PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 861/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců Unie, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antidumpingovém šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 418/2013 (3) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
1.2 Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva dovozci vybraní do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné vybrat u dovozců vzorek. Pro konečná zjištění, zejména pokud jde o zájem Unie, byly použity veškeré dostupné informace týkající se spolupracujících dovozců.
(5)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální přezkoumání. Dva z nich odpověděli na dotazníky. Pět jich odpovědi na dotazníky nezaslalo. Jeden ze dvou výrobců, kteří odpovědi zaslali, stáhl svoji žádost o individuální přezkoumání. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(6)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
1.3 Období šetření a posuzované období
(7)
Jak je uvedeno v 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů, které jsou významné pro posouzení újmy, se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
1.4 Následný postup
(8)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to dva vyvážející výrobci, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(9)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(10)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli:
i)
obsahující (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahující (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z Indie.
(11)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést v šetření k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo vyplynulo z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (4) a v prozatímním nařízení.
(12)
Jedna strana znovu tvrdila, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Tvrdí, že by proto měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury se pro účely určení, zda se jedná o obdobné výrobky, takže jsou součástí stejného výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný vztah mezi kvalitou a cenou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi (5). Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o dráty vyrobené z nerezavějící oceli. Jedná se o polotovary z oceli (které se ve většině případů dále zpracovávají při výrobě široké škály konečných výrobků) a výrobní proces je podobný, s použitím podobných strojů, takže výrobci mohou podle poptávky různé varianty výrobku zaměňovat. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(13)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí ohledně otázky, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou ve 12. bodě odůvodnění výše. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Toto tvrzení je mylné. Podle judikatury má Komise při vymezování produktu (6) široký prostor pro uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudním dvora Evropské unie. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, směřovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana tudíž mylně předpokládala, že aby mohly typy výrobků spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(14)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je výrobní postup takového charakteru, že by výrobci v Unii mohli kdykoli zahájit výrobu daného typu výrobku. Za druhé, v případě vysoce technických drátů (viz 12. bod odůvodnění) bylo zjištěno, že tyto druhy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(15)
Alternativně tito uživatelé tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od výrobku, jenž je předmětem šetření, nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(16)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(17)
Ve 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány napadnutelné subvence:
a)
režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“);
b)
režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme);
c)
režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme);
d)
režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
e)
režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme);
f)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“);
g)
režim zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim SEZ/EOU“, Special Economic Zones/Export Oriented Units).
(18)
Výrobní odvětví Unie mělo za to, že Komise opomněla zohlednit některé subvenční režimy, zejména pak režimy regionální, a dospělo tak k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny. Toto tvrzení je neopodstatněné. Komise podrobila šetření všechny národní i místní režimy subvencí uvedené v podnětu. Komise však zjistila, že během období šetření vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi subvence pouze v rámci režimů uvedených ve 14. bodě odůvodnění.
(19)
Výrobní odvětví Unie rovněž tvrdilo, že jelikož se v rámci souběžného antidumpingového šetření zjistilo, že údaje poskytnuté indickými výrobci zařazenými do vzorku nebyly spolehlivé a byl použit článek18 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7), měl být v rámci současného šetření stejným způsobem uplatněn odpovídající článek 28 základního nařízení. Článek 28 základního nařízení se však použije, pouze pokud jsou splněny příslušné podmínky, avšak v případě informací předložených indickými výrobci zařazenými do vzorku tomu tak nebylo. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Šetření ukázalo, že režimy DEPBS, DDS s AAS jsou součástí jednoho mechanismu subvencování, a to režimu navracení cla. Indie dlouhou dobu využívala různé typy tohoto mechanismu, přičemž jednotlivé dílčí mechanismy se často měnily. Šetření ukázalo, že je vhodné analyzovat tyto dílčí mechanismy společně, neboť vývozci si z nich musí zpravidla vybrat (vzájemně se vylučují) a při vypršení jednoho dílčího mechanismu přejít k jinému.
(21)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 25. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“)
(22)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim DEPBS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Dále pro výrobek, jenž je předmětem šetření, údajně neexistují domácí vstupy, lze se tedy důvodně domnívat, že každý dovoz byl zdaněn 5 % a že horní hranice stanovená indickou vládou zajišťuje, že nedochází k nadměrnému vyrovnání. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce, který využívá výhod režimu DEPBS, nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve svém výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečné hodnotě využitého vstupního materiálu. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Indická vláda nezavedla žádný systém, který by vázal výši cla, od kterého je dovezený vstupní materiál osvobozen, na jeho spotřebu při výrobě vyvezených výrobků. Ani podniky, které využívají tohoto režimu, neměly k dispozici žádný mechanismus, na jehož základě by bylo možné prokázat, že neobdržely nadměrné úlevy. Kromě toho podnik neprokázal, že v tomto konkrétním případě nedošlo k nadměrnému vyrovnání, jelikož mohl například využít možnosti vyrovnání za jiné dovezené zboží nebo vyrovnání za dovezený vstupní materiál, aniž by tento materiál použil k výrobě dotčeného výrobku. Je třeba rovněž poznamenat, že tvrzení, že neexistuje domácí výroba vstupního materiálu, není správné, neboť nejméně jeden z podniků, kterého se šetření týkalo, tento materiál vyráběl a dva další jej nakupovaly od domácího výrobce a nikoli od domácího dovážejícího obchodníka. Proto tato tvrzení nelze přijmout.
(23)
Jedna strana tvrdila, že v případě prodeje licence pro režim DEPBS skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence, a napadnutelná výhoda tudíž byla nižší, než výhoda stanovená prozatímně. Výhoda získaná podle tohoto režimu však byla vypočítána na základě výše úvěru poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(24)
Indická vláda tvrdila, že v průběhu období šetření byl režim DEPBS ukončen, a tudíž by neměl být napadnut. Tvrdí dále, že jelikož režim vracení cla není rámcem navazujícím na režim DEPBS, nemůže být režim DEPBS napadnut. Režim DEPBS byl skutečně ukončen dne 30. září 2011, během období šetření. K subvencování však docházelo i nadále. Bylo zjištěno, že jako alternativu k režimu DEPBS vývozci získávali výhody v rámci režimu AAS, a především DDS. Jak je uvedeno ve 42. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly režimy AAS a DDS upraveny tak, aby byl zajištěn plynulý přechod z režimu DEPBS. Navíc je povaha výhod poskytovaných v rámci těchto tří režimů, tj. ušlý příjem ve formě osvobození od cel, naprosto identická. Podniky si tak mohou vybrat, který režim k vyrovnání cel využijí. Proto by měly být subvence poskytnuté indickou vládou během období šetření napadnuty, a to navzdory skutečnosti, že režim DEPBS byl v polovině období šetření ukončen, neboť nadřazený systém výhod trval i nadále, jelikož z důvodů uvedených ve 20. bodě odůvodnění představují všechny režimy vracení cla jediný mechanismus subvencování s různými, často se měnícími dílčími mechanismy. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(25)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda znovu zopakovala svá tvrzení ohledně ukončení režimu DEPBS po poskytnutí konečných informací. Jelikož nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by vedly ke změně závěru, podle něhož bylo subvencování v rámci zrušeného režimu DEPBS nahrazeno upraveným režimem DDS, nelze toto tvrzení přijmout.
(26)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 47. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(27)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI v období šetření režim DEPBS využíval. Subvenční sazba činila 0,50 %.
3.3 Režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme)
(28)
Indická vláda tvrdila, že režim DDS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla a spotřební daně zaplacené za vstupy. Jak je vysvětleno v 58. až 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Konkrétně neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DDS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by musel prokázat, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Výše uvedené skutečnosti potvrdila zjištění, k nimž se dospělo u navštívených společností a prostřednictvím odpovídajících právních předpisů, zejména oběžníku indické vlády č. 24/2001, jak je vysvětleno v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Kromě toho indická vláda ve své argumentaci v odstavci 32 uvedeného oběžníku připustila, že režim DDS může vést k nadměrnému vyrovnání. Proto nemůže být toto tvrzení indické vlády přijato.
(29)
Indická vláda dále tvrdila, že mechanismus zjišťování spotřeby vstupů na základě vzorku by měl být přijatelný, ačkoli pomocí tohoto systému nelze prošetřit všechny příjemce zejména z důvodu vysokého počtu příjemců a administrativní zátěže spojené s jejich kontrolou. Toto tvrzení však nelze přijmout, jelikož není v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem ii), přílohou I bodem i), přílohou II a přílohou III základního nařízení.
(30)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 48. až 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(31)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI Industries v období šetření režim DDS využíval. Subvenční sazba činila 0,29 %.
3.4 Režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme)
(32)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim AAS by měl být považován za režim navracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. Jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podrežim použitý v rámci tohoto případu není přípustným režimem navracení cla či režimem navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupní materiály spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III část II bod 2 základního nařízení). Navíc standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém zjišťování skutečné spotřeby. Uvedené normy jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebována při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla žádná další přezkoumání na základě skutečných vstupních materiálů, jak je uvedeno v 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení). Uvedený podrežim je proto napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(33)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 65. až 80. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(34)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim AAS v období šetření nevyužíval.
3.5 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme)
(35)
Po poskytnutí konečných informací poukázal jeden indický vyvážející výrobce na chybu ve výpočtu. Tato připomínka byla částečně oprávněná a byla zohledněna při výpočtu výše subvence. Jelikož celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost bylo již před touto opravou pod úrovní de minimis, nemění úprava ani konečnou výši vyrovnávacího cla pro tuto společnost, ani nemá vliv na průměrné subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku či na celostátní subvenční rozpětí.
(36)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 81. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
(37)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EPCGS v období šetření nevyužíval, pokud jde o dotčený výrobek.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme)
(38)
Indická vláda tvrdila, že Komise v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nesprávně cituje právní základ pro režim ECS. Indická vláda uvedla, že rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 („rámcový oběžník 07-08“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 („rámcový oběžník 08-09“) byly aktualizovány a právní základ pro režim ECS v období šetření představují rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 („rámcový oběžník 10-11“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 („rámcový oběžník 11-12“). V tomto ohledu je připomínka indické vlády samozřejmě správná.
(39)
Indická vláda dále podotkla, že pokud by byl zohledněn správný aktualizovaný právní základ, musela by Komise vzít v potaz skutečnost, že maximální strop úrokové sazby použitelný pro vývozní úvěry, který Indická centrální banka dříve stanovila pro komerční banky jako závazný, přestal před obdobím šetření existovat, pokud jde o vývozní úvěry v rupiích. Z tohoto důvodu tudíž nelze tento režim, pokud jde o úvěry v rupiích, nadále považovat za subvenci. Šetřením se prokázalo, že dvě společnosti zařazené do vzorku využily vývozních úvěrů od soukromých bank, jejichž úrokové sazby byly nižší než referenční sazby stanovené Indickou centrální bankou. Šetřením nebyl zjištěn žádný komerčně přijatelný důvod, proč tyto soukromé banky poskytují úvěry se zvýhodněnou úrokovou sazbou, které byly zřejmě ztrátové. Tyto postupy, jakými banky poskytují úvěry, by mohly poukazovat na přetrvávající vliv vlády. V rámci šetření ovšem nebyly nalezeny žádné důkazy ohledně rozsahu vlivu podle pravidel WTO, které by dokládaly přetrvávající pověření nebo řízení komerčních bank. Komise proto rozhodla, že výhody plynoucí ze zvýhodněných sazeb nebude z důvodu nedostatečných důkazů o řízení a/nebo finančním příspěvku indické vlády považovat za subvenci v rámci tohoto podrežimu.
(40)
Indická vláda rovněž tvrdila, že nejnovější aktualizace rámcového oběžníku - DBOD č. DIR(Exp.) BC. 06/04.02.002/2012-13 („rámcový oběžník 12-13“), který vstoupil v platnost dva měsíce po období šetření, zrušil maximální stropy úrokových sazeb pro vývozní úvěry rovněž, pokud jde o úvěry v cizí měně. S odkazem na čl. 15 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení indická vláda tvrdí, že v takovém případě by tento prvek režimu vývozních úvěrů rovněž neměl být napadán, neboť řízení bank ze strany vlády bylo ukončeno. V předloženém rámcovém oběžníku 12-13 se sice nachází ustanovení s platností od května 2012, podle něhož mohou komerční banky svobodně stanovovat úrokové sazby vývozních úvěrů v cizí měně, jak tvrdí indická vláda, avšak taková změna instrukcí Indické centrální banky určená soukromým bankám během šetření by sama o sobě nebyla dostačující k vyloučení tohoto režimu, jelikož pověření vlády může pokračovat neformální cestou, což by muselo být předmětem dalšího šetření. Vzhledem k výše uvedeným závěrům k podrežimu pro vývozní úvěry v rupiích však Komise rozhodla, že tento podrežim pro úvěry v cizí měně v této fázi nenapadne.
(41)
Proto budou celní sazby podle potřeby upraveny.
3.7 Režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“)
(42)
Po poskytnutí konečných informací předložila indická vláda připomínky k režimu FMS. Tvrdila, že režim geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a nemůže být proto Unií napadnut. Indická vláda však nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila praktické provádění programu či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálového zboží. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto, neboť z šetření vyplynulo, že dotčený výrobek při vývozu do Unie může využívat a využívá tohoto režimu.
(43)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 101. až 111. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(44)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim FMS v období šetření nevyužíval.
3.8 Režim jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim EOUS“)
(45)
Po poskytnutí konečných informací předložil připomínky k tomuto režimu jediný vyvážející výrobce využívající režimu EOUS, kterého se šetření týkalo. Společnost tvrdila, že by Komise měla pro výpočet výhody plynoucí z režimu EOUS používat jiný postup. Tvrdila také, že s některými výhodami v rámci režimu EOUS by se mělo zacházet jako s přípustným režimem navracení cla ve smyslu přílohy II a III základního nařízení, a neměly by proto být napadnutelné.
(46)
Bylo však zjištěno, že bez ohledu na použitou metodu výpočtu by subvenční sazba pro tento režim nepřesáhla 0,95 %, což znamená, že by celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost zůstalo pod úrovní de minimis. Nepovažovalo se proto za nutné toto tvrzení v rámci tohoto šetření dále analyzovat.
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(48)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EOUS v období šetření nevyužíval.
3.9 Výše napadnutelných subvencí
(49)
V návaznosti na rozhodnutí nepovažovat výhody plynoucí z režimu ESC za subvenci, jak je popsáno v 38. až 41. bodě odůvodnění, a opravu výpočtu výhody plynoucí z režimu EPCGS pro jednu ze společností, jak je popsáno v 35. bodě odůvodnění, byly celní sazby podle potřeby upraveny. Konečné výše napadnutelných subvencí stanovené v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřené podle hodnoty se pohybují v rozmezí od 0,79 % do 3,72 %.
Režim
Společnost
Raajratna
Venus Group
Viraj
KEI
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
TOTAL
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
Nově vypočítané subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 3,41 %.
(51)
Nově vypočítané celostátní subvenční rozpětí činí 3,72 %.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
4.1 Výrobní odvětví Unie
(52)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie existuje méně výrobců.
(53)
Komise poukazuje na to, že toto tvrzení nebylo podložené, a po ověření informací uvedených ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje, že během období šetření vyrábělo dotčený výrobek v Unii 27 výrobců. Tento počet byl určen na základě podnětu, reprezentativnosti a šetření. Komise kontaktovala všechny známé výrobce v Unii a obdržela údaje, které byly použity v souvislosti s tímto šetřením.
4.2 Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(54)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 117. až 119. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
5.1 Spotřeba v Unii
(55)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány ve 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přesto se však dospělo k závěru, že se situace na trhu zlepšila. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2 Dovoz z dotčené země do Unie
(56)
Subvenční rozpětí stanovené pro společnost KEI Industries nedosahuje nepatrné hodnoty, kterou uvádí čl. 14 odst. 5 základního nařízení (viz 49. bod odůvodnění). Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce nevyužil během období šetření režimů subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu subvencovaného dovozu z Indie. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise s vyvážejícím výrobcem souhlasila, a proto byly tyto transakce od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie odečteny. Objem, podíl na trhu a průměrná cena subvencovaného dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(57)
Objem subvencovaného dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
11 620
20 038
25 326
24 415
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(58)
Společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie neměnilo nic na trendech popsaných ve 123. a 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(59)
Průměrná cena subvencovaného dovozu:
2009
2010
2011
OŠ
Průměrná cena
(EUR/t)
2 419
2 856
3 311
3 259
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(60)
Jak již bylo řečeno, společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství a vyjmutí určitých transakcí Venus Group se týkalo také jen omezeného množství. Odečtení objemu dovozu společnosti KEI Industries a výše uvedených transakcí Venus Group od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie proto nevedlo k žádné výrazné změně průměrné ceny subvencovaného indického dovozu, ani ke změně výpočtu cenového podbízení. Nově vypočítané rozpětí cenového podbízení činí 11,7 %. Ostatní závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných ve 128. až 130. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
(61)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda tvrdila, že Komise uplatnila poměrné snížení subvencovaného dovozu pouze na objem dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak vzala v potaz zjištění ohledně nepatrné úrovně u společnosti KEI a vyjmutí některých transakcí Venus Group, které byly omylem započítány dvakrát. Toto tvrzení je založeno na nedorozumění. Komise uplatnila poměrné snížení na celý objem dovozu, včetně dovozu nespolupracujících dovozců. Proto musí být toto tvrzení zamítnuto.
5.3 Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(62)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by docházelo k újmě.
(63)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji, než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(64)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Ukazatel týkající se investic se sice v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření však poklesl pod hodnotu z roku 2009. Pravdou také je, že se v letech 2009 až 2011 zlepšila návratnost investic a dosáhla hodnoty 6,7 %, během období šetření však opět poklesla na 0,8 %. Obdobně se také ukazatele ziskovosti a peněžního toku do roku 2011 zlepšovaly, v období šetření se však začaly opět zhoršovat. Proto lze dospět k závěru, že se výrobní odvětví Unie po roce 2009 začalo zotavovat, avšak toto oživení bylo následně zpomaleno subvencovaným dovozem z Indie.
(65)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená v 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(66)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotyčná strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. Ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(67)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že obtíže výrobního odvětví Unie jsou způsobeny převážně strukturálními problémy. Proto bylo cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % také nereálné.
(68)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (11) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Společenství mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez subvencovaného dovozu. V daném případě nebylo z následujících důvodů možné provést tuto analýzu dotčeného výrobku pro výrobní odvětví Unie. Dostačující údaje pro výpočet ziskového rozpětí pro dotčený výrobek jsou k dispozici až od roku 2007. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že subvencované výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811,3 t), což se šetřením potvrdilo. Orgány proto zjistily cílové ziskové rozpětí na základě skutečných zisků v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem (12).
5.4 Závěr ohledně újmy
(69)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo během období šetření vážnou újmu.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
6.1 Účinek subvencovaného dovozu
(70)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(71)
K tomuto tvrzení je třeba poznamenat, že podle šetření podíl subvencovaného indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem subvencovaného indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Z šetření rovněž vyplynulo, že průměrná cena indického dovozu byla stabilně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a že během období šetření snížila průměrnou cenu výrobního odvětví Unie o 11,7 %. Zatímco výrobnímu odvětví Unie tudíž zvýšená spotřeba skutečně do jisté míry prospěla a výrobní odvětví Unie mohlo také zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo svůj podíl na trhu udržet, jak by se dalo na základě zlepšujících se tržních podmínek a vzhledem k jeho volným výrobním kapacitám očekávat.
6.2 Účinky jiných činitelů
6.2.1 Nesubvencovaný dovoz
(72)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že účinky nesubvencovaného dovozu musí být přehodnoceny vzhledem ke skutečnostem, že společnost KEI Industries obdržela subvenční rozpětí de minimis a že některé transakce Venus Group, které byly chybně započítány dvakrát, byly z analýzy vyloučeny. Tvrdily také, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší, než ceny subvencovaného dovozu.
(73)
Níže uvedená tabulka ukazuje vývoj v případě nesubvencovaného objemu vývozu a cen během posuzovaného období. Objem nesubvencovaného vývozu představoval asi jednu třetinu indického vývozu během období šetření a sledoval stejný trend jako dovoz subvencovaných výrobků.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
5 227
9 015
11 394
10 938
Objem (index)
100
172
218
210
Průměrná cena (EUR/mt)
2 268
2 678
3 105
3 056
Průměrná cena (index)
100
118
137
135
Zdroj:
odpovědi na dotazník a Eurostat.
(74)
Konstatování, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší než ceny subvencovaného dovozu, je tedy správné. Ovšem objem nesubvencovaného dovozu činí pouze třetinu objemu subvencovaného dovozu. Újma způsobená nesubvencovaným dovozem tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
6.2.2 Dovoz ze třetích zemí
(75)
Jeden indický vyvážející výrobce a indická vláda zopakovali tvrzení, že Čínská lidová republika by měla být zahrnuta do šetření a že dopad dovozu z Čínské lidové republiky na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(76)
Jak je uvedeno ve 170. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani v zahajovací fázi řízení, ani v konečné fázi neexistuje důkaz o subvencování, který by odůvodňoval zahájení antisubvenčního šetření týkajícího se dovozu z Čínské lidové republiky. Tvrzení, že by Čínská lidová republika měla být zahrnuta do rozsahu šetření, je proto neopodstatněné a zamítá se.
(77)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 168. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z Číny nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z Čínské lidové republiky mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým subvencovaným dovozem.
(78)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z čínského dovozu se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(79)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(80)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo trhu s laciným zbožím (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není zastoupené.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj:
Eurostat.
(81)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (13). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu. Kromě toho šetření ukázalo, že čínští vývozci prodávají převážně typy výrobku s nižší kvalitou spadající do výše uvedeného kódu KN na trhu Unie. Rozhodujícím faktorem při posuzování čínského dovozu se proto stává sortiment výrobku.
(82)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny subvencovaných vyvážejících výrobců v Indii, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny subvencovaného indického vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
OŠ + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj:
Eurostat.
(83)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu subvencovaného indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(84)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z Indie a z Čínské lidové republiky vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z Čínské lidové republiky mnohem nižší než dovoz z Indie. Objem dovozu z Čínské lidové republiky představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(85)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzuje, že významný podíl čínského dovozu během období šetření se odlišuje od sortimentu výrobků výrobního odvětví Unie a že jakákoli přímá hospodářská soutěž s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie je omezená.
(86)
Dovoz z Čínské lidové republiky tudíž nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 168. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
6.2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(87)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(88)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj:
podnět.
(89)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 139. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem subvencovaného dovozu z Indie během téhož období (+110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
6.3 Závěry týkající se příčinné souvislosti
(90)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 179. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
7.1 Obecné informace
(91)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 180. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.2 Zájem výrobního odvětví Unie
(92)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 181. až 188. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.3 Zájem uživatelů
(93)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevilo zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník a na spolupracující uživatele tak připadalo všeho všudy 12 % celkového dovozu z Indie během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(94)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 191. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(95)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z Indie představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že Indie byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % obratu spolupracujících uživatelů.
(96)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z Indie v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal v průměru pokles o 0,25 procentního bodu na 1,75 %.
(97)
Komise si je vědoma, že dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Mají navíc možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 21 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(98)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(99)
Šetření však ukázalo, že tyto typy drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Kromě toho byla dvěma indickým vyvážejícím výrobcům přiznána nulová sazba vyrovnávacího cla, což znamená, že uložení opatření nebude mít významný dopad na jejich dodávky. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Toto tvrzení se proto zamítá.
(100)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků subvencovaného dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(101)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na indický dovoz budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen celkově omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
7.4 Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 197. až 199. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.5 Závěr ohledně zájmu Unie
(103)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 200. až 201. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 203. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(105)
Pro společnost KEI Industries nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné rozpětí subvence této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 49. bod odůvodnění).
(106)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Konečná opatření
(107)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem a aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(108)
Proto byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a subvenčních rozpětí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
0,9 %
nepoužije se
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
nepoužije se
0,0 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Všechny ostatní společnosti
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti specifikované v tomto pracovním dokumentu byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto pracovního dokumentu, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(110)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (14) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
8.4 Konečný výběr prozatímních vyrovnávacích cel
(111)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Bombaj, Maháráštra
3,0
B776
Precision Metals, Bombaj, Maháráštra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maháráštra
0,0
B780
KEI Industries Limited, Nové Dillí
0,0
B925
Společnosti uvedené v příloze
3,4
Všechny ostatní společnosti
3,7
B999
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 419/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie,
se s konečnou platností vybírají. Zajištěné částky, které převyšují konečně uložené vyrovnávací clo, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 861/2013
(2013. gada 2. septembris),
ar kuru nosaka galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 15. pantu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija (“Komisija”) iesniegusi pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
1.1. Pagaidu pasākumi
(1)
Ar Regulu (ES) Nr. 419/2013 (2) (“pagaidu regula”) Komisija noteica pagaidu kompensācijas maksājumu konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam.
(2)
Izmeklēšana tika sākta pēc tam, kad Eiropas Dzelzs un tērauda rūpniecības konfederācija (“Eurofer”) (“sūdzības iesniedzējs”) 2012. gada 28. jūnijā iesniedza sūdzību to Savienības ražotāju vārdā, kuri pārstāv vairāk nekā 50 % no konkrēto nerūsējošā tērauda stiepļu kopējās produkcijas Savienībā.
(3)
Paralēlajā antidempinga izmeklēšanā Komisija ar Regulu (ES) Nr. 418/2013 (3) noteica pagaidu kompensācijas maksājumu konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam.
1.2. Personas, uz kurām attiecas izmeklēšana
(4)
Izmeklēšanas pagaidu posmā tika veikta Indijas ražotāju eksportētāju, Savienības ražotāju un nesaistīto importētāju atlase. Tomēr, tā kā divi no atlasē izraudzītajiem importētājiem nesniedza atbildes uz anketas jautājumiem, importētāju atlasi vairs nebija iespējams turpināt. Lai nonāktu pie galīgajiem konstatējumiem, tika izmantota visa pieejamā informācija saistība ar importētājiem, kas sadarbojās, jo īpaši attiecībā uz Savienības interesēm.
(5)
Septiņi atlasē neiekļautie Indijas ražotāji eksportētāji pieprasīja individuālu pārbaudi. Divi no viņiem sniedza atbildes uz anketas jautājumiem. Pieci nesniedza atbildes uz anketas jautājumiem. No tiem diviem ražotājiem, kuri atbildēja uz anketas jautājumiem, viens atsauca individuālās pārbaudes pieprasījumu. Tā rezultātā Komisija ir izskatījusi viena Indijas ražotāja eksportētāja, kurš nebija iekļauts izlasē, pieprasījumu:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI Industries).
(6)
Izņemot iepriekšminēto, tiek apstiprināts pagaidu regulas 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12. un 14. apsvērums.
1.3. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods
(7)
Kā minēts pagaidu regulas 20. apsvērumā, subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2011. gada 1. aprīļa līdz 2012. gada 31. martam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Pārbaude attiecībā uz tendencēm, kuras bija svarīgas kaitējuma novērtēšanai, aptvēra laikposmu no 2009. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. martam (“attiecīgais periods”).
1.4. Turpmākā procedūra
(8)
Pēc tam, kad atklātībā tika nodoti būtiskie fakti un apsvērumi, pamatojoties uz kuriem tika nolemts noteikt pagaidu kompensācijas pasākumus (“provizorisko secinājumu izpaušana”), vairākas ieinteresētās personas, proti, divi ražotāji eksportētāji, prasības iesniedzējs un 11 lietotāji, iesniedza piezīmes. Tika uzklausītas tās ieinteresētās personas, kuras to vēlējās. Komisija turpināja vākt informāciju, ko tā uzskatīja par nepieciešamu galīgiem konstatējumiem. Saņemtās piezīmes tika pienācīgi izskatītas un vajadzības gadījumā ņemtas vērā.
(9)
Komisija informēja ieinteresētās personas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem bija paredzēts ierosināt noteikt galīgo kompensācijas maksājumu konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam, un par to summu galīgu iekasēšanu, kuras nodrošina pagaidu maksājums (“informācijas galīgā izpaušana”). Visām personām tika atvēlēts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par informācijas galīgo izpaušanu. Saņemtās piezīmes tika pienācīgi izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
(10)
Kā minēts pagaidu regulas 21. apsvērumā, attiecīgais ražojums ir nerūsējošā tērauda stieple:
i)
ar niķeļa saturu 2,5 vai vairāk svara %, izņemot stiepli ar niķeļa saturu no 28 līdz 31 svara % un hroma saturu no 20 līdz 22 svara %;
ii)
ar niķeļa saturu, kas ir mazāks nekā 2,5 svara %, izņemot stiepli ar hroma saturu no 13 līdz 25 svara % un alumīnija saturu no 3,5 līdz 6 svara %,
ko patlaban klasificē ar KN kodiem 7223 00 19 un 7223 00 99 un kā izcelsme ir Indijā.
(11)
Daži lietotāji izteica bažas par to, ka acīmredzami trūkst nošķīruma starp attiecīgā ražojuma un līdzīgā ražojuma dažādajiem veidiem, jo visos ražojuma veidos ir plašs ražojumu klāsts. Tika izteiktas īpašas bažas attiecībā uz to, kā izmeklēšanā varētu nodrošināt visu veidu taisnīgu salīdzinājumu. Tāpat kā vairumā izmeklēšanu, attiecīgā ražojuma definīcija attiecas uz dažādiem ražojuma veidiem, kam ir vienādas vai līdzīgas tehniskās un ķīmiskās pamatīpašības. Apstāklis, ka šīs īpašības var atšķirties atkarībā no ražojuma veida, nudien var izmeklēšanā novest pie tā, ka jāapskata daudzi dažādi veidi. Šajā izmeklēšanā tā arī ir. Komisija ņēma vērā atšķirības starp ražojuma veidiem un nodrošināja taisnīgu salīdzinājumu. Katram ražojuma veidam, ko ražoja un pārdeva Indijas ražotāji eksportētāji, un katram veidam, ko ražoja un pārdeva Savienības ražošanas nozare, tika piešķirts unikāls ražojuma kontroles numurs (“RKN”). Numurs bija atkarīgs no ražojuma galvenajām īpašībām, šajā gadījumā - no tērauda klases, stiepes izturības, pārklājuma, virsmas, diametra un formas. Tāpēc uz Savienību eksportēto stiepļu veidus, pamatojoties uz RKN, salīdzināja ar ražojumiem, ko ražo un pārdod Savienības ražošanas nozare un kam ir vienādas vai līdzīgas īpašības. Visi šie veidi atbilda attiecīgā ražojuma un līdzīgā ražojuma definīcijai paziņojumā par procedūras sākšanu (4) un pagaidu regulā.
(12)
Viena persona atkārtoti apgalvoja, ka tā sauktie “ļoti tehniskie” ražojuma veidi atšķiras un nav savstarpēji aizvietojami ar citiem attiecīgā ražojuma veidiem. Tādēļ tā apgalvo, ka tie būtu jāizslēdz no ražojuma definīcijas. Saskaņā ar judikatūru, nosakot, vai ražojumi ir tik līdzīgi, ka uzskatāmi par vienu ražojumu, ir jāizvērtē, vai tiem ir vienādas tehniskās un fizikālās īpašības, viens un tas pats galalietojums un vienāda cenas un kvalitātes attiecība. Šajā sakarā būtu jāizvērtē arī aizvietojamība un konkurence starp šiem ražojumiem (5). Izmeklēšanā tika konstatēts, ka “ļoti tehniskajiem” ražojuma veidiem, uz kuriem atsaucās attiecīgā persona, ir tādas pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības kā citiem ražojumiem, uz ko attiecas izmeklēšana. Tie ir izgatavoti no nerūsējoša tērauda, un tās ir stieples. Tie ir nepabeigti tērauda ražojumi (kas lielākoties ir tālāk jāpārveido tā, lai ražotu plašu gatavo preču klāstu), un to ražošanas process ir līdzīgs, izmantojot līdzīgas iekārtas, - tādējādi ražotāji atkarībā no pieprasījuma var pārslēgties starp dažādiem ražojuma variantiem. Tādēļ, lai arī dažādi stiepļu veidi savstarpēji nav tieši aizstājami un tieši nekonkurē, ražotāji konkurē par līgumiem, kas attiecas uz plašu nerūsējošā tērauda stiepļu klāstu. Turklāt šiem ražojuma veidiem, ko ražo un pārdod gan Savienības ražošanas nozare, gan Indijas ražotāji eksportētāji, izmanto līdzīgu ražošanas metodi. Tādēļ šo apgalvojumu nevar pieņemt.
(13)
Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, viena persona apgalvoja, ka Komisijas veiktā analīze, lai noteiktu, vai tā saucamie ļoti tehniskie ražojumu veidi būtu jāiekļauj izmeklēšanā, bijusi nepietiekama. Šo argumentu noraidīja. Izmeklēšanā konstatēja, ka ļoti tehnisko ražojumu veids ietilpst ražojuma definīcijā, kā apliecināts 12. apsvērumā. Persona ir nepareizi pieņēmusi, ka vienlaicīgi ir jāizpilda visi Tiesas judikatūrā minētie kritēriji, - tā nav. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru Komisijai ir plaša rīcības brīvība, nosakot ražojumu klāstu (6), un tai savam novērtējumam jāizmanto virkne Tiesas izstrādāto kritēriju. Bieži, kā tas ir arī šajā gadījumā, kritēriji var būt pretrunīgi, šādā situācijā Komisijai ir jāveic vispārējs novērtējums, ko tā šajā gadījumā ir izdarījusi. Tādēļ šī ieinteresētā persona ir nepareizi pieņēmusi, ka ražojuma veidiem ir jābūt kopīgām visām īpašībām, lai tie atbilstu viena un tā paša ražojuma definīcijai.
(14)
Daži lietotāji apgalvoja, ka tā sauktās 200. sērijas nerūsējošā tērauda stieples būtu jāizslēdz no ražojumu klāsta. Jo īpaši tie apgalvoja, ka šādu veidu Savienības ražošanas nozare faktiski neražo. Tomēr šis apgalvojums nebija pamatots. Pirmkārt, fakts, ka noteiktu ražojuma veidu Savienības ražošanas nozare neražo, nav pietiekams iemesls, lai ražojuma veidu izslēgtu no izmeklēšanas, ja ražošanas process ir tāds, ka Savienības ražotāji varētu sākt ražot attiecīgā ražojuma veidu. Otrkārt, attiecībā uz ļoti tehniskām stieplēm (sk. 12. apsvērumu) tika konstatēts, ka šiem attiecīgā ražojuma veidiem ir identiskas vai līdzīgas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības, salīdzinot ar citiem līdzīga ražojuma veidiem, ko ražo un pārdod Savienības ražošanas nozare. Tādēļ šo apgalvojumu nevar pieņemt.
(15)
Šie lietotāji arī apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma definīcijā būtu jāiekļauj stiepļu stieņi. Tomēr stiepļu stieņi ir izejviela, ko izmanto attiecīgā ražojuma izgatavošanā, bet tos var izmantot arī dažādu ražojumu, piemēram, savienotājelementu un naglu, ražošanā. Tāpēc pretēji izmeklētajam ražojumam stieņi nav uzskatāmi par gataviem tērauda ražojumiem. Aukstās formēšanas ražošanas procesā stiepļu stieņus, līdzīgi kā citus ražojumus, var pārvērst attiecīgajā ražojumā vai līdzīgajā ražojumā. Pamatojoties uz iepriekšminēto, stiepļu stieņus nevar iekļaut ražojuma klāstā pamatregulas nozīmē.
(16)
Pamatojoties uz iepriekšminēto, ar šo tiek apstiprināta attiecīgā ražojuma un līdzīgā ražojuma definīcija pagaidu regulas 21. līdz 24. apsvērumā.
3. SUBSIDĒŠANA
3.1. Ievads
(17)
Pagaidu regulas 25. apsvērumā bija atsauce uz šādām shēmām, kurās, iespējams, notika subsīdiju piešķiršana:
a)
piešķīrumu shēma ievedmuitas maksājumiem (“DEPBS”);
b)
nodokļu atmaksas shēma (“DDS”);
c)
iepriekšēju atļauju shēma (“AAS”);
d)
ražošanas līdzekļu eksporta veicināšanas shēma (“EPCGS”);
e)
eksporta kredītu shēma (“ECS”);
f)
mērķa tirgus shēma (“FMS”);
g)
speciālās ekonomiskās zonas / uz eksportu orientētas struktūras (“SEZ/EOU”).
(18)
Savienības ražošanas nozare uzskatīja, ka Komisija nav ņēmusi vērā vairākas subsīdiju shēmas, īpaši reģionālās shēmas, un tādējādi Indijas ražotāju saņemtās subsīdijas nav pienācīgi novērtētas. Šāds apgalvojums ir nepamatots. Komisija izmeklēja visas valsts un vietējās subsīdiju shēmas, kas bija norādītas sūdzībā. Tomēr Komisija konstatēja, ka IP laikā atlasītie ražotāji eksportētāji bija saņēmuši subsīdijas tikai saistībā ar shēmām, kas minētas 14. apsvērumā.
(19)
Savienības ražošanas nozare arī apgalvoja, ka, tā kā paralēli notiekošajā antidempinga izmeklēšanā dati, ko iesniedza atlasītie Indijas ražotāji, tika atzīti par neuzticamiem un tika piemērots Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (7) 18. pants, šajā izmeklēšanā attiecīgi būtu bijis jāpiemēro atbilstošais pamatregulas 28. pants. Tomēr pamatregulas 28. pantu piemēro tikai tad, ja ir izpildīti tā nosacījumi, kas šajā gadījumā nav noticis attiecībā uz informāciju, ko sniedza atlasītie Indijas ražotāji. Tādēļ šo apgalvojumu nevar pieņemt.
(20)
Izmeklēšana parādīja, ka DEPBS, DDS un AAS ir daļa no viena subsīdiju mehānisma, kas ir nodokļu atmaksāšanas mehānisms. Indija ilgstoši ir izmantojusi dažādus šā mehānisma veidus, bieži grozot atsevišķus apakšmehānismus. Izmeklēšana parādīja, ka ir lietderīgi šos apakšmehānismus analizēt kopā, jo parasti eksportētājiem ir jāizvēlas viens no tiem (jo tie ir savstarpēji izslēdzoši), un, ja viens apakšmehānisms tiek pārtraukts, jāpāriet uz citu.
(21)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 25. līdz 28. apsvērums.
3.2. Piešķīrumu shēma ievedmuitas maksājumiem (“DEPBS”)
(22)
Viens no atlasītajiem Indijas ražotajiem eksportētājiem apgalvoja, ka DEPBS nebūtu uzskatāma par kompensējamu subsīdiju, jo shēmas mērķis ir kompensēt ievedmuitas nodokļus. Turklāt tika apgalvots, ka ražojumam, uz kuru attiecas izmeklēšana, iekšzemē netiek ražoti izejmateriāli, tādēļ saprātīgs ir pieņēmums, ka visam importam piemērota nodokļu likme 5 % un Indijas valdības noteiktie griesti nodrošina pārmērīgas kompensācijas nepieļaušanu. Kā skaidrots pagaidu regulas 38. apsvērumā, šī shēma nav uzskatāma par pieļaujamu nodokļa atmaksāšanas sistēmu vai nodokļa atmaksāšanas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē, jo tā neatbilst pamatregulas I pielikuma i) punktā, II pielikumā (nodokļa atmaksāšanas definīcija un noteikumi) un III pielikumā (nodokļa atmaksāšanas aizvietojuma definīcija un noteikumi) paredzētajiem noteikumiem. Jo īpaši eksportētājam, kurš izmanto DEPBS, nav pienākuma ražošanas procesā faktiski patērēt bez nodokļa importētās preces, un kredīta apjomu neaprēķina saistībā ar izmantoto izejmateriālu faktisko vērtību. Visbeidzot, eksportētājam ir tiesības izmantot DEPBS neatkarīgi no tā, vai tas vispār importē izejmateriālus. Lai gūtu labumu, pietiek, ka eksportētājs vienkārši eksportē preces, nepierādot, ka ir importēti kādi izejmateriāli.
Indijas valdībai nav izdevies izveidot sistēmu, kas nodokļa atbrīvojuma summu attiecībā uz importētajiem izejmateriāliem saista ar to patēriņu eksportētās produkcijas ražošanā. Savukārt uzņēmumiem, kas izmanto šo shēmu, nav mehānisma, lai pierādītu, ka tie nav saņēmuši pārlieku [nodokļu] atmaksu. Turklāt šajā konkrētajā gadījumā uzņēmums nevarēja pierādīt, ka tas nav saņēmis pārmērīgu kompensāciju, piemēram, tas būtu varējis saņemt kompensāciju par citām importētām precēm vai kompensāciju par importētajiem izejmateriāliem, neizmantojot to attiecīgā ražojuma ražošanai. Tāpat jānorāda, ka nav pareizs apgalvojums par to, ka nenotiek izejmateriālu ražošana iekšzemē, jo vismaz viens no pārbaudītajiem uzņēmumiem tos ražoja vietējā tirgū, bet vēl divi pārbaudītie uzņēmumi iepirka tos no vietējā ražotāja, nevis no iekšzemes tirgotāja importētāja. Tādēļ šos argumentus nevar pieņemt.
(23)
Viena ieinteresētā persona iebilda, ka DEPBS licences pārdošanas gadījumā faktiskā pārdošanas cena bija zemāka par licences vērtību un tādējādi kompensējamā ieguvuma vērtība bija zemāka par pagaidu kārtā noteikto. Tomēr ieguvums saskaņā ar šo shēmu tika aprēķināts, pamatojoties uz licences ietvaros piešķirto kredīta apjomu neatkarīgi no tā, vai licence tika izmantota ievedmuitas nodokļu kompensācijai vai arī licence faktiski tikusi pārdota. Licences pārdošana par cenu, kas ir zemāka par tās nominālvērtību, ir tīri komerciāls lēmums, kurš neietekmē saskaņā ar šo shēmu saņemto ieguvumu apjomu. Tādēļ šo argumentu nevar pieņemt.
(24)
Indijas valdība apgalvoja, ka IP laikā DEPBS tika atsaukta un tāpēc tā nebūtu jākompensē. Tā turklāt apgalvoja, ka, tā kā nodokļu atmaksa nav programma, kas turpina DEPBS, DEPBS nav jākompensē. DEPBS patiešām beidza pastāvēt 2011. gada 30. septembrī, IP laikā. Tomēr subsidēšana turpinājās. Tika konstatēts, ka kā alternatīvu DEPBS eksportētāji gūst labumu, izmantojot AAS un jo īpaši DDS. Kā aprakstīts pagaidu regulas 42.-44. apsvērumā, AAS un DDS tika pielāgotas, lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju no DEPBS. Turklāt ieguvumu būtība, t. i., ieņēmumi sakarā ar atbrīvojumu no muitas nodokļiem, visās trīs shēmās ir pilnīgi vienāda. Tādējādi uzņēmumiem ir izvēle, kuru shēmu izmantot, lai kompensētu muitas nodokļus. Tāpēc, neraugoties uz to, ka DEPBS beidza pastāvēt jau IP laikā, Indijas valdības piešķirtās subsīdijas IP laikā būtu jākompensē, jo visaptverošā ieguvumu sistēma turpināja pastāvēt - 20. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ visas nodokļu atmaksas shēmas veidoja vienu subsidēšanas mehānismu ar dažādiem, bieži mainīgiem apakšmehānismiem. Tādēļ šo argumentu nevar pieņemt.
(25)
Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, Indijas valdība vairākkārt atkārtoja savus argumentus attiecībā uz DEPBS pārtraukšanu pēc informācijas galīgās izpaušanas. Tomēr, tā kā netika iesniegti jauni argumenti, kas liktu mainīt secinājumu par subsidēšanas saskaņā ar pārtraukto DEPBS aizstāšanu ar pielāgoto DDS, šo argumentu nevar pieņemt.
(26)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 29. līdz 47. apsvērums.
(27)
Turklāt tika konstatēts, ka Indijas ražotājs eksportētājs KEI Industries IP laikā izmantoja DEPBS. Subsīdijas likme bija 0,50 %.
3.3. Nodokļu atmaksas shēma (“DDS”),
(28)
Indijas valdība apgalvoja, ka DDS nebūtu uzskatāma par kompensējamu subsīdiju, jo shēmas mērķis ir kompensēt ievedmuitas nodokļus un akcīzes nodokli par izejmateriāliem. Kā paskaidrots pagaidu regulas 58. līdz 60. apsvērumā, šī shēma nav uzskatāma par pieļaujamu nodokļa atmaksāšanas sistēmu vai nodokļa atmaksāšanas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē, jo tā neatbilst pamatregulas I pielikuma i) punktā, II pielikumā un III pielikumā paredzētajiem noteikumiem. Jo īpaši nav nekādas sistēmas vai procedūras, kas apstiprinātu, kuri izejmateriāli ir patērēti eksportētā ražojuma ražošanas procesā un vai ir tikuši pārsniegti importa nodokļu maksājumi pamatregulas I pielikuma i) punkta, II un III pielikuma nozīmē. Visbeidzot, eksportētājam ir tiesības izmantot DDS sniegtos ieguvumus neatkarīgi no tā, vai tas vispār importē izejmateriālus. Lai gūtu labumu, pietiek, ka eksportētājs vienkārši eksportē preces, nepierādot, ka ir importēti kādi izejmateriāli. Iepriekšminēto apstiprināja konstatējumi apmeklētajos uzņēmumos un attiecīgie tiesību akti, proti, Indijas valdības apkārtraksts Nr. 24/2001, kā paskaidrots pagaidu regulas 60. apsvērumā. Turklāt sava iesnieguma 32. punktā Indijas valdība pati atzina, ka DDS var izraisīt pārlieku nodokļu atmaksu. Tādēļ Indijas valdības argumentu nevar pieņemt.
(29)
Indijas valdība arī iebilda, ka, lai gan izejmateriālu patēriņa pārbaudes sistēma ir nepilnīga, jo īpaši saņēmēju lielā skaita un ar viņu kontrolēšanu saistītā administratīvā sloga dēļ, būtu jāatzīst pastāvošais pārbaudes mehānisms, kura pamatā ir atlase. Tomēr šo argumentu nevar pieņemt, jo tas nav paredzēts pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktā, I pielikuma i) punktā, II pielikumā vai III pielikumā.
(30)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 48. līdz 64. apsvērums.
(31)
Turklāt tika konstatēts, ka Indijas ražotājs eksportētājs KEI Industries IP laikā izmantoja DDS. Subsīdijas likme bija 0,29 %.
3.4. Iepriekšēju atļauju shēma (“AAS”)
(32)
Viens no atlasītajiem Indijas ražotājiem eksportētājiem apgalvoja, ka AAS būtu jāuzskata par nodokļa atmaksāšanas sistēmu, jo importētie materiāli tiek izmantoti eksportējamo preču ražošanai. Kā paskaidrots pagaidu regulas 76. apsvērumā, šajā gadījumā izmantotā apakšshēma nav pieļaujama nodokļa atmaksāšanas sistēma vai šīs sistēmas aizvietotāja pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē. Tā neatbilst noteikumiem, kas izklāstīti pamatregulas I pielikuma i) punktā, II pielikumā vai III pielikumā. Indijas valdība faktiski nepiemēroja pārbaudes sistēmu vai procedūru, lai pārliecinātos, vai un kādā daudzumā eksportētā ražojuma ražošanā tikuši patērēti izejmateriāli (pamatregulas II pielikuma II daļas 4. punkts un nodokļu atmaksas aizvietojuma shēmas gadījumā - pamatregulas III pielikuma II daļas 2. punkts). Turklāt ielaides/izlaides standartnormas (“SION”) attiecīgajam ražojumam nebija pietiekami precīzas un tās nevar kalpot par faktiskā patēriņa pārbaudes sistēmu. Minēto standartnormu būtība neļauj Indijas valdībai ar pietiekamu precizitāti pārbaudīt, kādi izejmateriālu apjomi tika patērēti eksportējamo ražojumu izgatavošanā. Turklāt Indijas valdība nav veikusi papildu pārbaudi, pamatojoties uz faktiskajiem izmantotajiem izejmateriāliem, kā paskaidrots pagaidu regulas 73. apsvērumā, lai gan šī pārbaude būtu jāveic, ja pārbaudes sistēma faktiski netiek piemērota (pamatregulas II pielikuma II daļas 5. punkts un III pielikuma II daļas 3. punkts). Tāpēc šī apakšshēma ir kompensējama, un arguments tiek noraidīts.
(33)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 65. līdz 80. apsvērums.
(34)
Tika konstatēts, ka Indijas ražotājs eksportētājs KEI Industries IP laikā nav izmantojis AAS.
3.5. Ražošanas līdzekļu eksporta veicināšanas shēma (“EPCGS”)
(35)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens Indijas ražotājs eksportētājs iesniedza piezīmes par kļūdu aprēķinos. Šī piezīme bija daļēji pamatota un tika ievērota subsīdiju summas aprēķinā. Tā kā vispārējā subsīdijas starpība šim uzņēmumam pat pirms minētās korekcijas bija mazāka par de minimis līmeni, korekcija nedz maina galīgo kompensācijas maksājumu šim uzņēmumam, nedz ietekmē vidējo subsīdijas starpību, kas aprēķināta atlasē neiekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, vai valsts mēroga subsīdijas starpību.
(36)
Izņemot iepriekšminēto, tiek apstiprināts pagaidu regulas 81. līdz 91. apsvērums.
(37)
Tika konstatēts, ka Indijas ražotājs eksportētājs KEI Industries IP laikā nav guvis labumu no EPCGS saistībā ar attiecīgo ražojumu.
3.6. Eksporta kredītu shēma (“ECS”)
(38)
Indijas valdība apgalvoja, ka pagaidu regulas 92. apsvērumā Komisija kļūdaini norādījusi ECS juridisko pamatu. Indijas valdība norādīja, ka galvenais apkārtraksts DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 (“MC 07-08”) un galvenais apkārtraksts DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 (“MC 08-09”) ir atjaunināts un ka IP laikā ECS juridiskais pamats bija galvenais apkārtraksts DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 (“MC 10-11”) un galvenais apkārtraksts DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 (“MC 11-12”). Šajā jautājumā Indijas valdības apgalvojums tiešām ir pareizs.
(39)
Indijas valdība arī apgalvoja, ka, ja būtu ņemts vērā atbilstošais atjauninātais juridiskais pamats, Komisija būtu ievērojusi faktu, ka eksporta kredītiem piemērojamā maksimālā procentu likme, ko Indijas Rezervju banka (“IRB”) iepriekš bija noteikusi par obligātu komercbankām, attiecībā uz eksporta kredītiem rūpijās beidza pastāvēt pirms IP. Tādēļ šī shēma attiecībā uz kredītiem rūpijās vairs nav uzskatāma par subsīdiju. Izmeklēšanā konstatēja, ka divi atlasītie uzņēmumi faktiski guva labumu no eksporta kredītiem, ko izsniegušas privātās bankas ar likmēm, kas bija zemākas par Indijas Bankas noteikto atsauces likmi. Izmeklēšanā nekonstatēja komerciālus apsvērumus, kādēļ šīs privātās bankas ir izsniegušas kredītus ar diskontētām un acīmredzami zaudējumus radošām likmēm. Šāda banku aizdevumu izsniegšanas prakse varētu liecināt par to, ka joprojām pastāv valdības iesaiste. Tomēr izmeklēšanā netika gūti tāda līmeņa pierādījumi, kas nepieciešami saskaņā ar PTO noteikumiem, lai pierādītu, ka pastāv pastāvīga pienākumu uzticēšana vai norādījumu došana komercbankām. Tādēļ Komisija nolēma ieguvumu no diskontētajām atlaidēm neuzskatīt par subsīdiju saskaņā ar šo apakšshēmu, jo nebija pietiekamu pierādījumu Indijas valdības dotiem norādījumiem un/vai finansiālai līdzdalībai.
(40)
Visbeidzot, Indijas valdība iebilda, ka galvenā apkārtraksta pēdējā atjauninājumā DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2012-13 (“MC 12-13”), kas stājās spēkā divus mēnešus pēc IP beigām, ir atcelti eksporta kredītu procentu likmju griesti arī attiecībā uz eksporta kredītiem ārvalstu valūtās. Pamatojoties uz antisubsidēšanas pamatregulas 15. panta 1. punktu, Indijas valdība apgalvoja, ka šādā gadījumā arī šis eksporta kredītu shēmas elements nebūtu kompensējams, jo ir atcelti valdības norādījumi bankām. Lai gan iesniegtajā apkārtrakstā MC 12-13 ir noteikums, kas no 2012. gada maija ļauj komercbankām brīvi noteikt procentu likmes eksporta kredītiem ārvalstu valūtās, kā to apgalvoja Indijas valdība, šādas izmaiņas IRB norādījumos privātajām bankām izmeklēšanas laikā pašas par sevi nav pietiekamas, lai izslēgtu šo shēmu, jo valdība norādījumus var turpināt dot neoficiālā veidā, kam būtu nepieciešama turpmāka izmeklēšana. Tomēr, ņemot vērā iepriekšminēto secinājumu par apakšshēmu attiecībā uz eksporta kredītiem rūpijās, Komisija ir nolēmusi šajā posmā nenoteikt kompensēšanu par šo apakšshēmu attiecībā uz kredītiem ārvalstu valūtās.
(41)
Ņemot vērā iepriekšminēto, ja nepieciešams, maksājuma likmes tiks koriģētas.
3.7. Mērķa tirgus shēma (“FMS”)
(42)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas Indijas valdība iesniedza piezīmes par FMS. Indijas valdība apgalvoja, ka shēma ir ģeogrāfiski saistīta ar valstīm, kas nav Savienības sastāvā, un tādējādi Savienība nevar noteikt par to kompensēšanu. Tomēr Indijas valdība nevarēja apstrīdēt nedz shēmas praktisko īstenošanu, nedz to, ka ieguvumus no FMS var izmantot attiecīgajam ražojumam, proti, ka nodokļu kredīti saskaņā ar FMS ir brīvi pārvedami un ka tos var izmantot, lai nomaksātu muitas nodokļus par jebkādu izejmateriālu vai preču, tostarp ražošanas līdzekļu, turpmāko importu. Tāpēc šo apgalvojumu noraidīja, jo izmeklēšanā noskaidrojās, ka attiecīgais ražojums, ja to eksportē uz Savienību, var gūt labumu no šīs shēmas un to arī gūst.
(43)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 101. līdz 111. apsvērums.
(44)
Tika konstatēts, ka Indijas ražotājs eksportētājs KEI Industries IP laikā nav izmantojis FMS.
3.8. Uz eksportu orientētas struktūras shēma (“EOUS”)
(45)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas vienīgais ražotājs eksportētājs, uz kuru attiecās izmeklēšana un kurš izmantoja EOUS, iesniedza piezīmes par šo shēmu. Uzņēmums apgalvoja, ka Komisijai vajadzētu izmantot atšķirīgu metodi, lai aprēķinātu ieguvumus no EOUS. Uzņēmums apgalvoja, ka konkrēti ieguvumi no EOUS būtu jāuzskata par pieļaujamu nodokļu atmaksas shēmu pamatregulas II un III pielikuma nozīmē un ka tādēļ tie nebūtu jākompensē.
(46)
Tomēr tika konstatēts, ka neatkarīgi no aprēķiniem izmantotās metodes šīs shēmas subsīdiju likme nepārsniegtu 0,95 %, kas nozīmē, ka kopējā subsīdijas starpība šim uzņēmumam būtu mazāka par de minimis līmeni. Tādēļ tika uzskatīts, ka nav nepieciešams šīs izmeklēšanas sakarā turpināt šīs prasības analīzi.
(47)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 112. apsvērums.
(48)
Tika konstatēts, ka Indijas ražotājs eksportētājs KEI Industries IP laikā nav guvis labumu no EOUS.
3.9. Kompensējamo subsīdiju apmērs
(49)
Ņemot vērā lēmumu neņemt vērā ieguvumus saskaņā ar ESC kā subsīdiju, kā tas aprakstīts 38. līdz 41. apsvērumā, un korekciju EPCGS ieguvuma aprēķinā vienam uzņēmumam, kā aprakstīts 35. apsvērumā, maksājuma likmes tika koriģētas, ja nepieciešams. Saskaņā ar pamatregulas noteikumiem kompensējamo subsīdiju galīgais apjoms, kas izteikts ad valorem, tagad ir diapazonā no 0,79 % līdz 3,72 %.
Shēma
Uzņēmums
Raajratna
Venus group
Viraj
KEI Industries
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
KOPĀ
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
Pārrēķinātā subsīdijas starpība izlasē neiekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, ir 3,41 %.
(51)
Pārrēķinātā valsts mēroga subsīdijas starpība ir 3,72 %.
4. SAVIENĪBAS RAŽOŠANAS NOZARE
4.1. Savienības ražošanas nozare
(52)
Daži lietotāji apšaubīja Savienības ražotāju skaitu, kas minēts pagaidu regulas 116. apsvērumā. Tie apgalvoja, ka ražotāju skaits ir nepareizi noteikts un ka faktiski ražotāju skaits Savienības tirgū ir mazāks.
(53)
Komisija norāda, ka minētais apgalvojums netika pamatots, un pēc pārbaudes apstiprina pagaidu regulas 116. apsvērumā sniegto informāciju, proti, ka IP laikā Savienībā attiecīgo ražojumu ražoja 27 Savienības ražotāji. Tas ir skaits, kas noteikts, pamatojoties uz sūdzību, reprezentativitātes noteikšanas un izmeklēšanas laikā. Komisija sazinājās ar visiem zināmajiem Savienības ražotājiem un saņēma datus, kas tika izmantoti saistībā ar pašreizējo izmeklēšanu.
4.2. Savienības ražošanas apjoms un Savienības ražotāju atlase
(54)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 117. līdz 119. apsvērums.
5. KAITĒJUMS
5.1. Patēriņš Savienībā
(55)
Daži lietotāji apgalvoja, ka kaitējuma analīzē nevajadzēja ņemt vērā datus par 2009. gadu, jo minētā gada finanšu krīzei bija kropļojoša ietekme jo īpaši uz Savienības patēriņu. Tomēr pat tad, ja 2009. gadu analīzē neņemtu vērā, joprojām būtu vērojama patēriņa tendence pieaugt (+ 5 %), kas liecina par situācijas uzlabojumu tirgū. Turklāt finanšu krīzes negatīvā ietekme ir atzīta pagaidu regulas 120. apsvērumā, bet tika secināts, ka situācija tirgū uzlabojas. Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 120. apsvērums.
5.2. Imports Savienībā no attiecīgās valsts
(56)
Subsīdijas starpība, kas noteikta uzņēmumam KEI Industries, ir mazāka par de minimis līmeni, kas paredzēts pamatregulas 14. panta 5. punktā (sk. 49. apsvērumu). Tādēļ tiek uzskatīts, ka šis ražotājs eksportētājs IP laikā nav guvis labumu no subsīdiju shēmām pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē. Tā rezultātā viņa importa apjoms tika izslēgts no subsidētā importa apjoma no Indijas. Viens ražotājs eksportētājs, proti, Venus group, apgalvoja, ka daži darījumi kļūdaini ir uzskaitīti divreiz. Komisija piekrita ražotājam eksportētājam, tādēļ šie darījumi tika izņemti no kopējā subsidētā importa no Indijas apjoma. Tāpēc tika pārskatīti subsidētā importa apjomi, tirgus daļa un vidējā cena.
(57)
Subsidēto importu apjoms un tirgus daļa:
2009. gads
2010. gads
2011. gads
IP
Apjoms (t)
11 620
20 038
25 326
24 415
Indekss (2009 = 100)
100
172
218
210
Tirgus daļa
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Indekss (2009 = 100)
100
121
146
140
Avots:
Eurostat un atbildes uz anketas jautājumiem.
(58)
IP laikā KEI Industries eksportēja nelielus attiecīgā ražojuma apjomus un arī Venus group iepriekš minētie darījumi attiecās uz nelieliem apjomiem, tādēļ šo importa apjomu atskaitīšana no Indijas subsidētā importa kopējā apjoma nerada izmaiņas tendencēs, kā aprakstīts pagaidu regulas 123. un 124. apsvērumā. Tādējādi minētie pagaidu regulas apsvērumi tiek apstiprināti.
(59)
Subsidētā importa vidējā cena:
2009. gads
2010. gads
2011. gads
IP
Vidējā cena
(EUR/t)
2 419
2 856
3 311
3 259
Indekss (2009 = 100)
100
118
137
135
Avots:
Eurostat un atbildes uz anketas jautājumiem.
(60)
Kā paskaidrots iepriekš, IP laikā KEI Industries eksportēja nelielus apjomus un dažu Venus group darījumu izslēgšana apjomu ietekmēja tikai mazliet. KEI Industries importa apjomu un iepriekšminēto Venus group darījumu izslēgšana no Indijas subsidētā importa kopējā apjoma tādējādi nerada būtiskas izmaiņas Indijas subsidētā importa vidējā cenā vai cenu samazinājuma aprēķinos. Pārrēķinātā cenu samazinājuma starpība ir 11,7 %. Attiecībā uz pārējo tiek apstiprināti konstatējumi, kas aprakstīti pagaidu regulas 128. līdz 130. apsvērumā.
(61)
Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, Indijas valdība apgalvoja, ka Komisija ir piemērojusi pro rata samazinājumu attiecībā uz subsidēto importu tikai ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, importa apjomam, lai ņemtu vērā de minimis konstatējumus attiecībā uz KEI Industries un atskaitītu kļūdaini divreiz uzskaitītos Venus group darījumus. Šis apgalvojums balstās uz pārpratumu. Komisija ir piemērojusi pro rata samazināšanu visam importa apjomam, tostarp attiecībā uz importētājiem, kuri nesadarbojās. Tāpēc šis apgalvojums ir jānoraida.
5.3. Savienības ražošanas nozares ekonomiskais stāvoklis
(62)
Dažas personas apgalvoja, ka pasaules ekonomikas krīzes apstākļos Savienības ražošanas nozares gūtie rezultāti būtu jāuzskata par pietiekami pozitīviem un ka, izņemot vienu kaitējuma rādītāju, proti, tirgus daļu, neviens no pārējiem rādītājiem neliecina par kaitējuma esamību.
(63)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares vidējā pārdošanas cena palielinājās par apmēram 34 %, kas ir ievērojami vairāk nekā tās ražošanas izmaksu palielinājums par 13 % tajā pašā laikposmā. Šajā sakarā ir jāatzīmē, ka attiecīgā laikposma sākumā, proti, 2009. gadā, Savienības ražošanas nozares pārdošanas cena bija zemāka par ražošanas izmaksām un tikai no 2011. gada tā sāka pārdošanu par cenu, kas lielāka par ražošanas izmaksām.
(64)
Izmeklēšanā atklājās, ka, lai gan daži kaitējuma rādītāji (piemēram, ražošanas apjomi un jaudas izmantojums) uzrādīja pozitīvu tendenci vai palika nemainīgi (piemēram, nodarbinātība), vairāki citi rādītāji, kas saistīti ar Savienības ražošanas nozares finansiālo stāvokli, proti, rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem, attiecīgajā laikposmā nebija apmierinoši. Lai arī ieguldījumu rādītājs uzlabojās 2010. gadā, 2011. gadā un IP tas samazinājās zem 2009. gada rādītāja. Lai gan ir taisnība, ka ienākums no ieguldījumiem laikposmā no 2009. gada līdz 2011. gadam palielinājās, sasniedzot 6,7 %, IP laikā tas atkal samazinājās līdz 0,8 %. Tāpat arī rādītāji, kas attiecas uz rentabilitāti un naudas plūsmu, uzlabojās līdz 2011. gadam, lai arī IP laikā tie atkal sāka pasliktināties. Tāpēc var secināt, ka situācija Savienības ražošanas nozarē pēc 2009. gada sāka uzlaboties, bet tās atkopšanos attiecīgi palēnināja subsidētais imports no Indijas.
(65)
Pēc vienas ieinteresētās personas pieprasījuma tiek apstiprināts, ka pagaidu regulas 153. apsvērumā noteiktie krājumi attiecas uz atlasīto Savienības uzņēmumu darbību.
(66)
Savienības ražošanas nozare apgalvoja, ka mērķa peļņas norma 5 % apmērā, kas noteikta pagaidu posmā, ir pārāk maza. Ieinteresētā persona savu apgalvojumu nebija pietiekami pamatojusi. Pagaidu regulas 148. apsvērumā ir paskaidroti iemesli šāda mērķa peļņas normas izvēlei, un izmeklēšanā netika atklāti citi iemesli, lai to mainītu. Tāpēc mērķa peļņas norma 5 % apmērā paliek spēkā, lai izdarītu galīgos konstatējumus.
(67)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares grūtību cēlonis lielā mērā ir strukturālas problēmas. Tāpēc mērķa peļņas norma 5 % apmērā bija arī nereāla.
(68)
Jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru (11) iestādēm ir jānosaka peļņas norma, kādu Kopienas ražošanas nozare varētu pamatoti gūt normālas konkurences apstākļos, ja nebūtu subsidētā importa. Šajā gadījumā izrādījās, ka nav iespējams veikt šo analīzi par Savienības ražošanas nozares attiecīgo ražojumu turpmāk norādīto iemeslu dēļ. Pietiekama informācija, lai aprēķinātu attiecīgā ražojuma peļņas normu, ir pieejama tikai no 2007. gada. 2007. gadā peļņas norma bija 3,7 %; no 2008. gada finanšu un ekonomiskās krīzes dēļ tā kļuva negatīva. Sūdzībā apgalvots un izmeklēšanā tika konstatēts, ka subsidētais imports sāka nonākt Savienības tirgū no 2007. gada, kad importa apjoms palielinājās no 17 727 tonnām 2006. gadā līdz 24 811,3 tonnām. Tāpēc iestādes ir noteikušas mērķa peļņas normas, pamatojoties uz faktisko peļņu, kas gūta tērauda rūpniecības citās nozarēs, kuras nav cietušas no importa par dempinga cenām un subsidētā importa (12).
5.4. Secinājums par kaitējumu
(69)
Tāpēc Komisija secina, ka Savienības ražošanas nozarei IP laikā ir nodarīts būtisks kaitējums.
6. CĒLOŅSAKARĪBA
6.1. Subsidētā importa ietekme
(70)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pagaidu regulā ir ignorēts fakts, ka Savienības ražošanas nozare varēja gūt labumu no patēriņa pieauguma kopš 2009. gada, un ka Komisija nevar pieņemt, ka Savienības ražošanas nozare spēs saglabāt savu tirgus daļu uz nenoteiktu laiku.
(71)
Atbildot uz šiem argumentiem, jānorāda izmeklēšanā atklātais fakts, ka Indijas subsidētā importa tirgus daļa pieauga ātrāk nekā patēriņš Savienības tirgū. Indijas subsidētā importa apjoms pieauga par 110 %, bet patēriņš tajā pašā laikposmā palielinājās par 50 %. Turklāt izmeklēšanā arī atklājās, ka Indijas importa vidējā cena pastāvīgi bija zemāka par Savienības ražošanas nozares vidējo cenu tajā pašā laikposmā un ka IP laikā tā bija par 11,7 % zemāka nekā Savienības ražošanas nozares vidējā cena. Tādējādi, lai gan Savienības ražošanas nozare zināmā mērā ir guvusi labumu no pieaugošā patēriņa un varētu arī palielināt pārdošanas apjomu par 40 %, tā nevarēja saglabāt savu tirgus daļu, kā tas būtu gaidāms, ņemot vērā tirgus apstākļu uzlabošanos un Savienības ražošanas nozares brīvo ražošanas jaudu.
6.2. Citu faktoru ietekme
6.2.1. Nesubsidētais imports
(72)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka nesubsidētā importa ietekme ir jāizvērtē atkārtoti, ņemot vērā to, ka KEI Industries tika noteikta de minimis subsīdijas starpība, un to, ka sakarā ar kļūdām, Venus group dažus darījumus uzskaitot divreiz, tie attiecīgi tika izslēgti no analīzes. Tās arī apgalvoja, ka nesubsidētā importa cenas bija zemākas nekā subsidētā importa cenas.
(73)
Nākamajā tabulā parādītas nesubsidēta eksporta apjoma un cenu tendences attiecīgajā periodā. Tā apjoms bija aptuveni trešā daļa no Indijas eksporta IP laikā, un tendence bija tāda pati kā subsidētajam importam.
2009. gads
2010. gads
2011. gads
IP
Apjoms (t)
5 227
9 015
11 394
10 938
Apjoms (Indekss)
100
172
218
210
Vidējā cena (EUR/t)
2 268
2 678
3 105
3 056
Vidējā cena (Indekss)
100
118
137
135
Avots:
atbildes uz anketas jautājumiem un Eurostat dati.
(74)
Tādēļ ir pareizi, ka nesubsidētā importa cenas bija zemākas nekā subsidētā importa cenas. Tomēr nesubsidētā importa apjoms ir tikai trešā daļa no subsidētā importa apjoma. Tāpēc kaitējums, ko radījis nesubsidētais imports, neizjauc cēloņsakarību starp subsidēto importu no Indijas un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu IP.
6.2.2. Imports no trešām valstīm
(75)
Viens Indijas ražotājs eksportētājs un Indijas valdība atkārtoti apgalvoja, ka izmeklēšanā būtu jāiekļauj Ķīnas Tautas Republika un ka importa apjoma no Ķīnas Tautas Republikas ietekme uz Savienības tirgu un Savienības ražošanas nozari ir novērtēta par zemu.
(76)
Kā minēts pagaidu regulas 170. apsvērumā, nedz izmeklēšanas sākumposmā, nedz tās noslēdzošajā posmā nav nekādu pierādījumu par subsidēšanu, kas varētu pamatot antisubsidēšanas izmeklēšanas sākšanu saistībā ar importu, kura izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā. Tāpēc apgalvojums, ka Ķīnas Tautas Republiku būtu vajadzējis iekļaut izmeklēšanas jomā, nav pamatots un tiek noraidīts.
(77)
Tomēr importam no Ķīnas Tautas Republikas attiecīgajā laikposmā bija tendence pieaugt, un IP laikā tā tirgus daļa palielinājās līdz 8,3 %, kā apstiprināts pagaidu regulas 168. apsvērumā. Turklāt Ķīnas importa cenas bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām un Indijas ražotāju eksportētāju cenām Savienības tirgū. Tāpēc tika veikta papildu pārbaude, vai imports no Ķīnas Tautas Republikas varētu būt palielinājis Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un izjaucis cēloņsakarību starp kaitējumu un Indijas subsidēto importu.
(78)
Pagaidu posmā pieejamā informācija liecināja, ka Ķīnas izcelsmes importa ražojumu klāsts ir atšķirīgs un ka Ķīnas ražojumu veidi atšķiras no ražojumiem, kurus pārdod Savienības ražošanas nozare, un pat no Indijas izcelsmes ražojumu veidiem, ko pārdod Savienības tirgū.
(79)
Pēc pagaidu pasākuma publicēšanas Komisija saņēma vairākas sūdzības, kurās tika norādīts uz iespēju, ka Ķīnas ražojumu imports par zemām cenām IP laikā izjauktu cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām no Indijas un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.
(80)
Analīze, kas veikta, pamatojoties uz importa statistiku par diviem KN kodiem, izmeklēšanā parādīja, ka 29 % no Ķīnas izcelsmes importa veikti lētāko ražojumu tirgus segmentā (ar KN kodu 7223 00 99). Tas daļēji izskaidro to, kāpēc Ķīnas cenas vidēji ir zemākas nekā Savienības ražošanas nozares cenas un Indijas ražotāju eksportētāju cenas. Statistika attiecībā uz KN kodu 7223 00 99 arī atklāja, ka Ķīnas ražotāju klienti bija koncentrēti Apvienotajā Karalistē, kur Savienības ražošanas nozare faktiski nebija pārstāvēta.
Vidējā cena
(EUR/t)
2009. gads
2010. gads
2011. gads
IP
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Avots:
Eurostat.
(81)
Attiecībā uz KN kodu 7223 00 19, pamatojoties uz RKN veiktā analīze parādīja, ka gan Savienības ražošanas nozare, gan Indijas ražotāji galvenokārt konkurēja dārgāko ražojumu tirgus segmentā, kur ražojumu ar tādu pašu KN kodu cenas var būt līdz četras reizes augstākas nekā lētāko ražojumu tirgus segmentā (13). Izmeklēšana arī parādīja, ka kopumā cenu izmaiņas ir saistītas ar ražojuma veidu un niķeļa saturu. Turklāt izmeklēšana parādīja, ka Ķīnas eksportētāji pārsvarā pārdod zemākas kvalitātes ražojumu veidus, uz kuriem Savienības tirgū attiecas iepriekš minētais KN kods. Tāpēc ražojumu klāsts kļūst par dominējošo faktoru, izvērtējot Ķīnas importu.
(82)
Attiecībā uz importa no Ķīnas Tautas Republikas cenu līmeni jāuzsver, ka no 2009. gada līdz IP Ķīnas izcelsmes importa vidējā cena bija augstāka par subsidēto Indijas ražotāju eksportētāju cenām, kā tas redzams turpmākajā tabulā, kurā parādīta vidējā cena subsidētajam Indijas eksportam, uz ko attiecas KN kods 7223 00 19.
Vidējā cena
(EUR/t)
2009. gads
2010. gads
2011. gads
IP
IP + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Avots:
Eurostat.
(83)
IP laikā pirmo reizi Ķīnas izcelsmes importa vidējā cena samazinājās tiktāl, ka bija zemāka par Indijas izcelsmes subsidētā importa cenu. Tomēr tika atzīts, ka tas ir pagaidu novērojums, jo tajā pašā gadā pēc IP Ķīnas izcelsmes importa cenu līmenis pieauga un atkal bija augstāks nekā Indijas izcelsmes importa cenas.
(84)
Turklāt salīdzinājums starp importa apjomiem no Indijas un Ķīnas Tautas Republikas parādīja, ka jebkurā attiecīgā laikposma brīdī un jo īpaši IP laikā importa no Ķīnas Tautas Republikas apjoms bija daudz mazāks nekā imports no Indijas. Importa apjomi no Ķīnas Tautas Republikas kopumā pat nesasniedza pusi no kopējā Indijas izcelsmes importa apjoma.
(85)
Pamatojoties uz iepriekšminēto, tiek apstiprināts, ka Ķīnas izcelsmes importa ievērojama daļa IP laikā atšķiras no Savienības ražošanas nozares ražojumu klāsta un ka tieša konkurence ar ražojumiem, ko ražo un pārdod Savienības ražošanas nozare, ir ierobežota.
(86)
Tādēļ imports no Ķīnas Tautas Republikas nebūtu varējis ietekmēt situāciju Savienības ražošanas nozarē tādā mērā, lai izjauktu cēloņsakarību starp Indijas subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Tādēļ ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 168. apsvērums.
6.2.3. Pārējo Savienības ražotāju konkurence
(87)
Viena persona apgalvoja, ka Savienības ražotāju slikto finansiālo stāvokli varēja izraisīt citu Savienības ražotāju konkurence, kas nebija sūdzības iesniedzēji vai neizteica atbalstu izmeklēšanai procedūras uzsākšanas brīdī.
(88)
Pārējo ražotāju tirgus daļa Savienībā bija šāda:
2009. gads
2010. gads
2011. gads
IP
Apjoms (t)
34 926
55 740
55 124
55 124
Indekss (2009 = 100)
100
160
158
158
Pārējo Savienības ražotāju tirgus daļa
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Avots:
sūdzība.
(89)
Savienības ražotāji, kuri nebija sūdzības iesniedzēji un nebija izteikuši atbalstu izmeklēšanai, veido 44 % no Savienības kopējā pārdošanas apjoma, kas minēts pagaidu regulas 139. apsvērumā. To pārdošanas apjoms pieauga par 58 % no aplēstām 34 926 tonnām 2009. gadā līdz 55 124 tonnām attiecīgajā laikposmā. Tomēr šāds pieaugums ir samērā neliels, salīdzinot ar subsidētā importa no Indijas pieaugumu tajā pašā laikposmā (+ 110 %). Turklāt minēto Savienības ražotāju tirgus daļa attiecīgajā laikposmā saglabājās relatīvi stabila un nekas neliecināja par to, ka viņu cenas ir zemākas par atlasīto Savienības ražotāju cenām. Tādēļ tiek secināts, ka viņu pārdošanas apjoms Savienības tirgū nepalielināja Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.
6.3. Secinājums par cēloņsakarību
(90)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 176. līdz 179. apsvērums.
7. SAVIENĪBAS INTERESES
7.1. Vispārīgi apsvērumi
(91)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 180. apsvērums.
7.2. Savienības ražošanas nozares intereses
(92)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 181. līdz 188. apsvērums.
7.3. Lietotāju intereses
(93)
Pēc pagaidu pasākumu noteikšanas septiņi lietotāji un viena lietotāju apvienība sazinājās ar Komisiju un izrādīja interesi par sadarbību izmeklēšanā. Pēc viņu pieprasījuma 2013. gada aprīlī viņiem tika nosūtītas anketas. Tomēr tikai divi lietotāji iesniedza pilnībā aizpildītu anketu, un kopumā lietotāji, kas sadarbojās, pārstāvēja 12 % no kopējā Indijas izcelsmes importa apjoma IP laikā un 2,5 % no kopējā patēriņa Savienībā. Pasākumu ekonomiskā ietekme uz lietotājiem tika izvērtēta atkārtoti, pamatojoties uz jaunajiem datiem, kas bija pieejami no atbildēm uz anketas jautājumiem, un divi lietotāji tika apmeklēti, lai pārbaudītu sniegto informāciju.
(94)
Lietotāji apgalvoja, ka pagaidu regulas 191. apsvērumā noteiktais rentabilitātes rādītājs 9 % ir pārāk augsts un neatspoguļo stāvokli lietotāju nozarē. Pamatojoties uz saņemtajām papildu atbildēm uz anketas jautājumiem, visiem lietotājiem, kas sadarbojās, vidējā rentabilitāte tika pārrēķināta un noteikta 2 % apmērā no apgrozījuma.
(95)
Tika arī konstatēts, ka lietotāju, kas sadarbojās, iepirkumi no Indijas veidoja vidēji 44 % no kopējiem attiecīgā ražojuma pirkumiem un ka diviem lietotājiem Indija bija vienīgais piegādes avots. IP laikā ražojuma (ietverot attiecīgo ražojumu) apgrozījums vidēji veidoja 14 % no to lietotāju apgrozījuma, kas sadarbojās.
(96)
Izskatot sliktāko scenāriju Savienības tirgum, t. i., ka potenciālu cenas pieaugumu nebūtu iespējams nodot tālāk izplatīšanas ķēdē un ka lietotāji turpinātu pirkt no Indijas iepriekšējā apjomā, nodokļa ietekme uz lietotāju rentabilitāti attiecīgā ražojuma izmantošanas vai iekļaušanas darbībās nozīmētu tās samazināšanos par vidēji 0,25 procentu punktiem līdz 1,75 %.
(97)
Komisija atzīst, ka ietekme individuālā līmenī būs nozīmīgāka attiecībā uz tiem lietotājiem, kuri saņēma visu importu no Indijas. Tomēr tādu nav daudz - divi no lietotājiem, kas sadarbojās. Turklāt viņiem ir iespēja - ar noteikumu, ka viņu Indijas ražotāji sadarbojas, - pieprasīt maksājumu kompensāciju saskaņā ar pamatregulas 21. pantu, ja visi nosacījumi šādai atmaksāšanai ir izpildīti.
(98)
Daži lietotāji atkārtoti pauda bažas, ka pasākumi ietekmēs noteiktus stiepļu veidus, ko neražo Eiropā, proti, tā saukto 200. sērijas ražojumu, kā minēts pagaidu regulas 194. apsvērumā. Saskaņā ar lietotāju teikto tas, ka Savienībā šādus ražojuma veidus neražo, ir saistīts ar zemo pieprasījumu un īpašo ražošanas procesu.
(99)
Tomēr izmeklēšana parādīja, ka šādu veidu nerūsējošā tērauda stieples Savienības ražošanas nozare izgatavo un ka tās veido Savienības tirgus nelielu daļu. Tāpat lietotājiem ir pieejami alternatīvi piegādes avoti no valstīm, uz kurām neattiecas antidempinga vai antisubsidēšanas pasākumi. Turklāt diviem Indijas ražotājiem eksportētājiem noteica 0 % kompensācijas maksājuma likmi, tāpēc pasākumu noteikšanai nebūs nozīmīga ietekme uz viņu piegādēm. Turklāt tiem pašiem mērķiem var izmantot citus nerūsējošā tērauda stiepļu ražojumu veidus. Tādēļ pasākumu piemērošana nevar būtiski ietekmēt Savienības tirgu vai šos lietotājus. Tāpēc šo apgalvojumu noraidīja.
(100)
Daži lietotāji norādīja, ka līdzīga ražojuma piegādes laiks no Savienības ražotājiem ir garāks, salīdzinot ar attiecīgā ražojuma piegādes laiku no Indijas. Tomēr iespēja tirgotājiem veidot ražojuma uzkrājumus un nodrošināt to tūlītēju pieejamību neskar faktiskos pierādījumus attiecībā uz subsidētā importa negatīvo ietekmi. Tādēļ minētais apgalvojums bija jānoraida.
(101)
Ņemot vērā iepriekšminēto, pat tad, ja pasākumu attiecībā uz importu no Indijas ietekme uz dažiem lietotājiem būtu negatīvāka nekā uz citiem, tiek uzskatīts, ka Savienības tirgus savukārt būs ieguvējs no pasākumu ieviešanas. Jo īpaši tiek uzskatīts, ka godīgu tirdzniecības apstākļu Savienības tirgū atjaunošana ļaus Savienības ražošanas nozarei pielāgot savas cenas ražošanas izmaksām, saglabāt ražošanu un nodarbinātību, atgūt iepriekš zaudēto tirgus daļu un gūt labumu no lielākiem apjomradītiem ietaupījumiem. Tam vajadzētu dot iespēju ražošanas nozarei sasniegt samērīgu peļņas normu, kas ļautu tai efektīvi darboties vidējā termiņā un ilgtermiņā. Vienlaikus nozare uzlabos savu vispārējo finansiālo stāvokli. Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka pasākumiem kopumā būs ierobežota ietekme uz lietotājiem un nesaistītiem importētājiem. Tāpēc tiek secināts, ka pasākumu sniegtās priekšrocības kopumā atsver ietekmi uz attiecīgā ražojuma lietotājiem Savienības tirgū.
7.4. Nesaistītu importētāju intereses
(102)
Tā kā netika saņemtas citas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 197. līdz 199. apsvērums.
7.5. Secinājums par Savienības interesēm
(103)
Ņemot vērā iepriekšminēto, tiek apstiprināts pagaidu regulas 200. līdz 201. apsvērums.
8. GALĪGIE KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMI
8.1. Kaitējuma novēršanas līmenis
(104)
Tā kā netika saņemtas piezīmes, tiek apstiprināts pagaidu regulas 203. līdz 206. apsvērums.
8.2. Secinājums par kaitējuma novēršanas līmeni
(105)
KEI Industries tika aprēķināta individuālā kaitējuma starpība, jo šā uzņēmuma galīgā subsīdijas starpība bija de minimis līmenī, kā minēts iepriekš 49. apsvērumā.
(106)
Ar šo tiek apstiprināta pagaidu regulā izmantotā metodika.
8.3. Galīgie pasākumi
(107)
Atbilstīgi iepriekš minētajam un saskaņā ar pamatregulas 15. panta 1. punktu galīgais kompensācijas maksājums jānosaka tādā līmenī, kas būtu pietiekams, lai novērstu subsidēta importa radīto kaitējumu, nepārsniedzot konstatēto subsīdijas starpību.
(108)
Tādējādi kompensācijas maksājuma likmes tika noteiktas, salīdzinot kaitējuma starpību un subsīdijas starpību. Tāpēc ierosināto kompensācijas maksājumu likmes ir šādas:
Uzņēmums
Subsīdijas starpība
Kaitējuma starpība
Kompensācijas maksājuma likme
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
0,9 %
n. p.
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
n. p.
0,0 %
Atlasē neiekļautie uzņēmumi, kas sadarbojās
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Visi pārējie uzņēmumi
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Individuālās uzņēmumu kompensācijas maksājuma likmes, kas noteiktas šajā darba dokumentā, pamatojas uz pašreizējā izmeklēšanā iegūtajiem atzinumiem. Tāpēc tās atspoguļo izmeklēšanas gaitā konstatēto situāciju šajos uzņēmumos. Šīs maksājuma likmes (pretstatā valsts mēroga maksājumam, kas piemērojams “visiem pārējiem uzņēmumiem”) jāpiemēro vienīgi tādu Indijas izcelsmes ražojumu importam, kurus ražo konkrētās minētās juridiskās personas. Uz importētajiem ražojumiem, kurus ražojis kāds cits uzņēmums, kas nav īpaši minēts šā darba dokumenta rezolutīvajā daļā, ieskaitot ražošanas vienības, kuras ir saistītas ar īpaši minētajiem uzņēmumiem, nevar attiecināt šīs likmes, un tiem piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamo maksājuma likmi.
(110)
Visas prasības piemērot uzņēmumam individuālo antidempinga maksājuma likmi (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai jaunu ražošanas vai tirdzniecības uzņēmumu darbības sākšanas) nekavējoties būtu jānosūta Komisijai (14), sniedzot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par jebkurām pārmaiņām uzņēmuma darbībā attiecībā uz ražošanu, pārdošanu vietējā tirgū vai eksportu, kas saistītas, piemēram, ar minēto nosaukuma maiņu vai minētajām ražošanas un tirdzniecības uzņēmumu pārmaiņām. Attiecīgā gadījumā regula, ar ko nosaka galīgos kompensācijas maksājumus, tiks attiecīgi grozīta, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro individuālas maksājuma likmes.
8.4. Pagaidu kompensācijas maksājumu galīgā iekasēšana
(111)
Ņemot vērā konstatēto subsīdijas starpību un Savienības ražošanas nozarei radītā kaitējuma apjomu, uzskata, ka summas, kas nodrošinātas ar pagaidu regulā noteikto pagaidu kompensācijas maksājumu, galīgi jāiekasē tādā apjomā, ciktāl tās vienādas ar noteiktā galīgā maksājuma lielumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo tiek noteikts galīgais kompensācijas maksājums šādu nerūsējošā tērauda stiepļu importam:
i)
ar niķeļa saturu 2,5 vai vairāk svara %, izņemot stiepli ar niķeļa saturu no 28 līdz 31 svara % un hroma saturu no 20 līdz 22 svara %;
ii)
ar niķeļa saturu, kas ir mazāks nekā 2,5 svara %, izņemot stiepli ar hroma saturu no 13 līdz 25 svara % un alumīnija saturu no 3,5 līdz 6 svara %,
ko patlaban klasificē ar KN kodiem 7223 00 19 un 7223 00 99 un kā izcelsme ir Indijā.
2. Galīgā kompensācijas maksājuma likme, kas piemērojama Savienības brīvas robežpiegādes neto cenai pirms muitas nodokļa nomaksas, par 1. punktā aprakstīto ražojumu, kuru ražojuši turpmāk norādītie uzņēmumi, ir šāda:
Uzņēmums
Muitas nodoklis (%)
Taric papildu kods
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,0
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane, Maharashtra
0,0
B780
KEI Industries Limited, New Delhi
0,0
B925
Pielikumā minētie uzņēmumi
3,4
Visi pārējie uzņēmumi
3,7
B999
3. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Summas, kas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 419/2013 nodrošinātas ar pagaidu kompensācijas maksājumiem par nerūsējošā tērauda stiepļu importu:
i)
ar niķeļa saturu 2,5 vai vairāk svara %, izņemot stiepli ar niķeļa saturu no 28 līdz 31 svara % un hroma saturu no 20 līdz 22 svara %;
ii)
ar niķeļa saturu, kas ir mazāks nekā 2,5 svara %, izņemot stiepli ar hroma saturu no 13 līdz 25 svara % un alumīnija saturu no 3,5 līdz 6 svara %,
ko patlaban klasificē ar KN kodiem 7223 00 19 un 7223 00 99 un kā izcelsme ir Indijā,
iekasē galīgi. Nodrošinātās summas, kas pārsniedz galīgās kompensācijas maksājuma likmes, atbrīvo.
3. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 2. septembrī