k unijní právní úpravě, měly by při výkonu své diskreční pravomoci dodržovat určité zásady, zejména zásadu nediskriminace.
(5)
Podpora jiná než podpora vázaná na produkci by měla splňovat požadavky, aby byla považována za podporu oddělenou od produkce ve smyslu kritérií „Green Box“ Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (7), a podpora vázaná na produkci by měla splňovat požadavky, aby byla považována za podporu spadající do kategorie „Blue Box“ uvedené dohody.
(6)
V souladu s čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 nemusí „zemědělská činnost“ nutně znamenat produkci, chov zvířat nebo pěstování zemědělských plodin. Zemědělci mohou místo toho udržovat zemědělské plochy ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin bez přípravy, která jde nad rámec běžných způsobů zemědělské praxe a použití strojů, nebo na zemědělských plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin vykonávat minimální činnosti. Jelikož obě tyto aktivity od zemědělce vyžadují určitou činnost, je nutné stanovit rámec Unie, ve kterém členské státy vymezí další kritéria pro tyto aktivity.
(7)
Definice „trvalých travních porostů“ v čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje z důvodů ochrany životního prostředí rovněž jiné druhy než trávy a další bylinné pícniny, např. křoviny a stromy, které mohou být spásány, pokud trávy a jiné bylinné pícniny i nadále na příslušné půdě převažují. Je proto nezbytné stanovit kritérium, na jehož základě lze určit, v jakých případech trávy a jiné bylinné pícniny nadále převažují.
(8)
Tato definice „trvalých travních porostů“ členským státům umožňuje považovat za trvalé travní porosty také půdu, kterou lze spásat a která tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny. Za tímto účelem je nezbytné stanovit kritéria, na jejichž základě lze tyto zavedené místní postupy určit.
(9)
V souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 mohou členské státy za trvalé travní porosty považovat půdu, kterou lze spásat a která tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny. Na tyto trvalé travní porosty lze použít redukční koeficient podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013. Aby se zajistilo přiměřené uplatňování tohoto ustanovení, je vhodné stanovit možnost rozlišovat mezi různými kategoriemi ploch za účelem použití různých redukčních koeficientů pro tyto kategorie.
(10)
V čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se stanoví, že přímé platby se neposkytují fyzickým či právnickým osobám nebo skupinám fyzických či právnických osob, jejichž zemědělské plochy jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin a které na uvedených plochách nevykonávají minimální činnost stanovenou členskými státy. Pro tento účel je nezbytné určit, kdy se tyto plochy považují za hlavní část zemědělské půdy zemědělce, a objasnit oblast působnosti tohoto ustanovení.
(11)
Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 se subjekty, které spadají do oblasti působnosti tzv. negativního seznamu, považují za aktivní zemědělce, pokud jsou schopny prokázat, že splňují jedno z kritérií vyjmenovaných v uvedeném ustanovení. Na základě jednoho z těchto kritérií je třeba prokázat, že roční částka přímých plateb tvoří alespoň 5 % celkových příjmů získaných z nezemědělské činnosti. Je proto nezbytné stanovit, jakým způsobem se určí, zda příjmy pochází ze zemědělské, nebo nezemědělské činnosti.
(12)
Kromě toho je nezbytné stanovit pravidla týkající se způsobu určení roční částky přímých plateb pro účely čl. 9 odst. 2 a případně čl. 9 odst. 3, jakož i čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, kterým jsou někteří zemědělci vyňati z použití čl. 9 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení. Aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci v Bulharsku, Chorvatsku a Rumunsku, kde dochází k postupnému zavádění přímých plateb, měla by roční částka přímých plateb v těchto členských státech vycházet z konečných částek, které mají být poskytovány na konci tohoto procesu.
(13)
V souladu s čl. 9 odst. 2 a případně čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 mohou být zemědělci vyloučeni z podpory, pokud je jejich zemědělská činnost zanedbatelná nebo pokud jejich hlavním obchodním či podnikatelským cílem není výkon zemědělské činnosti. Je nezbytné vymezit v tomto ohledu určitá kritéria a přitom členským státům umožnit stanovení alternativních kritérií pro zemědělské činnosti, které jsou pouze okrajové.
(14)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví několik možností přiznání platebních nároků zemědělcům. V zájmu právní jistoty by mělo být stanoveno, že v případě skutečného nebo předpokládaného dědictví nebo předpokládaného dědictví, které lze odvolat, a v případě fúze či rozdělení podniku se počet a hodnota platebních nároků, které mají být přiznány, stanoví za stejných podmínek, jaké by se použily pro zemědělce, který podnik spravoval původně. Dále je třeba stanovit pravidla pro určení počtu platebních nároků, které mají být přiznány, v případě podniků, které vznikly rozdělením, jestliže se tyto podniky nacházejí v členských státech používajících čl. 24 odst. 4 nebo 5 nařízení (EU) č. 1307/2013. V zájmu oprávněných očekávání zemědělců by změny právního postavení zemědělce neměly mít dopad na počet nebo hodnotu platebních nároků, které mohou být zemědělci přiznány, jestliže má zemědělec nad podnikem nadále kontrolu, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika.
(15)
V zájmu právní jistoty a za účelem zajištění řádné správy platebních nároků je třeba upřesnit, že pro přiznání a aktivaci platebních nároků by měly být zohledněny pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 (8).
(16)
V souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie (9) by měly být platební nároky přiznány osobě, která má rozhodovací pravomoc, má zisky a nese finanční rizika ve vztahu k zemědělské činnosti na půdě, pro kterou se o přiznání nároků žádá. Je vhodné upřesnit, že tato zásada platí zejména v případech, kdy je způsobilý hektar předmětem žádostí o přiznání platebních nároků podaných více než jedním zemědělcem.
(17)
Ustanovení čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 členským státům umožňuje uplatnit redukční koeficient na některé způsobilé hektary, které představují trvalé travní porosty nacházející se v oblastech s nepříznivými klimatickými podmínkami způsobenými zejména nadmořskou výškou a jinými přírodními omezeními. V zájmu zajištění přiměřeného používání uvedeného ustanovení je vhodné zřídit rámec pro uplatnění tohoto redukčního koeficientu, zejména pokud jde o limity takovéhoto snížení.
(18)
Článek 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví základní zásadu, že přímé platby lze poskytnout pouze aktivním zemědělcům. Kromě toho čl. 24 odst. 9 uvedeného nařízení umožňuje členským státům stanovit minimální rozlohu na zemědělský podnik pro přiznání platebních nároků. Je vhodné tato ustanovení zohlednit rovněž v rámci určení hodnoty platebních nároků.
(19)
Zohlední-li se pro určení původní jednotkové hodnoty platebních nároků podle článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013 podpora poskytnutá za kalendářní rok 2014, mělo by být upřesněno, že členské státy mohou rozhodnout, že nebudou zohledňovat všechna opatření uvedená v uvedeném ustanovení. Aby se zabránilo nepřiměřeným sankcím pro zemědělce, referenční částky významné pro určení hodnoty platebních nároků by neměly zahrnovat žádná snížení ani vyloučení stanovená podle hlavy II kapitoly 4 nařízení (ES) č. 73/2009. Je vhodné stanovit způsob, jakým by uvedená podpora měla být zohledněna, a stanovit další kritéria nezbytná pro dodržení povahy některých režimů oddělených od produkce, které mohou být zohledněny.
(20)
Kromě toho je pro účely stanovení původní jednotkové hodnoty platebních nároků třeba objasnit, že v čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 platební nároky zemědělce zahrnují rovněž ty platební nároky, které jsou k datu předložení žádosti za rok 2014 pronajímatelem pronajaty jinému zemědělci.
(21)
Aby bylo možné předvídat podporu příjmů pro zemědělce, je vhodné stanovit lhůtu, do níž členské státy musí stanovit a sdělit zemědělcům konečnou hodnotu a počet platebních nároků, pokud byli zemědělci informováni na základě prozatímních údajů.
(22)
Pro účely použití článku 26 nebo čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy byl zemědělec během referenčního roku uvedeného v těchto článcích postižen vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi, je vhodné stanovit hodnotu platebních nároků na základě posledního roku, který vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněn nebyl. Členské státy by však měly mít možnost stanovit určitou prahovou hodnotu, pokud jde o dopad vyšší moci nebo mimořádných okolností na přímou podporu obdrženou v referenčním roce, s cílem snížit administrativní zátěž.
(23)
Pro případy prodeje nebo pronájmu podniku nebo jeho části, které se uskutečnily v období před datem pro podání žádosti o přiznání nároků v prvním roce uplatňování režimu, je třeba stanovit, že členské státy mohou rozhodnout, že zemědělci mohou spolu s podnikem nebo jeho částí smluvně převést i platební nároky, které mají být přiznány. Podle takového soukromoprávního smluvního ustanovení by platební nároky měly být přiděleny prodávajícímu nebo pronajímateli a přímo převedeny kupujícímu nebo nájemci, který bude případně moci využít platby, které prodávající nebo pronajímatel obdržel za rok 2014, nebo hodnotu nároků, které prodávající nebo pronajímatel v roce 2014 vlastnil, jak je uvedeno v článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013, jako referenci pro počáteční jednotkovou hodnotu platebních nároků. Dále by mělo být upřesněno, že na tyto převody se nepoužije čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(24)
Pokud jde o výpočet jednotkové hodnoty platebních nároků, měla by být stanovena jasná pravidla pro zaokrouhlování číselných údajů, možnost rozdělit stávající platební nároky v případech, kdy velikost pozemku ohlášeného nebo převáděného s nároky představuje pouze zlomek hektaru, a možnost nároky a zlomky hektaru slučovat.
(25)
V zájmu právní jistoty je vhodné stanovit lhůtu, do které musí být stanoveny regiony uvedené v čl. 34 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(26)
Měla by být stanovena zvláštní ustanovení pro správu vnitrostátních nebo regionálních rezerv.
(27)
Je nezbytné stanovit kritéria a maximální procentní sazby pro použití čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, aby se zamezilo tomu, že by snížení podle uvedeného ustanovení vedlo ke vzniku závažných překážek pro převod platebních nároků nebo by jej znemožnilo.
(28)
Z důvodů právní jistoty je vhodné vyjasnit způsob určení částky, která může být při stanovení platebních nároků v prvním roce provádění režimu základní platby převedena do vnitrostátní nebo regionální rezervy podle článku 28 nebo čl. 40 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(29)
Článek 30 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví povinné a nepovinné případy přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy. Je vhodné stanovit pravidla pro výpočet počtu a hodnoty platebních nároků, jež se tímto způsobem přiznávají, a stanovit, aby priority uvedené v čl. 30 odst. 6 uvedeného nařízení nebyly negativně ovlivněny rozhodnutími, která mohou členské státy přijmout podle čl. 30 odst. 7 a 10 nařízení (EU) č. 1307/2013. Podobně by použití čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 mělo být v souladu s čl. 24 odst. 6 a 7 uvedeného nařízení a s pravidly pro obtížné situace v tomto nařízení. V zájmu zajištění povahy režimu základní platby, který je oddělený od produkce, by výpočet počtu a hodnoty platebních nároků v rámci vnitrostátní nebo regionální rezervy neměl po datu stanoveném členským státem v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 (10) pro rok podání žádostí 2013 vycházet z odvětvových kritérií.
(30)
V zájmu právní jistoty, a aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci zahajujícími zemědělskou činnost, je vhodné upřesnit pojem „zemědělci zahajující zemědělskou činnost“ uvedený v čl. 30 odst. 11 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013.
(31)
Pokud členské státy přiznají platební nároky podle čl. 30 odst. 7 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013, hodnota těchto nároků by měla být vypočtena v souladu s článkem 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(32)
Ustanovení čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 poskytuje členským státům několik možností pro omezení počtu platebních nároků, jež mají být zemědělcům přiznány. Někteří zemědělci mohou tedy mít vysoký podíl způsobilých hektarů, které nejsou zahrnuty do platebních nároků, což může vést k obtížné situaci, neboť některé režimy podpory připojené k režimu základní platby, zejména platba na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, jsou založeny na způsobilých hektarech, které jsou ohlášeny pro účely aktivace platebních nároků. Proto by mělo být upřesněno, že členské státy mají možnost přiznat platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy, pokud je zemědělec výrazně postižen omezeními stanovenými v čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013. Jelikož na některé oblasti se nevztahují ekologické povinnosti nebo jsou ke splnění těchto povinností potřebné pouze omezené náklady, členské státy by měly mít možnost rozhodnout, že tyto oblasti nebudou při určování obtížných situací zahrnuty.
(33)
Podle čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 (vlastněné nebo pronajaté) platební nároky zemědělce, které překračují počet způsobilých hektarů, které má k dispozici, pozbývají platnosti. Z důvodů právní jistoty je vhodné upřesnit prioritní pořadí, v němž tyto platební nároky pozbývají platnosti, a stanovit další pravidla provádění. Dále je vhodné dát členským státům možnost toto ustanovení zohlednit rovněž v rámci určování hodnoty platebních nároků.
(34)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví, že základní platba v některých členských státech se může provádět v podobě režimu jednotné platby na plochu, a to nejpozději do roku 2020. S ohledem na skutečnost, že jednotná platba na plochu na hektar se vypočítává každý rok a že způsobilost pro základní platbu je předpokladem pro přístup k většině ostatních režimů přímých plateb, a tudíž je s nimi nerozlučně spjata, je třeba upřesnit, že pro účely příslušných režimů by měly být zohledněny pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
(35)
Členský stát, který používá režim jednotné platby na plochu a který používá režim základní platby nejpozději od 1. ledna 2018, může rozlišit částky jednotné platby na plochu na hektar s ohledem na některé platby poskytnuté za kalendářní rok 2014. Pro účely tohoto rozlišení je vhodné upřesnit, jakým způsobem by tyto platby měly být zohledněny, a stanovit další kritéria nezbytná pro dodržení povahy některých režimů, které jsou oddělené od produkce. Kromě toho je v případech, kdy byl zemědělec postižen vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi, které ovlivnily kalendářní rok 2014, vhodné zavést rozlišení na základě posledního roku, který vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněn nebyl. Členské státy by však měly mít možnost stanovit určitou prahovou hodnotu, pokud jde o dopad vyšší moci nebo mimořádných okolností na přímou podporu obdrženou v referenčním roce, s cílem snížit administrativní zátěž. Kromě toho by v zájmu právní jistoty měla být stanovena pravidla pro případ skutečného nebo předpokládaného dědictví.
(36)
Hlava III kapitola 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví podmínky pro poskytnutí platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí („ekologická“ platba). Požadavky spjaté s ekologickou platbou, jak je stanoví základní akt, jsou zobecněné (platí podle stejného vzoru pro všechny příjemce) a stanoví mimosmluvní činnosti, přičemž na obecné úrovni zajišťují, aby bylo zemědělství EU založeno na postupech, které jdou nad rámec podmíněnosti. Tyto zásady stanovené v základním aktu je třeba zohlednit při specifikaci podrobných pravidel pro ekologické postupy.
(37)
S cílem získat přiměřenou úroveň jistoty, pokud jde povinnosti stanovené v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 týkající se rovnocenných postupů, které upravují vnitrostátní nebo regionální systémy certifikace, by měla být stanovena kritéria ohledně určení veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů.
(38)
Aby byla dodržena zásada zamezení dvojímu financování, musí být stanovena pravidla pro výpočet plateb za některé konkrétní závazky týkající se postupů uvedených v oddílu I bodech 3 a 4 a v oddílu III bodu 7 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013. Jelikož se tyto závazky týkají rovnocenných postupů, které zemědělcům, kteří takovéto závazky přijali, dovolují splnit jednu nebo více povinností, aby mohli obdržet „ekologickou“ platbu podle hlavy III kapitoly 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, měly by být platby za takové závazky v porovnání s běžnými platbami uvedenými v čl. 28 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (11) sníženy o částku, která se vypočítá na základě úrovně ekologické platby v dotčeném členském státě či regionu nebo, ve zvláštních případech, na základě individuální ekologické platby daného zemědělce.
(39)
Článek 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví povinnosti, pokud jde o počet plodin a poměrné podíly plodin na orné půdě. Je třeba stanovit pravidla týkající se přesného výpočtu podílu různých plodin.
(40)
Měla by být stanovena pravidla týkající se období, které se zohlední pro výpočet poměrného podílu plodin, přičemž je třeba vzít v úvahu reálný časový rámec pro pěstování plodin a potřebu umožnit jednoduchou správu.
(41)
Z důvodu jasnosti pro zemědělce a členské státy a v zájmu přispění k ochraně krajinných prvků, které se nacházejí v oblasti orné půdy, je nezbytné vyjasnit situaci, pokud jde o plochu zaujímanou krajinnými prvky.
(42)
Pro účely výpočtu podílu různých plodin je rovněž nezbytné stanovit doplňující pravidla pro zvláštní případy pěstování smíšených kultur v samostatných řádcích, podsevu a používání směsí osiv.
(43)
Ustanovení čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví povinnosti, jejichž cílem je zachování ploch s trvalými travními porosty, které nejvíce přispívají k ochraně životního prostředí, zejména v oblasti zachycování uhlíku, biologické rozmanitosti a ochrany půdy. Tyto travní plochy, které tvoří oblasti značného environmentálního zájmu, se nacházejí jednak uvnitř sítě Natura 2000, ale také mimo ni. Pro zajištění účinné ochrany těch ploch, které se nacházejí mimo tuto síť, je třeba stanovit rámec pro jejich určení členskými státy, který by jim měl umožnit zohlednit podmínky v daném členském státě a měl by využívat synergie se stávajícími environmentálními politikami.
(44)
S cílem zajistit ochranu těchto ploch s trvalými travními porosty v průběhu let by měla být stanovena pravidla pro obnovu těchto ploch v případě, kdy zemědělec přísnou ochranu poruší.
(45)
Článek 45 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví ochranu podílu trvalých travních porostů v poměru k celkové zemědělské ploše. Pro dosažení tohoto cíle by členské státy měly sledovat vývoj podílu trvalých travních porostů. Mělo by jim být umožněno zavést systém předchozího schválení. V případě poklesu o více než 5 % by se měly vyžadovat individuální obnovy a zákaz další přeměny. V zájmu jasnosti a za účelem přiměřeného provádění by měla být stanovena pravidla pro zemědělce a plochy, na které se mají schválení a obnovy vztahovat.
(46)
Aby se schvalovací postup pro přeměnu trvalých travních porostů účinně využíval, měla by být členským státům poskytnuta možnost výběru prioritních ploch nebo skupin zemědělců, kterým schválení na základě objektivních kritérií udělí.
(47)
Měla by být stanovena pravidla pro metodu určení poměru mezi trvalým travním porostem a zemědělskou půdou, aby se zabránilo situacím, kdy se plochy s trvalými travními porosty započítávají dvakrát vzhledem k tomu, že se u nich používá dlouhodobé střídání, a aby se zabránilo tomu, že by přeměny prováděné malými a ekologickými zemědělci, kteří jsou osvobozeni od povinnosti obnovy, měly přímý dopad na povinnost obnovy pro ostatní zemědělce. Členským státům by mělo být povoleno přizpůsobit v odůvodněných případech svůj referenční poměr.
(48)
Článek 46 nařízení (EU) č. 1307/2013 uvádí prvky a plochy, které mohou členské státy uplatnit jako plochy využívané v ekologickém zájmu. Je třeba stanovit další kritéria pro to, aby mohly být uvedené prvky a plochy označeny jako plochy využívané v ekologickém zájmu. Aby se splnily cíle v oblasti biologické rozmanitosti, měla by tato kritéria zajistit zachování a zlepšení biologické rozmanitosti v zemědělských podnicích. Tato kritéria by rovněž měla brát v úvahu úsilí, které již zemědělci vynaložili.
(49)
Na půdě ponechané ladem by zákaz produkce, který vede k omezení použití pesticidů nebo hnojiv, neměl vylučovat dobrovolné činnosti, jako je výsev směsí semen planě rostoucích květin, které mají ještě zvýšit přínos pro biologickou rozmanitost. Mělo by být upřesněno, že půda ponechaná ladem po dobu více než pěti let pro účely splnění požadavku na plochy využívané v ekologickém zájmu zůstává ornou půdou a nevztahuje se na ni definice trvalých travních porostů.
(50)
Pokud jde o terasy, vzhledem k tomu, že způsob jejich zakládání je v celé Unii velmi rozmanitý, měly by členské státy samy vymezit přesné podmínky vycházející z vnitrostátních nebo regionálních zvláštností, přičemž zohlední jejich hodnotu pro biologickou rozmanitost.
(51)
V zájmu jasnosti by měly být vyjmenovány krajinné prvky, které platí za plochu využívanou v ekologickém zájmu, a mělo by se vyjasnit, jak souvisejí s prvky, které jsou v členských státech již chráněny v rámci zásady podmíněnosti. U některých prvků by měla být stanovena minimální nebo maximální velikost s cílem usnadnit jejich identifikaci a pomoci zaručit, aby daná plocha byla převážně zemědělská.
(52)
Ochranné pásy, které mají být umístěny při hranicích ploch orné půdy podél vodních toků nebo na této ploše v horní části svahu, jsou prospěšné pro účely omezení odtoku znečišťujících látek do povrchových vod. V zájmu zachování biologické rozmanitosti by se mělo stanovit, že veškeré tyto plochy, které platí za plochu využívanou v ekologickém zájmu, nesmějí být využívány pro produkci, čímž se rovněž zabrání použití pesticidů a omezí použití hnojiv. Za účelem dalšího zlepšení přínosů biologické rozmanitosti by neměly být vyloučeny dobrovolné činnosti, jako je výsev směsí semen planě rostoucích květin. Členské státy by měly mít možnost rozhodnout, zda na ochranných pásech povolí spásání nebo sekání za účelem získání píce.
(53)
Pokud jde o hektary zemědělsko-lesnické plochy, mělo by být upřesněno, že plochy, které je třeba brát v úvahu, jsou plochy orné půdy, které se nacházejí na ploše zemědělsko-lesnického systému, která stále ještě splňuje podmínky, podle kterých získává či získala podporu pro rozvoj venkova. Členské státy, které vybírají tyto plochy za účelem splnění povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu, by měly ve svých programech pro rozvoj venkova při stanovování dodatečných podmínek pro získání podpory na zřízení zemědělsko-lesnického systému zohlednit cíl biologické rozmanitosti.
(54)
Pokud jde o pásy způsobilých hektarů ležící na okraji lesa, měly by členské státy samy rozhodnout, zda stanoví zákaz produkce, který zabrání tomu, aby se na daných pásech na okraji lesa používaly vstupy, s cílem vytvořit do přilehlého lesa ochranný přechod. Takový požadavek zvýší hodnotu plochy využívané v ekologickém zájmu, což by se mělo projevit na odlišné hodnotě váhového koeficientu pro tento typ plochy.
(55)
Omezená míra používání vstupů potřebných pro pěstování rychle rostoucích dřevin pěstovaných ve výmladkových plantážích nepřímo prospívá biologické rozmanitosti. Za tímto účelem by členské státy měly stanovit podmínky, které se vztahují na tento druh plochy využívané v ekologickém zájmu, tím, že stanoví seznam druhů dřevin, které lze použít, a pravidla pro používání vstupů.
(56)
S cílem umožnit provádění, které je přizpůsobeno vnitrostátním podmínkám, a pro optimální využití kapacity meziplodin a zeleného porostu s cílem účinně využít zbytkový dusík a zabránit vzniku holé půdy a difúznímu znečištění podzemní vody by členské státy měly stanovit lhůty pro výsev těchto porostů. Meziplodiny nebo zelené porosty by měly vznikat vysetím směsi druhů plodin nebo podsevem trávy s cílem optimalizovat agronomický a environmentální přínos z hlediska biologické rozmanitosti. Členské státy mohou v rámci DZES 4 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013 stanovit data, po nichž je povolena mechanická likvidace meziplodin a zeleného porostu.
(57)
Pokud jde o plochy s plodinami, které vážou dusík, členské státy by měly stanovit pravidla, která zabrání tomu, aby pěstování plodin, které vážou dusík, na plochách využívaných v ekologickém zájmu vedlo k vyplavování dusíku a ke zhoršení kvality vody, což by nebylo v souladu s cíli směrnice Rady 91/676/EHS (12) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (13) a negativně by ovlivnilo cíl biologické rozmanitosti. Členské státy by rovněž měly stanovit seznam plodin, které vážou dusík, jež jsou považovány za přínosné pro zlepšování biologické rozmanitosti.
(58)
Aby se maximálně využilo přínosů existence ploch využívaných v ekologickém zájmu na orné půdě a aby se zajistilo, aby plochy využívané v ekologickém zájmu pokrývaly procentní podíl plochy stanovený v čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, mělo by být v zájmu účinného řízení jasně stanoveno, že není možné započítat pozemek nebo krajinný prvek, který splňuje požadavek na plochy využívané v ekologickém zájmu, v tomtéž roce dvakrát.
(59)
Ustanovení čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 dovoluje členským státům uplatnit až 50 % individuálního požadavku na plochy využívané v ekologickém zájmu na regionální úrovni. S cílem zajistit, aby takové regionální provádění přineslo další výhody z hlediska životního prostředí a krajiny a přispívalo k provádění strategie v oblasti zelené infrastruktury (14), by měla být zavedena pravidla týkající se prvků, kterých lze využít pro vytvoření přilehlých ploch využívaných v ekologickém zájmu. Měla by být rovněž stanovena pravidla ohledně určení oblastí, aby se při provádění zemědělské a environmentální politiky Unie dosáhlo součinnosti.
(60)
Pro účely rozhodnutí členských států, kterým členské státy mohou zemědělcům povolit možnost kolektivně splnit polovinu jejich individuální povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu, jak uvádí čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, by měla být zavedena pravidla podobná pravidlům pro regionální provádění, pokud jde o prvky, kterých lze využít pro vytvoření přilehlých ploch využívaných v ekologickém zájmu, aby se pro životní prostředí zaručila přidaná hodnota a příspěvek k posílení zelené infrastruktury. Pravidla týkající se kritérií, která musí zemědělci splnit, by měla stanovit, že se jejich zemědělské podniky musí nacházet v bezprostřední blízkosti, přičemž členské státy by měly mít volnost zohlednit různé správní struktury. V zájmu právní jasnosti by měla být stanovena pravidla pro obsah písemné dohody, která má být uzavřena mezi účastníky s cílem stanovit práva a povinnosti každého z nich.
(61)
Pokud jde o možnost, že některé členské státy mohou od povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu osvobodit zemědělce v silně zalesněných oblastech, měla by být zavedena pravidla, která objasní, jaké metody a údaje mají být použity pro výpočet poměru lesního porostu a celkové plochy půdy a poměru lesních porostů a zemědělské půdy.
(62)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví podmínky způsobilosti, pokud jde o platbu pro mladé zemědělce. Platba je zejména podmíněna tím, že mladý zemědělec poprvé zřizuje zemědělský podnik jako jeho vedoucí, nebo již takový podnik zřídil v průběhu pěti let před prvním předložením žádosti o platbu, a že zemědělci v roce předložení první žádosti o platbu není více než 40 let. V případě právnických osob je vhodné, aby tyto podmínky splňovaly všechny fyzické osoby vykonávající nad právnickou osobou účinnou a dlouhodobou kontrolu ve smyslu rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie (15). Dále je nezbytné vyjasnit, jaké podmínky má splňovat právnická osoba a fyzická osoba nebo fyzické osoby, které mají nad touto právnickou osobou kontrolu.
(63)
Aby se zamezilo možnému obcházení pravidel platby pro mladé zemědělce, mělo by být stanoveno, že právnické osobě se platba poskytuje pouze tehdy, pokud nad ní má nadále kontrolu alespoň jedna z fyzických osob, které nad touto právnickou osobou měly kontrolu v prvním roce žádosti o platbu v rámci daného režimu. Pro účely stanovení maximální doby platby podle čl. 50 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 je nutné stanovit pravidla pro případy, kdy je právnická osoba kontrolována více než jednou fyzickou osobou.
(64)
S cílem zamezit diskriminaci mezi právnickými osobami a skupinami fyzických osob, které podávají žádost v rámci režimu pro mladé zemědělce, by rovnocenná pravidla měla být uplatňována na skupinu fyzických osob podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud žádost o účast v režimu základní platby a režimu pro mladé zemědělce podává tato skupina a nikoli jednotliví členové skupiny.
(65)
Hlava IV kapitola 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví možnost poskytovat zemědělcům dobrovolnou podporu vázanou na produkci. Měly by být stanoveny podmínky pro poskytnutí podpory uvedené v této kapitole.
(66)
Podle čl. 52 odst. 3 nařízení Komise (EU) č. 1307/2013 může být dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytnuta pouze těm odvětvím nebo těm regionům členského státu, kde zvláštní druhy zemědělské činnosti nebo zvláštní zemědělská odvětví čelí určitým obtížím a přitom jsou obzvláště důležité z hospodářských, sociálních nebo environmentálních důvodů. Kromě toho podle čl. 52 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 může být dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytnuta pouze v míře nezbytné pro vytvoření motivace pro zachování současných úrovní produkce v příslušných regionech nebo odvětvích. Měla by se poskytovat formou roční platby, a to na základě stanovených množstevních omezení a stanovených ploch a výnosů nebo stanoveného počtu zvířat. S cílem zajistit, aby byla opatření v rámci dobrovolné podpory vázané na produkci dobře zacílená a řízená, a zároveň umožnit členským státům, aby navrhly dobrovolnou podporu vázanou na produkci podle vlastních potřeb, by mělo být stanoveno, že členské státy jsou odpovědné za vymezení regionů nebo druhů zemědělské činnosti způsobilých k podpoře a stanovení množstevních omezení, jakož i vhodné míry podpory. Aby se však zabránilo narušení trhu, neměly by platby vycházet z výkyvů tržních cen ani by neměly být rovny režimu vyrovnávacích plateb, kdy členské státy vyplácí zemědělcům zemědělskou domácí podporu na základě rozdílu mezi cílovou cenou a cenou na domácím trhu.
(67)
Podle memoranda o porozumění mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o olejnatých semenech v rámci GATT (16) by měla být stanovena samostatná základní plocha pro producenty, kteří využívají platby na olejnatá semena uvedená v příloze daného memoranda o porozumění. Vzhledem k tomu, že olejnatá semena jsou zahrnuta do seznamu odvětví a produktů způsobilých pro dobrovolnou podporu vázanou na produkci, je vhodné zavést v tomto režimu podpory maximální plochu pro olejnatá semena uvedená v tomto memorandu o porozumění na úrovni Unie, aby se zajistilo dodržování tohoto mezinárodního závazku. V případě překročení této maximální plochy by členské státy měly oznámenou plochu upravit použitím redukčního koeficientu, který vypočítá a sdělí Komise.
(68)
V souladu s čl. 52 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 musí být dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytnutá podle uvedeného článku v souladu s dalšími opatřeními podpory Unie a s opatřeními financovanými ze státní podpory. Mají-li být režimy řádně řízeny a aby se zabránilo dvojímu financování, neměla by být podobná opatření financována dvakrát, jednak v rámci režimu dobrovolné podpory vázané na produkci a jednak v rámci jiných režimů podpory Unie. Vzhledem k různorodosti možností, které členské státy při provádění dobrovolné podpory vázané na produkci mají, by měly být odpovědné za zajištění uvedeného souladu v rámci stanoveném nařízením (EU) č. 1307/2013 a v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
(69)
Podle čl. 55 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 má Komise schválit rozhodnutí uvedené v čl. 53 odst. 4 nebo případně v čl. 53 odst. 6 písm. a) uvedeného nařízení, pokud se v dotčeném regionu nebo odvětví prokáže jedna z určitých potřeb. V zájmu zajištění správného používání uvedeného článku je třeba stanovit kritéria pro tyto potřeby.
(70)
Hlava IV kapitola 2 nařízení (ES) č. 1307/2013 stanoví zvláštní podporu pro bavlnu. Komise by měla stanovit pravidla a podmínky schválení zemědělské půdy a povolení odrůd pro účely této podpory. Kromě toho by měla být stanovena pravidla pro podmínky způsobilosti. Jedná se o objektivní požadavek, kdy půda má být oseta tak, aby se dosáhlo minimální hustoty osazení, kterou stanoví členské státy na základě půdních a klimatických podmínek a regionálních zvláštností. Zavedení zvláštních pravidel pro agronomické postupy by mělo být ponecháno na členských státech.
(71)
Členské státy by měly schválit meziodvětvové organizace pro pěstování bavlny na základě objektivních kritérií týkajících se velikosti meziodvětvových organizací a jejich vnitřní organizace. Velikost meziodvětvové organizace by měla být stanovena s přihlédnutím k tomu, že je nutné, aby členská vyzrňovací stanice mohla přejímat dostatečná množství nevyzrněné bavlny.
(72)
Aby se zamezilo komplikacím na úrovni řízení režimu podpory, smí být tentýž producent členem pouze jedné meziodvětvové organizace. Ze stejného důvodu by měl producent, který je členem meziodvětvové organizace a zaváže se dodat svou vypěstovanou bavlnu, dodávat pouze vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
(73)
Za účelem sledování řádného uplatňování pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1307/2013 a hodnocení provádění politiky je nutné stanovit oznamovací povinnosti členských států, zejména pokud jde o informace, které mají oznamovat ohledně rozhodnutí přijímaných v souladu s hlavami II až V uvedeného nařízení.
(74)
Pokud jde konkrétně o dobrovolnou podporu vázanou na produkci, je třeba dále upřesnit obsah informací, které mají být členskými státy oznámeny, v zájmu zajištění řádného uplatňování pravidel pro tuto podporu a účinnosti takovýchto oznámení, aby mohla Komise ověřit, zda členské státy při navrhování opatření podpory dodržují požadavky ohledně souladu a nekumulace podpor, jakož i maximální procentní hodnoty vnitrostátních stropů uvedené v článku 53 nařízení (EU) č. 1307/2013 a související celkové částky.
(75)
Členské státy mohou za určitých podmínek rozhodnout, že budou poskytovat vnitrostátní podporu. S cílem ověřit, že je tato podpora poskytnuta v rámci stanovených limitů, je vhodné stanovit povinnost předkládat Komisi výroční zprávy o některých podrobnostech týkajících se poskytnuté podpory.
(76)
V případě potřeby by měla být Komise informována o veškerých rozhodnutích vyplývajících z přezkumu rozhodnutí oznámených podle nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo tohoto nařízení, aby mohla sledovat řádné uplatňování a dopad tohoto přezkumu. Je proto nezbytné stanovit v tomto ohledu pravidla pro oznamovací povinnosti.
(77)
Příloha X nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahuje tabulku, která má stanovit přepočítací a váhové koeficienty uvedené v čl. 46 odst. 3 uvedeného nařízení pro různé druhy ploch využívaných v ekologickém zájmu. V době přijetí nařízení (EU) č. 1307/2013 byla tabulka ponechána prázdná. Tuto přílohu je tedy nutné upravit. Přepočítací koeficienty by měly vycházet ze zkušeností získaných v souvislosti s měřením a specifiky prvků. Váhové koeficienty by měly tvořit tři různé hodnoty zohledňující různý význam pro biologickou rozmanitost. Příloha X nařízení (EU) č. 1307/2013 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna. Pro účely výpočtu plochy využívané v ekologickém zájmu by se přepočítací a váhové koeficienty měly vztahovat také na prvky, na něž se vztahují rovnocenné postupy, pokud jsou stejné jako prvky vyjmenované v uvedené příloze.
(78)
V zájmu jasnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 1120/2009 a 1121/2009 měla být zrušena.
(79)
Toto nařízení by se mělo použít ve vztahu k žádostem o podporu, které se týkají kalendářních roků následujících po kalendářním roce 2014,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Oblast působnosti a obecné zásady
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví ustanovení, která doplňují některé jiné než podstatné prvky nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud jde o:
a)
obecná ustanovení o přímých platbách;
b)
režim základní platby;
c)
režim jednotné platby na plochu;
d)
platbu pro zemědělce dodržující zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí;
e)
platbu pro mladé zemědělce zahajující zemědělskou činnost;
f)
dobrovolnou podporu vázanou na produkci;
g)
zvláštní podporu pro bavlnu;
h)
oznamovací povinnosti členských států.
Článek 2
Obecné zásady
1. Členské státy provádí toto nařízení v souladu s objektivními kritérii a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a zabránilo se narušení trhu a hospodářské soutěže a aby se zároveň podporovalo udržitelné řízení přírodních zdrojů a opatření v oblasti klimatu.
2. Členské státy zajistí, aby všechny podmínky pro poskytnutí podpory uplatňované podle tohoto nařízení byly ověřitelné a kontrolovatelné.
3. Členské státy provádí toto nařízení:
a)
pokud jde o podporu jinou než podporu vázanou na produkci, s ohledem na požadavky stanovené v příloze 2 bodech 1, 5 a 6 Dohody o zemědělství; a
b)
pokud jde o podporu vázanou na produkci, s ohledem na požadavky stanovené v čl. 6 odst. 5 Dohody o zemědělství.
Článek 3
Snížení v důsledku finanční kázně
Snížení v důsledku finanční kázně, která stanoví článek 8 nařízení (EU) č. 1307/2013, se uplatní na celkovou částku plateb z různých režimů přímé podpory uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013, na něž má každý zemědělec nárok, po uplatnění odnětí a správních sankcí, které se vztahují k přímým platbám podle hlavy II kapitoly IV nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, a před uplatněním správních sankcí, které se vztahují k podmíněnosti podle hlavy IV kapitoly II uvedeného nařízení v přenesené pravomoci.
ODDÍL 2
Ustanovení týkající se definicí v nařízení (EU) č. 1307/2013
Článek 4
Rámec pro kritéria týkající se udržování zemědělské plochy ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin
1. Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví členské státy kritéria, kterým musí zemědělci vyhovět, aby splňovali povinnost udržovat zemědělské plochy ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin bez přípravy, která jde nad rámec běžných způsobů zemědělské praxe a použití strojů, a to jedním nebo oběma následujícími způsoby:
a)
členské státy od zemědělce vyžadují provádění alespoň jedné činnosti ročně. Pokud je to opodstatněné z důvodů ochrany životního prostředí, mohou se členské státy rozhodnout uznávat také činnosti, jež jsou prováděny jen každý druhý rok;
b)
členské státy stanoví vlastnosti, které musí zemědělská plocha splňovat, aby ji bylo možné považovat za udržovanou ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin.
2. Při stanovení kritérií uvedených v odstavci 1 mohou členské státy rozlišovat mezi různými druhy zemědělských ploch.
Článek 5
Rámec pro minimální činnosti na zemědělských plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1307/2013 minimální činnost, kterou stanoví členské státy a kterou je třeba provádět na zemědělských plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin, je činnost, kterou musí zemědělec provádět alespoň jednou ročně. Pokud je to opodstatněné z důvodů ochrany životního prostředí, mohou se členské státy rozhodnout uznávat také činnosti, jež jsou prováděny jen každý druhý rok.
Článek 6
Převaha trav a jiných bylinných pícnin v případě trvalých travních porostů
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se má za to, že trávy a jiné bylinné pícniny nadále převažují, pokud pokrývají více než 50 % plochy, na kterou lze poskytnout podporu, na úrovni zemědělského pozemku ve smyslu čl. 67 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 7
Zavedené místní postupy v případě trvalých travních porostů
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se zavedenými místními postupy rozumí kterýkoli z těchto postupů nebo jejich kombinace:
a)
postupy pro plochy určené pro pastvu hospodářských zvířat, jež mají tradiční charakter a jsou na dotčených plochách běžně používány;
b)
postupy, jež jsou důležité pro ochranu přírodních stanovišť uvedených v příloze I směrnice Rady 92/43/EHS (17) a biotopů a stanovišť, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (18).
Článek 8
Redukční koeficient podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013
Při použití čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 na trvalé travní porosty, které lze spásat a jež tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny, mohou členské státy rozlišovat mezi různými kategoriemi ploch za účelem použití různých redukčních koeficientů na tyto kategorie.
Článek 9
Produkce konopí
Pro účely čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 je způsobilost plochy využívané pro produkci konopí vázána na použití osiva odrůd uvedených ve „Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin“ dne 15. března roku, pro který je podpora poskytnuta, a zveřejněných v souladu s článkem 17 směrnice Rady 2002/53/ES (19). Osivo je certifikováno v souladu se směrnicí Rady 2002/57/ES (20).
ODDÍL 3
Aktivní zemědělec
Článek 10
Případy, kdy zemědělské plochy jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin
1. Pro účely čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se má za to, že fyzické nebo právnické osoby nebo skupiny fyzických nebo právnických osob mají zemědělské plochy, jež jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin, pokud tyto plochy představují více než 50 % veškeré zemědělské plochy ohlášené v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Ustanovení čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se nepoužijí pro fyzické nebo právnické osoby nebo skupiny fyzických nebo právnických osob, které na plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin vykonávají zemědělskou činnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 11
Příjmy získané z nezemědělské činnosti
1. Pro účely čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně článku 13 tohoto nařízení se příjmy získanými ze zemědělské činnosti rozumí příjmy, jež zemědělec získal ze zemědělské činnosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení ve svém zemědělském podniku, včetně podpory Unie v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), jakož i veškeré vnitrostátní podpory poskytnuté na zemědělské činnosti, s výjimkou doplňkových vnitrostátních přímých plateb podle článků 18 a 19 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Příjmy ze zpracování zemědělských produktů podniku ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013 se považují za příjmy ze zemědělské činnosti za předpokladu, že zpracované produkty zůstanou ve vlastnictví zemědělce a že tímto zpracováním vznikne další zemědělský produkt ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013.
Jakékoli jiné příjmy se považují za příjmy z nezemědělské činnosti.
2. Pro účely odstavce 1 se „příjmy“ rozumí hrubé příjmy před odečtením souvisejících nákladů a daní.
3. Podpora Unie uvedená v odstavci 1 se vypočítá:
a)
v Bulharsku a Rumunsku pro rok 2015 na základě příslušné částky stanovené v příloze V bodu A nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
v Chorvatsku pro každý rok uvedený v článku 17 nařízení (EU) č. 1307/2013 na základě částky stanovené v příloze VI bodu A uvedeného nařízení.
Článek 12
Částka přímých plateb uvedená v čl. 9 odst. 2 a 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 a v čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení
1. Roční částkou přímých plateb zemědělce uvedenou v čl. 9 odst. 2 třetím pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně v čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení se rozumí celková částka přímých plateb, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 za poslední účetní období, pro které jsou k dispozici důkazy o příjmech z nezemědělské činnosti. Při výpočtu této částky se nepřihlíží k použití článku 63 a čl. 91 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1306/2013.
Pokud je posledním účetním obdobím uvedeným v prvním pododstavci rok 2014 či dřívější, rozumí se roční částkou přímých plateb celková částka přímých plateb, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (ES) č. 73/2009, před uplatněním snížení a vyloučení podle článků 21 a 23 uvedeného nařízení.
2. Pokud zemědělec nepředložil v posledním účetním období uvedeném v odst. 1 prvním pododstavci žádost o přímé platby podle nařízení (EU) č. 1307/2013, stanoví členské státy celkovou částku přímých plateb uvedenou v odst. 1 prvním pododstavci tak, že vynásobí počet způsobilých hektarů ohlášených daným zemědělcem v roce podání žádosti o podporu v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 vnitrostátní průměrnou platbou přímé podpory na hektar za rok uvedený v odst. 1 prvním pododstavci.
Vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar uvedená v prvním pododstavci se určí vydělením vnitrostátního stropu stanoveného v příloze II nařízení (EU) č. 1307/2013 na daný rok celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za daný rok v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Jestliže je rokem uvedeným v odst. 1 prvním pododstavci rok 2014 nebo dřívější, vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar uvedená v prvním pododstavci tohoto odstavce se určí vydělením vnitrostátního stropu stanoveného v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009 na daný rok celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za daný rok v souladu s čl. 19 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 73/2009.
3. Částkou přímých plateb zemědělce uvedenou v čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 se rozumí celková částka přímých plateb, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 před použitím článku 63 a čl. 91 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1306/2013 za předchozí rok.
Pokud je rokem uvedeným v prvním pododstavci rok 2014, rozumí se částkou přímých plateb celková částka přímých plateb za rok 2014, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (ES) č. 73/2009 před uplatněním snížení a vyloučení podle článků 21 a 23 uvedeného nařízení.
4. Pokud zemědělec nepředložil v předchozím roce žádost o přímé platby v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 podle odst. 3 prvního pododstavce, stanoví členské státy celkovou částku přímých plateb uvedenou v odst. 3 prvním pododstavci tak, že vynásobí počet způsobilých hektarů ohlášených daným zemědělcem v roce podání žádosti o podporu v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 vnitrostátní průměrnou platbou přímé podpory na hektar za předchozí rok.
Vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar uvedená v prvním pododstavci se určí vydělením vnitrostátního stropu stanoveného v příloze II nařízení (EU) č. 1307/2013 na daný rok celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za daný rok v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud je předchozím rokem uvedeným v odst. 3 prvním pododstavci rok 2014, členské státy stanoví roční částku přímých plateb tohoto zemědělce tak, že vynásobí počet způsobilých hektarů ohlášených tímto zemědělcem za rok 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 vnitrostátní průměrnou platbou přímé podpory na hektar za rok 2014.
Vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar za rok 2014 se určí vydělením vnitrostátního stropu na rok 2014 uvedeného v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009 celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za rok 2014 v souladu s čl. 19 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení.
5. Celková částka přímých plateb uvedená v odstavcích 1 a 2 se vypočte:
a)
v Bulharsku a Rumunsku pro rok 2015 na základě příslušné částky stanovené v příloze V bodu A nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
v Chorvatsku pro každý rok uvedený v článku 17 nařízení (EU) č. 1307/2013 na základě částky stanovené v příloze VI bodu A uvedeného nařízení.
Článek 13
Kritéria, která musí zemědělci splňovat, aby prokázali, že jejich zemědělská činnost není zanedbatelná a že jejich hlavním obchodním nebo podnikatelským cílem je výkon zemědělské činnosti
1. Pro účely čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013 zemědělské činnosti nejsou zanedbatelné, jestliže celkové příjmy získané ze zemědělských činností ve smyslu článku 11 tohoto nařízení v posledním účetním období, pro které jsou k dispozici tyto důkazy, představují nejméně jednu třetinu celkových příjmů získaných v posledním účetním období, pro které jsou tyto důkazy k dispozici.
Členské státy mohou stanovit prahové hodnoty pro celkové příjmy získané ze zemědělských činností na úrovni nižší než jedna třetina za předpokladu, že tento nižší práh neumožňuje, aby byly za aktivní zemědělce považovány fyzické nebo právnické osoby provádějící okrajové zemědělské činnosti.
Odchylně od ustanovení prvního a druhého pododstavce mohou členské státy stanovit alternativní kritéria, která umožní hospodářskému subjektu prokázat, že jeho zemědělské činnosti nejsou zanedbatelné podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Pro účely čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 mohou členské státy rozhodnout, že zemědělské činnosti představují pouze zanedbatelnou část celkové hospodářské činnosti fyzické nebo právnické osoby či skupiny fyzických nebo právnických osob, a to použitím těchto metod:
a)
roční částka přímých plateb je v posledním účetním období, pro které jsou k dispozici tyto důkazy, nižší než 5 % celkových příjmů získaných z nezemědělské činnosti ve smyslu článku 11 tohoto nařízení;
b)
celková částka příjmů získaných ze zemědělských činností ve smyslu článku 11 tohoto nařízení v posledním účetním období, pro které jsou k dispozici tyto důkazy, je nižší než prahová hodnota, o níž rozhodnou členské státy a která není vyšší než třetina celkové částky příjmů získaných v posledním účetním období, pro které jsou tyto důkazy k dispozici.
Odchylně od ustanovení prvního pododstavce mohou členské státy stanovit alternativní kritéria, na jejichž základě mají být zemědělské činnosti považovány za zanedbatelné podle čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Pro účely čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení se zemědělská činnost považuje za hlavní obchodní nebo podnikatelský cíl právnické osoby, pokud je jako hlavní obchodní nebo podnikatelský cíl zaznamenána v oficiálním obchodním rejstříku či v jakémkoli rovnocenném úředním dokladu členského státu. V případě fyzické osoby se vyžaduje rovnocenný doklad.
Pokud takové rejstříky neexistují, použijí členské státy rovnocenný doklad.
Odchylně od ustanovení prvního a druhého pododstavce mohou členské státy stanovit alternativní kritéria, na jejichž základě má být zemědělská činnost považována za hlavní obchodní nebo podnikatelský cíl fyzické nebo právnické osoby podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) a případně čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení.
KAPITOLA 2
REŽIM ZÁKLADNÍ PLATBY A REŽIM JEDNOTNÉ PLATBY NA PLOCHU
ODDÍL 1
Pravidla provádění režimu základní platby stanoveného v hlavě III kapitole 1 oddílech 1, 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 1307/2013
Pododdíl 1
První přiznání platebních nároků
Článek 14
Případy dědictví, změny právního postavení nebo názvu a fúzí a rozdělení
1. Pokud zemědělec získal podnik nebo jeho část na základě skutečného nebo předpokládaného dědictví, má nárok požádat svým jménem o počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být přiznány získanému podniku nebo jeho části, a to za stejných podmínek jako zemědělec, který podnik spravoval původně.
V případech, kdy předpokládané dědictví lze odvolat, se platební nároky přiznají pouze dědici určenému ke dni uvedenému v čl. 24 odst. 1 nebo čl. 39 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Změna názvu nemá žádný dopad na počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být přiznány.
Změna právního postavení nemá žádný dopad na počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být přiznány, pokud zemědělec, který měl kontrolu nad původním podnikem, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, spravuje také nový podnik.
3. Fúze ani rozdělení nemají žádný dopad na počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být podniku (podnikům) přiznány.
V případě rozdělení, pokud členský stát používá čl. 24 odst. 4 nebo 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, se počet platebních nároků, které mají být přiznány každému podniku vzniklému tímto rozdělením, stanoví tak, že se vynásobí počet způsobilých hektarů, které má příslušný nový podnik k dispozici, průměrným snížením počtu nároků, které by se uplatnilo na původní podnik podle čl. 24 odst. 4 nebo 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Pro účely tohoto odstavce se použijí tyto definice:
a)
„fúzí“ se rozumí fúze dvou nebo více samostatných zemědělců ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 v jednoho nového zemědělce ve smyslu uvedeného článku, nad nímž mají, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, kontrolu zemědělci, kteří podniky původně spravovali, nebo jeden z těchto zemědělců;
b)
„rozdělením“ se rozumí rozdělení jednoho zemědělce ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 na:
i)
alespoň dva nové samostatné zemědělce ve smyslu uvedeného článku, z nichž alespoň nad jedním má, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, kontrolu alespoň jedna z fyzických nebo právnických osob, které původně podnik spravovaly; nebo
ii)
původního zemědělce a alespoň jednoho nového samostatného zemědělce ve smyslu uvedeného článku.
Článek 15
Stanovení způsobilých hektarů pro účely čl. 24 odst. 2 a čl. 39 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely stanovení počtu platebních nároků, jež mají být přiznány v souladu s čl. 24 odst. 2 a čl. 39 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy nejsou uznány případy vyšší moci a mimořádné okolnosti, se zohlední pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
2. V případě, že se na způsobilý hektar uvedený v odstavci 1 vztahují žádosti o přiznání platebních nároků dvou nebo více žadatelů, je kritériem pro rozhodnutí o přiznání platebního nároku to, kdo z nich má rozhodovací pravomoc, pokud jde o zemědělské činnosti vykonávané na uvedeném hektaru, a kdo má zisky a nese finanční rizika související s těmito činnostmi.
Článek 16
Omezení podle čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Případné snížení podle čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 nepřekročí 85 % počtu platebních nároků odpovídajících způsobilým hektarům trvalých travních porostů, které se nacházejí v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami.
2. Pro účely uplatnění redukčního koeficientu stanoveného v odstavci 1 mohou členské státy na základě přírodních omezení uvedených v čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 rozlišovat mezi kategoriemi oblastí s obtížnými klimatickými podmínkami, aby bylo možné na tyto kategorie uplatnit různé redukční koeficienty.
Článek 17
Určení hodnoty platebních nároků podle článků 26 a 40 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Za účelem určení příslušných přímých plateb nebo hodnoty nároků ve vztahu k roku 2014 podle článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013 se zohlední pouze platby těm zemědělcům nebo hodnota nároků těch zemědělců, kteří mají v roce 2015 nárok na poskytnutí přímých plateb v souladu s článkem 9 a čl. 24 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Za účelem určení příslušných přímých plateb ve vztahu k roku, který předchází roku provedení režimu základní platby podle čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, se zohlední pouze platby těm zemědělcům, kteří mají nárok na poskytnutí přímých plateb v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 v prvním roce provádění režimu základní platby.
2. Pro účely čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se použijí tato pravidla:
a)
odkazem na opatření zvláštní podpory stanovené v čl. 68 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 73/2009 není dotčena možnost, aby členské státy zvážily pouze jedno nebo několik opatření prováděných v rámci těchto opatření zvláštní podpory;
b)
podpora poskytnutá zemědělci za kalendářní rok 2014 v rámci jednoho nebo více režimů podpory uvedených v čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se vypočte bez přihlédnutí k případným snížením nebo vyloučením stanoveným v hlavě II kapitole 4 nařízení (ES) č. 73/2009;
c)
členské státy mohou v souladu s objektivními a nediskriminačními kritérii rozhodnout o výši podpory, která má být zohledněna pro jeden nebo více režimů uvedených v čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, které dotčený členský stát používá.
Při použití tohoto odstavce členské státy nesmí ohrozit povahu podpory, která je oddělená od produkce, poskytované v souladu s čl. 68 odst. 1 písm. c) a články 126, 127 a 129 nařízení (ES) č. 73/2009.
3. Pro účely čl. 26 odst. 6 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013 se podpora poskytnutá za kalendářní rok 2014 podle článků 72a a 125a nařízení (ES) č. 73/2009 vypočte bez přihlédnutí k případným snížením nebo vyloučením stanoveným v hlavě II kapitole 4 nařízení (ES) č. 73/2009.
4. Odkaz na platební nároky zemědělce v čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje rovněž ty platební nároky, které jsou zemědělcem k datu předložení žádosti pro rok 2014 pronajaty jinému zemědělci.
Článek 18
Konečné stanovení hodnoty a počtu platebních nároků
Pokud informace zemědělcům uvedené v čl. 25 odst. 10 nebo v čl. 40 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 vychází z předběžných údajů, konečná hodnota a počet platebních nároků se stanoví a zemědělcům sdělí po provedení všech nezbytných kontrol podle článku 74 nařízení (EU) č. 1306/2013 a v každém případě do 1. dubna roku následujícího po prvním roce používání režimu základní platby dotčeným členským státem.
Článek 19
Stanovení hodnoty platebních nároků v případě obtížné situace
1. Jestliže je jedna nebo několik přímých plateb uvedených v článku 26 nebo čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 ve vztahu k roku 2014 nebo roku, který předchází provedení režimu základní platby, nižší než odpovídající částky v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi, stanoví se původní jednotková hodnota na základě částek, které zemědělec obdržel v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi.
2. Členské státy mohou rozhodnout o omezení používání odstavce 1 na případy, kdy jsou přímé platby ve vztahu k roku 2014 nebo roku, který předchází provedení režimu základní platby, nižší než určitý procentní podíl odpovídajících částek v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 85 %.
Článek 20
Soukromoprávní smluvní ustanovení v případě prodeje
1. Členské státy mohou rozhodnout, že v případě prodeje podniku nebo jeho části mohou zemědělci smlouvou podepsanou před posledním datem pro podání žádosti o přiznání platebních nároků stanoveným Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 převést společně se zemědělským podnikem nebo jeho částí odpovídající platební nároky, jež mají být přiznány. V takovém případě se platební nároky přidělí prodávajícímu a přímo převedou kupujícímu, který bude případně moci využít platby, které prodávající obdržel za rok 2014, nebo hodnotu nároků, které prodávající v roce 2014 vlastnil, jak je uvedeno v článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013, jako referenci pro stanovení původní jednotkové hodnoty uvedených platebních nároků.
Takový převod vyžaduje, aby prodávající splňoval ustanovení čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a aby kupující splňoval ustanovení článku 9 uvedeného nařízení.
Takovýto prodej se nepovažuje za převod bez pozemků ve smyslu čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Odstavec 1 se použije obdobně na členské státy, které používají hlavu III kapitolu 1 oddíl 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 21
Soukromoprávní smluvní ustanovení v případě pronájmu
1. Členské státy mohou rozhodnout, že v případě pronájmu podniku nebo jeho části mohou zemědělci smlouvou podepsanou před datem uvedeným v čl. 20 odst. 1 prvním pododstavci pronajmout společně se zemědělským podnikem nebo jeho částí odpovídající platební nároky, jež mají být přiznány. V takovém případě se platební nároky přidělí pronajímateli a přímo pronajmou nájemci, který bude případně moci využít platby, které pronajímatel obdržel za rok 2014, nebo hodnotu nároků, které pronajímatel v roce 2014 vlastnil, jak je uvedeno v článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013, jako referenci pro stanovení původní jednotkové hodnoty uvedených platebních nároků.
Takový převod vyžaduje, aby pronajímatel splňoval ustanovení čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, aby nájemce splňoval ustanovení článku 9 uvedeného nařízení a aby nájemní smlouva končila po uplynutí termínu pro podání žádosti v režimu základní platby.
Takovýto pronájem se nepovažuje za převod bez pozemků ve smyslu čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Odstavec 1 se použije obdobně na členské státy, které používají hlavu III kapitolu 1 oddíl 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 22
Příjemci podle čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013
Pro účely čl. 24 odst. 1 třetího pododstavce písm. a) bodu i) první odrážky nařízení (EU) č. 1307/2013 se „konzumními bramborami“ a „sadbovými bramborami“ rozumí brambory kódu KN 0701 jiné než brambory určené pro výrobu bramborového škrobu.
Pododdíl 2
Aktivace a převod nároků
Článek 23
Výpočet hodnoty platebních nároků
1. Platební nároky se nejprve vypočtou s přesností na tři desetinná místa a poté se zaokrouhlí nahoru nebo dolů na nejbližší druhé desetinné místo. Jestliže výsledek výpočtu končí na třetím desetinném místě číslicí 5, zaokrouhluje se částka na druhé desetinné místo směrem nahoru.
2. Pokud zemědělec převede zlomek nároku, hodnota tohoto zlomku se vypočte úměrně pro každý zbývající příslušný rok podle článku 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Členské státy mohou platební nároky upravit sloučením zlomků nároků vlastněných jedním zemědělcem. Hodnota sloučených nároků se stanoví pro každý zbývající příslušný rok podle článku 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013 sečtením hodnot těchto zlomků.
Článek 24
Požadavky pro aktivaci platebních nároků
1. Platební nároky může k výplatě ohlásit jedenkrát za rok pouze zemědělec, který je držitelem (vlastněných nebo pronajatých) nároků k poslednímu datu pro podání jednotné žádosti.
Jestliže však zemědělec využije možnosti změnit jednotnou žádost v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, může k výplatě ohlásit rovněž (vlastněné nebo pronajaté) platební nároky, jichž je držitelem ke dni, kdy oznámí změny příslušnému orgánu, pokud dotčené platební nároky neohlásí k výplatě pro tentýž rok jiný zemědělec.
Jestliže zemědělec získá platební nároky převodem od jiného zemědělce a jestliže tento jiný zemědělec již tyto platební nároky k výplatě ohlásil, je dodatečné ohlášení těchto platebních nároků nabyvatelem přípustné pouze tehdy, pokud převodce již informoval o převodu příslušný orgán v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 34 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 a stáhne tyto platební nároky ze své vlastní jednotné žádosti v příslušné lhůtě pro změny jednotné žádosti stanovené Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Jestliže zemědělec podle čl. 33 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 ohlásil pozemky odpovídající všem jeho dostupným platebním nárokům vyjádřeným celými čísly a stále disponuje pozemkem, který představuje zlomek hektaru, může ohlásit další celý platební nárok, který opravňuje k platbě vypočtené poměrným dílem podle velikosti pozemku. Tento platební nárok se pro účely čl. 31 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení považuje za plně aktivovaný.
Článek 25
Převod nároků
1. Platební nároky lze převést kdykoliv během roku.
2. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 34 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, vymezí regiony uvedené v tomto ustanovení v prvním roce používání čl. 34 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, a to nejpozději jeden měsíc přede dnem stanoveným členským státem podle čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení.
Pododdíl 3
Vnitrostátní nebo regionální rezervy
Článek 26
Navracení do vnitrostátní nebo regionální rezervy v důsledku srážek při převodu platebních nároků
Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, může rozhodnout v souladu s objektivními kritérii a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, že navrátí do vnitrostátní nebo regionální rezervy až 30 % roční jednotkové hodnoty každého platebního nároku převedeného bez odpovídajících způsobilých hektarů ve smyslu čl. 32 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo srovnatelnou částku vyjádřenou v počtu platebních nároků.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy stanovit během prvních tří let používání režimu základní platby navracení až do výše 50 % roční jednotkové hodnoty každého platebního nároku nebo srovnatelné částky vyjádřené v počtu platebních nároků podle prvního pododstavce.
Článek 27
Použití ustanovení o neočekávaných ziscích
Pro účely článku 28 a čl. 40 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 se zvýšení hodnoty platebních nároků uvedené v těchto ustanoveních určí porovnáním hodnoty platebních nároků zemědělce, která vyplývá z použití čl. 25 odst. 4 a článku 26 nebo čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, po prodeji nebo pronájmu podle článku 28 nebo čl. 40 odst. 5 uvedeného nařízení s hodnotou platebních nároků zemědělce, které by bylo dosaženo bez prodeje nebo pronájmu.
Článek 28
Stanovení platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy podle čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy mladý zemědělec nebo zemědělec zahajující zemědělskou činnost žádá o platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a zároveň není držitelem žádného (vlastněného ani pronajatého) platebního nároku, obdrží počet platebních nároků odpovídající počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti o přiznání nebo zvýšení hodnoty platebních nároků stanovenému Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. V případech, kdy mladý zemědělec nebo zemědělec zahajující zemědělskou činnost žádá o platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a zároveň již je držitelem (vlastněných nebo pronajatých) platebních nároků, obdrží počet platebních nároků odpovídající počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti uvedenému v odstavci 1 a k nimž nedrží (vlastněné ani pronajaté) platební nároky.
Je-li hodnota (vlastněných nebo pronajatých) nároků, jichž je zemědělec již držitelem, nižší než vnitrostátní nebo regionální průměrná hodnota uvedená v čl. 30 odst. 8 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, mohou být roční jednotkové hodnoty těchto nároků zvýšeny až do hodnoty vnitrostátního nebo regionálního průměru stanoveného v čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení.
Avšak v členských státech, které uplatňují zvýšení uvedené v čl. 30 odst. 10 nařízení (EU) č. 1307/2013 pro účely čl. 30 odst. 7 uvedeného nařízení, je zvýšení podle druhého pododstavce tohoto odstavce v daném členském státě povinné. Toto zvýšení by mělo být stanoveno na úrovni, která odpovídá nejvyšší úrovni zvýšení uplatněné pro účely čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. V členských státech, které použijí čl. 24 odst. 6 nebo 7 nařízení (EU) č. 1307/2013, mohou být omezení přiznání platebních nároků stanovená v uvedených ustanoveních uplatněna obdobně pro přiznání platebních nároků podle čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Členské státy však mohou rozhodnout, že pokud se uplatněním jednoho nebo několika omezení přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy uvedených v prvním pododstavci sníží celkový počet platebních nároků, které zemědělec již drží a které mají být z rezervy nově přiznány, na méně, než činí pevně stanovený procentní podíl jeho způsobilých hektarů v roce, kdy žádá o přiznání platebních nároků z rezervy, zemědělci se přizná dodatečný počet platebních nároků odpovídající podílu z celkového počtu jeho způsobilých hektarů ohlášených v žádosti pro uvedený rok v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pevně stanovený procentní podíl uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce se vypočte v souladu s metodou uvedenou v čl. 31 odst. 2 druhém pododstavci tohoto nařízení.
Podíl z celkového počtu způsobilých hektarů zemědělce uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce se vypočte jako polovina rozdílu vyjádřeného v procentních bodech mezi pevně stanoveným procentním podílem uvedeným v třetím pododstavci tohoto odstavce a podílem platebních nároků zemědělce z jeho způsobilých hektarů ohlášených v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 v žádosti pro rok uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce. Pro účely tohoto pododstavce se „platebními nároky zemědělce“ rozumějí platební nároky, které již zemědělec drží a které mají být nově přiděleny z rezervy.
Při výpočtu počtu způsobilých hektarů uvedeného ve druhém, třetím a čtvrtém pododstavci tohoto odstavce mohou členské státy rozhodnout, že nezahrnou plochy pokryté trvalými kulturami, trvalými travními porosty, které se nacházejí v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami uvedenými v čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo plochy, které byly uznány jako trvalé travní porosty v souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013.
Členské státy, které využívají možnost stanovenou v článku 23 nařízení (EU) č. 1307/2013 uplatňovat režim základní platby na regionální úrovni, mohou metodu výpočtu uvedenou v druhém pododstavci tohoto odstavce založit na celkovém počtu přiznaných nároků/ohlášených hektarů v příslušném regionu v roce 2015.
Pro účely stanovení prahové hodnoty v druhém pododstavci se nezohlední pozemky získané nebo pronajaté zemědělcem po 19. říjnu 2011.
4. Pro účely tohoto článku se berou v úvahu pouze ti zemědělci zahajující zemědělskou činnost, kteří svou zemědělskou činnost zahájili v kalendářním roce 2013 nebo v pozdějších letech a kteří předloží žádost o základní platbu nejpozději do dvou let po skončení kalendářního roku, v němž svou zemědělskou činnost zahájili.
Článek 29
Stanovení platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy podle čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy jsou přiznány nové platební nároky podle čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení, musí být přiznány v souladu s podmínkami stanovenými v tomto článku a v souladu s objektivními kritérii stanovenými dotčeným členským státem.
2. Pokud je zemědělec, který není držitelem žádného (vlastněného ani pronajatého) platebního nároku, oprávněn v souladu s čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 získat platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a požádá o ně, získá určitý počet platebních nároků až do výše počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti podle čl. 28 odst. 1.
3. Pokud je zemědělec, který je držitelem (vlastněných nebo pronajatých) platebních nároků, oprávněn v souladu s čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 získat platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a požádá o ně, získá určitý počet platebních nároků až do výše počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti podle čl. 28 odst. 1 a k nimž nedrží (vlastněné ani pronajaté) platební nároky.
Je-li hodnota (vlastněných nebo pronajatých) nároků, jichž je zemědělec již držitelem, nižší než vnitrostátní nebo regionální průměrná hodnota uvedená v čl. 30 odst. 8 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, mohou být roční jednotkové hodnoty těchto nároků zvýšeny až do hodnoty vnitrostátního nebo regionálního průměru stanoveného v čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení.
4. Pro účely odstavce 1 členské státy nestanoví kritéria týkající se produkce nebo jiných údajů specifických pro dané odvětví na období po datu stanoveném členským státem v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 pro rok podání žádosti 2013.
Článek 30
Další pravidla pro stanovení platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy
1. Při zvýšení roční jednotkové hodnoty platebních nároků podle čl. 30 odst. 10 nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy zvýší jednotkovou hodnotu (vlastněných nebo pronajatých) nároků, jichž je zemědělec již držitelem ke dni podání žádosti o přiznání nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy, v souladu s objektivními kritérii a takovým způsobem, aby se zajistilo rovné zacházení se zemědělci a aby nedošlo k narušení trhu a hospodářské soutěže.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy nestanoví kritéria týkající se produkce nebo jiných údajů specifických pro dané odvětví na období po datu stanoveném členským státem v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 pro rok podání žádosti 2013.
Článek 31
Obtížné situace
1. Pokud zemědělci zabránila v podání žádosti o přiznání platebních nároků v souladu s čl. 24 odst. 1 nebo čl. 39 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 vyšší moc nebo mimořádné okolnosti a zemědělec žádá o přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy, jsou mu přiznány platební nároky podle čl. 30 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení. Členské státy stanoví roční jednotkové hodnoty platebních nároků, které mají být přiznány, v souladu s článkem 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013 a s rozhodnutími, která členský stát přijal ohledně možností uvedených v těchto článcích.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že pokud se uplatněním jednoho nebo několika omezení přiznání platebních nároků stanovených v čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 sníží celkový počet platebních nároků přiznaných zemědělci na méně, než činí pevně stanovený procentní podíl jeho způsobilých hektarů, a pokud zemědělec žádá o přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy, má se za to, že tento zemědělec je v situaci „zvláštní nevýhody“ podle čl. 30 odst. 7 písm. b) uvedeného nařízení. V takovém případě se zemědělci přizná určitý počet platebních nároků v souladu s čl. 30 odst. 7 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013, který odpovídá podílu z celkového počtu jeho způsobilých hektarů ohlášených v žádosti pro rok 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pevně stanovený procentní podíl uvedený v prvním pododstavci se vypočte tak, že se celkový počet platebních nároků přiznaných v členském státě v roce 2015 po uplatnění omezení podle čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 vydělí celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v členském státě v roce 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Podíl z celkového počtu způsobilých hektarů zemědělce uvedený v prvním pododstavci se vypočte jako polovina rozdílu vyjádřeného v procentních bodech mezi pevně stanoveným procentním podílem uvedeným v prvním a druhém pododstavci a podílem platebních nároků zemědělce z jeho způsobilých hektarů ohlášených v žádosti pro rok 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Při výpočtu počtu způsobilých hektarů uvedeného v prvním, druhém a třetím pododstavci tohoto odstavce mohou členské státy rozhodnout, že nezahrnou plochy pokryté trvalými kulturami, trvalými travními porosty, které se nacházejí v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami uvedenými v čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo plochy, které byly uznány jako trvalé travní porosty v souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Členské státy, které využívají možnost stanovenou v článku 23 nařízení (EU) č. 1307/2013 uplatňovat režim základní platby na regionální úrovni, mohou metodu výpočtu uvedenou v druhém pododstavci tohoto odstavce založit na celkovém počtu přiznaných nároků/ohlášených hektarů v příslušném regionu v roce 2015.
Pro účely stanovení prahové hodnoty v prvním pododstavci se neberou v úvahu pozemky získané nebo pronajaté zemědělcem po 19. říjnu 2011.
Pododdíl 4
Členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013
Článek 32
Provádění v členských státech, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013
Není-li v tomto pododdíle stanoveno jinak, vztahují se na členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, ustanovení tohoto oddílu.
Článek 33
Použití čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013
Za účelem stanovení toho, které platební nároky pozbývají v souladu s čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 platnosti, se dává přednost platebním nárokům, které mají nejnižší hodnotu.
Pokud mají platební nároky stejnou hodnotu, sníží se počet vlastněných platebních nároků i počet pronajatých platebních nároků ve stejném poměru.
Členské státy mohou rozhodnout, že první a druhý odstavec použijí na regionální úrovni.
Článek 34
Určení hodnoty platebních nároků podle článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013 pro členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení
Pro účely stanovení původní jednotkové hodnoty platebních nároků mohou členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, upravit částku plateb za rok 2014 podle čl. 26 odst. 5 uvedeného nařízení tak, že před sníženími a vyloučeními odečtou částku vyplývající z platebních nároků, jejichž platnost podle čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 vypršela.
ODDÍL 2
Režim jednotné platby na plochu
Článek 35
Způsobilé hektary v členských státech používajících režim jednotné platby na plochu
Pro účely režimu jednotné platby na plochu stanoveného v hlavě III kapitole 1 oddíle 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, včetně všech odkazů na způsobilé hektary ohlášené pro účely tohoto režimu v nařízení (EU) č. 1307/2013, se zohlední pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
Článek 36
Použití čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely rozlišení jednotné platby na plochu podle čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 se použijí tato pravidla:
a)
odkazem na opatření zvláštní podpory stanovené v čl. 68 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 73/2009 není dotčena možnost, aby členské státy zvážily pouze jedno nebo několik opatření prováděných v rámci těchto opatření zvláštní podpory;
b)
členské státy mohou v souladu s objektivními a nediskriminačními kritérii rozhodnout o výši podpory, která má být zohledněna pro jeden nebo více režimů používaných dotčeným členským státem v souladu s čl. 36 odst. 3 druhým pododstavcem uvedeného nařízení a případně s třetím pododstavcem uvedeného ustanovení. Při zohlednění podpory poskytnuté v rámci příslušného režimu v roce 2014 však částka používaná k rozlišení jednotné platby na plochu nesmí být vyšší než odpovídající částka poskytnutá jednotlivému zemědělci v rámci tohoto režimu v roce 2014;
c)
při zohlednění podpory poskytnuté v souladu s čl. 68 odst. 1 písm. c) a s články 126, 127 a 129 nařízení (ES) č. 73/2009 nesmí toto rozlišení ohrozit povahu těchto režimů, které jsou oddělené od produkce.
Takovéto rozlišení je dostupné zemědělcům, kteří v roce 2014 obdrželi podporu podle čl. 36 odst. 3 druhého, třetího nebo čtvrtého pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013. Částka na hektar se určuje každý rok tak, že se vydělí částka pro rozlišení jednotné platby na plochu, kterou má daný zemědělec k dispozici, počtem způsobilých hektarů ohlášených příslušným zemědělcem v souladu s čl. 72 odst. 1 prvním pododstavcem písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Jestliže je částka podpory v rámci jednoho nebo více režimů podpory uvedených v čl. 36 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 ve vztahu k roku 2014 nižší než odpovídající částka nebo částky v roce předcházejícím rokům, které byly ovlivněny vyšší mocí nebo výjimečnými okolnostmi, členský stát zohlední podporu poskytnutou v rámci dotčených režimů podpory v roce předcházejícím rokům, které byly ovlivněny vyšší mocí nebo výjimečnými okolnostmi.
Členské státy mohou rozhodnout o omezení používání prvního pododstavce na případy, kdy jsou přímé platby ve vztahu k roku 2014 nižší než určitý procentní podíl odpovídajících částek v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 85 %.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že v případě skutečného nebo předpokládaného dědictví je rozlišení jednotné platby na plochu k dispozici zemědělci, který podnik zdědil, pokud je tento zemědělec způsobilý v rámci režimu jednotné platby na plochu.
Článek 37
Produkce konopí v rámci režimu jednotné platby na plochu
Pokud jde o režim jednotné platby na plochu, použije se obdobně článek 9.
KAPITOLA 3
EKOLOGICKÉ POSTUPY
ODDÍL 1
Rovnocennost
Článek 38
Požadavky pro celostátní nebo regionální systémy certifikace
1. Členské státy, které se rozhodnou provádět rovnocenné postupy uvedené v čl. 43 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013, určí jeden nebo více veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů, které osvědčí, že zemědělec ve svém zemědělském podniku používá postupy, které jsou v souladu s čl. 43 odst. 3 uvedeného nařízení (EU).
2. Veřejné nebo soukromé certifikační orgány splňují tyto podmínky:
a)
mají odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebnou k plnění certifikačních úkolů;
b)
mají dostatečný počet kvalifikovaných a zkušených zaměstnanců;
c)
jsou nestranné a prosté jakéhokoli střetu zájmů, pokud jde o plnění certifikačních úkolů.
Soukromé certifikační orgány musí být akreditovány v souladu s EN ISO/IEC 17021 (Požadavky na orgány provádějící audit a certifikaci systémů managementu) nebo EN ISO/IEC 17065 (Posuzování shody - Požadavky na orgány certifikující produkty, procesy a služby) v odvětví zemědělské produkce. Akreditaci smí udělit pouze vnitrostátní akreditační orgán v členském státě v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (21).
3. Určení veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů bude odňato, pokud orgány nesplní podmínky určení stanovené v odstavci 2.
Článek 39
Výpočet částky uvedené v čl. 28 odst. 6 nařízení (EU) č. 1305/2013
1. V případě zemědělců, kteří se rozhodnout používat postupy uvedené v oddílu I bodech 3 a 4 a oddílu III bodě 7 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013 a jakékoli další rovnocenné postupy doplněné do této přílohy, u kterých je nutný zvláštní výpočet, aby se zabránilo dvojímu financování, jakožto rovnocenné postupy podle čl. 43 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení, členské státy odečtou od částky podpory na hektar vypočtené podle čl. 28 odst. 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 částku odpovídající jedné třetině průměrné ekologické platby na hektar v dotčeném členském státě či regionu za každý ekologický postup, kterému je daný postup rovnocenný.
Průměrná ekologická platba na hektar v dotčeném členském státě či regionu se vypočte na základě procentního podílu podle čl. 47 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 průměru vnitrostátních stropů pro roky 2015-2019 stanovených v příloze II uvedeného nařízení a na základě počtu způsobilých hektarů ohlášených v roce 2015 v souladu s článkem 33 nebo 36 nařízení (EU) č. 1307/2013. Členské státy, které se rozhodnou provádět postupy uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce již v roce 2015, mohou odhadnout počet způsobilých hektarů ohlášených v roce 2015 na základě ohlášení učiněných v roce 2014 podle čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy, které se rozhodnou použít čl. 43 odst. 9 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 1307/2013, rozhodnout, že použijí odpočet uvedený v odstavci 1 tohoto článku individuálně ve výši částky, která odpovídá jedné třetině průměrné ekologické platby na hektar dotčeného zemědělce.
Průměrná ekologická platba se u daného zemědělce vypočítá na základě průměru individuální platby vypočítané v souladu s čl. 43 odst. 9 třetím a čtvrtým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 pro roky 2015-2019 a na základě počtu způsobilých hektarů, které zemědělec ohlásil v roce 2015 v souladu s článkem 33 uvedeného nařízení.
ODDÍL 2
Diverzifikace plodin
Článek 40
Výpočet podílu různých plodin pro diverzifikaci plodin
1. Pro účely výpočtu podílu různých plodin podle čl. 44 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 je obdobím, jež je třeba zohlednit, nejvýznamnější část vegetačního období s ohledem na tradiční pěstitelské postupy ve vnitrostátních souvislostech.
Členské státy o tomto období zemědělce v přiměřené lhůtě informují. V rámci celkové orné půdy zemědělského podniku se za účelem výpočtu podílů různých plodin každý hektar zohlední pouze jednou v jednom roce podání žádosti.
2. Při výpočtu podílu různých plodin může plocha, na které se určitá plodina pěstuje, zahrnovat krajinné prvky, které tvoří součást plochy, na kterou lze poskytnou podporu, podle článku 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
3. Na ploše, kde se používá smíšená kultura v podobě současného pěstování dvou nebo více plodin v samostatných řádcích, se každá plodina započítá jako samostatná plodina, pokud pokrývá alespoň 25 % dané plochy. Plocha pokrytá samostatnými plodinami se vypočte vydělením plochy, kde se používá smíšená kultura, počtem plodin pěstovaných na alespoň 25 % dané plochy, bez ohledu na skutečný podíl plodiny na dané ploše.
V případě ploch, kde se používá smíšená kultura v podobě pěstování hlavní plodiny, pod kterou se seje druhá plodina, se plocha považuje za plochu, na které se pěstuje pouze hlavní plodina.
Plochy, na nichž se vysévá směs osiv, se bez ohledu na konkrétní plodiny obsažené ve směsi považují za plochu pokrytou jedinou plodinou. Aniž je dotčen čl. 44 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013, takováto jediná plodina se označuje jako „smíšená plodina“. Pokud je možné určit, že druhy obsažené v různých směsích osiv se od sebe navzájem liší, mohou členské státy uznat tyto různé směsi osiv jako samostatné jediné plodiny, pokud se tyto různé směsi osiv nepoužívají pro plodinu uvedenou v čl. 44 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 3
Trvalé travní porosty
Článek 41
Rámec pro určení dalších environmentálně citlivých oblastí s trvalými travními porosty mimo oblasti Natura 2000
Environmentálně citlivé oblasti s trvalými travními porosty mimo oblastí, na které se vztahuje směrnice 92/43/EHS nebo směrnice 2009/147/ES, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, se určují na základě jednoho nebo více z těchto kritérií:
a)
tvoří je organické půdy s vysokým obsahem organického uhlíku, jako jsou rašeliniště nebo mokřady;
b)
nacházejí se na nich stanoviště uvedená v příloze I směrnice 92/43/EHS nebo chráněná podle vnitrostátních právních předpisů;
c)
nacházejí se na nich druhy rostlin uvedené v příloze II směrnice 92/43/EHS nebo chráněné podle vnitrostátních právních předpisů;
d)
jsou významné pro volně žijící druhy ptáků uvedené v příloze I směrnice 2009/147/ES;
e)
jsou významné pro volně žijící druhy živočichů chráněné podle směrnice 92/43/EHS nebo chráněné podle vnitrostátních právních předpisů;
f)
tvoří je trvalé travní porosty vysoké přírodní hodnoty vymezené podle objektivních kritérií, která stanoví členský stát;
g)
tvoří je půdy s vysokým rizikem eroze;
h)
nacházejí se v citlivé oblasti vymezené v plánech povodí podle směrnice 2000/60/ES.
Členské státy mohou každoročně rozhodnout o doplnění nově určených oblastí a v přiměřené lhůtě o takovém rozhodnutí informují dotčené zemědělce.
Článek 42
Obnova v případě nedodržení povinnosti týkající se environmentálně citlivých ploch s trvalými travními porosty
Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES (22), pokud zemědělec přeměnil nebo zoral trvalý travní porost, na který se vztahuje povinnost uvedená v čl. 45 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, stanoví dotyčný členský stát povinnost obnovit na ploše trvalý travní porost a může případ od případu vydat přesné pokyny, které musí dotyčný zemědělec dodržet, popisující způsob, jak napravit způsobenou ekologickou újmu s cílem obnovit environmentálně citlivý stav.
Dotyčný zemědělec je po zjištění nedodržení neprodleně vyrozuměn o tom, že je povinen zajistit obnovu, a o datu, dokdy má být tato povinnost splněna. Toto datum nesmí být pozdější než datum pro podání jednotné žádosti na následující rok, nebo v případě Švédska a Finska 30. červen následujícího roku.
Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se obnovená půda považuje za trvalý travní porost od prvního dne obnovy a podléhá povinnosti uvedené v čl. 45 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 43
Výpočet poměru trvalých travních porostů
1. Plochy ohlášené zemědělci účastnícími se režimu pro malé zemědělce podle hlavy V nařízení (EU) č. 1307/2013, jakož i jednotky zemědělského podniku, které se používají pro ekologickou produkci v souladu s článkem 11 nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (23), se nezahrnují do poměru ploch s trvalými travními porosty k celkové zemědělské ploše a referenčního poměru podle čl. 45 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Plochy ohlášené zemědělci v roce 2012 jako půda využívaná jako stálé pastviny, které byly přeměněny na půdu určenou k jiným účelům, je možné odečíst od výpočtu ploch s trvalými travními porosty v souladu s čl. 45 odst. 2 druhým pododstavcem písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, a to až do počtu hektarů stálých pastvin nebo trvalých travních porostů, které zemědělci vyčlenili po roce 2012 a ohlásili v roce 2015 na vnitrostátní, regionální, subregionální nebo podnikové úrovni, pokud byla dodržena stávající pravidla o zachování stálých pastvin stanovená v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 a v čl. 93 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Při výpočtu počtu hektarů stálých pastvin nebo trvalých travních porostů, které byly vyčleněny po roce 2012, jak je uvedeno v prvním pododstavci, se zohlední pouze hektary stálých pastvin nebo trvalých travních porostů na zemědělské ploše ohlášené v roce 2012, 2013 nebo 2014 v souladu s čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009.
3. Členské státy referenční poměr přizpůsobí, pokud usoudí, že existuje významný dopad na vývoj tohoto poměru způsobený zejména změnou plochy využívané k ekologické produkci nebo změnou počtu účastníků režimu pro malé zemědělce. V takových případech členské státy neprodleně informují Komisi o provedeném přizpůsobení a jeho odůvodnění.
Článek 44
Zachování poměru trvalých travních porostů
1. Členské státy mohou stanovit individuální povinnost zemědělců nepřeměňovat trvalé travní porosty bez předchozího schválení. Zemědělci jsou o této povinnosti informováni neprodleně a v každém případě před 15. listopadem roku, kdy ji dotčený členský stát stanoví. Tato povinnost platí pouze pro zemědělce, na které se vztahují povinnosti podle hlavy III kapitoly 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud jde o plochy s trvalými travními porosty, na něž se nevztahuje čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Vydání schválení může záviset na použití objektivních a nediskriminačních kritérií, včetně kritérií environmentálních. Jestliže je schválení uvedené v prvním pododstavci podmíněno tím, že je třeba vyčlenit jako trvalý travní porost jinou plochu s odpovídajícím počtem hektarů, tato plocha se odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za trvalý travní porost od prvního dne přeměny. Takové plochy musí být užívány k pěstování trav nebo jiných bylinných pícnin alespoň po pět po sobě jdoucích let ode dne přeměny, nebo, pokud tak rozhodne členský stát, jestliže zemědělci přemění oblasti, které k pěstování trav a jiných bylinných pícnin již byly užívány, na plochy s trvalými travními porosty, po zbývající počet let nutný k dosažení pěti po sobě následujících let.
2. Je-li zjištěno, že poměr uvedený v čl. 45 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 klesl o více než 5 % v porovnání s referenčním poměrem podle uvedeného článku, stanoví dotčený členský stát povinnost obnovit na těchto plochách trvalý travní porost a pravidla, která zabrání novým přeměnám ploch s trvalými travními porosty.
Členské státy určí zemědělce, na které se vztahuje povinnost zajistit obnovu, ze zemědělců:
a)
na které se vztahují povinnosti podle hlavy III kapitoly 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud jde o plochy s trvalými travními porosty, na něž se nevztahuje čl. 45 odst. 1 uvedeného nařízení; a
b)
kteří na základě žádostí, které byly podány v souladu s článkem 72 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo článkem 19 nařízení (ES) č. 73/2009 během předcházejících dvou kalendářních roků, nebo v roce 2015 během předcházejících tří kalendářních roků, mají k dispozici zemědělské plochy, jež byly přeměněny z ploch s trvalými travními porosty nebo půdy se stálými pastvinami na plochy s jiným využitím.
Pokud období uvedená v druhém pododstavci písm. b) zahrnují kalendářní roky před rokem 2015, povinnost obnovy se vztahuje také na plochy, jež byly přeměněny na plochy s jiným využitím z půdy využívané jako stálé pastviny, na které se vztahovala povinnost uvedená v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 nebo čl. 93 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Při určování, kteří zemědělci obnoví plochy na plochy s trvalými travními porosty, uloží členské státy tuto povinnost nejprve zemědělcům, kteří mají k dispozici plochu, jež byla přeměněna z plochy s trvalými travními porosty nebo půdy se stálými pastvinami na plochu s jiným využitím v rozporu s požadavky na schválení podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1122/2009, pokud se na ně vztahovaly. Tito zemědělci obnoví celou přeměněnou plochu.
3. Pokud se použitím odstavce 2 čtvrtého pododstavce nezvýší poměr uvedený v čl. 45 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 nad prahovou hodnotu 5 %, členské státy stanoví, že zemědělci, kteří mají k dispozici plochu, jež byla přeměněna z plochy s trvalými travními porosty nebo půdy se stálými pastvinami na plochu s jiným využitím během období uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. b) tohoto článku, rovněž obnoví určitý procentní podíl uvedené přeměněné plochy na plochy s trvalými travními porosty nebo vyčlení jinou plochu odpovídající tomuto procentnímu podílu jako plochu s trvalými travními porosty. Tento procentní podíl se vypočítá na základě plochy přeměněné zemědělcem během období uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. b) tohoto článku a plochy, jež je nezbytná pro zvýšení poměru uvedeného v čl. 45 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 nad prahovou hodnotu 5 %.
Členské státy mohou pro výpočet procentního podílu uvedeného v prvním pododstavci vyloučit z plochy přeměněné zemědělcem ty plochy, které se staly trvalými travními porosty po 31. prosinci 2015, pokud provádějí administrativní křížové kontroly trvalých travních porostů každoročně nahlášených v geoprostorových žádostech o podporu prostřednictvím prostorových průsečíku s plochou oznámenou jako stálé pastviny v roce 2015 a zaznamenanou v systému identifikace zemědělských pozemků a pokud tyto plochy trvalých travních porostů nevznikly jako výsledek povinnosti obnovit nebo zřídit plochu trvalých travních porostů podle odstavce 2 nebo tohoto odstavce. Pokud však toto vyloučení neumožňuje zvýšit poměr uvedený v čl. 45 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 nad prahovou hodnotu 5 %, členské státy uvedené plochy nevyloučí.
Plochy s trvalými travními porosty nebo půda využívaná jako stálé pastviny, jež zemědělci vyčlenili v rámci závazků v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 (24) a nařízením (EU) č. 1305/2013, se za účelem výpočtu procentního podílu podle prvního pododstavce v rámci plochy, kterou zemědělec přeměnil, nezohlední.
Zemědělci jsou o individuální povinnosti obnovy a o pravidlech, která brání nové přeměně trvalých travních porostů, informováni neprodleně a v každém případě před 31. prosincem roku, v němž byl zjištěn pokles o více než 5 %. Povinnost obnovy musí být splněna před datem pro podání jednotné žádosti na následující rok, nebo v případě Švédska a Finska před 30. červnem následujícího roku.
Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se plochy, jež byly obnoveny nebo vyčleněny jako plochy s trvalými travními porosty, považují za trvalý travní porost od prvního dne obnovy nebo vyčlenění. Uvedené plochy musí být užívány k pěstování trav nebo jiných bylinných pícnin alespoň po pět po sobě jdoucích let ode dne přeměny, nebo, pokud tak členský stát rozhodne, jestliže zemědělci přemění plochy, které již byly užívány k pěstování trav a jiných bylinných pícnin, na plochy s trvalými travními porosty, zbývající počet let nutných k dosažení pěti po sobě následujících let.
ODDÍL 4
Plocha využívaná v ekologickém zájmu
Článek 45
Další kritéria pro druhy plochy využívané v ekologickém zájmu
1. Pro určení druhů ploch uvedených v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 jako ploch využívaných v ekologickém zájmu se použijí odstavce 2 až 11 tohoto článku.
2. Na půdě ponechané ladem nedochází k zemědělské produkci. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 zůstává půda ponechaná ladem po dobu delší než pět let pro účely splnění podmínek pro plochu využívanou v ekologickém zájmu ornou půdou.
3. Terasami se rozumí terasy, které jsou chráněny v rámci DZES 7 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i ostatní terasy. Členské státy mohou rozhodnout, že za plochu využívanou v ekologickém zájmu považují pouze terasy chráněné v rámci DZES 7. Členské státy, které se rozhodnou zohlednit také ostatní terasy, stanoví pro tyto ostatní terasy kritéria, včetně minimální výšky, na základě vnitrostátních nebo regionálních zvláštností.
4. Krajinné prvky jsou k dispozici zemědělci a rozumí se jimi prvky chráněné v rámci DZES 7, SMR 2 nebo SMR 3 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i tyto prvky:
a)
živé ploty nebo zalesněné pásy o šířce nejvýše 10 metrů;
b)
solitérní stromy, jejichž koruna má průměr nejméně 4 metry;
c)
stromy ve stromořadí, jejichž koruna má průměr nejméně 4 metry. Prostor mezi korunami nesmí přesáhnout 5 metrů;
d)
skupiny stromů, ve kterých jsou stromy propojeny zápojem s překrývajícími se korunami, a plochy porostlé houštím, v obou případech o velikosti maximálně 0,3 ha;
e)
souvratě o šířce 1 až 20 metrů, na kterých nedochází k zemědělské produkci,
f)
rybníky o velikosti maximálně 0.1 ha. Nádrže vyrobené z betonu nebo z plastů se nepovažují za plochu využívanou v ekologickém zájmu;
g)
příkopy široké maximálně 6 metrů, včetně otevřených vodních toků pro účely zavlažování či odvodňování. Kanály, které mají stěny z betonu, se nepovažují za plochu využívanou v ekologickém zájmu;
h)
tradiční kamenné zdi.
Členské státy mohou rozhodnout, že v řádně odůvodněných případech omezí výběr krajinných prvků pouze na prvky v rámci DZES 7, SMR 2 nebo SMR 3 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013 a/nebo na jeden či více prvků uvedených v prvním pododstavci písm. a) až h).
Pro účely prvního pododstavce písm. b) a c) mohou členské státy zařadit stromy, které uznávají za hodnotné krajinné prvky a které mají korunu o průměru menším než 4 metry.
Pro účely prvního pododstavce písm. e) mohou členské státy stanovit nižší maximální šířku.
Pro účely prvního pododstavce písm. f) mohou členské státy stanovit minimální velikost rybníka a mohou rozhodnout, že do velikosti rybníka se zahrnuje pás s pobřežní vegetací podél vodní plochy o šířce až 10 metrů. Mohou stanovit kritéria, která zajistí, že rybníky mají přírodní hodnotu, s ohledem na význam, který mají přírodní rybníky pro ochranu přírodních stanovišť a druhů.
Pro účely prvního pododstavce písm. h) stanoví členské státy na základě vnitrostátních nebo regionálních specifických podmínek minimální kritéria, včetně omezení ohledně výšky a šířky.
5. Ochranné pásy zahrnují ochranné pásy podél vodních toků požadované v rámci DZES 1, SMR 1 nebo SMR 10 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i ostatní ochranné pásy. Minimální šířku těchto ostatních ochranných pásů určí členské státy, nesmí však být menší než 1 metr. Musí se nacházet na orné půdě nebo k ní přiléhat, a to tak, že jejich dlouhé okraje jsou rovnoběžné s okrajem vodního toku nebo vodního útvaru. Podél vodních toků mohou zahrnovat také pásy s pobřežní vegetací o šířce až 10 metrů. Na ochranných pásech nesmí docházet k zemědělské produkci. Odchylně od požadavku zákazu zemědělské produkce mohou členské státy povolit pastvu nebo sekání, pokud lze ochranný pás nadále odlišit od přiléhající zemědělské půdy.
6. Hektary zemědělsko-lesnické plochy jsou ornou půdou způsobilou pro režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu uvedené v hlavě III kapitole 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a splňují podmínky, za kterých je nebo byla udělena podpora podle článku 44 nařízení (ES) č. 1698/2005 nebo článku 23 nařízení (EU) č. 1305/2013.
7. Pokud jde o pásy způsobilých hektarů podél okrajů lesa, členské státy mohou buď rozhodnout, že zemědělskou produkci povolí, nebo zavést požadavek zákazu zemědělské produkce, nebo poskytnout zemědělcům obě možnosti. Pokud se členské státy rozhodnou nepovolit zemědělskou produkci, mohou odchylně od požadavku zákazu zemědělské produkce povolit pastvu nebo sekání, pokud lze ochranný pás nadále odlišit od přiléhající zemědělské půdy. Minimální šířku takových pásů určí členské státy, nesmí však být menší než 1 metr. Maximální šířka je 10 metrů.
8. Pokud jde o plochy s rychle rostoucími dřevinami pěstovanými ve výmladkových plantážích, na kterých se nepoužívají minerální hnojiva a/nebo přípravky na ochranu rostlin, členské státy vypracují seznam druhů, které lze k tomuto účelu použít, a to tak, že ze seznamu stanoveného podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 vyberou druhy, které jsou z ekologického hlediska nejvhodnější, čímž se vyloučí druhy, které zjevně nejsou původní. Členské státy také stanoví požadavky na používání minerálních hnojiv a přípravků na ochranu rostlin, přičemž zohlední cíl ploch využívaných v ekologickém zájmu, konkrétně chránit a zlepšovat biologickou rozmanitost.
9. Plochy, na kterých rostou meziplodiny nebo zelený porost, zahrnují takovéto plochy stanovené podle požadavků SMR 1 uvedených v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i ostatní plochy s meziplodinami nebo zeleným porostem pod podmínkou, že byly založeny vysetím směsi druhů plodin nebo podsevem trávy do hlavní plodiny. Členské státy stanoví seznam směsí druhů plodin, které se použijí, a období pro osévání meziplodinami nebo zeleným porostem a mohou stanovit další podmínky, zejména pokud jde o způsoby produkce. Období, které určí členské státy, nesmí překročit 1. říjen.
Plochy, na kterých rostou meziplodiny nebo zelený porost, nezahrnují plochy se zimními plodinami, které se běžně osévají na podzim a jsou určené pro sklizeň nebo pastvu. Nezahrnují ani plochy, na které se vztahují rovnocenné postupy uvedené v bodě I.3 a 4 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013 a prováděné formou závazků uvedených v čl. 43 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení.
10. Plochy s plodinami, které vážou dusík, zemědělci osévají takovými plodinami, které vážou dusík, jež jsou zahrnuty na seznamu sestaveném členským státem. Tento seznam obsahuje plodiny, které vážou dusík, u nichž má členský stát za to, že přispívají k cíli zlepšení biologické rozmanitosti. Tyto plodiny na ploše rostou v průběhu vegetačního období. Členské státy stanoví pravidla určující, kde je možné pěstovat plodiny, které vážou dusík, aby byly splněny podmínky pro plochu využívanou v ekologickém zájmu. Tato pravidla zohlední potřebu splnit cíle směrnic 91/676/EHS a 2000/60/ES, vzhledem k tomu, že plodiny, které vážou dusík, mohou na podzim zvyšovat riziko vyplavování dusíku. Členské státy mohou stanovit další podmínky, zejména pokud jde o způsoby produkce.
Plochy s plodinami, které vážou dusík, nezahrnují plochy, na které se vztahují rovnocenné postupy uvedené v bodě I.3 a 4 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013 a prováděné formou závazků uvedených v čl. 43 odst. 3 písm. a) tohoto nařízení.
11. Za účelem splnění požadavku na plochu využívanou v ekologickém zájmu může zemědělec stejnou plochu nebo krajinný prvek ohlásit v roce podání žádosti pouze jednou.
Článek 46
Pravidla pro regionální provádění u ploch využívaných v ekologickém zájmu
1. Členské státy, které se rozhodnout pro regionální provádění uvedené v čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, vymezí regiony pro účely uvedeného článku. Tyto regiony, které mají být vymezeny, se skládají z jednotných a homogenních zeměpisných oblastí s podobnými zemědělskými a environmentálními podmínkami. Pro tento účel se homogenita vztahuje k typu půdy, nadmořské výšce, jakož i k výskytu přírodních a polopřírodních ploch.
2. Ve vymezených regionech členské státy určí plochy, na nichž se musí uplatňovat až polovina procentních bodů požadavku na plochu využívanou v ekologickém zájmu.
3. Pokud jde o tyto určené plochy, členské státy stanoví pro zúčastněné zemědělce nebo skupiny zemědělců zvláštní povinnosti. Tyto povinnosti zajistí souvislou strukturu přiléhajících ploch využívaných v ekologickém zájmu. Povinnosti uložené zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců zahrnují požadavek, podle něhož každý zúčastněný zemědělec zajistí, aby se alespoň 50 % plochy, na kterou se vztahuje povinnost stanovená v čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, nacházelo na půdě jeho zemědělského podniku v rámci daného regionu a v souladu s čl. 46 odst. 2 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
4. Povinnosti uložené zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců zajistí, aby souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu uvedené v odstavci 3 tvořila jedna nebo více ploch uvedených v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. a), c), d) a h) nařízení (EU) č. 1307/2013.
5. Členské státy při určování ploch a stanovování povinností uvedených v odstavcích 2 a 3 případně zohlední stávající vnitrostátní nebo regionální strategie v oblasti biologické rozmanitosti nebo zmírňování změny klimatu a přizpůsobení se jí, plány povodí nebo zjištěné potřeby tak, aby se zajistila ekologická soudržnost sítě Natura 2000 podle článku 10 směrnice 92/43/EHS nebo aby se přispělo k provádění strategie v oblasti zelené infrastruktury.
6. Dříve než členské státy zemědělcům uloží povinnosti, konzultují dotčené zemědělce nebo skupiny zemědělců a ostatní zúčastněné strany. Po této konzultaci členské státy stanoví konečný podrobný plán regionálního provádění a informují o tomto plánu strany zúčastněné na konzultaci a dotčené zemědělce nebo skupiny zemědělců, včetně určení oblastí a povinnosti pro zúčastněné zemědělce nebo skupiny zemědělců, a zejména přesného procentního podílu, který musí každý jednotlivý zemědělec provádět ve svém vlastním podniku. Tyto informace členské státy poskytnou zemědělci do 30. června roku, který předchází roku, ve kterém se použije regionální provádění, nebo v prvním roce uplatňování tohoto nařízení s dostatečným předstihem tak, aby zemědělec mohl řádně podat svou žádost.
Aniž jsou dotčeny platby zemědělcům uvedené v čl. 43 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013, členské státy zajistí, aby byla stanovena opatření ohledně finančních kompenzací mezi zemědělci a správních pokut pro případ, že nebudou splněny podmínky týkající se souvislých ploch využívaných v ekologickém zájmu.
Článek 47
Pravidla pro kolektivní provádění a kritéria, která mají podniky splňovat, aby byly považovány za podniky v těsné blízkosti
1. Členské státy, které se rozhodnou povolit kolektivní provádění podle čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, určí kritéria, která musí zemědělské podniky splňovat, aby byly považovány za podniky v těsné blízkosti, přičemž použijí kterékoli z následujících kritérií:
a)
zemědělci, u nichž se 80 % podniku nachází ve stejné obci;
b)
zemědělci, u nichž se 80 % podniku nachází v okruhu určitého počtu kilometrů, který určí členské státy, maximálně však do 15 kilometrů.
2. Členské státy, které se rozhodnou určit plochy, na kterých je možné kolektivní provádění, a které se rozhodnou uložit zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců povinnosti, zohlední stávající vnitrostátní nebo regionální strategie v oblasti biologické rozmanitosti nebo zmírňování změny klimatu a přizpůsobení se jí, plány povodí nebo zjištěné potřeby tak, aby se zajistila ekologická soudržnost sítě Natura 2000 podle článku 10 směrnice 92/43/EHS nebo aby se přispělo ke zlepšování zelené infrastruktury.
3. Povinnosti uložené zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců podle odstavce 2 zahrnují podmínku, aby souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu tvořila jedna nebo více ploch uvedených v čl. 46 odst. 2 druhém pododstavci písm. a), c), d) a h) nařízení (EU) č. 1307/2013.
4. Zemědělci, kteří se účastní kolektivního provádění, uzavřou písemnou dohodu, která obsahuje podrobnosti o interních ujednáních ohledně finančních kompenzací a správních pokut pro případ, že nebudou splněny podmínky pro souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu.
Článek 48
Stanovení poměru lesní a zemědělské půdy
1. Členské státy, které se rozhodnou použít čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013, stanoví na základě údajů poskytnutých Eurostatem procentní podíl lesní půdy v porovnání s celkovou plochou půdy podle prvního pododstavce uvedeného odstavce. Údaje týkající se lesů odkazují na definici používanou Organizací OSN pro výživu a zemědělství a nezahrnují plochu patřící do kategorie jiných zalesněných ploch. Celková plocha půdy nezahrnuje plochu pokrytou vnitrozemskými vodami, včetně řek a jezer.
2. K výpočtu poměru lesní a zemědělské půdy podle čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 se použijí údaje poskytnuté Eurostatem. Pokud o lesní a zemědělské půdě nejsou k dispozici údaje Eurostatu v požadované míře, aby bylo možné vyhodnotit poměr zalesnění na úrovni plochy rovnocenné úrovni LAU2 nebo na úrovni jasně vymezené územní jednotky, která zahrnuje jednu konkrétní a souvislou zeměpisnou oblast s obdobnými zemědělskými podmínkami, lze použít údaje z jiných zdrojů.
Členské státy prokáží, že o lesní a zemědělské půdě použily aktuální a konzistentní údaje, které v maximální možné míře vypovídají o skutečné situaci.
3. Údaje a výpočty podle odstavců 1 a 2 jsou platné po dobu tří let. Po skončení tohoto období členské státy, které se rozhodnou dále uplatňovat výjimku stanovenou v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 a obnovit tříleté období, znovu vypočítají poměry v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku na základě nejnovějších dostupných údajů.
V případě změn správních hranic, které mají vliv na poměr uvedený v odstavci 2, se údaje a výpočty znovu vyhodnotí a veškeré změny v uplatnění výjimky budou oznámeny Komisi.
KAPITOLA 4
PLATBA PRO MLADÉ ZEMĚDĚLCE
Článek 49
Přístup právnických osob k platbě pro mladé zemědělce
1. Roční platba pro mladé zemědělce podle čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se poskytuje právnické osobě bez ohledu na její právní formu, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
právnická osoba má nárok na platbu v režimu základní platby nebo v režimu jednotné platby na plochu uvedeném v hlavě III kapitole 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a má aktivované platební nároky nebo ohlášené způsobilé hektary podle čl. 50 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
mladý zemědělec ve smyslu čl. 50 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 vykonává nad právnickou osobou účinnou a dlouhodobou kontrolu, pokud jde o rozhodnutí týkající se řízení, zisků a finančních rizik, v prvním roce žádosti právnické osoby o platbu v režimu pro mladé zemědělce. Pokud se na kapitálu nebo řízení právnické osoby podílí více fyzických osob, včetně osob, které nejsou mladými zemědělci, je mladý zemědělec schopen tuto účinnou a dlouhodobou kontrolu vykonávat buď samostatně, nebo společně s dalšími zemědělci;
c)
alespoň jeden z mladých zemědělců, kteří splňují podmínku stanovenou v písmenu b), splňuje kritéria způsobilosti zavedená členskými státy podle čl. 50 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud existují, ledaže členské státy rozhodly, že se tato kritéria vztahují na všechny takovéto mladé zemědělce.
Pokud má nad právnickou osobou výhradní nebo společnou kontrolu jiná právnická osoba, použijí se podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. b) na veškeré fyzické osoby, které mají kontrolu nad touto jinou právnickou osobou.
2. Platba uvedená v čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 nesmí být nadále poskytována, jestliže všichni mladí zemědělci splňující kritéria stanovená v odst. 1 prvním pododstavci písm. b) a případně v odst. 1 prvním pododstavci písm. c) ztratili nad právnickou osobou kontrolu.
3. Pro účely tohoto článku:
a)
se jakýkoli odkaz na „zemědělce“ v čl. 50 odst. 4 až 10 nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na právnickou osobu uvedenou v tomto článku;
b)
se odkaz na první předložení žádosti o účast v režimu základní platby nebo v režimu jednotné platby na plochu uvedené v čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na první žádost této právnické osoby o platbu v rámci režimu pro mladé zemědělce;
c)
aniž je dotčen odstavec 4 tohoto článku, se odkaz na „zřízení“ v čl. 50 odst. 5 druhé větě nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na zřízení mladými zemědělci, kteří mají nad právnickou osobou kontrolu v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) tohoto článku.
4. Pokud několik mladých zemědělců podle odst. 1 prvního pododstavce písm. b) získalo kontrolu nad právnickou osobou v různých obdobích, za dobu „zřízení“ uvedeného v čl. 50 odst. 5 druhé větě nařízení (EU) č. 1307/2013 se považuje časově první získání kontroly.
Článek 50
Přístup skupiny fyzických osob k platbě pro mladé zemědělce
Článek 49 se použije obdobně na skupinu fyzických osob podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, kde jsou požadavky stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení splněny na úrovni skupiny.
KAPITOLA 5
PODPORA VÁZANÁ NA PRODUKCI
ODDÍL 1
Dobrovolná podpora vázaná na produkci
Článek 51
Definice
Pro účely tohoto oddílu se „opatřeními podpory vázané na produkci“ rozumí opatření, kterými se provádí dobrovolná podpora vázaná na produkci uvedená v čl. 52 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 52
Obecné zásady
1. Regiony uvedené v čl. 52 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 vymezí členské státy na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou agronomické a sociálně ekonomické rysy a regionální zemědělský potenciál nebo institucionální či administrativní struktura. Tyto regiony se mohou lišit od regionů vymezených v rámci jiných režimů podpory, jež stanoví nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Při vymezení zvláštních druhů zemědělské činnosti nebo zvláštních zemědělských odvětví uvedených v čl. 52 odst. 3 nařízení Komise (EU) č. 1307/2013 členské státy zohlední zejména příslušné struktury a podmínky produkce v dotčeném regionu nebo odvětví.
3. Pro účely čl. 52 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 se má za to, že určité druhy zemědělské činnosti nebo zvláštní zemědělská odvětví jsou „v obtížích“, jestliže hrozí opuštění nebo pokles produkce, mimo jiné i z důvodu nedostatečné ziskovosti vykonávané činnosti, které negativně ovlivňují hospodářskou, sociální nebo environmentální rovnováhu v regionu či odvětví.
Článek 53
Podmínky poskytnutí podpory
1. Členské státy stanoví kritéria způsobilosti pro opatření podpory vázané na produkci v souladu s rámcem stanoveným v nařízení (EU) č. 1307/2013 a s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
2. Plochy a výnosy a počty zvířat uvedené v čl. 52 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví členské státy na regionální nebo odvětvové úrovni. Odpovídají maximálním výnosům, obdělávané ploše nebo počtu zvířat, jichž bylo v cílovém regionu nebo odvětví dosaženo alespoň v jednom roce během období pěti let, které předchází roku rozhodnutí podle čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení.
Roční platba se vyjadřuje jako částka podpory na jednotku. Vychází z poměru mezi částkou stanovenou pro financování daného opatření, jak byla oznámena podle bodu 3 písm. i) přílohy I tohoto nařízení, a buď plochou či počtem zvířat, na které může být poskytnuta podpora v daném roce, nebo plochou či počtem zvířat stanovenými podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
3. Pokud se opatření podpory vázané na produkci týká olejnatých semen uvedených v příloze memoranda o porozumění mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o olejnatých semenech v rámci GATT, nesmí souhrn maximálních ploch, které mají být podle oznámení členských států podporovány, překročit maximální plochu stanovenou pro celou Unii, aby se zajistilo dodržování jejích mezinárodních závazků.
Pokud dojde k překročení maximální plochy uvedené v prvním pododstavci, dotčené členské státy upraví oznámenou plochu použitím redukčního koeficientu, který vyplývá z poměru mezi maximální plochou a souhrnem ploch oznámených pro podporu na olejnatá semena podle prvního pododstavce.
Komise stanoví redukční koeficient uvedený v druhém pododstavci prostřednictvím prováděcích aktů, které budou přijaty bez použití postupu uvedeného v čl. 71 odst. 2 nebo 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
4. Pokud se opatření vázané podpory týká skotu nebo ovcí a koz, členské státy určí jako podmínku způsobilosti pro podporu požadavky na identifikaci a registraci zvířat podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (25) nebo nařízení Rady (ES) č. 21/2004 (26).
5. Členské státy neposkytnou vázanou podporu na plochu pro plochy, které nejsou plochami, na něž lze poskytnout podporu, ve smyslu čl. 32 odst. 2, 3 a 4 nařízení (EU) č. 1307/2013. Pokud členské státy poskytují vázanou podporu na konopí, použije se podmínka uvedená v čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 a v článku 9 tohoto nařízení.
Článek 54
Soulad a kumulace podpor
1. Pro účely čl. 52 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 se opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1305/2013 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (27) považují za „další opatření a politiky Unie“.
2. Členské státy zajistí soulad mezi:
a)
opatřeními podpory vázané na produkci a opatřeními prováděnými v rámci dalších opatření a politik Unie;
b)
různými opatřeními podpory vázané na produkci;
c)
opatřeními podpory vázané na produkci a opatřeními financovanými v rámci státní podpory.
Členské státy zajistí, aby opatření podpory vázané na produkci nenarušovala řádné fungování dalších opatření uvedených v prvním pododstavci.
3. Jestliže může být podpora v rámci určitého opatření podpory vázané na produkci poskytnuta také v rámci jiného opatření podpory vázané na produkci nebo opatření prováděného v rámci dalších opatření a politik Unie, členské státy zajistí, aby zemědělec mohl získat podporu zaměřenou na cíle uvedené v čl. 52 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 pouze v rámci jednoho takového opatření.
Článek 55
Kritéria schválení Komisí
1. Pro účely čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 neexistují alternativy, jestliže:
a)
v cílovém regionu nebo odvětví nelze provozovat žádnou jinou produkci, než je produkce, která je předmětem opatření podpory vázané na produkci, nebo pokračování takovéto produkce vyžaduje významné změny struktur produkce; nebo
b)
přeměna na jinou produkci je výrazně omezena v důsledku nedostupnosti půdy nebo infrastruktury přizpůsobené takovéto produkci, následného podstatného snížení počtu zemědělských podniků, úrovně potřebných investic vyplývajících z přeměny nebo z podobných důvodů.
2. Pro účely čl. 55 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013 je nutné poskytovat stabilní dodávky místnímu zpracovatelskému průmyslu v případech, kde by pozastavení nebo snížení produkce v cílovém regionu nebo odvětví pravděpodobně mělo negativní dopad na činnost a související ekonomickou životaschopnost nebo zaměstnanost v navazujících podnicích, které jsou na této produkci značně závislé, jako jsou např. zpracovatelé surovin, jatka nebo potravinářské podniky. Tyto navazující podniky musí mít sídlo v příslušném regionu nebo musí být pokračování jejich činnosti výrazně závislé na daném odvětví.
3. Pro účely čl. 55 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 pokračujících narušení trhu existují v případě, kdy jsou zemědělci v cílovém regionu nebo odvětví postiženi hospodářskými ztrátami, které vyplývají zejména z výskytu znečištění, kontaminace nebo snížení kvality životního prostředí v souvislosti s konkrétní událostí omezeného zeměpisného rozsahu.
4. Při posuzování úrovně podpory vázané na produkci vyplývající z opatření oznámených členským státem, která mají být schválena, bere Komise v úvahu úroveň přímých plateb vázaných na produkci poskytnutých v průběhu alespoň jednoho roku v referenčním období 2010-2014 podle čl. 53 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 2
Zvláštní podpora pro bavlnu
Článek 56
Schválení zemědělské půdy pro produkci bavlny
Členské státy stanoví objektivní kritéria, na jejichž základě se schvaluje zemědělská půda podle čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Tato kritéria se opírají o jeden nebo více z těchto prvků:
a)
zemědělské hospodářství oblastí, v nichž bavlna představuje hlavní plodinu;
b)
půdní a klimatické podmínky v příslušných oblastech;
c)
hospodaření s vodou na zavlažování;
d)
režimy střídání plodin a pěstitelské techniky, jež mohou pravděpodobně přispět k ochraně životního prostředí.
Článek 57
Povolení odrůd k výsevu
Pro účely čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy povolí odrůdy evidované ve „Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin“ podle směrnice 2002/53/ES, které jsou přizpůsobeny potřebám trhu.
Článek 58
Podmínky způsobilosti
Výsevu na plochách podle čl. 57 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 je dosaženo tehdy, pokud je dosaženo minimální hustoty osazení rostlin, kterou stanoví dotčený členský stát v závislosti na půdních a klimatických podmínkách a případně na regionálních zvláštnostech.
Článek 59
Agronomické postupy
Členské státy mohou stanovit zvláštní pravidla pro agronomické postupy, které jsou nezbytné pro péči o kultury a pro jejich sklizeň za běžných vegetačních podmínek.
Článek 60
Schválení meziodvětvových organizací
1. Členské státy každý rok schválí na dobu jednoho roku, počínaje nejpozději 1. březnem, všechny mezioborové organizace podle čl. 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, které požádají o to, aby byly schválenými organizacemi, a které:
a)
zahrnují celkovou plochu o rozloze alespoň 4 000 hektarů stanovených členským státem, které vyhovují kritériím schválení podle článku 56 tohoto nařízení;
b)
zahrnují alespoň jednu vyzrňovací stanici; a
c)
přijaly interní provozní pravidla, zejména pro podmínky členství a členské příspěvky, v souladu s vnitrostátními a unijními předpisy.
2. Pokud se zjistí, že schválená meziodvětvová organizace nesplňuje kritéria pro schválení uvedená v odstavci 1, členský stát schválení odejme, pokud nedojde v souvislosti s nesplněním dotčených kritérií k nápravě. Pokud se plánuje odejmutí schválení, členský stát oznámí uvedený záměr meziodvětvové organizaci spolu s důvody, které ho k tomu vedly. Členský stát umožní meziodvětvové organizaci předložit ve stanovené lhůtě námitky.
Zemědělci, kteří jsou členy schválené meziodvětvové organizace, jejíž schválení je odňato v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce, ztrácí nárok na zvýšení podpory podle čl. 60 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 61
Povinnosti producentů
1. Tentýž producent nesmí být členem více než jedné schválené meziodvětvové organizace uvedené v čl. 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Producent, který je členem schválené meziodvětvové organizace, je povinen dodávat vyprodukovanou bavlnu pouze vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
3. Členství producentů ve schválené meziodvětvové organizaci je založeno na dobrovolném přistoupení.
KAPITOLA 6
OZNÁMENÍ
Článek 62
Oznámení týkající se definicí a souvisejících ustanovení
Členské státy oznámí Komisi veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 31. ledna 2015. Takovéto oznámení obsahuje podrobnosti těchto rozhodnutí, jejich odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
Článek 63
Oznámení týkající se redukčního koeficientu podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013
Členské státy oznámí Komisi veškerá rozhodnutí podle článku 8 do 31. ledna 2015. Takovéto oznámení obsahuje podrobnosti těchto rozhodnutí, jejich odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
Článek 64
Oznámení týkající se základní platby
1. Pokud členský stát oznamuje Komisi svá rozhodnutí podle čl. 22 odst. 2 a 3, čl. 24 odst. 10, článku 29 a čl. 40 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, obsahuje takovéto oznámení podrobnosti o těchto rozhodnutích. U rozhodnutí podle čl. 24 odst. 10, článku 29 a čl. 40 odst. 4 uvedeného nařízení navíc v případě potřeby obsahuje odůvodnění.
Pokud členský stát oznamuje Komisi svá rozhodnutí podle čl. 23 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, obsahuje takovéto oznámení podrobnosti o těchto rozhodnutích, jejich odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí přijata, zejména kritéria použitá pro vymezení regionů podle čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení, kritéria použitá pro rozdělení vnitrostátních stropů mezi regiony podle čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení a kritéria použitá pro případné postupné roční úpravy podle čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení.
2. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v čl. 30 odst. 7, čl. 30 odst. 11 písm. b), čl. 32 odst. 3 písm. b), čl. 32 odst. 5 a čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 31. ledna prvního roku používání takového rozhodnutí podrobnosti o těchto rozhodnutích, jakož i odůvodnění a případně objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
V případě přezkumu rozhodnutí uvedeného v čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 se informace uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce oznámí Komisi do 31. ledna prvního roku používání takového revidovaného rozhodnutí.
3. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v čl. 34 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí své rozhodnutí Komisi do 31. ledna prvního roku používání takového rozhodnutí.
4. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v čl. 39 odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 40 odst. 2 a 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 31. července roku předcházejícího roku prvního používání takového rozhodnutí podrobnosti o těchto rozhodnutích, jakož i odůvodnění a případně objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
5. Pokud se členský stát rozhodne používat režim jednotné platby na plochu podle čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. září každého roku pro daný rok podání žádostí celkový počet hektarů ohlášených zemědělci podle čl. 36 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 65
Oznámení týkající se ekologických postupů
1. Členské státy oznámí Komisi následující informace:
a)
do 15. prosince 2014:
i)
své případné rozhodnutí vypočítat platbu uvedenou v čl. 43 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 v souladu s třetím pododstavcem uvedeného odstavce;
ii)
své případné rozhodnutí určit další citlivé plochy s trvalými travními porosty uvedené v čl. 45 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013;
iii)
své případné rozhodnutí uplatnit platbu uvedenou v čl. 43 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 na regionální úrovni, jak stanoví čl. 47 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení;
b)
do 15. prosince příslušného roku své rozhodnutí nově určit environmentálně citlivé plochy s trvalými travními porosty, jak je uvedeno v článku 41 druhém pododstavci tohoto nařízení;
c)
do 15. prosince každého roku, pokud jde o příslušný rok podání žádostí:
i)
celkový počet zemědělců, kteří musí splnit alespoň jednu ekologickou povinnost uvedenou v čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, a celkový počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili;
ii)
celkový počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti používat jeden nebo více ekologických postupů, a počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili; počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti používat jakékoli postupy, neboť splňují požadavky nařízení (ES) č. 834/2007; počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti diverzifikace plodin; počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu; a příslušný počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili. Tyto údaje nezahrnují zemědělce, kteří se účastní režimu pro malé zemědělce;
iii)
celkový počet zemědělců, kteří používají rovnocenná opatření, přičemž je třeba rozlišit zemědělce, kteří uplatňují rovnocennost podle čl. 43 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 1307/2013, a příslušný počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili;
iv)
celkový počet zemědělců, na které se vztahuje povinnost diverzifikace plodin, v rozdělení podle počtu zemědělců, na které se vztahuje povinnost diverzifikace se dvěma plodinami, a počtu zemědělců, na které se vztahuje povinnost diverzifikace se třemi plodinami, včetně příslušného počtu hektarů orné půdy, kterou tito zemědělci ohlásili;
v)
celkový počet zemědělců, kteří se zohledňují pro výpočet poměru ploch s trvalými travními porosty k celkové zemědělské ploše, a celkový počet hektarů s trvalými travními porosty, které tito zemědělci ohlásili;
vi)
celkový počet zemědělců, kteří ohlašují environmentálně citlivé trvalé travní porosty, celkový počet hektarů, na nichž rostou environmentálně citlivé trvalé travní porosty, které tito zemědělci ohlásili, a celkový počet hektarů určených environmentálně citlivých trvalých travních porostů;
vii)
celkový počet zemědělců, na které se vztahuje povinnost mít plochu využívanou v ekologickém zájmu, celkový počet hektarů orné půdy, které tito zemědělci ohlásili, a celkový počet hektarů ohlášených jako plocha využívaná v ekologickém zájmu před použitím váhových koeficientů, v rozdělení podle druhu plochy využívané v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013;
viii)
celkový počet zemědělců, kteří povinnost mít plochu využívanou v ekologickém zájmu provádějí na regionální úrovni nebo kolektivně, a celkový počet hektarů orné půdy, které tito zemědělci ohlásili;
d)
do 15. prosince každého roku referenční poměr a roční poměr ploch s trvalými travními porosty k celkové zemědělské ploše, jakož i informace týkající se povinností stanovených na úrovni podniku v souladu s čl. 45 odst. 2 pátým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 a článkem 44 tohoto nařízení.
2. Členské státy ve svém oznámení, které mají podat podle čl. 46 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 1. srpna 2014, oznámí Komisi následující:
a)
svá rozhodnutí o tom, které oblasti uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 je třeba považovat za plochu využívanou v ekologickém zájmu, která budou do 1. října 2014 doplněna podrobnými informacemi o těchto rozhodnutích, včetně podmínek uplatňovaných na tyto plochy v důsledku rozhodnutí přijatých členskými státy;
b)
podrobné informace o použití přepočítacích a váhových koeficientů uvedených v čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Členské státy ve svém oznámení, které mají podat podle čl. 46 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 1. srpna roku, který předchází roku, ve kterém se příslušné rozhodnutí poprvé použije, oznámí Komisi následující:
a)
pro členské státy, které se rozhodnou pro regionální provádění podle čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, informace týkající se vymezení regionů, určení ploch, vybrané plochy pro účely čl. 46 odst. 4 tohoto nařízení a informace odůvodňující, jak toto regionální provádění podporuje provádění politik Unie v oblasti životního prostředí, klimatu a biologické rozmanitosti;
b)
pro členské státy, které se rozhodnou povolit kolektivní provádění uvedené v čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, případně rovněž informace o určení ploch a vybraných plochách pro účely čl. 47 odst. 3 tohoto nařízení.
4. Ve svém oznámení, které mají podat podle čl. 46 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 1. srpna roku, který předchází roku, ve kterém se příslušné rozhodnutí poprvé použije, členské státy, které splňují podmínku uvedenou v čl. 46 odst. 7 uvedeného nařízení a které se rozhodly použít výjimku stanovenou v uvedeném ustanovení, poskytnou Komisi podrobnosti o svém rozhodnutí včetně údajů a výpočtů, které doloží, že jsou splněny všechny podmínky pro výjimku uvedené v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013.
První pododstavec se použije obdobně na rozhodnutí dále uplatňovat výjimku stanovenou v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 a obnovit tříleté období, jak uvádí čl. 48 odst. 3 tohoto nařízení.
Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny změny v uplatňování výjimky stanovené v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 66
Oznámení týkající se platby pro mladé zemědělce
1. Pokud se členský stát rozhodne použít pro výpočet platby pro mladé zemědělce čl. 50 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 31. ledna 2015 zvolenou metodu výpočtu platby a maximální částku stanovenou v souladu s čl. 50 odst. 9 uvedeného nařízení.
2. Pokud se členský stát rozhodne stanovit kritéria způsobilosti v souladu s čl. 50 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo použít metodu výpočtu uvedenou v čl. 50 odst. 10 uvedeného nařízení, oznámí toto rozhodnutí Komisi do 31. ledna 2015.
3. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti znovu vypočíst stanovený počet hektarů, jak uvádí čl. 50 odst. 10 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi toto rozhodnutí do 1. srpna roku, na který takovýto výpočet uplatní, a poskytne odůvodnění, jakož i objektivní kritéria, na jejichž základě toto rozhodnutí učinil.
Článek 67
Oznámení týkající se dobrovolné podpory vázané na produkci
1. Oznámení podle čl. 54 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahují položky, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
2. Pro každé opatření podpory vázané na produkci a pro každý dotčený zvláštní druh zemědělské činnosti nebo zvláštní zemědělské odvětví oznámí členské státy Komisi celkový počet příjemců, částku plateb, které byly poskytnuty, jakož i celkovou plochu a celkový počet zvířat, pro které byla skutečně vyplacena podpora. Tato oznámení se podávají do 15. září roku následujícího po roce, na který jsou platby poskytnuty.
Článek 68
Oznámení týkající se minimálních požadavků na získání přímých plateb
Členské státy oznámí Komisi do 1. srpna 2014 veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 69
Oznámení týkající se redistributivní platby
Pokud se členský stát rozhodne poskytnout redistributivní platbu podle hlavy III kapitoly 2 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámení uvedené v čl. 41 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahuje podrobnosti o tomto rozhodnutí, včetně podrobného výpočtu redistributivní platby a jeho zdůvodnění, a případně informace o použití režimu na regionální úrovni podle čl. 41 odst. 2 uvedeného nařízení a o odstupňované škále hodnot v rámci počtu hektarů podle čl. 41 odst. 5 uvedeného nařízení.
Článek 70
Oznámení týkající se platby na oblasti s přírodními omezeními
Pokud se členský stát rozhodne poskytnout platbu na oblasti s přírodními omezeními podle hlavy III kapitoly 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. srpna 2014 veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s článkem 48 nařízení (EU) č. 1307/2013. Toto oznámení obsahuje podrobnosti o tomto rozhodnutí, případně včetně informací o omezení plateb na některé oblasti podle čl. 48 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013, o použití maximálních limitů uvedených v čl. 48 odst. 4 uvedeného nařízení a o použití na regionální úrovni podle čl. 48 odst. 5 uvedeného nařízení.
Článek 71
Oznámení týkající se režimu pro malé zemědělce
Pokud se členský stát rozhodne použít režim pro malé zemědělce podle hlavy V nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. srpna 2014 veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s uvedenou hlavou.
Toto oznámení obsahuje podrobnosti o tomto rozhodnutí, včetně možného automatického zařazení zemědělců podle čl. 62 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 a výpočtu platby podle článku 63 uvedeného nařízení.
Členské státy uvědomí Komisi o rozhodnutí o financování uvedeném v čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 bezodkladně a nejpozději do 1. prosince kalendářního roku, k němuž se platba vztahuje.
Článek 72
Použití čl. 8 odst. 1, čl. 41 odst. 4 nebo čl. 52 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 na členy právnických osob nebo skupin
Pokud se členský stát rozhodne použít čl. 8 odst. 4, čl. 41 odst. 8 nebo čl. 52 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. srpna 2014 podrobnosti o těchto rozhodnutích.
Článek 73
Lineární snížení plateb
V případě použití lineárních snížení uvedených v čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci, čl. 51 odst. 2 nebo čl. 65 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy informují Komisi o použité procentní sazbě snížení, a to bezodkladně a nejpozději do 30. června roku, který následuje po kalendářním roce, v jehož průběhu byly podány žádosti o tyto lineárně snížené přímé platby.
Článek 74
Žádost o informace týkající se opatření přijatých členskými státy
Pokud je to nezbytné pro zajištění řádného uplatňování pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo v tomto nařízení, může Komise požádat členské státy, aby jí poskytly podrobnosti o opatřeních přijatých k provádění nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo jakýchkoli předpisů přijatých Komisí na základě uvedeného nařízení.
Článek 75
Zprávy
1. Pokud se Bulharsko a Rumunsko rozhodnou poskytnout doplňkové vnitrostátní přímé platby podle článku 18 nařízení (EU) č. 1307/2013, předloží Komisi zprávu do 30. června 2016. Zpráva obsahuje pro každou doplňkovou vnitrostátní přímou platbu počet příjemců, celkovou částku poskytnutých doplňkových vnitrostátních přímých plateb, počet hektarů, na něž byla platba poskytnuta, a případně míru platby.
2. Pokud se členský stát rozhodne poskytnout přechodnou vnitrostátní podporu podle čl. 37 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, předloží Komisi výroční zprávu do 15. září roku následujícího po provádění této přechodné vnitrostátní podpory. Zpráva obsahuje pro každé odvětví počet příjemců, částku poskytnuté přechodné vnitrostátní podpory, počet hektarů, zvířat nebo jiných jednotek, na které byla podpora poskytnuta, a případně míru této podpory.
Článek 76
Oznámení rozhodnutí vyplývajících z přezkumu
Pokud může být rozhodnutí oznámené Komisi v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 nebo tímto nařízením přezkoumáno, oznámí se rozhodnutí vyplývající z přezkumu Komisi ve lhůtě čtyř týdnů od přijetí takového rozhodnutí, pokud nařízení (EU) č. 1307/2013 nestanoví pro toto oznámení jinou lhůtu.
Toto oznámení obsahuje podrobnosti o rozhodnutí a případně odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě bylo toto rozhodnutí učiněno.
KAPITOLA 7
ZMĚNA, ZRUŠENÍ A VSTUP V PLATNOST
Článek 77
Změna nařízení (EU) č. 1307/2013
Příloha X nařízení (EU) č. 1307/2013 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 78
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1120/2009 a (ES) č. 1121/2009 se zrušují.
Nadále se však použijí ve vztahu k žádostem o podporu, které se týkají kalendářních roků před kalendářním rokem 2015.
Článek 79
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ve vztahu k žádostem o podporu, které se týkají kalendářních roků následujících po kalendářním roce 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 639/2014
(2014. gada 11. marts),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar kuru groza minētās regulas X pielikumu
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (1), un jo īpaši tās 4. panta 3. punktu, 8. panta 3. punktu 9. panta 5. punktu, 35. panta 1., 2. un 3. punktu, 36. panta 6. punktu, 39. panta 3. punktu, 43. panta 12. punktu, 44. panta 5. punktu, 45. panta 5. un 6. punktu, 46. panta 9. punktu, 50. panta 11. punktu, 52. panta 9. punktu, 57. panta 3. punktu, 58. panta 5. punktu, 59. panta 3. punktu un 67. panta 1. un 2. punktu,
tā kā:
(1)
Ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 atcēla un aizstāja Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (2). Ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 nosaka jaunu tiesisko regulējumu, kurā ietverta jauna tiešā atbalsta sistēma, tostarp pamata maksājums lauksaimniekiem un jaunas atbalsta shēmas. Tā pilnvaro Komisiju pieņemt deleģētos un īstenošanas aktus. Lai nodrošinātu netraucētu shēmu darbību jaunā tiesiskā regulējuma ietvaros, ar šādiem tiesību aktiem ir jāpieņem konkrēti noteikumi. Lai samazinātu administratīvo slogu, šiem noteikumiem vajadzētu būt vienkāršiem un viegli kontrolējamiem. Ar šiem tiesību aktiem vajadzētu aizstāt noteikumus, kas paredzēti Komisijas Regulās (EK) Nr. 1120/2009 (3) un (EK) Nr. 1121/2009 (4).
(2)
Ar šo regulu minētais tiesiskais regulējums ir jāpapildina attiecībā uz konkrētiem vispārējiem noteikumiem, pamata maksājuma shēmu, vienotā platībmaksājuma shēmu, maksājumu lauksaimniekiem, kuri ievēro klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem, kuri sāk lauksaimniecisku darbību, brīvprātīgo saistīto atbalstu, kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu un attiecībā uz nepieciešamajiem paziņojumiem par katru atbalsta shēmu.
(3)
Lai nodrošinātu pareizu tiešo maksājumu pielāgošanu attiecībā uz finanšu disciplīnu, ir jānosaka vispārīgi noteikumi par šādu samazinājumu aprēķināšanas kārtību saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1306/2013 paredzēto samazināšanu (5).
(4)
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (6), ir lietderīgi skaidri noteikt, ka dalībvalstīm, pieņemot pasākumus Savienības tiesību aktu īstenošanai, būtu jāizmanto sava rīcības brīvība saskaņā ar konkrētiem principiem, jo īpaši nediskriminācijas principu.
(5)
Atbalstam, kas nav saistītais atbalsts, jāievēro prasības, kas uzskatāmas par atsaistīto ienākumu atbalstu tādā nozīmē, kāda paredzēta “zaļajā kastē” Lauksaimniecības nolīgumā, kurš noslēgts daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā (7), un saistītajam atbalstam būtu jāievēro prasības, kas uzskatāmas par atbilstīgām minētā nolīguma “zilās kastes” prasībām.
(6)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunktu “lauksaimnieciska darbība” neparedz lauksaimniecības produktu ražošanu vai audzēšanu. Tā vietā lauksaimnieki var uzturēt lauksaimniecības platību noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, neveicot īpašus sagatavošanas darbus papildus tradicionālo lauksaimniecības metožu un tehnikas izmantošanai, vai veikt konkrētu darbību minimumu lauksaimniecības platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī. Lai veiktu abus iepriekš minētos pasākumus, lauksaimniekam jāveic konkrētas darbības, tāpēc ir nepieciešams izveidot Savienības regulējumu, ar kura palīdzību dalībvalstīm ir jāizstrādā sīkāki šo darbību kritēriji.
(7)
Ar vidi saistītu iemeslu dēļ ilggadīgo zālāju platību definīcijā, kas sniegta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunktā, ir iekļautas arī sugas, kas nav stiebrzāles, piemēram, krūmi un/vai koki, ko var izmantot noganīšanai, ar noteikumu, ka attiecīgajā platībā pārsvaru saglabā stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi. Tāpēc ir vajadzīgs kritērijs, lai noteiktu, kādos gadījumos pārsvaru saglabā stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi.
(8)
Definīcija “ilggadīgie zālāji” ļauj dalībvalstīm par ilggadīgu zālāju uzskatīt arī zemi, ko var izmantot noganīšanai un kas veido daļu no izveidotās vietējās prakses, kur stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi tradicionāli nav dominējoši ganību teritorijās. Šim nolūkam ir jānosaka kritēriji, pēc kuriem var noteikt šādu izveidojušos vietējo praksi.
(9)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punkta otro daļu dalībvalstis par ilggadīgu zālāju var uzskatīt zemi, ko var izmantot noganīšanai un kas veido daļu no izveidotās vietējās prakses, kur stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi tradicionāli nav dominējoši ganību teritorijās. Šādām ilggadīgo zālāju platībām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu var piemērot samazināšanas koeficientu. Lai nodrošinātu minētā noteikuma samērīgu piemērošanu, ir lietderīgi paredzēt iespēju nošķirt dažādu kategoriju platības, lai tām piemērotu dažādus samazināšanas koeficientus.
(10)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 1. punktā noteikta prasība, ka tiešos maksājumus nepiešķir fiziskām vai juridiskām personām vai fizisku vai juridisku personu grupām, kuru lauksaimniecības platības ir galvenokārt tādas platības, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūraugu audzēšanai piemērotā stāvoklī, un kuri šajās platībās neveic darbību minimumu, kā noteikušas dalībvalstis. Šim nolūkam ir jānosaka, kādos gadījumos šādas platības ir uzskatāmas par lauksaimnieka lauksaimniecības zemes lielāko daļu, un jāprecizē šā noteikuma piemērošanas joma.
(11)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punktu struktūras, uz kurām attiecas tā sauktais negatīvais saraksts, uzskata par aktīviem lauksaimniekiem, ja tās var pierādīt atbilstību vienam no kritērijiem, kas uzskaitīti minētajā noteikumā. Viens no šiem kritērijiem ir pierādīt, ka gada tiešo maksājumu summa ir vismaz 5 % no kopējiem ieņēmumiem, kuri gūti no nelauksaimnieciskām darbībām. Tāpēc ir jāizstrādā noteikumi, lai noteiktu, vai ieņēmumi ir gūti no lauksaimnieciskām vai nelauksaimnieciskām darbībām.
(12)
Turklāt ir jāizstrādā noteikumi par to, kā noteikt gada tiešo maksājumu summu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta un attiecīgā gadījumā 9. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām, kā arī 9. panta 4. punkta piemērošanas vajadzībām, ar kuru konkrēti lauksaimnieki ir atbrīvoti no minētās regulas 9. panta 2. un 3. punkta piemērošanas. Lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret Bulgārijas, Horvātijas un Rumānijas lauksaimniekiem, kuru tiešie maksājumi ir atkarīgi no pakāpeniskas ieviešanas, šajās dalībvalstīs gada tiešo maksājumu summa būtu jānosaka, pamatojoties uz pakāpeniskās ieviešanas procesa beigās piešķiramajām galīgajām summām.
(13)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punktu un attiecīgā gadījumā 9. panta 3. punktu lauksaimniekus var izslēgt no atbalsta, ja viņu lauksaimnieciskās darbības ir nenozīmīgas vai ja viņu darījumdarbības vai uzņēmuma galvenie mērķi nav lauksaimnieciskās darbības veikšana. Šajā sakarā ir jānosaka konkrēti kritēriji, vienlaikus dodot dalībvalstīm iespēju izstrādāt alternatīvus kritērijus, kas paredzēti lauksaimnieciskajām darbībām, kas ir maznozīmīgas.
(14)
Regulā (ES) Nr. 1307/2013 ir paredzētas vairākas iespējas piešķirt lauksaimniekiem maksājumtiesības. Juridiskās noteiktības labad būtu jāparedz, ka saimniecības faktiskas vai paredzamas mantošanas, atsaucamas paredzamas mantošanas, apvienošanas vai sadalīšanas gadījumā saņemamo maksājumtiesību skaitu un vērtību nosaka saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem, kas būtu piemēroti lauksaimniekam, kurš sākotnēji vadīja saimniecību. Turklāt jāparedz noteikumi par to, kā noteikt piešķiramo maksājumtiesību skaitu sadalīšanas rezultātā izveidoto saimniecību gadījumā, ja šīs saimniecības atrodas dalībvalstīs, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 4. vai 5. punktu. Lauksaimnieku tiesiskās paļāvības labad lauksaimnieka juridiskā statusa maiņai nebūtu jāietekmē to maksājumtiesību skaits vai vērtība, kuras lauksaimnieks varētu saņemt, ja viņš turpinātu kontrolēt saimniecības pārvaldīšanu, ieguvumus un finansiālo risku.
(15)
Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un maksājumtiesību pienācīgu pārvaldību, ir skaidri jānosaka, ka maksājumtiesību piešķiršanas un aktivizēšanas vajadzībām būtu jāņem vērā tikai tie atbalsttiesīgie hektāri, kas noteikti saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 (8) 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
(16)
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (9) maksājumtiesības būtu jāpiešķir personai, kurai ir tiesības pieņemt lēmumus, saņemt ieguvumus un segt finansiālos riskus saistībā ar lauksaimniecisko darbību uz zemes, par kuru ir pieprasīts šāds piešķīrums. Ir lietderīgi skaidri noteikt, ka šo principu jo īpaši piemēro tad, ja pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai par atbalsttiesīgu hektāru ir iesnieguši vairāki lauksaimnieki.
(17)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā noteikts, ka dalībvalstis var piemērot samazināšanas koeficientu konkrētiem atbalsttiesīgiem hektāriem, ko veido ilggadīgo zālāju platības skarbu klimatisko apstākļu apvidos, jo īpaši saistībā ar to augstumu virs jūras līmeņa un citiem dabiskiem ierobežojumiem. Lai nodrošinātu minētā noteikuma samērīgu piemērošanu, ir lietderīgi izveidot šāda samazināšanas koeficienta piemērošanas pamatsistēmu, jo īpaši noteikt šādas samazināšanas limitus.
(18)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. pantā noteikts pamatprincips, ka tiešos maksājumus var saņemt tikai aktīvi lauksaimnieki. Turklāt minētās regulas 24. panta 9. punktā noteikts, ka dalībvalstis maksājumtiesību piešķiršanas vajadzībām var noteikt saimniecības minimālo lielumu. Šos noteikumus ir lietderīgi ņemt vērā arī saistībā ar maksājumtiesību vērtības noteikšanu.
(19)
Ja 2014. kalendārajam gadam piešķirto atbalstu ņem vērā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantu, lai noteiktu maksājumtiesību vienības sākotnējo vērtību, būtu skaidri jānosaka, ka dalībvalstis var nolemt neņemt vērā visus pasākumus, kas norādīti minētajā noteikumā. Lai nepieļautu to, ka lauksaimnieki tiek nepamatoti sodīti, atsauces summās, kuras izmanto maksājumtiesību vērtības noteikšanai, nevajadzētu ņemt vērā Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā paredzēto samazināšanu vai nepiešķiršanu. Ir lietderīgi precizēt, kā šis atbalsts ir jāņem vērā, un noteikt turpmākus kritērijus, kas vajadzīgi, lai respektētu dažu tādu shēmu atsaistīto raksturu, kuras varētu tikt ņemtas vērā.
(20)
Turklāt attiecībā uz maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības noteikšanu ir skaidri jānosaka tas, ka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 3. punktā minētās lauksaimnieka maksājumtiesības ietver arī tās maksājumtiesības, kuras dienā, kad iznomātājs iesniedz pieteikumu par 2014. gadu, ir iznomātas citam lauksaimniekam.
(21)
Lai lauksaimnieki varētu prognozēt ienākumu atbalstu, ir lietderīgi noteikt termiņu, līdz kuram dalībvalstīm ir jānosaka un jāpaziņo lauksaimniekiem maksājumtiesību galīgā vērtība un skaits gadījumos, kad lauksaimniekus informē, pamatojoties uz provizoriskiem datiem.
(22)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta vai 40. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām gadījumos, kad minētajos pantos norādītajā pārskata gadā lauksaimnieku ir ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, maksājumtiesību vērtību ir lietderīgi noteikt, pamatojoties uz pēdējo gadu, ko nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi nav ietekmējuši. Tomēr, lai mazinātu administratīvo slogu, dalībvalstīm vajadzētu atļaut noteikt konkrētu robežu attiecībā uz nepārvaramas varas vai izņēmuma apstākļu iedarbību uz atsauces gadā saņemto tiešo atbalstu.
(23)
Būtu jāparedz, ka dalībvalstis var nolemt, ka, pārdodot vai iznomājot saimniecību vai tās daļu laikā pirms dienas, kad iesniegts pieteikums maksājumtiesību piešķiršanai shēmas piemērošanas pirmajā gadā, lauksaimnieki var ar līgumu kopā ar saimniecību vai tās daļu nodot atbilstošās maksājumtiesības. Saskaņā ar šādu privāttiesisku līguma klauzulu maksājumtiesības būtu jāpiešķir attiecīgi pārdevējam vai iznomātājam un tieši jānodod attiecīgi pircējam vai nomniekam, kas gūs labumu, attiecīgā gadījumā, vai nu par atsauces vērtību maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības aprēķināšanai izmantojot maksājumus, kurus attiecīgi pārdevējs vai iznomātājs saņēmis par 2014. gadu, vai izmantojot to tiesību vērtību, kas pārdevēja vai iznomātāja īpašumā bija 2014. gadā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā. Turklāt būtu skaidri jānosaka, ka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkts šādai nodošanai nav jāpiemēro.
(24)
Attiecībā uz maksājumtiesību vienības vērtības aprēķināšanu būtu jāparedz skaidri noteikumi par skaitļu noapaļošanu, iespēju sadalīt esošās maksājumtiesības gadījumā, kad deklarētā vai kopā ar tiesībām nodotā zemes gabala lielums ir tikai daļa no hektāra, un iespēju apvienot tiesības un daļas.
(25)
Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi noteikt termiņu, līdz kuram jānosaka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. punktā minētie reģioni.
(26)
Būtu jāparedz īpaši valsts vai reģionālās rezerves pārvaldības noteikumi.
(27)
Ir jānosaka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkta piemērošanas kritēriji un maksimālās procentuālās daļas, lai nepieļautu to, ka saskaņā ar minēto noteikumu veikta samazināšana rada būtisku šķērsli maksājumtiesību nodošanai vai aizliedz to.
(28)
Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi precizēt, kā pamata maksājuma shēmas īstenošanas pirmajā gadā, nosakot maksājumtiesības, tiek noteikta summa, kuru var ieskaitīt atpakaļ valsts vai reģionālajā rezervē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 28. pantu vai 40. panta 5. punktu.
(29)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. pantā ir paredzēti obligāti un fakultatīvi gadījumi, kuros maksājumtiesības piešķir no valsts vai reģionālās rezerves. Ir lietderīgi paredzēt šādā veidā piešķiramo maksājumtiesību skaita un vērtības aprēķināšanas noteikumus un noteikt, ka lēmumi, kurus dalībvalstīm atļauts pieņemt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. un 10. punktu, neapdraud minētās regulas 30. panta 6. punktā norādītās prioritātes. Tāpat Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punkta piemērošanai vajadzētu būt saskanīgai ar minētās regulas 24. panta 6. un 7. punktu un ar šajā regulā paredzētajiem noteikumiem attiecībā uz smagiem apstākļiem. Lai garantētu pamata maksājuma shēmas atsaistīto raksturu, pēc dienas, kuru dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (10) 11. panta 2. punktu noteikusi 2013. pieprasījumu gadam, valsts vai reģionālās rezerves maksājumtiesību skaita un vērtības aprēķini nedrīkstētu balstīties uz specifiskiem nozaru kritērijiem.
(30)
Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un vienādu attieksmi pret lauksaimniekiem, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, ir lietderīgi precizēt jēdzienu “lauksaimnieki, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību”, kurš minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 11. punkta b) apakšpunktā.
(31)
Ja dalībvalstis piešķir maksājumtiesības saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta c) apakšpunktu, šādu tiesību vērtība būtu jāaprēķina saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. vai 40. pantu.
(32)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3. līdz 7. punktā dalībvalstīm paredzētas vairākas iespējas ierobežot lauksaimniekiem piešķiramo maksājumtiesību skaitu. Tāpēc dažiem lauksaimniekiem varētu būt liels atbalsttiesīgo hektāru īpatsvars, par kuru nav maksājumtiesību, un tas varētu radīt smagus apstākļus, jo dažas atbalsta shēmas, kuras papildina pamata maksājuma shēmu, jo īpaši maksājums par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, ir balstītas uz atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kas deklarēts maksājumtiesību aktivizēšanas vajadzībām. Tāpēc tad, ja lauksaimnieku būtiski ietekmē Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3. līdz 7. punktā noteiktie ierobežojumi, būtu jāprecizē, ka dalībvalstīm ir iespēja piešķirt maksājumtiesības no valsts vai reģionālās rezerves. Uz dažām platībām neattiecas zaļās saimniekošanas pienākumi vai tie saistīti tikai ar ierobežotām izmaksām zaļās saimniekošanas komponenta ievērošanai, tāpēc dalībvalstīm vajadzētu turpmāk atļaut pieņemt lēmumu šādus apgabalus neņemt vērā, nosakot smagus apstākļus.
(33)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punktu lauksaimnieka (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, kuras pārsniedz viņa rīcībā esošo atbalsttiesīgo hektāru skaitu, zaudē spēku. Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi skaidri noteikt prioritāro secību, kādā minētās maksājumtiesības zaudē spēku, un definēt papildu īstenošanas noteikumus. Turklāt ir lietderīgi dot dalībvalstīm iespēju šo noteikumu ņemt vērā arī saistībā ar maksājumtiesību vērtības noteikšanu.
(34)
Regulā (ES) Nr. 1307/2013 paredzēts, ka dažās dalībvalstīs pamata maksājumu vēlākais līdz 2020. gadam var īstenot kā vienotā platībmaksājuma shēmu. Ņemot vērā to, ka vienoto platībmaksājumu par hektāru aprēķina katru gadu un ka tiesības pretendēt uz pamata maksājumu ir priekšnoteikums, lai piekļūtu lielākajai daļai citu tiešo maksājumu shēmu, un tādējādi šīs tiesības ir cieši saistītas ar tām, ir skaidri jānosaka, ka attiecīgo shēmu īstenošanas vajadzībām ir jāņem vērā tikai tie atbalsttiesīgie hektāri, kas noteikti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
(35)
Dalībvalsts, kas piemēro vienotā platībmaksājuma shēmu un vēlākais no 2018. gada 1. janvāra piemēro pamata maksājuma shēmu, drīkst diferencēt vienoto platībmaksājumu par hektāru, ņemot vērā konkrētus maksājumus, kuri piešķirti par 2014. kalendāro gadu. Šīs diferencēšanas nolūkā ir lietderīgi noteikt, kā minētie maksājumi būtu jāņem vērā, un noteikt papildu kritērijus, kas vajadzīgi, lai ievērotu konkrētu shēmu atsaistīto raksturu. Turklāt, ja lauksaimnieku 2014. kalendārajā gadā ir ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, ir lietderīgi diferencēt maksājumus, pamatojoties uz pēdējo gadu, ko nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi nav ietekmējuši. Tomēr, lai mazinātu administratīvo slogu, dalībvalstīm vajadzētu atļaut noteikt konkrētu robežu attiecībā uz nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļu ietekmi uz atsauces gadā saņemto tiešo atbalstu. Turklāt, lai nodrošinātu juridisko noteiktību, būtu jānosaka noteikumi faktiskas vai paredzamas mantošanas gadījumiem.
(36)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā ir paredzēti nosacījumi, ar kādiem piešķir maksājumu par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi (zaļais maksājums). Prasības, kas saistītas ar zaļo maksājumu, kā noteikts pamataktā, ir vispārējas (tās vienotā veidā piemērojamas visiem saņēmējiem) un paredz ārpuslīgumiskas darbības, kopumā nodrošinot to, ka ES lauksaimniecības pamatā ir prakse, kas pārsniedz savstarpējās atbilstības prasības. Šie pamataktā noteiktie principi ir jāņem vērā, nosakot sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz zaļo saimniekošanas praksi.
(37)
Lai būtu pienācīgs ticamības līmenis attiecībā uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punktā noteiktajiem pienākumiem, kas attiecas uz valsts vai reģionālajām sertifikācijas shēmām līdzvērtīgu praksi, vajadzētu noteikt valsts vai privāto sertifikācijas iestāžu norīkošanas kritērijus.
(38)
Lai respektētu dubultā finansējuma nepieļaušanas principu, ir jāparedz noteikumi, lai aprēķinātu maksājumus dažām specifiskām saistībām, kas aptver darbības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I sadaļas 3. un 4. punktā un III sadaļas 7. punktā. Minētās saistības attiecas uz līdzvērtīgu praksi, kas dod iespēju lauksaimniekiem uzņemties šādas saistības viena vai vairāku pienākumu izpildei, lai saņemtu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā minēto zaļās saimniekošanas maksājumu, tāpēc maksājumi par šādām saistībām salīdzinājumā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (11) 28. panta 6. punktā noteikto parasto maksājumu būtu jāsamazina par summu, kas aprēķināma, ņemot par pamatu attiecīgās dalībvalsts vai reģiona zaļās saimniekošanas maksājuma līmeni, vai īpašos gadījumos, pamatojoties uz lauksaimnieka individuālo zaļās saimniekošanas maksājumu.
(39)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. pantā ir noteikti pienākumi attiecībā uz kultūru skaitu un aramzemes relatīvo daļu, ko aizņem šīs kultūras. Ir jāparedz dažādu kultūru īpatsvara precīzas aprēķināšanas noteikumi.
(40)
Noteikumi par laikposmu, ko ņems vērā, aprēķinot kultūru relatīvo daļu, būtu jānosaka, ņemot vērā laiku, kurā praktiski notiek kultūras audzēšana, un vajadzību pēc vienkāršas administrācijas.
(41)
Lai nodrošinātu skaidrību lauksaimniekiem un dalībvalstīm un palīdzētu aizsargāt ainavas elementus, kuri atrodas aramzemes laukos, ir precīzi jānosaka platība, ko aizņem ainavas elementi.
(42)
Dažādu kultūru īpatsvara aprēķināšanas vajadzībām ir jānosaka arī papildu noteikumi attiecībā uz konkrētiem gadījumiem, proti, jauktu kultūru audzēšanai atsevišķās rindās, kultūrām ar pasēju un sēklu maisījumu izmantošanai.
(43)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punktā ir noteikti pienākumi, kuru mērķis ir saglabāt ilggadīgo zālāju platības, kas dod vislielāko ieguldījumu vides aizsardzībā un jo īpaši oglekļa piesaistē, bioloģiskajā daudzveidībā un augsnes erozijas novēršanā. Šādi zālāji, kas veido vides aizsardzības ziņā ļoti nozīmīgas platības, atrodas gan Natura 2000 tīkla teritorijā, gan arī ārpus tās. Lai panāktu to platību efektīvu aizsardzību, kuras atrodas ārpus tīkla teritorijas, dalībvalstīm ir jāizveido pamatsistēma zālāju platību noteikšanai, kas tām dotu iespēju ņemt vērā apstākļus dalībvalstī un balstītos uz sinerģiju ar pašreizējām vides rīcībpolitikām.
(44)
Lai panāktu šādu ilggadīgo zālāju platību aizsardzību gadu gaitā, būtu jāparedz noteikumi par šādu platību atkārtotu pārveidošanu gadījumos, kad lauksaimnieks ir pārkāpis stingrās aizsardzības noteikumus.
(45)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punktā ir paredzēts saglabāt ilggadīgo zālāju īpatsvaru kopējā lauksaimniecības platībā. Lai sasniegtu šo mērķi, dalībvalstīm būtu jāuzrauga ilggadīgo zālāju īpatsvara izmaiņas. Būtu jānosaka, ka dalībvalstis drīkst izveidot iepriekšēju atļauju sistēmu. Ja samazinājums pārsniedz 5 %, jānosaka individuālais atkārtotas pārveidošanas pienākums un aizliegums veikt papildu pārveidošanu. Lai nodrošinātu skaidrību un samērīgu īstenošanu, būtu jāparedz noteikumi, norādot uz kādiem lauksaimniekiem un platībām attiecas atļaujas un atkārtotas pārveidošanas pienākums.
(46)
Lai ilggadīgo zālāju pārveidošanas atļauju piešķiršanas procedūra tiktu izmantota efektīvi, dalībvalstīm būtu jādod iespēja, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, izraudzīties prioritāras platības vai lauksaimnieku grupas, kam piešķiramas atļaujas.
(47)
Būtu jāparedz noteikumi metodei, ar kuru nosaka ilggadīgo zālāju īpatsvaru lauksaimniecības zemē, lai nepieļautu situācijas, kad ilggadīgo zālāju platības tiek ieskaitītas divreiz, jo zālāji ilgu laiku paliek iekļauti augsekā, un lai nepieļautu to, ka zālāju pārveidošana, ko veic mazie un bioloģiskie lauksaimnieki, kuri ir atbrīvoti no atkārtotas pārveidošanas pienākuma, tieši ietekmē citiem lauksaimniekiem uzlikto atkārtotas pārveidošanas pienākumu. Būtu jānosaka, ka pamatotos gadījumos dalībvalstis drīkst pielāgot savu atsauces proporciju.
(48)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. pantā sniegts saraksts ar elementiem un platībām, kurus dalībvalstis var piemērot kā ekoloģiski nozīmīgas platības. Lai šos elementus un platības kvalificētu kā ekoloģiski nozīmīgas platības, ir jānosaka papildu kritēriji. Lai sasniegtu bioloģiskās daudzveidības mērķi, šiem kritērijiem būtu jānodrošina bioloģiskās daudzveidības saglabāšana un uzlabošana saimniecībās. Šajos kritērijos būtu jāņem vērā arī lauksaimnieku jau pieliktās pūles.
(49)
Attiecībā uz papuvē esošu zemi prasībā, lai netiktu veikta ražošana, tādējādi samazinot pesticīdu vai mēslošanas līdzekļu izmantošanu, nevajadzētu ietvert aizliegumu veikt tādas brīvprātīgas darbības kā savvaļas puķu maisījumu izsēja bioloģiskās daudzveidības ieguvumu uzlabošanā. Būtu jāprecizē, ka attiecībā uz zemi, kas vairāk nekā piecus gadus ir papuvē, ekoloģiski nozīmīgas platības vajadzībām ir prasība, ka tai jāpaliek par aramzemi, un tā nedrīkst pārtapt par ilggadīgo zālāju platībām.
(50)
Savienībā ir raksturīga liela terašu dažādība, tāpēc attiecībā uz tām sīki nosacījumi būtu jāizstrādā pašām dalībvalstīm, ņemot vērā terašu nozīmi bioloģiskās daudzveidības ziņā un pamatojoties uz valsts vai reģionu specifiku.
(51)
Skaidrības labad ainavas elementi, kas tiek uzskatīti par ekoloģiski nozīmīgu platību, būtu jāuzskaita un saskaņā ar savstarpējas atbilstības principu būtu jāprecizē saikne ar dalībvalstīs jau aizsargātiem elementiem. Lai dažus elementus varētu vieglāk identificēt un palīdzētu garantēt, ka attiecīgā platība ir galvenokārt lauksaimniecībā izmantojama platība, tiem būtu jānosaka minimālais vai maksimālais lielums.
(52)
Buferjoslas, kas jāizveido netālu no aramzemes laukiem gar ūdenstecēm vai laukos, kas atrodas paaugstinājumā uz nogāzes, palīdz samazināt piesārņotāju noteci uz virszemes ūdeņiem. Bioloģiskās daudzveidības ieguvumu labad ir jāparedz, ka visas tās platības, kas tiek uzskatītas par ekoloģiski nozīmīgu platību, nedrīkst izmantot ražošanai, un attiecīgi tajās neizmanto pesticīdus un ierobežo mēslošanas līdzekļu izmantošanu. Lai vēl vairāk pastiprinātu tos ieguvumus, ko sniedz bioloģiskā daudzveidība, nevajadzētu aizliegt tādas brīvprātīgas darbības kā savvaļas puķu maisījumu izsēšana. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai pieņemt lēmumu atļaut vai neatļaut buferjoslu noganīšanu un pļaušanu lopbarības sagādei.
(53)
Attiecībā uz agromežsaimniecības hektāriem būtu jāprecizē, ka vērā ņemamās platības ir aramzemes platības, kuras atrodas zonā, kas ietilpst agromežsaimniecības sistēmā, kas joprojām atbilst nosacījumiem, kuru dēļ tā saņem vai saņēma lauku attīstības atbalstu. Dalībvalstīm, kas izvēlas šīs platības, lai izpildītu ekoloģiski nozīmīgās platības pienākumu, būtu jāņem vērā bioloģiskās daudzveidības mērķis, paredzot papildu nosacījumus atbalsta saņemšanai par agromežsaimniecības sistēmu izveidošanu savās lauku attīstības programmās.
(54)
Attiecībā uz atbalsttiesīgo hektāru joslām gar mežmalām dalībvalstīm būtu jāizlemj, vai noteikt nekultivēšanas prasību, kas dos iespēju izvairīties no resursu ieguldījuma blakus mežam esošā joslā, lai radītu buferjoslu pie blakus atrodošās meža. Šāda prasība piešķirs ekoloģiski nozīmīgajai platībai lielāku vērtību, un tas būtu jāatspoguļo šāda veida platības diferencētā svēruma koeficientā.
(55)
Lai kultivētu platības ar īscirtmeta atvasājiem, vajadzīgi ierobežoti resursi, rezultātā tam ir netieša labvēlīga ietekme uz bioloģisko daudzveidību. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāparedz nosacījumi, kas piemērojami šāda veida ekoloģiski nozīmīgai platībai, un jāprecizē izmantojamo koku sugu saraksts un noteikumi par resursu izmantošanu.
(56)
Dalībvalstīm būtu jānosaka starpkultūru un zaļā seguma sējas laiks, lai to īstenošana būtu piemērota valsts apstākļiem un lai optimāli izmantotu starpkultūru un zaļā seguma kapacitāti efektīvi absorbēt slāpekļa atlikumu ar mērķi nepieļaut kailzemes veidošanos un piesārņojuma iekļūšanu gruntsūdeņos. Starpkultūras un zaļais segums būtu jāveido, izsējot kultūraugu sugas vai pasējot zāli, lai optimizētu bioloģiskās daudzveidības lauksaimnieciskos un vides rādītājus. Dalībvalstis LLVA 4 piemērošanas jomā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, drīkst noteikt datumus, pēc kuriem ir atļauts veikt starpkultūru un zaļā seguma mehānisku destrukciju.
(57)
Attiecībā uz slāpekli piesaistošām kultūrām dalībvalstīm būtu jānosaka noteikumi, kas palīdzēs izvairīties no paaugstinātas slāpekļa izskalošanās un ūdens kvalitātes pasliktināšanās, audzējot slāpekli piesaistošas kultūras ekoloģiski nozīmīgās platībās, jo tas nebūtu savienojams ar Padomes Direktīvas 91/676/EEK (12) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK (13) mērķiem un kavētu sasniegt bioloģiskās daudzveidības mērķi. Dalībvalstīm būtu arī jāizstrādā saraksts ar tām slāpekli piesaistošām kultūrām, kuras uzskata par tādām, kas uzlabo bioloģisko daudzveidību.
(58)
Lai gūtu vislielāko labumu no tā, ka ekoloģiski nozīmīga platība atrodas uz aramzemes, un lai nodrošinātu to, ka ekoloģiski nozīmīgas platības aizņem Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 1. punktā paredzēto procentuālo daļu, efektīvas pārvaldības labad būtu skaidri jānosaka, ka, novērtējot ekoloģiski nozīmīgas platības prasības izpildi, zemes gabalu vai ainavas elementu vienā un tajā pašā gadā nedrīkst ieskaitīt divreiz.
(59)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 5. punktā noteikts, ka dalībvalstis reģionālā līmenī drīkst īstenot līdz 50 % no atsevišķās ekoloģiski nozīmīgas platības prasības. Lai nodrošinātu, ka šāda īstenošana reģiona līmenī no vides un ainavas viedokļa sniedz papildu labumu un veicina Zaļās infrastruktūras stratēģijas (14) īstenošanu, būtu jāizstrādā noteikumi blakusesošu ekoloģiski nozīmīgu platību izveidē izmantojamiem elementiem. Būtu jāizstrādā arī noteikumi attiecībā uz tādu platību noteikšanu ar mērķi radīt sinerģijas, īstenojot Savienības lauksaimniecības un vides politiku.
(60)
Lai dalībvalstis varētu pieņemt lēmumu, kas lauksaimniekiem dod iespēju kolektīvi īstenot pusi no viņu individuālās ekoloģiski nozīmīgās platības pienākuma, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 6. punktā, būtu jāievieš noteikumi, kas ir līdzīgi reģionālās īstenošanas noteikumiem attiecībā uz elementiem, kurus var izmantot blakusesošu ekoloģiski nozīmīgu platību izveidē, lai nodrošinātu videi pievienoto vērtību un veicinātu zaļās infrastruktūras uzlabošanu. Noteikumos par kritērijiem, kas jāievēro lauksaimniekiem, vajadzētu ietvert nosacījumu, ka saimniecībām jāatrodas tiešā tuvumā, un vajadzētu dot dalībvalstīm iespēju ņemt vērā dažādas administratīvās struktūras. Juridiskās skaidrības labad būtu jāparedz noteikumi par rakstisko vienošanos, kas jānoslēdz starp dalībniekiem, lai noteiktu katra tiesības un pienākumus.
(61)
Attiecībā uz dažu dalībvalstu iespēju atbrīvot no ekoloģiski nozīmīgas platības pienākuma lauksaimniekus mežiem bagātos apgabalos būtu jāizstrādā noteikumi, kuros skaidri definēti paņēmieni un dati, lai aprēķinātu meža proporciju zemes kopējā platībā un meža proporciju lauksaimniecības zemes platībā.
(62)
Regula (ES) Nr. 1307/2013 nosaka gados jaunajiem lauksaimniekiem paredzētā maksājuma attiecināmības nosacījumus. Jo īpaši uz maksājumu attiecas nosacījumi, ka jaunais lauksaimnieks pirmo reizi dibina lauku saimniecību kā saimniecības vadītājs vai šādu saimniecību ir jau izveidojis piecu gadu laikā pirms pirmās pieteikuma iesniegšanas maksājumu shēmā un ka pirmā pieteikuma iesniegšanas gadā viņš ir jaunāks par 40 gadiem. Attiecībā uz juridiskām personām ir lietderīgi, ka šiem nosacījumiem atbilst visas fiziskās personas, kas veic efektīvu un ilgstošu juridiskās personas kontroli, kā noteikusi Eiropas Savienības Tiesa (15). Turklāt ir jāprecizē, kādiem nosacījumiem ir jāatbilst juridiskajai personai un fiziskajai personai vai personām, kas kontrolē šo juridisko personu.
(63)
Lai izvairītos no iespējamas gados jauno lauksaimnieku maksājuma apiešanas, ir jāparedz, ka juridiskai personai maksājumu piešķir tikai tik ilgi, kamēr vismaz viena no fiziskajām personām, kas kontrolē juridisko personu saskaņā ar shēmu piemērotā maksājuma pirmajā gadā, saglabā šo kontroli. Lai noteiktu maksimālo maksājuma termiņu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 5. punktu, ir jānosaka noteikumi gadījumiem, kad juridisko personu kontrolē vairāk nekā viena fiziskā persona.
(64)
Lai nepieļautu diskrimināciju starp juridiskām personām un fizisko personu grupu, kas iesniegušas pieteikumu dalībai gados jauno lauksaimnieku shēmā, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, fizisko personu grupai jāpiemēro tādi paši noteikumi, ja pieteikumus pamata maksājuma saņemšanai un gados jauno lauksaimnieku shēmai ir iesniegusi grupa kopumā, nevis atsevišķi tās locekļi.
(65)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IV sadaļas 1. nodaļā paredzēta iespēja piešķirt lauksaimniekiem brīvprātīgo saistīto atbalstu. Būtu jānosaka minētajā nodaļā paredzētā atbalsta piešķiršanas nosacījumi.
(66)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punktu brīvprātīgo saistīto atbalstu var piešķirt tikai tādiem sektoriem vai dalībvalsts reģioniem, kuros konkrēti saimniekošanas veidi vai konkrēti lauksaimniecības sektori saskaras ar zināmām grūtībām, bet ir īpaši svarīgi ekonomisku un/vai sociālu, un/vai ar vidi saistītu iemeslu dēļ. Turklāt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 5. un 6. punktu brīvprātīgo saistīto atbalstu var piešķirt tikai tādā apmērā, cik tas nepieciešams, lai attiecīgajos reģionos vai sektoros radītu stimulu saglabāt pašreizējo ražošanas apjomu. Saistītais atbalsts būtu jāpiešķir kā gada maksājums, ievērojot noteiktus kvantitatīvus limitus, par pamatu ņemot noteiktas platības un ražīgumu vai noteiktu dzīvnieku skaitu. Lai nodrošinātu, ka brīvprātīgā saistītā atbalsta pasākumi ir mērķtiecīgi un tiek labi pārvaldīti, vienlaikus dodot dalībvalstīm iespēju veidot brīvprātīgo saistīto atbalstu pēc savām vajadzībām, būtu jāievieš noteikums, ar ko dalībvalstīm uzdod pienākumu noteikt reģionus un/vai saimniecības veidus, kas var pretendēt uz atbalstu, un noteikt kvantitatīvus limitus, kā arī atbilstošu atbalsta līmeni. Lai izvairītos no tirgus traucējumiem, maksājumus tomēr nevajadzētu pamatot ar tirgus cenu svārstībām vai pielīdzināt kompensācijas maksājumu sistēmai, kuru dalībvalstis izmanto, lai maksātu lauksaimniekiem iekšējo lauksaimniecībai paredzēto atbalstu, pamatojoties uz atšķirību starp mērķa cenu un vietējo tirgus cenu.
(67)
Saskaņā ar Eiropas Ekonomikas kopienas un Amerikas Savienoto Valstu Saprašanās memorandu par eļļas augu sēklām saskaņā ar VVTT (16), ir jānosaka atsevišķa pamatplatība ražotājiem, kas saņem maksājumus par eļļas augu sēklām, kas minētas šā Saprašanās memoranda pielikumā. Minētās eļļas augu sēklas ir iekļautas tādu sektoru un produktu sarakstā, kuri var pretendēt uz brīvprātīgo saistīto atbalstu, tāpēc ir lietderīgi šai atbalsta shēmā Savienības līmenī iekļaut maksimālo platību eļļas augu sēklām, kas minētas šajā Saprašanās memorandā, lai nodrošinātu atbilstību šai starptautiskajai prasībai. Ja šāda maksimālā platība tiek pārsniegta, dalībvalstīm būtu jākoriģē paziņotās platības, piemērojot samazināšanas koeficientu, ko aprēķina un tām paziņo Komisija.
(68)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 8. punktu brīvprātīgajam saistītajam atbalstam, ko piešķir atbilstoši minētajam pantam, ir jābūt saderīgam ar citiem Savienības atbalsta pasākumiem vai tādiem pasākumiem, kurus finansē no valsts atbalsta. Pareizai shēmu pārvaldībai un lai nepieļautu divkāršu finansējumu, līdzīgus pasākumus nevajadzētu finansēt divreiz - kā brīvprātīgo saistīto atbalstu un kā atbalstu no citām Savienības atbalsta shēmām. Tā kā dalībvalstis brīvprātīgo saistīto atbalstu var īstenot dažādos veidos, tām būtu jābūt atbildīgām par šādas saskaņas nodrošināšanu saistībā ar Regulā (ES) Nr. 1307/2013 noteikto pamatsistēmu un saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem.
(69)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punktu Komisijai ir jāapstiprina lēmums, kas izklāstīts minētās regulas 53. panta 4. punktā vai attiecīgā gadījumā minētās regulas 53. panta 6. punkta a) apakšpunktā, ja tiek pierādīta viena no konkrētām attiecīgā reģiona vai sektora vajadzībām. Lai nodrošinātu minētā panta pareizu piemērošanu, būtu jāparedz noteikums, lai precizētu kritērijus, kas piemērojami šīm vajadzībām.
(70)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IV sadaļas 2. nodaļa paredz kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu. Šā maksājuma mērķiem Komisijai būtu jānosaka noteikumi un nosacījumi lauksaimniecības zemju un šķirņu apstiprināšanai. Turklāt būtu jānosaka attiecināmības prasību noteikumi. Objektīvs kritērijs ir tāda platību apsēšana, lai sasniegtu minimālo augāja blīvumu, ko jānosaka dalībvalstīm, pamatojoties uz augsnes un klimata apstākļiem, kā arī reģiona specifiku. Īpaši noteikumi par agronomijas praksi būtu jāatstāj dalībvalstu ziņā.
(71)
Dalībvalstīm būtu jāapstiprina kokvilnas ražošanas starpnozaru organizācijas, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas attiecas uz starpnozaru organizāciju mērogu un to iekšējo organizācijas struktūru. Starpnozaru organizācijas mērogs būtu jānosaka, ņemot vērā prasību, ka kokvilnas attīrīšanas uzņēmumam ir jāspēj pieņemt pietiekami daudzumi neattīrītas kokvilnas sūtījumu.
(72)
Lai novērstu sarežģījumus atbalsta shēmas pārvaldīšanā, viens ražotājs var būt tikai vienas starpnozaru organizācijas biedrs. Šā paša iemesla dēļ ražotājam, kas ir kādas starpnozaru organizācijas biedrs, izpildot savas piegādes saistības, izaudzētā kokvilna ir jāpiegādā tikai kokvilnas attīrīšanas uzņēmumam, kas pieder šai pašai starpnozaru organizācijai.
(73)
Lai uzraudzītu Regulā (ES) Nr. 1307/2013 izklāstīto noteikumu pareizu piemērošanu un izvērtētu politikas īstenošanu, ir jānosaka dalībvalstu paziņošanas pienākumi, jo īpaši attiecībā uz informāciju, kas dalībvalstīm jāpaziņo par lēmumiem, kurus tās pieņēmušas saskaņā ar minētās regulas II līdz V sadaļu.
(74)
Jo īpaši attiecībā uz brīvprātīgo saistīto atbalstu ir sīkāk jāprecizē tās informācijas saturs, kas dalībvalstīm jāpaziņo, lai nodrošinātu pareizu šā atbalsta noteikumu piemērošanu un lai šādi paziņojumi būtu efektīvi, un tādējādi Komisija varētu pārbaudīt, vai dalībvalstis, izstrādājot atbalsta pasākumus, ievēro prasību par saderību un par atbalsta kumulāciju, kā arī prasību par valsts maksimālo procentuālo daļu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 53. pantā, un attiecīgās kopējās summas.
(75)
Dalībvalstis var nolemt piešķirt valsts atbalstu, pastāvot īpašiem nosacījumiem. Lai pārbaudītu, vai šāds atbalsts tiek piešķirts saskaņā ar noteiktajiem ierobežojumiem, ir lietderīgi paredzēt pienākumu iesniegt Komisijai gada ziņojumus ar konkrētu informāciju par piešķirto atbalstu.
(76)
Lai Komisija varētu uzraudzīt lēmumu pārskatīšanas pareizu piemērošanu un ietekmi, attiecīgā gadījumā būtu jāpaziņo Komisijai par lēmumiem, kas balstīti uz tāda lēmuma pārskatīšanu, par kuru paziņots Komisijai saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 vai šo regulu. Tāpēc ir jāpieņem noteikumi par paziņošanas pienākumu minētajos gadījumos.
(77)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 X pielikumā sniegta pārrēķinu tabula un svēruma koeficienti, kas minēti tās 46. panta 3. punktā dažāda veida ekoloģiski nozīmīgām platībām. Regulu (ES) Nr. 1307/2013 pieņemot, minētā tabula netika aizpildīta. Tāpēc minētais pielikums būtu jāpielāgo. Pārrēķina koeficientu pamatā vajadzētu būt pieredzei, kas gūta mērīšanā un ņemot vērā elementu īpatnības. Svēruma koeficientiem būtu jāsastāv no trīs dažādām vērtībām, kas apstiprina bioloģiskajai daudzveidībai svarīgās atšķirības. Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 1307/2013 X pielikums. Lai aprēķinātu ekoloģiski nozīmīgo platību, pārrēķina un svēruma koeficienti būtu jāpiemēro arī elementiem, uz kuriem attiecas līdzvērtīga prakse, ciktāl tie ir tādi paši kā elementi, kas uzskaitīti minētajā pielikumā.
(78)
Skaidrības un juridiskās noteiktības labad Regulas (EK) Nr. 1120/2009 un 1121/2009 būtu jāatceļ.
(79)
Šī regula būtu jāpiemēro atbalsta pieteikumiem attiecībā uz kalendārajiem gadiem pēc 2014. kalendārā gada,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. NODAĻA
DARBĪBAS JOMA UN VISPĀRĒJI NOTEIKUMI
1. IEDAĻA
Darbības joma un vispārēji principi
1. pants
Darbības joma
Šī regula paredz noteikumus, ar kuriem papildina dažus Regulas (ES) Nr. 1307/2013 nebūtiskus elementus saistībā ar:
a)
vispārējiem noteikumiem par tiešajiem maksājumiem;
b)
pamata maksājuma shēmu;
c)
vienoto platībmaksājuma shēmu;
d)
maksājumu lauksaimniekiem, kuri ievēro klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi;
e)
maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem, kuri sāk lauksaimniecisku darbību;
f)
brīvprātīgo saistīto atbalstu;
g)
kultūratkarīgajiem maksājumiem par kokvilnu;
h)
dalībvalstu paziņošanas pienākumiem.
2. pants
Vispārējie principi
1. Dalībvalstis īsteno šo regulu saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļojumus, vienlaikus veicinot dabas resursu ilgtspējīgu pārvaldību un klimata politikas.
2. Dalībvalstis nodrošina, ka visi saistībā ar šo regulu īstenotā atbalsta nosacījumi ir pārbaudāmi un kontrolējami.
3. Dalībvalstis īsteno šo regulu:
a)
attiecībā uz atbalstu, kas nav saistītais atbalsts, ievērojot prasības, kas noteiktas Lauksaimniecības nolīguma 2. pielikuma 1., 5. un 6. punktā; un
b)
attiecībā uz saistīto atbalstu, ievērojot prasības, kas noteiktas Lauksaimniecības nolīguma 6. panta 5. punktā.
3. pants
Samazinājumi finanšu disciplīnas piemērošanas rezultātā
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 8. pantā paredzētos samazinājumus finanšu disciplīnas piemērošanas rezultātā piemēro summai, ko veido maksājumi no dažādām Regulas (ES) Nr. 1307/2013 I pielikumā norādītajām tiešā atbalsta shēmām, ko katrs lauksaimnieks ir tiesīgs saņemt pēc tam, kad tiek piemērotas atsauktās summas un administratīvie sodi, kas saistīti ar tiešajiem maksājumiem atbilstīgi Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 II sadaļas IV nodaļai, un pirms tiek piemēroti administratīvie sodi saistībā ar savstarpējo atbilstību saskaņā ar minētās deleģētās regulas IV sadaļas II nodaļu.
2. IEDAĻA
Ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 definīcijām saistītie noteikumi
4. pants
Pamatsistēma kritērijiem par lauksaimniecības platības uzturēšanu noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis nosaka kritērijus, kas lauksaimniekiem jāievēro, lai izpildītu pienākumu uzturēt lauksaimniecības platību noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, neveicot īpašus sagatavošanas darbus papildus tradicionālo lauksaimniecības metožu un tehnikas izmantošanai, vienā vai abos turpmāk norādītajos veidos:
a)
dalībvalstis pieprasa, lai lauksaimnieks veic vismaz vienu darbību gadā. Ar vidi saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis var nolemt atzīt arī darbības, kas tiek veiktas katru otro gadu;
b)
dalībvalstis nosaka iezīmes, kurām lauksaimniecības platībai jāatbilst, lai to varētu uzskatīt par uzturētu noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī.
2. Nosakot 1. punktā minētos kritērijus, dalībvalstis var nošķirt dažādus lauksaimniecības platību veidus.
5. pants
Pamatsistēma veicamo darbību minimumam lauksaimniecības platībās, kas tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkta piemērošanas vajadzībām darbību minimums, kas jānosaka dalībvalstīm un kas jāveic lauksaimniecības platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, ir vismaz viena lauksaimnieka veikta darbība gadā. Ar vidi saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis var nolemt atzīt arī darbības, kas tiek veiktas katru otro gadu.
6. pants
Stiebrzāļu un citu lopbarības zālaugu pārsvars ilggadīgajos zālājos
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām uzskata, ka stiebrzāļu un citu lopbarības zālaugu pārsvars ir tad, ja tie sedz vairāk nekā 50 % no atbalsttiesīgās platības lauksaimniecības zemes gabalā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 67. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
7. pants
Izveidotās vietējās prakses ilggadīgo zālāju gadījumā
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām izveidotās vietējās prakses ir viens vai vairāki no šādiem pasākumiem:
a)
prakse ganību platībās, kas ir tradicionāla un parasti tiek pielietota attiecīgajās platībās;
b)
prakse, kas ir svarīga Padomes Direktīvas 92/43/EEK (17) I pielikumā uzskaitīto dabisko dzīvotņu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/147/EK (18) ietverto biotopu un dzīvotņu aizsardzībai.
8. pants
Samazināšanas koeficients saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu
Piemērojot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu ilggadīgiem zālājiem, ko var izmantot noganīšanai un kas veido daļu no izveidotās vietējās prakses, kur stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi tradicionāli nav dominējoši ganību teritorijās, dalībvalstis var izšķirt dažādas platību kategorijas, lai tām piemērotu dažādus samazināšanas koeficientus.
9. pants
Kaņepju audzēšana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 6. punkta piemērošanas vajadzībām platības, kuras izmanto kaņepju audzēšanai, ir atbalsttiesīgas tikai tad, ja izmanto tādu šķirņu sēklas, kas uzskaitītas “Lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējā katalogā” tā gada 15. martā, par kuru piešķirts maksājums, un publicētas saskaņā ar Padomes Direktīvas 2002/53/EK (19) 17. pantu. Sēklas ir sertificētas saskaņā ar Padomes Direktīvu 2002/57/EK (20).
3. IEDAĻA
Aktīvs lauksaimnieks
10. pants
Gadījumi, kad lauksaimniecības platības ir galvenokārt platības, kas tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām uzskata, ka lauksaimniecības platības, kas galvenokārt tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī fiziskai vai juridiskai personai vai fizisku vai juridisku personu grupai ir tad, ja šādas platības aizņem vairāk nekā 50 % no lauksaimniecības platības, kas deklarēta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 1. punkts neattiecas uz fiziskām vai juridiskām personām vai fizisku vai juridisku personu grupām, kas veic lauksaimniecisku darbību platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punkta nozīmē.
11. pants
Ieņēmumi, kas gūti no nelauksaimnieciskām darbībām
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas a) apakšpunkta un attiecīgā gadījumā šīs regulas 13. panta 2. punkta piemērošanas vajadzībām ieņēmumi, kuri gūti no lauksaimnieciskām darbībām, ir ieņēmumi, ko lauksaimnieks saņēmis no lauksaimnieciskās darbības savā saimniecībā minētās regulas 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē, tostarp no Savienības atbalsta saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), kā arī no jebkura valsts atbalsta, kas piešķirts par lauksaimnieciskām darbībām, izņemot papildinošos valsts tiešos maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 18. un 19. pantu.
Ieņēmumus no saimniecības lauksaimniecības produktu pārstrādes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē uzskata par ieņēmumiem no lauksaimnieciskām darbībām, ja pārstrādātie produkti paliek lauksaimnieka īpašumā un ja šādas pārstrādes rezultātā tiek iegūts cits lauksaimniecības produkts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē.
Visus pārējos ieņēmumus uzskata par ieņēmumiem no nelauksaimnieciskām darbībām.
2. Šā panta 1. punktā “ieņēmumi” ir bruto ieņēmumi pirms saistīto izmaksu un nodokļu atrēķināšanas.
3. Savienības atbalstu, kas minēts 1. punktā, aprēķina:
a)
Bulgārijā un Rumānijā par 2015. gadu, pamatojoties uz attiecīgo summu, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V pielikuma A punktā;
b)
Horvātijā par katru gadu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 17. pantā, pamatojoties uz summu, kas noteikta minētās regulas VI pielikuma A punktā.
12. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. un 4. punktā un šīs regulas 13. panta 2. punktā minēto tiešo maksājumu summa
1. Lauksaimnieka gada tiešo maksājumu summa, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas a) apakšpunktā un attiecīgā gadījumā šīs regulas 13. panta 2. punktā, ir to tiešo maksājumu kopsumma, ko lauksaimnieks bija tiesīgs saņemt saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 pēdējā fiskālajā gadā attiecībā uz ieņēmumiem no nelauksaimnieciskām darbībām, par kuriem ir pieejami pierādījumi. Šo summu aprēķina, neņemot vērā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 63. panta un 91. panta 1. punkta piemērošanu.
Ja šā panta pirmajā daļā minētais pēdējais fiskālais gads ir 2014. gads vai agrākie gadi, gada tiešo maksājumu summa ir to tiešo maksājumu kopsumma, ko lauksaimnieks saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 bija tiesīgs saņemt, pirms veikta minētās regulas 21. un 23. pantā paredzētā maksājuma samazināšana un izslēgšana.
2. Ja pēdējā fiskālajā gadā, kas minēts 1. punkta pirmajā daļā, lauksaimnieks nav iesniedzis pieteikumu tiešā maksājuma saņemšanai saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013, tiešo maksājumu kopsummu, kas minēta 1. punkta pirmajā daļā, dalībvalstis nosaka, atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko atbalsta pieteikuma iesniegšanas gadā minētais lauksaimnieks deklarējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu, reizinot ar valsts vidējiem tiešajiem maksājumiem par hektāru 1. punkta pirmajā daļā minētajā gadā.
Valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru, kas minēti šā panta pirmajā daļā, nosaka, minētā gada valsts maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 II pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktam deklarēti attiecīgajā dalībvalstī.
Ja 1. punkta pirmajā daļā minētais gads ir 2014. gads vai agrākie gadi, valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru, kas minēti šā punkta pirmajā daļā, nosaka, minētā gada valsts maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 73/2009 VIII pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas minētajā gadā atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 1. punkta a) apakšpunktam deklarēti attiecīgajā dalībvalstī.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 4. punktā minēto lauksaimnieka tiešo maksājumu summa ir to tiešo maksājumu summa, ko lauksaimnieks bija tiesīgs saņemt par iepriekšējo gadu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 pirms Regulas (ES) Nr. 1306/2013 63. panta un 91. panta 1. punkta piemērošanas.
Ja šā punkta pirmajā daļā minētais pēdējais gads ir 2014. gads, tiešo maksājumu summa ir to tiešo maksājumu kopsumma par 2014. gadu, ko lauksaimnieks saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 bija tiesīgs saņemt, pirms veikta minētās regulas 21. un 23. pantā paredzētā maksājuma samazināšana un izslēgšana.
4. Ja lauksaimnieks nav iesniedzis pieteikumu tiešā maksājuma saņemšanai par iepriekšējo gadu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013, kā minēts 3. punkta pirmajā daļā, tiešo maksājumu kopsummu, kas minēta 3. punkta pirmajā daļā, dalībvalstis nosaka, atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko atbalsta pieteikuma iesniegšanas gadā minētais lauksaimnieks deklarējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu, reizinot ar valsts vidējiem tiešajiem maksājumiem par hektāru iepriekšējam gadam.
Valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru, kas minēti šā punkta pirmajā daļā, nosaka, minētā gada valsts maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 II pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas par šo gadu atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktam deklarēti attiecīgajā dalībvalstī.
Ja 3. punkta pirmajā daļā minētais iepriekšējais gads ir 2014. gads, šā lauksaimnieka gada tiešo maksājumu summu dalībvalstis nosaka, atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kurus lauksaimnieks 2015. gadam deklarējis atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktam, reizinot ar valsts vidējiem tiešajiem maksājumiem par hektāru 2014. gadam.
Valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru 2014. gadam nosaka, valsts maksimālo apjomu 2014. gadam, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 73/2009 VIII pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas deklarēti attiecīgajā dalībvalstī 2014. gadam atbilstīgi minētās regulas 19. panta 1. punkta a) apakšpunktam.
5. Šā panta 1. un 2. punktā minēto tiešo maksājumu kopsummu aprēķina šādi:
a)
Bulgārijā un Rumānijā 2015. gadam, pamatojoties uz attiecīgo summu, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V pielikuma A punktā;
b)
Horvātijā par katru gadu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 17. pantā, pamatojoties uz summu, kas noteikta minētās regulas VI pielikuma A punktā.
13. pants
Kritēriji, kas pierāda, ka lauksaimnieciskās darbības nav nenozīmīgas un ka darījumdarbības vai uzņēmuma galvenie mērķi ir lauksaimnieciskās darbības veikšana
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām lauksaimnieciskās darbības nav nenozīmīgas, ja kopējie ieņēmumi, kas iegūti no lauksaimnieciskām darbībām šīs regulas 11. panta nozīmē pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami, ir vismaz viena trešā daļa no kopējiem ieņēmumiem, kas iegūti pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami.
Dalībvalstis var nolemt noteikt robežvērtību kopējiem ieņēmumiem, kas iegūti no lauksaimnieciskās darbības, līmenī, kas ir mazāks par vienu trešo daļu, ar nosacījumu, ka šāda zemāka robežvērtība nedod iespēju par aktīviem lauksaimniekiem uzskatīt fiziskas vai juridiskas personas, kas veic maznozīmīgas lauksaimnieciskās darbības.
Atkāpjoties no šā punkta pirmās un otrās daļas, dalībvalstis var izstrādāt alternatīvus kritērijus, kas ļauj struktūrai pierādīt, ka tās lauksaimnieciskās darbības nav maznozīmīgas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas b) apakšpunktu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 3. punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var nolemt, ka lauksaimnieciskās darbības veido tikai nenozīmīgu daļu no fiziskas vai juridiskas personas vai fizisku vai juridisku personu grupas kopējās saimnieciskās darbības, izmantojot šādas metodes:
a)
gada tiešo maksājumu summa ir mazāka nekā 5 % no kopējiem ieņēmumiem, kuri gūti no nelauksaimnieciskām darbībām šīs regulas 11. panta nozīmē pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami;
b)
to ieņēmumu kopsumma, kas iegūti no lauksaimnieciskās darbības šīs regulas 11. panta nozīmē pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami, ir mazāka par robežvērtību, kas jānosaka dalībvalstīm, un nepārsniedz vienu trešo daļu no to ieņēmumu kopsummas, kas iegūti pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami.
Atkāpjoties no šā punkta pirmās daļas, dalībvalstis var izstrādāt alternatīvus kritērijus, saskaņā ar kuriem lauksaimnieciskās darbības uzskata par maznozīmīgām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 3. punkta a) apakšpunktu.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunkta un attiecīgā gadījumā minētās regulas 9. panta 3. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām lauksaimniecisku darbību uzskata par juridiskas personas darījumdarbības vai uzņēmuma galveno mērķi, ja tā reģistrēta kā darījumdarbības vai uzņēmuma galvenais mērķis oficiālā uzņēmējdarbības reģistrā vai jebkurā līdzvērtīgā dalībvalsts oficiālā struktūrā. Fiziskas personas gadījumā tiek prasīti līdzīgi pierādījumi.
Ja šādi reģistri nepastāv, dalībvalstis izmanto līdzvērtīgus pierādījumus.
Atkāpjoties no šā punkta pirmās un otrās daļas, dalībvalstis var izstrādāt alternatīvus kritērijus, saskaņā ar kuriem lauksaimniecisku darbību uzskata par fiziskas vai juridiskas personas darījumdarbības vai uzņēmuma galveno mērķi saskaņā ar minētās regulas 9. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktu un attiecīgā gadījumā 9. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
2. NODAĻA
PAMATA MAKSĀJUMA SHĒMA UN VIENOTĀ PLATĪBMAKSĀJUMA SHĒMA
1. IEDAĻA
Pamata maksājuma shēmas īstenošanas noteikumi, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 1., 2., 3. un 5. iedaļā
1. apakšiedaļa
Maksājumtiesību pirmā piešķiršana
14. pants
Mantošanas, juridiskā statusa vai nosaukuma maiņas un apvienošanas un sadalīšanas gadījumi
1. Ja lauksaimnieks visu saimniecību vai tās daļu ir saņēmis faktiskas vai paredzamas mantošanas ceļā, viņš ir tiesīgs savā vārdā pieprasīt tādu maksājumtiesību skaitu un vērtību, kas piešķiramas par saņemto saimniecību vai minētās saimniecības daļu, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā lauksaimnieks, kurš sākotnēji pārvaldīja saimniecību.
Atsaucamas paredzamas mantošanas gadījumā maksājumtiesības piešķir tikai mantiniekam, kas norādīts par mantinieku dienā, kura minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktā vai 39. panta 1. punktā.
2. Nosaukuma maiņa neietekmē piešķiramo maksājumtiesību skaitu un vērtību.
Juridiskā statusa maiņa neietekmē piešķiramo maksājumtiesību skaitu un vērtību, ja lauksaimnieks, kurš kontrolēja sākotnējās saimniecības pārvaldīšanu, ieguvumus un finansiālo risku, pārvalda arī jauno saimniecību.
3. Apvienošana vai sadalīšana neietekmē saimniecībai vai saimniecībām piešķiramo maksājumtiesību kopējo skaitu un vērtību.
Sadalīšanas gadījumā, ja dalībvalsts piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 4. vai 5. punktu, maksājumtiesību skaitu, kas piešķiramas katrai sadalīšanas rezultātā izveidotai saimniecībai, nosaka, reizinot attiecīgajai jaunizveidotajai saimniecībai pieejamo atbalsttiesīgo hektāru skaitu ar maksājumtiesību skaita vidējo samazinājumu, kas būtu bijis attiecināms uz sākotnējo saimniecību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 4. vai 5. punktu.
Šajā punktā spēkā ir šādas definīcijas:
a)
“apvienošana” nozīmē, ka divu vai vairāku atsevišķu lauksaimnieku statusu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē apvieno, izveidojot vienu jaunu lauksaimnieku minētā panta nozīmē, kuru pārvaldīšanas, ieguvumu un finansiālo risku ziņā kontrolē lauksaimnieki, kas sākotnēji pārvaldījusi saimniecības vai vienu no tām;
b)
“sadalīšana” nozīmē, ka viena lauksaimnieka statusu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē sadala, izveidojot:
i)
vismaz divus jaunus atsevišķus lauksaimniekus minētā panta nozīmē un vismaz vienu no tiem pārvaldīšanas, ieguvumu un finansiālo risku ziņā turpina kontrolēt vismaz viena fiziskā vai juridiskā persona, kas sākotnēji pārvaldīja saimniecību; vai
ii)
sākotnējo lauksaimnieku un vismaz vienu jaunu atsevišķu lauksaimnieku minētā panta nozīmē.
15. pants
Atbalsttiesīgo hektāru noteikšana Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 2. punkta un 39. panta 2. punkta piemērošanas vajadzībām
1. Lai noteiktu to maksājumtiesību skaitu, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 2. punktu un 39. panta 2. punktu piešķiramas gadījumos, kad nepārvaramas varas un ārkārtas apstākļi nav atzīti, ņem vērā tikai tos atbalsttiesīgos hektārus, kuri noteikti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
2. Ja pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai par atbalsttiesīgu hektāru, kas minēts šā panta 1. punktā, ir iesnieguši divi vai vairāki pieteikuma iesniedzēji, lēmumu par to, kuram piešķirt maksājumtiesības, pieņem atkarībā no tā, kuram pieteikuma iesniedzējam ir tiesības pieņemt lēmumus par lauksaimnieciskajām darbībām, ko veic minētajā hektārā, un kurš saņem ieguvumus un sedz finansiālos riskus saistībā ar minētajām darbībām.
16. pants
Ierobežojums, kas paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā
1. Neviena samazināšana, ko veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu, nepārsniedz 85 % no maksājumtiesību skaita, kurš atbilst atbalsttiesīgajiem hektāriem, ko aizņem ilggadīgie zālāji un kas atrodas apvidos ar skarbiem klimatiskajiem apstākļiem.
2. Lai piemērotu samazināšanas koeficientu, kā paredzēts šā panta 1. punktā, dalībvalstis var, pamatojoties uz dabiskajiem ierobežojumiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā, nošķirt dažādas kategorijas attiecībā uz apvidiem ar skarbiem klimatiskajiem apstākļiem, lai šādām kategorijām piemērotu dažādus samazināšanas koeficientus.
17. pants
Maksājumtiesību vērtības noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. un 40. pantu
1. Lai noteiktu attiecīgos tiešos maksājumus vai tiesību vērtību, kas attiecas uz 2014. gadu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā, ņem vērā maksājumus tikai tiem lauksaimniekiem vai tikai to lauksaimnieku tiesību vērtību, kuriem 2015. gadā ir tiesības pretendēt uz tiešajiem maksājumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. pantu un 24. panta 9. punktu.
Lai noteiktu attiecīgos tiešos maksājumus, kas attiecas uz iepriekšējo gadu pirms pamata maksājuma shēmas ieviešanas gada, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 40. panta 3. punktā, ņem vērā maksājumus tikai tiem lauksaimniekiem, kuriem pamata maksājuma shēmas īstenošanas pirmajā gadā ir tiesības pretendēt uz tiešajiem maksājumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. pantu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punkta īstenošanas vajadzībām piemēro šādus noteikumus:
a)
atsauce uz īpašā atbalsta pasākumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā, neskar dalībvalstu iespēju ņemt vērā vai nu tikai vienu, vai arī vairākus pasākumus, ko īsteno saskaņā ar minētajiem īpašā atbalsta pasākumiem;
b)
atbalstu, kas lauksaimniekam piešķirts par 2014. kalendāro gadu saskaņā ar vienu vai vairākām atbalsta shēmām, kuras minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punktā, aprēķina, neņemot vērā samazināšanu vai nepiešķiršanu, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā;
c)
saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem dalībvalstis var pieņemt lēmumu par atbalsta apjomu, kurš jāņem vērā vienā vai vairākās shēmās, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punktā un ko piemēro attiecīgā dalībvalsts.
Piemērojot šo punktu, dalībvalstis neapdraud saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 126., 127. un 129. pantu piešķirtā atbalsta atsaistīto raksturu.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punkta trešās daļas piemērošanas vajadzībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 72.a un 125.a pantu 2014. kalendārajam gadam piešķirto atbalstu aprēķina, neņemot vērā samazināšanu vai nepiešķiršanu, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā.
4. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 3. punktā iekļautā atsauce uz lauksaimnieka maksājumtiesībām ietver arī maksājumtiesības, kuras dienā, kad lauksaimnieks iesniedz pieteikumu par 2014. gadu, ir iznomātas citam lauksaimniekam.
18. pants
Maksājumtiesību vērtības un skaita galīgā noteikšana
Ja Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. panta 10. punktā vai 40. panta 4. punkta otrajā daļā minētā informācija lauksaimniekiem balstās uz provizoriskiem datiem, maksājumtiesību galīgo vērtību un skaitu nosaka un paziņo lauksaimniekiem pēc tam, kad ir veiktas visas vajadzīgās pārbaudes atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 74. pantam, un jebkurā gadījumā līdz tā gada 1. aprīlim, kas ir pēc pamata maksājuma shēmas piemērošanas pirmā gada attiecīgajā dalībvalstī.
19. pants
Maksājumtiesību vērtības noteikšana smagu apstākļu gadījumā
1. Ja viens vai vairāki tiešie maksājumi, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā vai 40. panta 3. punktā un ir saistīti attiecīgi ar 2014. gadu vai ar iepriekšējo gadu pirms pamata maksājuma shēmas ieviešanas, ir mazāki nekā atbilstošās summas iepriekšējā gadā pirms tiem gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, vienības sākotnējo vērtību nosaka, pamatojoties uz summām, kuras lauksaimnieks saņēmis iepriekšējā gadā pirms gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi.
2. Dalībvalstis var nolemt piemērot 1. punktu tikai tādos gadījumos, kad tiešie maksājumi par attiecīgi 2014. gadu vai iepriekšējo gadu pirms pamata maksājuma shēmas ieviešanas ir mazāki nekā konkrēta procentuālā daļa no atbilstošām summām iepriekšējā gadā pirms tiem gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi. Šī procentuālā daļa nav mazāka par 85 %.
20. pants
Privāttiesiska līguma klauzula pārdošanas gadījumā
1. Dalībvalstis var nolemt ka, pārdodot saimniecību vai tās daļu, lauksaimnieki ar līgumu, kas parakstīts pirms termiņa, kurā jāiesniedz pieteikums maksājumtiesību saņemšanai un ko noteikusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu, kopā ar saimniecību vai tās daļu var nodot atbilstošās piešķiramās maksājumtiesības. Šādā gadījumā maksājumtiesības ir jāpiešķir pārdevējam un tieši jānodod pircējam, kas gūs labumu attiecīgā gadījumā, vai nu par atsauces vērtību maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības aprēķināšanai izmantojot maksājumus, kurus pārdevējs saņēmis par 2014. gadu, vai izmantojot to tiesību vērtību, kas pārdevēja īpašumā bija 2014. gadā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā.
Šāda nodošana ir saistīta ar prasību, ka pārdevējs ievēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktu un ka pircējs ievēro minētās regulas 9. pantu.
Šādu pārdošanu neuzskata par nodošanu bez zemes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkta nozīmē.
2. Šā panta 1. punktu mutatis mutandis piemēro dalībvalstīm, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 5. iedaļu.
21. pants
Privāttiesiska līguma klauzula iznomāšanas gadījumā
1. Dalībvalstis var nolemt ka, iznomājot saimniecību vai tās daļu, lauksaimnieki ar līgumu, kas parakstīts pirms dienas, kas minēta 20. panta 1. punkta pirmajā daļā, kopā ar saimniecību vai tās daļu var iznomāt atbilstošās piešķiramās maksājumtiesības. Šādā gadījumā maksājumtiesības ir jāpiešķir iznomātājam un tieši jāiznomā nomniekam, kas gūs labumu attiecīgā gadījumā, vai nu par atsauces vērtību maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības aprēķināšanai izmantojot maksājumus, kurus iznomātājs saņēmis par 2014. gadu, vai izmantojot to tiesību vērtību, kas iznomātāja īpašumā bija 2014. gadā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā.
Šāda nodošana ir saistīta ar prasību, ka iznomātājs ievēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktu, ka nomnieks ievēro minētās regulas 9. pantu un ka nomas līgums beidzas pēc pēdējās dienas, kurā jāiesniedz pieteikums saskaņā ar pamata maksājuma shēmu.
Šādu iznomāšanu neuzskata par nodošanu bez zemes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkta nozīmē.
2. Šā panta 1. punktu mutatis mutandis piemēro dalībvalstīm, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 5. iedaļu.
22. pants
Saņēmēji Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punkta nozīmē
Regulas (ES) Nr. 1307/201324. panta 1. punkta trešās daļas a) apakšpunkta i) punkta pirmā ievilkuma piemērošanas vajadzībām “galda kartupeļi” un “sēklas kartupeļi” ir kartupeļi ar KN kodu 0701, izņemot cietes ražošanai paredzētus kartupeļus.
2. apakšiedaļa
Maksājumtiesību aktivizēšana un nodošana
23. pants
Maksājumtiesību vērtības aprēķināšana
1. Maksājumtiesības vispirms aprēķina ar precizitāti līdz trim zīmēm aiz komata un pēc tam noapaļo uz augšu vai uz leju līdz tuvākajai otrajai zīmei aiz komata. Ja aprēķinos iegūst rezultātu, kura trešā zīme aiz komata ir 5, summu noapaļo uz augšu līdz otrajai zīmei aiz komata.
2. Ja lauksaimnieks nodod tiesību daļu, minētās daļas vērtību katram atlikušajam attiecīgajam gadam, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. vai 40. pantā, aprēķina proporcionāli.
3. Dalībvalstis var izdarīt grozījumus maksājumtiesībās, apvienojot lauksaimnieka īpašumā esošās tiesību daļas. Apvienoto tiesību vērtību katram atlikušajam attiecīgajam gadam, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. vai 40. pantā, nosaka, summējot daļu vērtību.
24. pants
Prasības attiecībā uz maksājumtiesību aktivizēšanu
1. Lauksaimnieks, kuram ir (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, tās var deklarēt maksājuma saņemšanai tikai vienu reizi gadā ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz vienotais pieteikums.
Tomēr gadījumā, kad lauksaimnieks izmanto iespēju grozīt vienoto pieteikumu saskaņā ar noteikumiem, ko paredzējusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu, viņš drīkst deklarēt maksājuma saņemšanai arī (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, kuras tam ir dienā, kad tas paziņo grozījumus kompetentajai iestādei, ar nosacījumu, ka attiecīgās maksājumtiesības attiecībā uz to pašu gadu maksājuma saņemšanai nav deklarējis cits lauksaimnieks.
Ja lauksaimnieks iegūst maksājumtiesības, jo tās viņam nodod cits lauksaimnieks, un ja minētais cits lauksaimnieks maksājuma saņemšanas nolūkā jau ir deklarējis attiecīgās maksājumtiesības, minēto maksājumtiesību papildu deklarēšana ir pieļaujama tikai tad, ja tiesību nodevējs par šo nodošanu jau ir informējis kompetento iestādi saskaņā ar noteikumiem, ko paredzējusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 5. punktu, un līdz termiņiem vienotā pieteikuma grozīšanai, ko noteikusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu, atsauc minētās maksājumtiesības no sava vienotā pieteikuma.
2. Ja pēc tam, kad lauksaimnieks saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 33. panta 1. punktu ir deklarējis zemes gabalus, kas atbilst visām viņa rīcībā esošajām maksājumtiesībām, kuras izteiktas veselos skaitļos, lauksaimnieka rīcībā vēl ir zemes gabals, kura platība ir daļa no hektāra, viņš var deklarēt vēl vienas veselos skaitļos izteiktas maksājumtiesības, kas dod tiesības saņemt maksājumu, kurš aprēķināts proporcionāli zemes gabala lielumam. Minētās regulas 31. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām šīs maksājumtiesības uzskata par pilnībā aktivizētām.
25. pants
Tiesību nodošana
1. Tiesības uz maksājumu var nodot jebkurā gada brīdī.
2. Ja dalībvalsts izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. punktā paredzēto iespēju, tā minētajā noteikumā paredzētos reģionus nosaka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. punkta piemērošanas pirmajā gadā vēlākais vienu mēnesi pirms dienas, kuru dalībvalsts noteikusi saskaņā ar minētās regulas 33. panta 1. punktu.
3. apakšiedaļa
Valsts vai reģionālās rezerves
26. pants
Ieskaitīšana atpakaļ valsts vai reģionālajā rezervē, maksājumtiesību nodošanai piemērojot ieturējumu
Ja dalībvalsts izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punktā paredzēto iespēju, tā var nolemt saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļošanu, ieskaitīt atpakaļ valsts vai reģionālajā rezervē līdz 30 % no katras tādas maksājumtiesību gada vienības vērtības, kas ir nodota bez atbilstošajiem atbalsttiesīgajiem hektāriem Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 2. punkta nozīmē, vai līdzvērtīgu apjomu, kas izteikts ar maksājumtiesību skaitu.
Atkāpjoties no pirmās daļas, dalībvalstis var noteikt, ka pamata maksājuma shēmas piemērošanas pirmajos trīs gados atpakaļ jāieskaita līdz 50 % no katras maksājumtiesību gada vienības vērtības, kas izteikta ar maksājumtiesību skaitu, kā minēts pirmajā daļā.
27. pants
Negaidītas papildu peļņas klauzulas piemērošana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 28. panta un 40. panta 5. punkta piemērošanas vajadzībām maksājumtiesību vērtības palielinājumu, kas minēts attiecīgajos noteikumos, nosaka, lauksaimnieka maksājumtiesību vērtību, kas rodas attiecīgi Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. panta 4. punkta un 26. panta vai 40. panta 3. punkta piemērošanas rezultātā pēc pārdošanas vai iznomāšanas, kura minēta tās pašas regulas attiecīgi 28. pantā vai 40. panta 5. punktā, salīdzinot ar lauksaimnieka maksājumtiesību vērtību, kas rastos, ja pārdošana vai iznomāšana nebūtu notikusi.
28. pants
No valsts vai reģionālās rezerves piešķiramo maksājumtiesību noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punktu
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punkta piemērošanas vajadzībām, ja gados jaunais lauksaimnieks vai lauksaimnieks, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, kamēr viņam nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas ir vienāds ar viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz pieteikums maksājumtiesību piešķiršanai vai maksājumtiesību vērtības palielināšanai un kuru noteikusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu.
2. Ja gados jaunais lauksaimnieks vai lauksaimnieks, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, kad viņam jau ir (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas ir vienāds ar to viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz pieteikums, kā minēts 1. punktā, un par ko viņam nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību.
Ja to tiesību vērtība, kas lauksaimniekam jau ir (īpašumā vai nomā), ir mazāka par vidējo vērtību valstī vai reģionā, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 8. punkta otrajā daļā, minēto tiesību gada vienības vērtības var palielināt līdz vidējai vērtībai valstī vai reģionā, kā paredzēts minētās regulas 30. panta 10. punktā.
Tomēr dalībvalstīs, kas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta vajadzībām piemēro minētās regulas 30. panta 10. punktā minēto palielinājumu, šā punkta otrajā daļā minētais palielinājums ir obligāts. Šādam palielinājumam jābūt apmērā, kas atbilst lielākajam palielinājumam, kāds piemērots Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta vajadzībām.
3. Dalībvalstīs, kas piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. vai 7. punktu, maksājumtiesību piešķiršanas ierobežojumus, kas paredzēti minētajos noteikumos, mutatis mutandis var piemērot maksājumtiesību piešķiršanai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punktu.
Tomēr dalībvalstis var nolemt, ka tad, ja maksājumtiesību piešķiršanai no valsts rezerves tiek piemērots viens vai vairāki ierobežojumi, kuri paredzēti pirmajā daļā, un šīs piemērošanas rezultātā lauksaimnieka jau esošo un no valsts rezerves no jauna piešķirto maksājumtiesību kopskaits tiek ierobežots tiktāl, ka tas kļūst mazāks par noteiktu procentuālo daļu no viņa atbalsttiesīgo hektāru skaita gadā, kurā viņš iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no rezerves, minētajam lauksaimniekam piešķir papildu maksājumtiesības, kuru skaits atbilst daļai no viņa atbalsttiesīgo hektāru kopskaita, kuri deklarēti pieteikumā par attiecīgo gadu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu.
Noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā panta otrajā daļā, aprēķina saskaņā ar metodi, kas minēta šīs regulas 31. panta 2. punkta otrajā daļā.
Šā punkta otrajā daļā minētā daļa no lauksaimnieka atbalsttiesīgo hektāru kopskaita ir vienāda ar pusi no procentpunktos izteiktas starpības starp noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā punkta trešajā daļā, un lauksaimnieka maksājumtiesību daļu salīdzinājumā ar atbalsttiesīgajiem hektāriem, kuri saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu deklarēti viņa pieteikumā par gadu, kas minēts šā punkta otrajā daļā. Šajā daļā “lauksaimnieka rīcībā esošās maksājumtiesības” ir lauksaimnieka jau īpašumā esošās maksājumtiesības un maksājumtiesības, kas no jauna ir jāpiešķir no rezerves.
Aprēķinot šā punkta otrajā, trešajā un ceturtajā daļā minēto atbalsttiesīgo hektāru skaitu, dalībvalstis var nolemt neiekļaut tajos platības, kuras aizņem ilggadīgie stādījumi, ilggadīgie zālāji, kas atrodas skarbu klimatisko apvidu apstākļos, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā, vai platības, kas ir atzītas par ilggadīgajiem zālājiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punktu.
Dalībvalstis, kas izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 23. pantā paredzēto iespēju piemērot pamata maksājuma shēmu reģionālā līmenī, šā punkta otrajā daļā minētās aprēķina metodes pamatā var ņemt 2015. gadā attiecīgajā reģionā piešķirto/deklarēto hektāru kopskaitu.
Nosakot otrajā daļā minēto robežvērtību, neņem vērā zemi, ko lauksaimnieks iegādājies vai paņēmis nomā pēc 2011. gada 19. oktobra.
4. Šā panta piemērošanas vajadzībām par lauksaimniekiem, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, uzskata tikai tos lauksaimniekus, kuri lauksaimniecisko darbību uzsākuši 2013. kalendārajā gadā vai jebkurā vēlākā gadā un kuri iesniedz pieteikumu par pamata maksājumu ne vēlāk kā divus gadus pēc kalendārā gada, kurā tie sākuši lauksaimniecisko darbību.
29. pants
No valsts vai reģionālās rezerves piešķiramo maksājumtiesību noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta piemērošanas vajadzībām, ja tiek piešķirtas jaunas maksājumtiesības, kā paredzēts minētās regulas 30. panta 10. punktā, tās piešķir saskaņā ar nosacījumiem, kuri izklāstīti šajā pantā, un saskaņā ar objektīviem kritērijiem, kurus noteikusi attiecīgā dalībvalsts.
2. Ja lauksaimnieks, kuram nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu ir tiesīgs saņemt maksājumtiesības no valsts vai reģionālās rezerves un iesniedz attiecīgu pieteikumu, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas nepārsniedz viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kā minēts 28. panta 1. punktā.
3. Ja lauksaimnieks, kuram ir (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu ir tiesīgs saņemt maksājumtiesības no valsts vai reģionālās rezerves un iesniedz attiecīgu pieteikumu, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas nepārsniedz to viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz pieteikums, kā minēts 28. panta 1. punktā, par kuriem viņam nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību.
Ja to tiesību vērtība, kas lauksaimniekam jau ir (īpašumā vai nomā), ir mazāka par vidējo vērtību valstī vai reģionā, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 8. punkta otrajā daļā, minēto tiesību gada vienības vērtības var palielināt līdz vidējai vērtībai valstī vai reģionā, kā paredzēts minētās regulas 30. panta 10. punktā.
4. Šā panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis laikposmam pēc dienas, kuru dalībvalsts 2013. pieprasījumu gadam noteikusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1122/2009 11. panta 2. punktu, nenosaka kritērijus, kas ir saistīti ar produkciju vai citiem specifiskiem nozaru datiem.
30. pants
Citi noteikumi no valsts vai reģionālās rezerves piešķiramo maksājumtiesību noteikšanai
1. Kad tiek palielinātas maksājumtiesību gada vienības vērtības, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 10. punktā, dalībvalstis saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļošanu, palielina tiesību vienības vērtību, kas lauksaimniekam jau ir (īpašumā vai nomā) dienā, kad iesniegts pieteikums tiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves.
2. Šā panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis laikposmam pēc dienas, kuru dalībvalsts 2013. pieprasījumu gadam noteikusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1122/2009 11. panta 2. punktu, nenosaka kritērijus, kas ir saistīti ar produkciju vai citiem specifiskiem nozaru datiem.
31. pants
Smagu apstākļu gadījumi
1. Ja lauksaimnieks nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļu dēļ nav varējis iesniegt pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktu vai 39. panta 1. punktu un iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, viņam piešķir maksājumtiesības saskaņā ar minētās regulas 30. panta 7. punkta c) apakšpunktu. Dalībvalstis nosaka gada vienības vērtības maksājumtiesībām, kas piešķiramas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 attiecīgi 25. vai 40. pantu un lēmumiem, kurus dalībvalsts pieņēmusi attiecībā uz minētajos pantos paredzētajām iespējām.
2. Dalībvalstis var nolemt, ka tad, ja maksājumtiesību piešķiršanai piemēro vienu vai vairākus ierobežojumus, kas paredzēti Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3.-7. punktā, un šīs piemērošanas rezultātā lauksaimniekam piešķirto maksājumtiesību skaits tiek ierobežots tiktāl, ka tas kļūst mazāks par noteiktu procentuālo daļu no viņa atbalsttiesīgajiem hektāriem, un ja lauksaimnieks iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, minēto lauksaimnieku uzskata par tādu, kam ir “īpašas grūtības” minētās regulas 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta nozīmē. Tādā gadījumā minētajam lauksaimniekam saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktu piešķir tādu maksājumtiesību skaitu, kas atbilst daļai no viņa atbalsttiesīgo hektāru kopskaita, kuri deklarēti pieteikumā par 2015. gadu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu.
Noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā punkta pirmajā daļā, aprēķina, maksājumtiesību kopskaitu, kas dalībvalstī piešķirts 2015. gadā pēc Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3.-7. punktā paredzēto ierobežojumu piemērošanas, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopskaitu, kas attiecīgajā dalībvalstī deklarēti 2015. gadā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu.
Šā punkta pirmajā daļā minētā daļa no lauksaimnieka atbalsttiesīgo hektāru kopskaita ir vienāda ar pusi no procentpunktos izteiktas starpības starp noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā punkta pirmajā un otrajā daļā, un lauksaimnieka maksājumtiesību daļu salīdzinājumā ar atbalsttiesīgajiem hektāriem, kuri deklarēti 2015. gadā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
Aprēķinot šā punkta pirmajā, otrajā un trešajā daļā minēto atbalsttiesīgo hektāru skaitu, dalībvalstis var nolemt neiekļaut tajos platības, kuras aizņem ilggadīgie stādījumi, ilggadīgie zālāji, kas atrodas skarbu klimatisko apstākļu apvidos, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā, vai platības, kas ir atzītas par ilggadīgajiem zālājiem saskaņā ar minētās regulas 4. panta 2. punkta otro daļu.
Dalībvalstis, kas izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 23. pantā paredzēto iespēju piemērot pamata maksājuma shēmu reģionālā līmenī, šā punkta otrajā daļā minētās aprēķina metodes pamatā var ņemt 2015. gadā attiecīgajā reģionā piešķirto/deklarēto hektāru kopskaitu.
Nosakot pirmajā daļā minēto robežvērtību, neņem vērā zemi, ko lauksaimnieks iegādājies vai paņēmis nomā pēc 2011. gada 19. oktobra.
4. apakšiedaļa
Dalībvalstis, kas piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu
32. pants
Īstenošana dalībvalstīs, kas piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu
Ja šajā apakšiedaļā nav paredzēts citādi, šīs iedaļas noteikumus piemēro dalībvalstīm, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu.
33. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punkta piemērošana
Nosakot, kuras maksājumtiesības zaudē spēku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punktu, priekšroka dodama maksājumtiesībām ar mazāko vērtību.
Ja maksājumtiesībām ir vienāda vērtība, īpašumā esošo maksājumtiesību skaitu un nomāto maksājumtiesību skaitu samazina vienādā proporcijā.
Dalībvalstis var nolemt piemērot pirmo un otro daļu reģiona līmenī.
34. pants
Maksājumtiesību vērtības noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantu dalībvalstīm, kuras piemēro minētās regulas 21. panta 3. punktu
Lai noteiktu maksājumtiesību vienības sākotnējo vērtību, dalībvalstis, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu, var koriģēt maksājumu summu 2014. gadam, kā norādīts minētās regulas 26. panta 5. punktā, pirms samazināšanas un nepiešķiršanas atņemot no tās summu, kas izriet no maksājumtiesībām, kuras zaudējušas spēku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punktu.
2. IEDAĻA
Vienotā platībmaksājuma shēma
35. pants
Atbalsttiesīgie hektāri dalībvalstīs, kuras piemēro vienotā platībmaksājuma shēmu
Attiecībā uz vienotā platībmaksājuma shēmu, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 4. iedaļā, tostarp attiecībā uz visām Regulā (ES) Nr. 1307/2013 iekļautajām atsaucēm uz atbalsttiesīgiem hektāriem, kuri deklarēti minētās shēmas piemērošanas vajadzībām, ņem vērā tikai tos atbalsttiesīgos hektārus, kas noteikti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
36. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punkta piemērošana
1. Lai diferencētu vienotos platībmaksājumus, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punktā, piemēro šādus noteikumus:
a)
atsauce uz īpašā atbalsta pasākumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā, neskar dalībvalstu iespēju ņemt vērā vai nu tikai vienu, vai arī vairākus pasākumus, ko īsteno saskaņā ar minētajiem īpašā atbalsta pasākumiem;
b)
saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem dalībvalstis var pieņemt lēmumu par atbalsta apjomu, kas jāņem vērā attiecībā uz vienu vai vairākām shēmām, kuras attiecīgā dalībvalsts piemēro saskaņā ar minētās regulas 36. panta 3. punkta otro daļu un vajadzības gadījumā minētā noteikuma trešo daļu. Tomēr, ja ņem vērā atbalstu, kas 2014. gadā piešķirts saskaņā ar attiecīgo shēmu, vienotā platībmaksājuma diferencēšanai izmantotā summa nedrīkst būt lielāka par attiecīgo summu, kas saskaņā ar šo shēmu 2014. gadā ir piešķirta atsevišķam lauksaimniekam;
c)
ņemot vērā atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 126., 127. un 129. pantu, šāda diferencēšana nedrīkst apdraudēt minēto shēmu atsaistīto raksturu.
Šāda diferencēšana ir pieejama lauksaimniekiem, kuri 2014. gadā saņēma atbalstu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punkta otrajā, trešajā vai ceturtajā daļā. Summu par hektāru nosaka katru gadu, summu, kas izmantota, lai diferencētu atsevišķam lauksaimniekam pieejamo vienoto platībmaksājumu, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko lauksaimnieks deklarējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu.
2. Ja atbalsta summa vienā vai vairākās atbalsta shēmās, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punkta otrajā daļā un attiecas uz 2014. gadu, ir mazāka nekā atbilstošā summa vai summas iepriekšējā gadā pirms gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, dalībvalsts ņem vērā atbalstu, kas saskaņā ar attiecīgajām atbalsta shēmām piešķirts iepriekšējā gadā pirms gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi.
Dalībvalstis var nolemt piemērot šā punkta pirmo daļu tikai tiem gadījumiem, kuros tiešie maksājumi par 2014. gadu ir mazāki nekā konkrēta procentuālā daļa no atbilstošām summām iepriekšējā gadā pirms tiem gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi. Šī procentuālā daļa nav mazāka par 85 %.
3. Dalībvalstis var nolemt, ka faktiskas vai paredzamas mantošanas gadījumā vienotā platībmaksājuma diferencēšana ir pieejama lauksaimniekam, kas ir mantojis saimniecību, ja šis lauksaimnieks ir tiesīgs uz atbalstu saskaņā ar vienotā platībmaksājuma shēmu.
37. pants
Kaņepju audzēšana saskaņā ar vienotā platībmaksājuma shēmu
Vienotajai platībmaksājuma shēmai mutatis mutandis piemēro 9. pantu.
3. NODAĻA
ZAĻĀ SAIMNIEKOŠANA
1. IEDAĻA
Līdzvērtība
38. pants
Prasības, kas jāpiemēro valsts un reģionālajām sertifikācijas shēmām
1. Dalībvalstis, kuras nolemj īstenot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punkta b) apakšpunktā minēto līdzvērtīgo praksi, norīko vienu vai vairākas valsts vai privātas sertificēšanas iestādes, kas apliecina, ka lauksaimnieks savā saimniecībā ievēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punktam atbilstošu praksi.
2. Valsts vai privātās sertifikācijas iestādes atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tām ir sertifikācijas uzdevumu izpildei nepieciešamās speciālās zināšanas, aprīkojums un infrastruktūra;
b)
tām ir pietiekams skaits kvalificēta un pieredzējuša personāla;
c)
tās ir objektīvas un nav iesaistītas interešu konfliktā attiecībā uz sertifikācijas uzdevumu veikšanu.
Privātās sertifikācijas iestādes tiek akreditētas saskaņā ar EN ISO/IEC 17021 (Prasības institūcijām, kas nodrošina pārvaldības sistēmu auditu un sertifikāciju) vai ar EN ISO/IEC 17065 (Atbilstības novērtēšana - Prasības struktūrām, kas veic produktu, procesu un pakalpojumu sertifikāciju) lauksaimniecības produktu ražošanas sektorā. Akreditāciju veic tikai dalībvalsts valsts akreditācijas struktūra saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 765/2008 (21).
3. Ja valsts vai privātā sertifikācijas iestāde neatbilst 2. punktā izklāstītajiem tās norīkošanas nosacījumiem, tās pilnvaras tiek atceltas.
39. pants
Regulas (ES) Nr. 1305/2013 28. panta 6. punktā minētās summas aprēķināšana
1. Lauksaimniekiem, kas nolēmuši ievērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I sadaļas 3. un 4. punktā un III sadaļas 7. punktā minēto praksi un jebkuru citu līdzvērtīgu praksi, kas pievienota minētajam pielikumam un kurai vajadzīgas īpašas aprēķina metodes, lai izvairītos no dubultā finansējuma, kā, piemēram, līdzvērtīga prakse saskaņā ar minētās regulas 43. panta 3. punkta a) apakšpunktu, dalībvalstis no atbalsta summas par hektāru, kas aprēķināta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1305/2013 28. panta 6. punktu, atvelk summu, kas atbilst vienai trešdaļai no vidējā zaļā maksājuma par hektāru attiecīgajā dalībvalstī vai reģionā, par katru zaļās saimniekošanas praksi, kurai minētā prakse ir līdzvērtīga.
Vidējo zaļo maksājumu par hektāru attiecīgajā dalībvalstī vai reģionā aprēķina, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 47. panta 1. punktā minēto 2015. līdz 2019. gadam noteikto valsts maksimālā apjoma procentuālo attiecību, kas noteikta minētās regulas II pielikumā, un atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kas 2015. gadā deklarēti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 33. vai 36. pantu. Dalībvalstis, kas nolemj jau 2015. gadā īstenot šā punkta pirmajā daļā minēto praksi, 2015. gadā deklarēto atbalsttiesīgo hektāru skaitu drīkst aplēst, pamatojoties uz deklarācijām par 2014. gadu, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009. 34. panta 2. punktu.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis, kas nolemj piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punkta trešo daļu, drīkst individuāli piemērot šā panta 1. punktā minēto atskaitīšanu, kas atbilst vienai trešdaļai no attiecīgā lauksaimnieka vidējā zaļā maksājuma par hektāru.
Lauksaimnieka vidējo zaļo maksājumu aprēķina, pamatojoties uz vidējo individuālo maksājumu, kas 2015. līdz 2019. gadam aprēķināts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punkta trešo un ceturto daļu, un uz atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko lauksaimnieks 2015. gadā deklarējis saskaņā ar minētās regulas 33. pantu.
2. IEDAĻA
Kultūru dažādošana
40. pants
Dažādu kultūru īpatsvara aprēķināšana kultūru dažādošanas vajadzībām
1. Lai aprēķinātu dažādu kultūru īpatsvaru, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. panta 1. punktā, laikposms, kas jāņem vērā aprēķinos, ir audzēšanas perioda būtiskākā daļa, ņemot vērā tradicionālo audzēšanas praksi valstī.
Dalībvalstis laikus informē lauksaimniekus par minēto laikposmu. Lai aprēķinātu dažādu kultūru īpatsvaru saimniecības kopējā aramzemes platībā, katru hektāru vienā pieprasījumu gadā ņem vērā tikai vienu reizi.
2. Dažādu kultūru īpatsvara aprēķināšanai kultūras aizņemtā platība var ietvert ainavas elementus, kas ir daļa no atbalsttiesīgās platības saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 9. pantu.
3. Jauktu kultūru audzēšanas platībā, kurā vienlaikus tiek audzētas divas vai vairākas kultūras atsevišķās rindās, katru kultūru uzskaita par atsevišķu kultūru, ja tā aizņem vismaz 25 % no šīs platības. Platību, kurā audzē atsevišķas kultūras, aprēķina, jaukto kultūru aizņemto platību dalot ar to kultūru skaitu, kas aizņem vismaz 25 % no šīs platības, neatkarīgi no kultūras faktiskā īpatsvara šajā platībā.
Attiecībā uz jauktu kultūru audzēšanas platībām, kurās tiek audzēta galvenā kultūra ar otras kultūras pasēju, uzskata, ka platību aizņem tikai galvenā kultūra.
Platības, kurās ir iesēts sēklu maisījums, neatkarīgi no maisījumā iekļautajām kultūrām uzskata par platībām, kas aizņemtas ar vienu kultūru. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. panta 4. punkta d) apakšpunktu, šādu vienu kultūru sauc par “jauktu kultūru”. Ja var konstatēt, ka dažādos sēklu maisījumos ietilpstošās sugas atšķiras viena no otras, dalībvalstis var atzīt šos dažādos sēklu maisījumus par skaidri noteiktām atsevišķām kultūrām ar nosacījumu, ka šie dažādie sēklu maisījumi netiek lietoti kultūrai, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. panta 4. punkta d) apakšpunktā.
3. IEDAĻA
Ilggadīgie zālāji
41. pants
Pamatprincipi, kā nosakāmas citas vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platības, kas atrodas ārpus Natura 2000 tīkla teritorijas
Vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platības ārpus teritorijām, uz kurām attiecas Direktīva 92/43/EEK vai Direktīva 2009/147/EK, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta otrajā daļā, tiek noteiktas, pamatojoties uz vienu vai vairākiem šādiem kritērijiem:
a)
tās klāj organiskas augsnes ar augstu organiskā oglekļa saturu (piemēram, kūdrāji vai mitrāji);
b)
tajās atrodas biotopi, kas iekļauti Direktīvas 92/43/EEK I pielikumā vai kas ir aizsargāti saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
c)
tajās atrodamas augu sugas, kas iekļautas Direktīvas 92/43/EEK II pielikumā vai ir aizsargātas saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
d)
tās ir ļoti nozīmīgas savvaļas putnu sugām, kas iekļautas Direktīvas 2009/147/EK I pielikumā;
e)
tās ir ļoti nozīmīgas savvaļas dzīvnieku sugām, kas ir aizsargātas saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
f)
tās ir ilggadīgo zālāju platības ar augstu dabas vērtību, kas noteikta saskaņā ar objektīviem kritērijiem, kuri jānosaka attiecīgajai dalībvalstij;
g)
tās klāj augsnes ar lielu erozijas risku;
h)
tās atrodas jutīgā teritorijā, kas noteikta upju baseinu apsaimniekošanas plānos atbilstīgi Direktīvai 2000/60/EK.
Dalībvalstis katru gadu var nolemt pievienot no jauna noteiktas platības, un laikus informē attiecīgos lauksaimniekus par minēto lēmumu.
42. pants
Platību atkārtota pārveidošana gadījumā, kad netiek ievērots pienākums par vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platībām
Neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/35/EK (22), ja lauksaimnieks ir pārveidojis vai aparis ilggadīgo zālāju, uz kuru attiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta trešajā daļā minētais pienākums, attiecīgā dalībvalsts uzliek pienākumu platību atkal pārveidot par ilggadīgo zālāju, un tā var katrā gadījumā atsevišķi dot precīzus norādījumus, kas jāievēro attiecīgajam lauksaimniekam, par to, kā labot videi nodarīto kaitējumu, lai atjaunotu vides aspektā jutīgas platības stāvokli.
Tiklīdz ir konstatēta neatbilstība, lauksaimnieku informē par atkārtotas pārveidošanas pienākumu un par datumu, līdz kuram minētais pienākums ir jāizpilda. Minētais datums nedrīkst būt vēlāk par dienu, kurā jāiesniedz vienotais pieteikums attiecībā uz nākamo gadu, vai - Zviedrijas un Somijas gadījumā - nākamā gada 30. jūniju.
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta, atkārtoti pārveidotu zemi uzskata par ilggadīgo zālāju no šādas pārveidošanas pirmās dienas, un uz to attiecas pienākums, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta trešajā daļā.
43. pants
Ilggadīgo zālāju īpatsvara aprēķināšana
1. Platības, ko deklarējuši lauksaimnieki, kuri piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā, kas minēta Padomes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V sadaļā, kā arī saimniecības vienības, kuras izmanto bioloģiskai ražošanai saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 834/2007 (23) 11. pantu, neņem vērā, aprēķinot ilggadīgo zālāju īpatsvaru kopējā lauksaimniecības zemes platībā un atsauces īpatsvaru, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punktā.
2. Platības, kuras lauksaimnieki 2012. gadā ir deklarējuši kā pastāvīgo ganību zemi un kuras ir pārveidotas par citām vajadzībām izmantojamu zemi, var izslēgt no ilggadīgo zālāju platību aprēķiniem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta otrās daļas a) apakšpunktu līdz tam pastāvīgo ganību vai ilggadīgo zālāju hektāru skaitam, ko lauksaimnieki noteikuši pēc 2012. gada un deklarējuši 2015. gadā valsts, reģionālā, apakšreģionālā vai saimniecības līmenī, ja ir izpildīti spēkā esošie noteikumi par pastāvīgo ganību uzturēšanu, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punktā un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 93. panta 3. punktā.
Aprēķinot to ilggadīgo ganību vai ilggadīgo zālāju hektāru skaitu, kas noteikti pēc 2012. gada, kā minēts pirmajā daļā, ņem vērā tikai tos ilggadīgo ganību vai ilggadīgo zālāju hektārus, kas atrodas lauksaimniecības platībā, kura 2012., 2013. vai 2014. gadā deklarēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 34. panta 2. punktu.
3. Dalībvalstis pielāgo savu atsauces proporciju, ja tās novērtē, ka proporcijas izmaiņas būtiski ietekmē jo īpaši izmaiņas bioloģiskās audzēšanas platībā vai izmaiņas mazo lauksaimnieku atbalsta shēmas dalībnieku skaitā. Šādās situācijās dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par veiktajiem pielāgojumiem un šīs pielāgošanas pamatojumu.
44. pants
Ilggadīgo zālāju īpatsvara saglabāšana
1. Dalībvalstis var uzlikt individuālu pienākumu lauksaimniekiem nepārveidot ilggadīgo zālāju platības bez iepriekšējas individuālas atļaujas saņemšanas. Lauksaimniekus par šo pienākumu informē nekavējoties un katrā ziņā līdz tā gada 15. novembrim, kurā attiecīgā dalībvalsts uzliek šo pienākumu. Minēto pienākumu piemēro lauksaimniekiem, uz kuriem attiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā paredzētie pienākumi attiecībā uz ilggadīgo zālāju platībām, uz kurām neattiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkts.
Atļaujas izdošana var būt atkarīga no objektīvu un nediskriminējošu kritēriju, tostarp vides kritēriju piemērošanas. Ja uz pirmajā daļā minēto atļauju attiecas nosacījums, ka citā platībā, kas aizņem atbilstošu skaitu hektāru, ir jāierīko ilggadīgie zālāji, minēto platību no pirmās pārveidošanas dienas uzskata par ilggadīgo zālāju, atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta. Šādas platības izmanto stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai vismaz piecus gadus pēc kārtas, sākot no pārveidošanas dienas, vai - gadījumos, kad lauksaimnieki par ilggadīgo zālāju platībām pārveido platības, kas jau tika izmantotas stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai, - atlikušo gadu skaitu, kas vajadzīgs, lai sasniegtu piecus secīgus gadus, ja tā nolemj dalībvalsts.
2. Ja tiek konstatēts, ka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta pirmajā daļā minētais īpatsvars ir samazinājies vairāk nekā par 5 % salīdzinājumā ar minētajā pantā norādīto atsauces īpatsvaru, attiecīgā dalībvalsts uzliek pienākumu platības atkal pārveidot par ilggadīgajiem zālājiem un izstrādā noteikumus, lai nepieļautu ilggadīgo zālāju platību atkārtotu pārveidošanu.
Dalībvalstis nosaka lauksaimnieku kategorijas, uz kurām attiecas atkārtotas pārveidošanas pienākums, izraugoties no lauksaimniekiem:
a)
uz kuriem attiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā paredzētie pienākumi saistībā ar ilggadīgo zālāju platībām, uz kurām neattiecas minētās regulas 45. panta 1. punkts; un
b)
kuru rīcībā saskaņā ar pieteikumiem, kas iesniegti atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. pantam vai Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. pantam iepriekšējo divu kalendāra gadu laikā vai - attiecībā uz 2015. gadu - iepriekšējo trīs kalendāra gadu laikā, ir lauksaimniecības platības, kas no ilggadīgo zālāju platībām vai pastāvīgo ganību zemes ir pārveidotas par citām vajadzībām izmantojamu zemi.
Ja laikposmi, kas minēti otrās daļas b) apakšpunktā, ietver kalendāros gadus pirms 2015. gada, atkārtotas pārveidošanas pienākums attiecas arī uz platībām, kuras par citām vajadzībām izmantojamu zemi bija pārveidotas no pastāvīgo ganību zemes, uz kuru attiecās Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punktā vai Regulas (ES) Nr. 1306/2013 93. panta 3. punktā minētais pienākums.
Nosakot, kuriem lauksaimniekiem platības atkal jāpārveido par ilggadīgajiem zālājiem, dalībvalstis šo pienākumu vispirms uzliek lauksaimniekiem, kuru rīcībā ir platība, kas no ilggadīgo zālāju platības vai pastāvīgo ganību zemes ir pārveidota par citām vajadzībām izmantojamu zemi, attiecīgā gadījumā pārkāpjot prasību par atļaujas saņemšanu, kas minēta šā panta 1. punktā vai Regulas (EK) Nr. 1122/2009 4. panta 1. punktā. Šādi lauksaimnieki visu pārveidoto platību atkal pārveido par ilggadīgo zālāju.
3. Ja 2. punkta ceturtās daļas piemērošanas rezultātā Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta pirmajā daļā minētais īpatsvars nepalielinās virs 5 % robežvērtības, dalībvalstis nosaka, ka arī tiem lauksaimniekiem, kuru rīcībā ir platība, kas šā panta 2. punkta otrās daļas b) apakšpunktā minētajos laikposmos no ilggadīgo zālāju platības vai pastāvīgo ganību zemes ir pārveidota par citām vajadzībām izmantojamu zemi, noteikta procentuālā daļa no minētās platības ir atkal jāpārveido par ilggadīgajiem zālājiem vai citā, minētajai procentuālajai daļai atbilstošā platībā ir jāizveido ilggadīgo zālāju platība. Minēto procentuālo daļu aprēķina, pamatojoties uz platību, ko lauksaimnieks pārveidojis šā panta 2. punkta otrās daļas b) apakšpunktā minētajos laikposmos, un platību, kas vajadzīga, lai Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punktā minēto īpatsvaru palielinātu virs 5 % robežvērtības.
Lai aprēķinātu pirmajā daļā minēto procentuālo attiecību, no lauksaimnieka pārveidotās platības dalībvalstis var izslēgt tās platības, kas par ilggadīgajiem zālājiem kļuvušas pēc 2015. gada 31. decembra, ar nosacījumu, ka tās katru gadu veic ģeotelpiskā atbalsta pieteikumā deklarēto ilggadīgo zālāju administratīvas kontrolpārbaudes, izmantojot telpisko pārklāšanos ar platību, kas deklarēta kā ilggadīgie zālāji un 2015. gadā reģistrēta lauksaimniecībā izmantojamo zemes gabalu identifikācijas sistēmā, un ka šīs ilggadīgo zālāju platības nav izveidotas ilggadīgo zālāju atkārtotas pārveidošanas vai ilggadīgo zālāju platības izveidošanas pienākuma rezultātā saskaņā ar 2. punktu vai šo punktu. Tomēr, ja šādas izslēgšanas rezultātā īpatsvars, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta pirmajā daļā, nepalielinās virs 5 % robežvērtības, dalībvalstis minētās platības neizslēdz.
Aprēķinot pirmajā daļā minēto procentuālo daļu, lauksaimnieka pārveidotajā platībā neietver ilggadīgos zālājus vai pastāvīgo ganību platību, ko lauksaimnieki izveidojuši, pildot Padomes Regulā (EK) Nr. 1698/2005 (24) un Regulā (ES) Nr. 1305/2013 paredzētās saistības.
Lauksaimniekus nekavējoties un katrā ziņā līdz tā gada 31. decembrim, kurā konstatēts samazinājums, kas pārsniedz 5 % robežvērtību, informē par individuālo atkārtotas pārveidošanas pienākumu un par noteikumiem, lai nepieļautu ilggadīgo zālāju platību atkārtotu pārveidošanu. Atkārtotas pārveidošanas pienākums tiek izpildīts līdz dienai, kurā jāiesniedz vienotais pieteikums attiecībā uz nākamo gadu, vai - Zviedrijas un Somijas gadījumā - līdz nākamā gada 30. jūnijam.
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta, šādas platības, kas atkal pārveidotas par ilggadīgajiem zālājiem vai izveidotas no jauna, uzskata par ilggadīgajiem zālājiem no pirmās dienas pēc to atkārtotas pārveidošanas vai izveidošanas. Minētās platības izmanto stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai vismaz piecus gadus pēc kārtas, sākot no pārveidošanas dienas, vai - gadījumos, kad lauksaimnieki par ilggadīgo zālāju platībām pārveido platības, kas jau tika izmantotas stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai, - atlikušo gadu skaitu, kas vajadzīgs, lai sasniegtu piecus secīgus gadus, ja tā nolemj dalībvalsts.
4. IEDAĻA
Ekoloģiski nozīmīga platība
45. pants
Papildu kritēriji ekoloģiski nozīmīgas platības veidiem
1. Lai Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmajā daļā minētajiem platību veidiem piešķirtu ekoloģiski nozīmīgas platības statusu, piemēro šā panta 2. līdz 11. punktu.
2. Uz papuvē esošas zemes lauksaimnieciskā ražošana nenotiek. Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta, ekoloģiski nozīmīgas platības mērķim vairāk nekā piecus gadus papuvē esoša zeme saglabā aramzemes statusu.
3. Terases ir terases, kas aizsargātas saskaņā ar LLVS 7, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, kā arī citas terases. Dalībvalstis var nolemt, ka par ekoloģiski nozīmīgu platību uzskatāmas tikai terases, kas aizsargātas saskaņā ar LLVS 7. Dalībvalstis, kas nolēmušas par ekoloģiski nozīmīgu platību uzskatīt arī citas terases, nosaka kritērijus šīm pārējām terasēm, tostarp minimālo augstumu, balstoties uz valsts vai reģionālajām īpatnībām.
4. Ainavas elementi ir lauksaimnieka rīcībā, un tie ir elementi, kas aizsargāti saskaņā ar LLVS 7, SMR 2 vai SMR 3, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, kā arī šādi elementi:
a)
dzīvžogi vai ar kokiem apaugušas joslas, kas nav platākas par 10 metriem;
b)
atsevišķi augoši koki ar lapotnes diametru vismaz četri metri;
c)
rindā augoši koki, kuru lapotnes diametrs ir vismaz četri metri; attālums starp lapotnēm nav lielāks par pieciem metriem;
d)
grupā augoši koki, kuru lapotnes pārsedzas, un koku puduri - abos gadījumos vismaz 0,3 ha platībā;
e)
no 1 līdz 20 metru platas laukmales, uz kurām netiek veikta lauksaimnieciska darbība;
f)
dīķi, ne lielāki par 0,1 ha. Tilpnes no betona vai plastmasas neuzskata par ekoloģiski nozīmīgām platībām;
g)
grāvji, ne platāki par sešiem metriem, kopā ar atklātām ūdenstecēm apūdeņošanas vai drenēšanas vajadzībām. Kanālus, ko ierobežo betona sienas, neuzskata par ekoloģiski nozīmīgām platībām;
h)
tradicionālie akmeņu iežogojumi.
Pienācīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis var nolemt ainavas elementu sarakstā iekļaut tikai tos ainavas elementus, uz kuriem attiecas LLVS 7, SMR 2 vai SMR 3, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, un/vai tikai vienu vai vairākas no pirmās daļas a) līdz h) apakšpunktā nosauktajiem elementiem.
Pirmās daļas b) un c) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var iekļaut kokus, kurus tās uzskata par vērtīgiem ainavas elementiem un kuru lapotnes diametrs ir mazāks par 4 metriem.
Pirmās daļas e) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var noteikt mazāko maksimālo platumu.
Pirmās daļas f) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var noteikt dīķu minimālo lielumu un nolemt, ka krasta veģetācijas josla, kas nav platāka par 10 metriem, ir ietverta dīķa izmēros. Tās var izstrādāt kritērijus, lai nodrošinātu, ka dīķiem ir dabiska vērtība, ņemot vērā to lomu dzīvotņu un sugu saglabāšanā.
Pirmās daļas h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām, pamatojoties uz valsts vai reģionālajām īpatnībām, dalībvalstis nosaka obligātos kritērijus, tostarp augstuma un platuma limitus.
5. Buferjoslās ietver LLVS 1 + SMR 1 vai SMR 10 prasītās buferjoslas gar ūdensteču malām, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, kā arī cita veida buferjoslas. Šo cita veida buferjoslu minimālo platumu nosaka dalībvalstis, bet tas nedrīkst būt mazāks par 1 metru. Tām jāatrodas uz aramzemes lauka vai blakus tam tādā veidā, ka to garās malas ir paralēlas ūdensteces vai ūdens objekta malai. Buferjoslās gar ūdenstecēm var ietvert krasta veģetācijas joslas, kas nav platākas par 10 metriem. Buferjoslas neizmanto lauksaimnieciskajā ražošanā. Atkāpjoties no lauksaimnieciskās ražošanas prasības, dalībvalstis var atļaut noganīšanu un pļaušanu ar nosacījumu, ka buferjosla ir atšķirama no blakus esošās lauksaimniecības zemes.
6. Agromežsaimniecības hektāri ir aramzeme, kas ir atbalsttiesīga saskaņā ar pamata maksājuma shēmu vai vienotā platībmaksājuma shēmu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļā, un kas atbilst nosacījumiem, saskaņā ar kuriem tai var piešķirt atbalstu vai atbalsts ir piešķirts atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1698/2005 44. pantam vai Regulas (ES) Nr. 1305/2013 23. pantam.
7. Attiecībā uz atbalsttiesīgo hektāru joslām gar mežmalām dalībvalstis var nolemt, vai nu atļaut tajās lauksaimniecisko ražošanu vai noteikt prasību, ka lauksaimnieciskā ražošana netiek veikta, vai sniegt lauksaimniekiem abas iespējas. Ja dalībvalstis nolemj noteikt prasību par to, ka lauksaimnieciskā ražošana netiek veikta, atkāpjoties no lauksaimnieciskās ražošanas prasības, tās var atļaut noganīšanu un pļaušanu ar nosacījumu, ka buferjosla ir atšķirama no blakus esošās lauksaimniecības zemes. Šo joslu minimālo platumu nosaka dalībvalstis, bet tas nedrīkst būt mazāks par 1 metru. Maksimālais platums ir 10 metri.
8. Attiecībā uz platībām ar īscirtmeta atvasājiem, uz kurām neizmanto minerālmēslus un/vai augu aizsardzības līdzekļus, dalībvalstis izstrādā sarakstus ar tām sugām, kuras var izmantot šim mērķim, izvēloties no saraksta, kas izveidots saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu, sugas, kas ir vispiemērotākās no ekoloģiskā viedokļa, neiekļaujot nepārprotami alohtonas sugas. Dalībvalstis arī izstrādā prasības attiecībā uz to minerālmēslu un augu aizsardzības līdzekļu izmantošanu, kuri ir atļauti, ņemot vērā ekoloģiski nozīmīgo platību mērķi aizsargāt un uzlabot bioloģisko daudzveidību.
9. Platībās, ko veido starpkultūras vai zaļais segums, iekļauj platības, kas izveidotas saskaņā ar SMR 1, kā minēts Regulā (ES) Nr. 1306/2013, kā arī citas platības, ko veido starpkultūras vai zaļais segums, ar nosacījumu, ka tās tika izveidotas, galvenajā kultūrā izsējot kultūraugu sugu maisījumu vai pasējot zāli. Dalībvalstis izveido izmantojamo kultūraugu sugu maisījumu sarakstu un nosaka starpkultūru vai zaļā seguma sēšanas periodu, un var izstrādāt papildu nosacījumus, jo īpaši attiecībā uz audzēšanas metodēm. Dalībvalstu noteiktais periods nav vēlāks par 1. oktobri.
Platībās, ko veido starpkultūras vai zaļais segums, neiekļauj ziemas kultūru platības, kuras apsēj rudenī, parasti ražas novākšanai vai noganīšanai. Tajās neietver arī līdzvērtīgas prakses platības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I.3. un I.4. punktā un īstenotas, izmantojot saistības atbilstīgi minētās regulas 43. panta 3. punkta a) apakšpunktam.
10. Platībās, ko aizņem slāpekli piesaistošas kultūras, lauksaimnieki audzē slāpekli piesaistošās kultūras, kas ietvertas dalībvalsts izveidotā sarakstā. Šajā sarakstā ir ietvertas slāpekli piesaistošās kultūras, kuras dalībvalsts uzskata par tādām, kas uzlabo bioloģisko daudzveidību. Šie kultūraugi atbilst audzēšanas sezonai. Dalībvalstis izstrādā noteikumus par to, kur drīkst audzēt slāpekli piesaistošas kultūras, kuras var kvalificēt par ekoloģiski nozīmīgām platībām. Slāpekli piesaistošas kultūras var radīt paaugstinātu slāpekļa izskalošanās risku rudenī, tāpēc šajos noteikumos ņem vērā vajadzību sasniegt Direktīvas 91/676/EEK un Direktīvas 2000/60/EK mērķus. Dalībvalstis var izstrādāt papildu nosacījumus, jo īpaši attiecībā uz audzēšanas metodēm.
Platībās, ko aizņem slāpekli piesaistošas kultūras, neietver līdzvērtīgas prakses platības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I.3. un I.4. punktā un īstenotas, izmantojot saistības atbilstīgi minētās regulas 43. panta 3. punkta a) apakšpunktam.
11. Lai izpildītu ekoloģiski nozīmīgas platības prasību, vienu un to pašu platību vai ainavas elementu lauksaimnieks var deklarēt tikai vienu reizi vienā pieprasījuma gadā.
46. pants
Noteikumi ekoloģiski nozīmīgu platību reģionālai īstenošanai
1. Dalībvalstis, kas izvēlas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 5. punktā paredzēto reģionālo īstenošanu, definē reģionus minētā panta piemērošanai. Definējamos reģionus veido atsevišķi un viendabīgi ģeogrāfiskie apgabali ar līdzīgiem lauksaimniecības un vides apstākļiem. Šim nolūkam viendabīgums attiecas uz augsnes veidu, augstumu virs jūras līmeņa, kā arī uz dabas platībām un daļējām dabas platībām.
2. Definētajos reģionos dalībvalstis nosaka platības, kurās ekoloģiski nozīmīgas platības prasība jāīsteno tādā apmērā, kas ir līdz pusei no šai prasībai paredzētajiem procentpunktiem.
3. Šajās noteiktajās platībās dalībvalstis paredz īpašus pienākumus lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās. Šie pienākumi nodrošina to, ka blakus esošajām ekoloģiski nozīmīgajām platībām ir nošķirtas struktūras. Pienākumos, kas noteikti lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, ietverta prasība, ka saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta otro daļu katram no šiem lauksaimniekiem konkrētajā reģionā uz viņu saimniecības zemes ir jābūt vismaz 50 % no platības, uz kuru attiecas minētās regulas 46. panta 1. punktā paredzētais pienākums.
4. Pienākumi, kas noteikti lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, nodrošina, ka nošķirtās ekoloģiski nozīmīgās platības, kas minētas 3. punktā, sastāv no vienas vai vairākām platībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmās daļas a), c), d) un h) apakšpunktā.
5. Nosakot platības un pienākumus, kā minēts attiecīgi 2. un 3. punktā, dalībvalstis attiecīgā gadījumā ņem vērā valsts vai reģiona bioloģiskās daudzveidības un/vai klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās esošās stratēģijas, upju baseinu apsaimniekošanas plānus vai vajadzības, kas noteiktas, lai nodrošinātu Direktīvas 92/43/EEK 10. pantā minētā Natura 2000 tīkla ekoloģisko saskaņotību vai veicinātu zaļās infrastruktūras stratēģijas īstenošanu.
6. Pirms noteikt lauksaimnieku pienākumus, dalībvalstis konsultējas ar attiecīgajiem lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām un citām atbilstošām ieinteresētām personām. Pēc šādām konsultācijām dalībvalstis izstrādā galīgu detalizētu reģionālās īstenošanas plānu un informē ieinteresētās personas, kuras piedalījās konsultācijā, un attiecīgos lauksaimniekus vai lauksaimnieku grupas par šo plānu, tostarp par noteiktajām platībām un iesaistīto lauksaimnieku vai lauksaimnieku grupu pienākumiem, un jo īpaši norāda precīzu procentuālo daļu, kas katram atsevišķam lauksaimniekam jāīsteno savā saimniecībā. Lai lauksaimnieki varētu sagatavot pieteikumus, dalībvalstis savlaicīgi nosūta viņiem šo informāciju vismaz līdz tā gada 30. jūnijam, kas ir pirms gada, kurā tiks piemērota reģionālā īstenošana, vai šīs regulas piemērošanas pirmajā gadā.
Neskarot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punktā minētos lauksaimniekiem paredzētos maksājumus, dalībvalstis nodrošina, ka tiek noteikta kārtība attiecībā uz finansiālām kompensācijām starp lauksaimniekiem un administratīvo sodu piemērošanu gadījumos, kad nav ievēroti nošķirtu ekoloģiski nozīmīgu platību noteikumi.
47. pants
Noteikumi par kolektīvo apsaimniekošanu un kritēriji, kas jāievēro saimniecībām, kas uzskatāmas par tiešā tuvumā esošām
1. Dalībvalstis, kuras nolemj atļaut Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 6. punktā paredzēto kolektīvo apsaimniekošanu, nosaka kritērijus saimniecībām, kuras uzskatāmas par tiešā tuvumā esošām, pēc izvēles izmantojot vienu no šādām pieejām:
a)
lauksaimnieki, kuriem 80 % no saimniecības platības atrodas vienas pašvaldības teritorijā;
b)
lauksaimnieki, kuriem 80 % no saimniecības platības atrodas noteiktā rādiusā (ne vairāk kā 15 km), kas jānosaka dalībvalstīm.
2. Dalībvalstis, kas nolēmušas noteikt platības, kurās ir iespējama kolektīvā apsaimniekošana, un uzlikt pienākumus lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, ņem vērā valsts vai reģiona bioloģiskās daudzveidības un/vai klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās esošās stratēģijas, upju baseinu apsaimniekošanas plānus vai vajadzības, kas noteiktas Direktīvas 92/43/EEK 10. pantā minētā Natura 2000 tīkla ekoloģiskās saskaņotības nodrošināšanai un zaļās infrastruktūras uzlabošanai.
3. Pienākumos, kas noteikti 2. punktā minētajiem lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, ir iekļauts nosacījums, ka nošķirtās ekoloģiski nozīmīgās platības sastāv no vienas vai vairākām platībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta otrās daļas a), c), d) un h) apakšpunktā.
4. Lauksaimnieki, kas piedalās kolektīvajā apsaimniekošanā, noslēdz rakstisku vienošanos, kurā ietvertas sīkākas ziņas par finanšu kompensācijas izmaksas iekšējo kārtību attiecībā uz administratīvo sodu piemērošanu gadījumā, ja nav ievēroti kopīgu ekoloģiski nozīmīgu platību noteikumi.
48. pants
Meža un lauksaimniecības zemes platību proporcijas noteikšana
1. Dalībvalstis, kuras nolemj īstenot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktu, pamatojoties uz Eurostat sniegtajiem datiem, nosaka mežu procentuālo daļu zemes kopējā platībā, kā noteikts minētā panta pirmajā daļā. Uz datiem par mežiem attiecina ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas piemēroto definīciju, un tajos neietilpst cita kokaugiem klāta platība. Zemes kopējā platībā nav ietverta platība, ko sedz iekšzemes ūdeņi, tostarp upes un ezeri.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minētais meža īpatsvars attiecībā pret lauksaimniecības zemi tiek aprēķināts, izmantojot Eurostat sniegtos datus. Citus datu avotus var izmantot tad, ja Eurostat dati par mežu platībām un lauksaimniecības zemes platībām nav pieejami vajadzīgajā mērogā, lai izvērtētu meža īpatsvaru apgabala līmenī, kas ir vienāds ar LAU2 līmeni, vai tādas skaidri norobežotas vienības līmenī, kura aptver vienu nepārprotami vienlaidu ģeogrāfisku apgabalu ar līdzīgiem lauksaimniecības apstākļiem.
Dalībvalstis pierāda, ka ir izmantoti aktuāli atjaunināti un saskaņoti dati par mežu platībām un lauksaimniecības zemes platībām, kuri, ciktāl iespējams, atspoguļo faktisko situāciju.
3. Dati un aprēķini, kas minēti 1. un 2. punktā, ir spēkā trīs gadus. Pēc minētā laikposma beigām dalībvalstis, kas nolēmušas turpināt piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā paredzēto izņēmumu un pagarināt šo periodu vēl uz trim gadiem, pārrēķina platību proporcijas saskaņā ar šā panta 1. un 2. punktu, izmantojot jaunākos pieejamos datus.
Ja ir notikušas administratīvo robežu izmaiņas, kas ietekmē 2. punktā minētās platību proporcijas, dati un aprēķini tiek atkārtoti izvērtēti un Komisijai tiek ziņots par jebkādām izmaiņām šā izņēmuma piemērošanā.
4. NODAĻA
MAKSĀJUMS GADOS JAUNAJIEM LAUKSAIMNIEKIEM
49. pants
Juridisku personu piekļuve maksājumam gados jaunajiem lauksaimniekiem
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 1. punktā minēto gada maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem piešķir juridiskai personai neatkarīgi no juridiskās formas, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
a)
juridiskajai personai ir tiesības saņemt maksājumu saskaņā ar pamata maksājuma vai vienotā platībmaksājuma shēmu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļā, un tā ir aktivizējusi maksājumtiesības vai deklarējusi atbalsttiesīgos hektārus, kā noteikts minētās regulas 50. panta 4. punktā;
b)
gados jaunais lauksaimnieks Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 2. punkta nozīmē reāli un ilgstoši kontrolē juridiskās personas lēmumus par saimniecības pārvaldīšanu, ieņēmumiem un finansiālo risku pirmajā gadā pēc juridiskās personas maksājuma pieprasījuma saistībā ar gados jauno lauksaimnieku shēmu. Ja juridiskās personas kapitālā vai vadībā piedalās vairākas fiziskās personas, tostarp personas, kas nav gados jaunie lauksaimnieki, gados jaunais lauksaimnieks spēj veikt šādu reālu un ilgstošu kontroli vai nu vienpersonīgi, vai kopā ar citiem lauksaimniekiem;
c)
vismaz viens no gados jaunajiem lauksaimniekiem, kas ir izpildījis b) apakšpunkta nosacījumu, atbilst saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 3. punktu dalībvalstu noteiktajiem attiecināmības kritērijiem, ja tādi ir, ja vien dalībvalstis nenolemj šos kritērijus piemērot visiem šādiem gados jaunajiem lauksaimniekiem.
Ja juridisko personu kontrolē cita juridiskā persona vienpersonīgi vai kopīgi ar šo juridisko personu, pirmās daļas b) apakšpunktā minētos nosacījumus piemēro ikvienai fiziskajai personai, kas kontrolē šo otro juridisko personu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 1. punktā minētais maksājums vairs netiek piešķirts, ja visi gados jaunie lauksaimnieki, kas atbilst 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā un, attiecīgā gadījumā, 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteiktajiem kritērijiem, vairs nekontrolē juridisko personu.
3. Šajā pantā:
a)
ikvienu atsauci Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 4. līdz 10. punktā uz “lauksaimnieku” uzskata par atsauci uz juridisko personu, kas minēta šajā pantā;
b)
ikvienu atsauci uz pirmā pieteikuma iesniegšanu pamata maksājuma shēmā vai vienotā platībmaksājuma shēmā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 2. punkta a) apakšpunktā, uzskata par atsauci uz juridiskās personas pirmo pieteikumu maksājumam gados jauno lauksaimnieku shēmā;
c)
neskarot šā panta 4. punktu, Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 5. punkta otrā teikuma atsauci uz “darbības uzsākšanu” uzskata par atsauci uz tādu gados jauno lauksaimnieku darbības uzsākšanu, kuri kontrolē juridisko personu saskaņā ar šā panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu.
4. Ja vairāki gados jaunie lauksaimnieki, kā minēts 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, ir ieguvuši kontroli pār juridisko personu dažādos laikos, par “darbības uzsākšanas” laiku uzskata visagrāko kontroles iegūšanas laiku, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 5. punkta otrajā teikumā.
50. pants
Fizisku personu grupas piekļuve maksājumam gados jaunajiem lauksaimniekiem
49. pantu piemēro mutatis mutandis attiecībā uz fizisko personu grupu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, kurai grupas līmenī ir izpildītas šīs regulas 49. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktās prasības.
5. NODAĻA
SAISTĪTAIS ATBALSTS
1. IEDAĻA
Brīvprātīgs saistītais atbalsts
51. pants
Definīcijas
Šajā iedaļā “saistītā atbalsta pasākumi” ir pasākumi, ar kuriem īsteno Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 1. punktā minēto brīvprātīgo saistīto atbalstu.
52. pants
Vispārējie principi
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punktā minētos reģionus dalībvalstis nosaka saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem, piemēram, atbilstīgi agronomiskajam un sociālekonomiskajam raksturojumam un reģionālajam lauksaimniecības potenciālam vai institucionālajai vai administratīvajai struktūrai. Šādi reģioni var atšķirties no reģioniem, kas izveidoti saskaņā ar citām atbalsta shēmām, kas paredzētas Regulā (ES) Nr. 1307/2013.
2. Nosakot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punktā minētos konkrētos saimniekošanas veidus vai konkrētos lauksaimniecības sektorus, dalībvalstis jo īpaši ņem vērā attiecīgā reģiona vai sektora būtiskās ražošanas struktūras un apstākļus.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām konkrētus saimniekošanas veidus vai konkrētus lauksaimniecības sektorus uzskata par nonākušiem “grūtībās”, ja pastāv ražošanas pārtraukšanas vai ražošanas lejupslīdes risks, tostarp veiktās darbības vājās rentabilitātes dēļ, kas negatīvi ietekmē attiecīgā reģiona vai sektora ekonomisko, sociālo vai vides faktoru līdzsvaru.
53. pants
Atbalsta piešķiršanas nosacījumi
1. Attiecināmības kritērijus saistītā atbalsta pasākumiem dalībvalstis nosaka saskaņā ar Regulā (ES) Nr. 1307/2013 paredzētajiem pamatprincipiem un šajā regulā izklāstītajiem nosacījumiem.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 6. punktā minētās platības un ražu, un dzīvnieku skaitu dalībvalstis nosaka reģiona vai sektora līmenī. Tās ņem vērā maksimālo ražu, apstrādāto platību vai dzīvnieku skaitu, kas attiecīgajā reģionā vai sektorā ir bijuši vismaz vienu gadu piecu gadu laikposmā pirms tā gada, kurā pieņemts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 53. panta 1. punktā minētais lēmums.
Gada maksājumu izsaka kā atbalsta apjomu uz vienību. To aprēķina, nosakot attiecību starp pasākumam noteikto finansējuma apjomu, kā paziņots saskaņā ar šīs regulas I pielikuma 3. punkta i) apakšpunktu, un platību vai dzīvnieku skaitu, kas attiecīgajā gadā dod tiesības saņemt atbalstu, vai noteikto platību vai noteikto dzīvnieku skaitu, kā minēts šā punkta pirmajā daļā.
3. Ja saistītā atbalsta pasākums attiecas uz eļļas augu sēklām, kas minētas pielikumā Eiropas Ekonomikas kopienas un Amerikas Savienoto Valstu Saprašanās memorandam par eļļas augu sēklām saskaņā ar VVTT, tad dalībvalstu paziņoto atbalstāmo maksimālo platību kopsumma nepārsniedz maksimālo platību visā Eiropas Savienībā, lai nodrošinātu atbilstību tās starptautiskajām saistībām.
Ja pirmajā daļā minētā maksimālā platība tiek pārsniegta, attiecīgās dalībvalstis paziņotās platības koriģē, piemērojot samazināšanas koeficientu, ko aprēķina no attiecības starp maksimālo platību un kopējo platību, kas paziņota to eļļas augu sēklu atbalstam, kas minētas pirmajā daļā.
Otrajā daļā minēto samazināšanas koeficientu Komisija nosaka ar īstenošanas aktu palīdzību, nepiemērojot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 71. panta 2. vai 3. punktā minēto procedūru.
4. Ja saistītā atbalsta pasākums attiecas uz liellopiem un/vai aitām un kazām, par attiecināmības nosacījumu atbalstam dalībvalstis nosaka prasības identificēt un reģistrēt dzīvniekus, kā noteikts attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1760/2000 (25) vai Padomes Regulā (EK) Nr. 21/2004 (26).
5. Dalībvalstis nevar piešķirt platībatkarīgo saistīto atbalstu platībām, kas nav atbalsttiesīgās platības Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 2., 3. un 4. punkta nozīmē. Ja dalībvalstis piešķir saistīto atbalstu kaņepēm, piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 6. punktā un šīs regulas 9. pantā minēto nosacījumu.
54. pants
Atbalsta saderība un kumulācija
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 8. punkta piemērošanas vajadzībām pasākumus, kas paredzēti Regulā (ES) Nr. 1305/2013 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1308/2013 (27), uzskata par “citiem Savienības pasākumiem un politikas jomām”.
2. Dalībvalstis nodrošina saderību starp:
a)
saistītā atbalsta pasākumiem un pasākumiem, ko īsteno saskaņā ar citiem Savienības pasākumiem un politikas jomām;
b)
dažādiem saistītā atbalsta pasākumiem;
c)
saistītā atbalsta pasākumiem un pasākumiem, ko finansē no valsts atbalsta.
Dalībvalstis nodrošina, ka saistītā atbalsta pasākumi netraucē citu pirmajā daļā minēto pasākumu pareizu darbību.
3. Ja atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar konkrētu saistītā atbalsta pasākumu, var piešķirt arī saistībā ar citu saistītā atbalsta pasākumu vai pasākumu, ko īsteno atbilstoši citiem Savienības pasākumiem un politikas jomām, dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgais lauksaimnieks var saņemt atbalstu, kura mērķis ir minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 5. punktā, tikai saskaņā ar vienu šādu pasākumu.
55. pants
Kritēriji Komisijas apstiprinājuma saņemšanai
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām uzskata, ka alternatīvu nav, ja:
a)
attiecīgajā reģionā vai sektorā nevar veikt citu ražošanu kā tikai to, kurai piešķirts saistītais atbalsta pasākums, vai šādas ražošanas turpināšanai ir vajadzīgas būtiskas pārmaiņas ražošanas struktūrās; vai
b)
pāreja uz citu ražošanu ir stipri ierobežota sakarā ar to, ka šādai ražošanai nav pieejama piemērota zeme vai infrastruktūras, tādējādi pastāvīgi un būtiski samazinās saimniecību skaits, un nepieciešamo ieguldījumu līmeni nosaka saimniecību pārprofilēšana vai līdzīgi iemesli.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām ir jānodrošina stabila piegāde vietējai pārstrādes rūpniecībai, ja ražošanas pārtraukšana vai samazināšanās attiecīgajā reģionā vai sektorā varētu negatīvi ietekmēt darbību un saistīto ekonomisko dzīvotspēju vai nodarbinātību pakārtotajos uzņēmumos, kas ir lielā mērā atkarīgi no šādas ražošanas, piemēram, izejvielu pārstrādātāji, kautuves vai pārtikas rūpniecība. Šādiem pakārtotiem uzņēmumiem ir jāatrodas attiecīgajā reģionā vai jābūt lielā mērā atkarīgiem no sektora, lai tie varētu turpināt darbību.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām ilgstoši traucējumi attiecīgajā tirgū ir tad, ja attiecīgajā reģionā vai sektorā lauksaimniekus ir skāruši ekonomiskie zaudējumi, jo īpaši vides piesārņojuma, kontaminācijas vai vides kvalitātes pasliktināšanās gadījumā, kas saistīts ar konkrētu notikumu, kuram ir ierobežota ģeogrāfiskā izplatība.
4. Novērtējot saistītā atbalsta līmeni, kas izriet no dalībvalstu paziņotajiem apstiprināmajiem pasākumiem, Komisija ņem vērā to saistīto tiešo maksājumu līmeni, kas atsauces periodā no 2010. līdz 2014. gadam piešķirti vismaz vienu gadu, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 53. panta 4. punktā.
2. IEDAĻA
Kultūratkarīgais maksājums par kokvilnu
56. pants
Lauksaimniecības zemju apstiprināšana kokvilnas audzēšanai
Dalībvalstis nosaka objektīvus kritērijus, uz kuru pamata saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 57. panta 2. punktu tiek apstiprināta lauksaimniecībā izmantojamā zeme.
Šos kritērijus nosaka, pamatojoties uz vienu vai vairākiem turpmāk norādītajiem elementiem:
a)
to reģionu lauksaimniecības ekonomika, kuros kokvilna ir galvenais kultūraugs;
b)
attiecīgo teritoriju augsne un klimats;
c)
irigācijas sistēmu ūdeņu apsaimniekošana;
d)
videi draudzīgas augsekas sistēmas un audzēšanas metodes.
57. pants
Sējas šķirņu apstiprināšana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 57. panta 2. punkta izpildes vajadzībām dalībvalstis lietošanai apstiprina tirgus vajadzībām pielāgotās šķirnes, kas reģistrētas Direktīvā 2002/53/EK minētajā “Lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējā katalogā”.
58. pants
Attiecināmības prasības
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 57. panta 1. punktā minēto platību apsēšanu veic tā, lai tiktu sasniegts minimālais augāja blīvums, kuru dalībvalstīm jānosaka, pamatojoties uz augsnes un klimatiskajām iezīmēm un attiecīgā gadījumā reģiona specifiku.
59. pants
Agronomijas prakse
Dalībvalstis var paredzēt īpašus noteikumus par agronomijas praksi, kas jāievēro, lai audzētu šīs kultūras un novāktu ražu normālos audzēšanas apstākļos.
60. pants
Starpnozaru organizāciju apstiprināšana
1. Katru gadu uz vienu gadu, kas sākas ne vēlāk par 1. martu, dalībvalstis apstiprina visas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 59. panta 1. punktā minētās starpnozaru organizācijas, kas iesniegušas pieprasījumu par apstiprināšanu un kas
a)
aptver platību, kas ir vismaz dalībvalsts noteiktie 4 000 ha, kuri atbilst šīs regulas 56. pantā noteiktajiem apstiprināšanas kritērijiem;
b)
ietver vismaz vienu kokvilnas attīrīšanas uzņēmumu; un
c)
saskaņā ar valsts un Savienības noteikumiem ir pieņēmušas iekšējās kārtības noteikumus, jo īpaši attiecībā uz dalības nosacījumiem un dalības maksām.
2. Ja konstatē, ka apstiprinātā starpnozaru organizācija neievēro 1. punktā paredzētos apstiprināšanas kritērijus, dalībvalsts atsauc apstiprinājumu, ja vien attiecīgo kritēriju neievērošana saprātīgā laikposmā netiek koriģēta. Ja ir paredzēts atsaukt apstiprinājumu, dalībvalsts par to paziņo starpnozaru organizācijai, pamatojot šo atsaukumu. Dalībvalsts atļauj starpnozaru organizācijai noteiktā laikposmā iesniegt savus apsvērumus.
Lauksaimnieki, kuri ir tādas apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieki, kuras apstiprinājums ir atsaukts saskaņā ar šā punkta pirmo daļu, zaudē tiesības uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 60. panta 2. punktā paredzēto atbalsta palielinājumu.
61. pants
Ražotāju pienākumi
1. Viens ražotājs var būt tikai vienas apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieks, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 59. panta 1. punktā.
2. Ražotājam, kas ir apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieks, izaudzētā kokvilna ir jāpiegādā kokvilnas attīrīšanas uzņēmumam, kas pieder šai pašai organizācijai.
3. Ražotāju dalība apstiprinātā starpnozaru organizācijā ir brīvprātīga.
6. NODAĻA
PAZIŅOJUMI
62. pants
Paziņojumi attiecībā uz definīcijām un ar tām saistītajiem noteikumiem
Dalībvalstis līdz 2015. gada 31. janvārim paziņo Komisijai par jebkuru lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punktu. Šādā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par šiem lēmumiem, to pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata attiecīgie lēmumi pieņemti.
63. pants
Paziņojumi attiecībā uz samazināšanas koeficientu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu
Dalībvalstis par jebkuriem lēmumiem saskaņā ar 8. pantu paziņo Komisijai līdz 2015. gada 31. janvārim. Šādā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par šiem lēmumiem, to pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata attiecīgie lēmumi pieņemti.
64. pants
Paziņojumi attiecībā uz pamata maksājumu
1. Ja dalībvalsts paziņo Komisijai par saviem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 22. panta 2. un 3. punktu, 24. panta 10. punktu, 29. pantu un 40. panta 4. punktu, paziņojumā ietver detalizētu informāciju par šādiem lēmumiem. Turklāt attiecībā uz lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar minētās regulas 24. panta 10. punktu, 29. pantu un 40. panta 4. punktu, attiecīgā gadījumā norāda šo lēmumu pamatojumu.
Ja dalībvalsts paziņo Komisijai par saviem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 23. panta 6. punktu, paziņojumā ietver detalizētu informāciju par šādiem lēmumiem, kā arī pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata minētie lēmumi ir pieņemti, un jo īpaši izmantotos kritērijus reģionu noteikšanai saskaņā ar minētās regulas 23. panta 1. punktu, izmantotos kritērijus valsts maksimālā apjoma sadalei starp reģioniem saskaņā ar minētās regulas 23. panta 2. punktu un izmantotos kritērijus jebkurām ikgadējām pakāpeniskām sākotnējās vērtības izmaiņām saskaņā ar minētās regulas 23. panta 3. punktu.
2. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespējas, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktā, 30. panta 11. punkta b) apakšpunktā, 32. panta 3. punkta b) apakšpunktā, 32. panta 5. punktā un 36. panta 3. punktā, tā līdz šādu lēmumu piemērošanas pirmā gada 31. janvārim paziņo Komisijai detalizētu informāciju par minētajiem lēmumiem, kā arī pamatojumu un attiecīgā gadījumā objektīvos kritērijus, uz kuru pamata minētie lēmumi ir pieņemti.
Ja tiek pārskatīts lēmums, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktā, šā punkta pirmajā daļā minēto informāciju paziņo Komisijai līdz šāda pārskatītā lēmuma piemērošanas pirmā gada 31. janvārim.
3. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespēju, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. un 4. punktā, tā paziņo Komisijai par savu lēmumu līdz šāda lēmuma piemērošanas pirmā gada 31. janvārim.
4. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespējas, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 39. panta 1. punkta otrajā daļā un 40. panta 2. un 5. punktā, tā līdz 31. jūlijam iepriekšējā gadā pirms šāda lēmuma piemērošanas pirmā gada paziņo Komisijai detalizētu informāciju par minētajiem lēmumiem, kā arī pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata minētie lēmumi ir pieņemti.
5. Ja dalībvalsts nolemj piemērot vienotā platībmaksājuma shēmu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 1. punktu, tā līdz katra gada 1. septembrim par attiecīgo pieprasījuma gadu paziņo Komisijai kopējo hektāru skaitu, ko deklarējuši lauksaimnieki saskaņā ar minētās regulas 36. panta 2. punktu.
65. pants
Paziņojumi attiecībā uz zaļo maksājumu
1. Dalībvalstis paziņo Komisijai šādu informāciju:
a)
līdz 2014. gada 15. decembrim:
i)
attiecīgā gadījumā lēmumu aprēķināt maksājumu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punktā, saskaņā ar tā trešo daļu;
ii)
attiecīgā gadījumā lēmumu noteikt papildu jutīgu ilggadīgo zālāju platības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta otrajā daļā;
iii)
attiecīgā gadījumā lēmumu reģiona līmenī, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 47. panta 2. punkta otrajā daļā, piemērot maksājumu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punktā;
b)
līdz attiecīgā gada 15. decembrim lēmumu no jauna noteikt vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platību, kā minēts šīs regulas 41. panta otrajā daļā;
c)
līdz katra gada 15. decembrim par attiecīgo pieprasījuma gadu:
i)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kam jāizpilda vismaz viens zaļās saimniekošanas pienākums, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 2. un 3. punktā, un kopējo hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši;
ii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kas ir atbrīvoti no vienas vai vairākām zaļās saimniekošanas praksēm, un šādu lauksaimnieku deklarēto hektāru skaitu, lauksaimnieku skaitu, kas atbrīvoti no visām praksēm tāpēc, ka viņi atbilst Regulas (EK) Nr. 834/2007 prasībām, lauksaimnieku skaitu, kas atbrīvoti no kultūru dažādošanas pienākuma, un lauksaimnieku skaitu, kas atbrīvoti no ekoloģiski nozīmīgās platības pienākuma, un attiecīgo šādu lauksaimnieku deklarēto hektāru skaitu. Minētajā skaitā neietilpst lauksaimnieki, kas piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā;
iii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kas piemēro līdzvērtīgos pasākumus, atšķirot lauksaimniekus, kas piemēro ekvivalenci saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punkta a) vai b) apakšpunktu, un attiecīgo hektāru skaitu, ko deklarējuši šie lauksaimnieki;
iv)
kopējo lauksaimnieku skaitu, uz kuriem attiecas kultūru dažādošana, iedalot tos šādi - lauksaimnieku skaits, uz kuriem attiecas kultūru dažādošana ar divām kultūrām, un lauksaimnieku skaits, uz kuriem attiecas kultūru dažādošana ar trīs kultūrām, un attiecīgo aramzemes hektāru skaitu, ko deklarējuši šie lauksaimnieki;
v)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kas ņemts vērā, aprēķinot ilggadīgo zālāju platības īpatsvaru kopējā lauksaimniecības platībā, un kopējo ar ilggadīgiem zālājiem klāto hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši;
vi)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kuri deklarējuši vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platības, kopējo vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši, un kopējo noteikto ekoloģiski jutīgu ilggadīgo zālāju hektāru skaitu;
vii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, uz kuriem attiecas ekoloģiski nozīmīgās platības pienākums, kopējo aramzemes hektāru skaitu, ko deklarējuši šie lauksaimnieki, un kopējo to hektāru skaitu pirms svēruma koeficientu piemērošanas, kas deklarēti kā ekoloģiski nozīmīga platība, iedalot tos pa ekoloģiski nozīmīgas platības veidiem, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmajā daļā;
viii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kuri īsteno ekoloģiski nozīmīgās platības pienākumu reģiona vai vietējā līmenī, un kopējo aramzemes hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši;
d)
līdz katra gada 15. decembrim ilggadīgo zālāju platību atsauces un gada proporciju kopējā lauksaimniecības platībā, kā arī informāciju par pienākumiem, kas saimniecības līmenī noteikti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta piekto daļu un šīs regulas 44. pantu.
2. Paziņojumā, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 8. punktu jānosūta līdz 2014. gada 1. augustam, dalībvalstis sniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
lēmumu par platībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmajā daļā un kas uzskatāmas par ekoloģiski nozīmīgām platībām, kurš līdz 2014. gada 1. oktobrim jāpapildina ar detalizētu informāciju par šādiem lēmumiem, tostarp par nosacījumiem, kas piemērojami šīm platībām pēc dalībvalstu pieņemtajiem lēmumiem;
b)
detalizētu informāciju par Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 3. punktā minētajiem pārrēķina un svēruma koeficientiem.
3. Paziņojumā, kas jāiesniedz līdz tā gada 1. augustam, kas ir pirms pirmā attiecīgā lēmuma piemērošanas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 8. punktu, dalībvalstis sniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
dalībvalstis, kas izvēlējušās Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 5. punktā minēto reģionālo īstenošanu, informē par noteiktajiem reģioniem, platībām, šīs regulas 46. panta 4. punktā minētajām izvēlētajām platībām un sniedz ziņas, kas pamato to, kā šī reģionālā īstenošana veicina Savienības vides, klimata un bioloģiskās daudzveidības politikas īstenošanu;
b)
dalībvalstis, kas nolēmušas atļaut Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 6. punktā minēto kolektīvo apsaimniekošanu, informācijā iekļauj ziņas par platību noteikšanu un attiecīgā gadījumā par šīs regulas 47. panta 3. punktā minētajām izvēlētajām platībām.
4. Paziņojumā, kas jāiesniedz līdz tā gada 1. augustam, kas ir pirms pirmā attiecīgā lēmuma piemērošanas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 8. punktu, dalībvalstis, kuras atbilst minētās regulas 46. panta 7. punkta nosacījumam un kuras nolēmušas piemērot minētajā nosacījumā paredzēto izņēmumu, informē Komisiju par šāda lēmuma detaļām, tostarp par datiem un aprēķiniem, kas pierāda, ka ir izpildīti visi nosacījumi Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minētajam izņēmumam.
Pirmo daļu pēc analoģijas piemēro lēmumiem turpināt piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minēto izņēmumu un pagarināt šo periodu vēl uz trīs gadiem, kā minēts šīs regulas 48. panta 3. punktā.
Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai par jebkādām izmaiņām Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minētā izņēmuma piemērošanā.
66. pants
Paziņojumi attiecībā uz maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem
1. Ja dalībvalsts gados jauno lauksaimnieku maksājuma aprēķināšanai nolemj piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 6. punktu, tā līdz 2015. gada 31. janvārim informē Komisiju par izvēlēto maksājuma aprēķina metodi un par maksimālo limitu, kas noteikts saskaņā ar minētās regulas 50. panta 9. punktu.
2. Ja dalībvalsts nolemj saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 3. punktu noteikt attiecināmības kritērijus vai piemērot minētās regulas 50. panta 10. punktā minēto aprēķina metodi, tā par šādu lēmumu informē Komisiju līdz 2015. gada 31. janvārim.
3. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespēju pārrēķināt noteikto hektāru skaitu, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 10. punkta trešajā daļā, tā par šādu lēmumu informē Komisiju līdz tā gada 1. augustam, kuram piemēros šādu pārrēķinu, un norāda pamatojumu un objektīvus kritērijus, pamatojoties uz kuriem pieņemts šāds lēmums.
67. pants
Paziņojumi attiecībā uz brīvprātīgo saistīto atbalstu
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 54. panta 1. punktā minētajos paziņojumos dalībvalstis ietver šīs regulas I pielikumā uzskaitītās pozīcijas.
2. Attiecībā uz katru saistīto atbalsta pasākumu un katru no attiecīgajiem īpašajiem saimniekošanas veidiem vai īpašajiem lauksaimniecības sektoriem dalībvalstis informē Komisiju par saņēmēju kopējo skaitu un par piešķirto maksājumu summu, kā arī par kopējo platību un kopējo dzīvnieku skaitu, par kuriem atbalsts ir faktiski samaksāts. Šādus paziņojumus iesniedz līdz nākamā gada 15. septembrim pēc gada, par kuru maksājumi piešķirti.
68. pants
Paziņojumi saistībā ar tiešo maksājumu saņemšanas prasību minimumu
Dalībvalstis līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai par jebkuru lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 10. pantu.
69. pants
Paziņojumi saistībā ar pārdalošo maksājumu
Ja dalībvalsts nolemj piešķirt pārdalošo maksājumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 2. nodaļu, minētās regulas 41. panta 1. punkta otrajā daļā minētajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu, tostarp detalizētu informāciju par pārdalošā maksājuma aprēķinu un šā aprēķina pamatojumu, un vajadzības gadījumā arī informāciju par piemērošanu reģionālā līmenī saskaņā ar minētās regulas 41. panta 2. punktu un par gradāciju hektāru skaitā saskaņā ar minētās regulas 41. panta 5. punktu.
70. pants
Paziņojumi saistībā ar maksājumiem par apgabaliem, kuros ir dabas radīti ierobežojumi
Ja dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 4. nodaļu nolemj piešķirt maksājumu par apgabaliem, kuros ir dabas radīti ierobežojumi, tā līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai par jebkuru saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 48. pantu pieņemto lēmumu. Šajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu, tostarp attiecīgā gadījumā informāciju par maksājumu piešķiršanu tikai dažām platībām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 48. panta 2. punktu, par maksimālā hektāru skaita piemērošanu saskaņā ar minētās regulas 48. panta 4. punktu un par piemērošanu reģionālā līmenī saskaņā ar minētās regulas 48. panta 5. punktu.
71. pants
Paziņojumi saistībā ar mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu
Ja dalībvalsts nolemj piemērot mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V sadaļu, tā līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai par jebkuru saskaņā ar minēto sadaļu pieņemto lēmumu.
Šajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu, tostarp informāciju par lauksaimnieku iespējamo automātisko iekļaušanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 62. panta 2. punktu un par maksājuma aprēķināšanu saskaņā ar minētās regulas 63. pantu.
Dalībvalstis nekavējoties un ne vēlāk par tā kalendārā gada 1. decembri, uz kuru attiecas konkrētais maksājums, paziņo Komisijai par jebkuru lēmumu, kas attiecas uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 65. panta 2. punktā minēto finansējumu.
72. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 8. panta 1. punkta, 41. panta 4. punkta vai 52. panta 6. punkta piemērošana juridisko personu vai grupu locekļiem
Ja dalībvalsts nolemj piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 8. panta 4. punktu, 41. panta 8. punktu vai 52. panta 7. punktu, tā līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai detalizētu informāciju par attiecīgajiem lēmumiem.
73. pants
Maksājumu lineāra samazināšana
Ja piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 7. panta 1. punkta otrajā daļā, 51. panta 2. punktā vai 65. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto lineāro samazināšanu, dalībvalstis nekavējoties un ne vēlāk par 30. jūniju nākamajā gadā pēc kalendārā gada, kurā pieprasīti lineāri samazinātie tiešie maksājumi, paziņo Komisijai minētās samazināšanas procentuālo likmi.
74. pants
Pieprasījums sniegt informāciju par dalībvalstu veiktajiem pasākumiem
Lai nodrošinātu Regulā (ES) Nr. 1307/2013 vai šajā regulā paredzēto noteikumu pareizu piemērošanu, Komisija var pieprasīt dalībvalstīm sniegt detalizētu informāciju par pasākumiem, kas veikti, lai īstenotu Regulu (ES) Nr. 1307/2013, vai par visiem noteikumiem, ko Komisija pieņēmusi, pamatojoties uz minēto regulu.
75. pants
Ziņojumi
1. Ja Bulgārija un Rumānija nolemj piešķirt papildinošus valsts tiešos maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 18. pantu, tās līdz 2016. gada 30. jūnijam iesniedz Komisijai ziņojumu. Ziņojumā attiecībā uz katru papildinošu valsts tiešo maksājumu norāda saņēmēju skaitu, kopējo piešķirto papildinošā valsts tiešā maksājuma summu, hektāru skaitu, par ko piešķirts maksājums, un, attiecīgā gadījumā, maksājuma likmi.
2. Ja dalībvalsts nolemj piešķirt pārejas posma valsts atbalstu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 37. panta 1. punktu, tā iesniedz Komisijai gada ziņojumu līdz 15. septembrim nākamajā gadā pēc pārejas posma valsts atbalsta īstenošanas. Ziņojumā attiecībā uz katru sektoru norāda saņēmēju skaitu, kopējo piešķirto pārejas posma valsts atbalsta summu, hektāru skaitu, dzīvnieku vai citu vienību skaitu, par ko piešķirts atbalsts, un, attiecīgā gadījumā, minētā atbalsta likmi.
76. pants
Uz pārskatīšanu balstītu lēmumu paziņošana
Ja tiek pārskatīts lēmums, par kuru Komisijai paziņots saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 vai šo regulu, Komisijai paziņo par lēmumu, kas balstīts uz pārskatīšanu, un to izdara četru nedēļu laikā pēc tā pieņemšanas, ja vien Regulā (ES) Nr. 1307/2013 nav paredzēts cits paziņošanas termiņš.
Šajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu un, attiecīgā gadījumā, pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata attiecīgais lēmums pieņemts.
7. NODAĻA
GROZĪŠANA, ATCELŠANA UN STĀŠANĀS SPĒKĀ
77. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 grozīšana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 X pielikumu aizstāj ar tekstu, kas iekļauts šīs regulas pielikumā.
78. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. 1120/2009 un Regulu (EK) Nr. 1121/2009 atceļ.
Tomēr tās turpina piemērot atbalsta pieteikumiem, kas attiecas uz kalendārajiem gadiem pirms 2015. kalendārā gada.
79. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro atbalsta pieteikumiem attiecībā uz kalendārajiem gadiem pēc 2014. kalendārā gada.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 11. martā.