SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2302
ze dne 25. listopadu 2015
o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 90/314/EHS (3) stanoví řadu důležitých práv spotřebitelů, pokud jde o souborné služby pro cesty, zejména s ohledem na požadavky na informace, odpovědnost obchodníků ve vztahu k poskytování souborných služeb a ochraně pro případ platební neschopnosti pořadatele nebo prodejce. Legislativní rámec je však třeba přizpůsobit tržnímu vývoji, aby lépe vyhovoval vnitřnímu trhu, a odstranit nejasnosti a mezery v legislativě.
(2)
Cestovní ruch hraje v hospodářství Unie důležitou úlohu a souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy (dále jen „souborné služby“) mají na trhu cestovního ruchu velký podíl. Od přijetí směrnice 90/314/EHS doznal tento trh značných změn. Vedle tradičních způsobů prodeje výrazně vzrostl význam internetu coby prostředku k nabízení či prodeji cestovních služeb. Kombinace cestovních služeb již nemají podobu pouze tradičních předem stanovených souborných služeb, naopak jsou často sestavovány podle potřeb zákazníka. Právní status mnohých z těchto kombinací cestovních služeb je buď nejasný, nebo se na ně směrnice 90/314/EHS jednoznačně nevztahuje. Cílem této směrnice je přizpůsobit rozsah ochrany tomuto vývoji, zvětšit transparentnost a poskytnout cestujícím a obchodníkům větší právní jistotu.
(3)
Podle čl. 169 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) přispívá Unie k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých podle článku 114 Smlouvy o fungování EU.
(4)
Směrnice 90/314/EHS ponechává členským státům široký prostor, pokud jde o provedení ve vnitrostátním právu. Mezi jejich právními předpisy proto přetrvávají výrazné rozdíly. Právní roztříštěnost zvyšuje náklady podniků a ztěžuje situaci těm, které hodlají podnikat v zahraničí, což ve svém důsledku pro spotřebitele znamená užší výběr.
(5)
Podle čl. 26 odst. 2 a článku 49 Smlouvy o fungování EU zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb a svoboda usazování. Harmonizace práv a povinností, jež vyplývají ze smluv o souborných službách pro cesty a o spojených cestovních službách, je nutná k tomu, aby byl pro spotřebitele v této oblasti vytvořen skutečný vnitřní trh se správně nastavenou rovnováhou mezi vysokou úrovní ochrany spotřebitele a konkurenceschopností podniků.
(6)
Přeshraniční potenciál trhu se soubornými službami pro cesty není v současné době v Unii bezezbytku využit. Rozdíly v pravidlech pro ochranu cestujících v různých členských státech odrazují jak cestující od koupě souborných služeb a spojených cestovních služeb v jiném členském státě, tak pořadatele a prodejce od prodeje těchto služeb v jiném členském státě. Aby mohli cestující a obchodníci plně využívat výhod vnitřního trhu a zároveň byl zajištěn vysoký stupeň ochrany spotřebitele v celé Unii, je nutné více sblížit právní předpisy členských států o souborných službách a spojených cestovních službách.
(7)
Většina cestujících, kteří si pořizují souborné služby nebo spojené cestovní služby, jsou spotřebitelé ve smyslu práva Unie na ochranu spotřebitele. Není ovšem vždy snadné rozlišit mezi spotřebiteli a zástupci malých podniků nebo profesionály, kteří si cesty pro účely svého podnikání či profese rezervují týmiž rezervačními prostředky jako běžní spotřebitelé. Tito cestující mnohdy vyžadují podobný stupeň ochrany. Naopak existují společnosti nebo organizace, které zařizují cesty na základě obecné smlouvy, která je často uzavírána pro řadu cestovních služeb na konkrétní období, například s cestovní agenturou. U cest tohoto typu se nevyžaduje týž stupeň ochrany jako u spotřebitelů. Neuskutečňuje-li se tedy cesta na základě obecné smlouvy, měla by se tato směrnice vztahovat na osoby na pracovních cestách, včetně osob vykonávajících svobodná povolání, osob samostatně výdělečně činných nebo jiných fyzických osob. S cílem zamezit záměně s definicí výrazu „spotřebitel“ používaného v jiných právních předpisech Unie, by se osoby chráněné podle této směrnice měly označovat jako „cestující“.
(8)
Cestovní služby lze kombinovat mnoha různými způsoby, za souborné služby je proto vhodné považovat veškeré kombinace cestovních služeb vykazující znaky, které si cestující obvykle spojují se soubornými službami, zejména situace, kdy jsou samostatné cestovní služby kombinovány do jediného cestovního produktu, za jehož řádné poskytnutí odpovídá pořadatel. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (4) by nemělo hrát roli, zda ke kombinaci cestovních služeb došlo před vlastním kontaktem s cestujícím, na jeho žádost či na základě jím provedeného výběru. Tytéž zásady by měly platit bez ohledu na to, zda je rezervace provedena obchodníkem v obchodních prostorech, nebo přes Internet.
(9)
Pro přehlednost by se mělo rozlišovat mezi na jedné straně soubornými službami a na druhé straně spojenými cestovními službami, u nichž obchodníci přes Internet nebo v obchodních prostorech cestujícímu pomáhají opatřit si cestovní služby, v důsledku čehož cestující uzavře smlouvy s různými poskytovateli cestovních služeb, a to i pomocí propojených rezervačních procesů, přičemž taková služba nevykazuje znaky souborných služeb a nebylo by namístě u ní uplatňovat veškeré povinnosti, které se na souborné služby vztahují.
(10)
S ohledem na vývoj na trhu je třeba upřesnit definici souborných služeb na základě alternativních objektivních kritérií, která se převážně týkají způsobu, jakým jsou cestovní služby nabízeny nebo pořizovány a kdy mohou cestující důvodně předpokládat, že budou touto směrnicí chráněni. Jedná se například o situaci, kdy jsou pro tutéž cestu nebo pobyt kupovány na jediném prodejním místě různé typy cestovních služeb a tyto služby byly vybrány předtím, než cestující souhlasí se zaplacením, to jest v rámci téhož rezervačního procesu, nebo kdy jsou takové služby nabízeny nebo účtovány za souhrnnou nebo celkovou cenu, jakož i o situaci, kdy jsou takové služby inzerovány nebo prodávány pod názvem „souborné služby“ nebo pod podobným názvem naznačujícím úzkou vazbu mezi danými cestovními službami. Za takový podobný název by bylo možné považovat například spojení „kombinovaná nabídka“, „all inclusive“ či „vše v jednom“.
(11)
Mělo by se též jasně stanovit, že cestovní služby kombinované po uzavření smlouvy, jíž obchodník opravňuje cestujícího, aby si zvolil z nabídky různých typů cestovních služeb - jak tomu bývá například u dárkových poukazů na souborné služby -, jsou soubornými službami. Kombinace cestovních služeb by se dále měla považovat za souborné služby, při nichž si obchodníci předávají jméno cestujícího, jeho platební údaje a e-mailovou adresu a kdy je jiná smlouva uzavřena do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
(12)
Zároveň by se měly spojené cestovní služby odlišovat od cestovních služeb, které si cestující rezervují nezávisle, mnohdy v různé době, byť pro účely stejné cesty či pobytu. Spojené cestovní služby on-line by se rovněž měly odlišovat od propojených internetových stránek, jejichž účelem není uzavření smlouvy s cestujícím, a od odkazů, jimiž jsou cestující pouze obecně informováni o dalších cestovních službách, například když hotel nebo pořadatel akce na svých internetových stránkách uvede seznam všech subjektů poskytujících přepravu do místa konání zcela bez souvislosti s jakoukoli konkrétní rezervací, nebo když se používají k umístění reklamy na internetové stránky „cookies“ nebo metadata.
(13)
Měla by se stanovit zvláštní pravidla pro obchodníky v obchodních prostorech i přes Internet, kteří jsou cestujícím během jediné návštěvy či kontaktu s jejich prodejním místem nápomocni s uzavřením samostatných smluv s jednotlivými poskytovateli služeb, i pro internetové obchodníky, kteří například prostřednictvím propojených on-line rezervačních procesů cíleným způsobem zprostředkovávají pořízení alespoň jedné dodatečné cestovní služby od jiného prodejce, je-li smlouva uzavřena do 24 hodin po potvrzení první cestovní služby. Toto zprostředkování se bude často zakládat na obchodní vazbě mezi obchodníkem, který pořízení dodatečných cestovních služeb zprostředkovává, a jiným obchodníkem a zahrnovat finanční odměnu bez ohledu na metodu jejího výpočtu, jež se může zakládat například na počtu kliknutí nebo na obratu. Tato pravidla by se vztahovala například na situaci, kdy cestující při potvrzení rezervace první cestovní služby, například letu nebo jízdy vlakem, obdrží nabídku k rezervaci dodatečné cestovní služby, která je k dispozici ve zvolené destinaci, například hotelového ubytování, s odkazem na webovou stránku jiného poskytovatele služeb nebo zprostředkovatele, na níž lze rezervaci provést. Přestože tento způsob pořádání cest by neměl být soubornými službami ve smyslu této směrnice, při nichž za řádné poskytnutí všech cestovních služeb přebírá odpovědnost jediný pořadatel, představují takové spojené cestovní služby alternativní obchodní model, který často souborným službám blízce konkuruje.
(14)
Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž a ochrana cestujících, měla by se i na spojené cestovní služby vztahovat povinnost prokazatelně poskytnout dostatečné záruky, že budou vráceny platby a bude zajištěna repatriace cestujících v případě platební neschopnosti.
(15)
Koupě samostatné cestovní služby jako takové by neměla představovat souborné služby ani spojené cestovní služby.
(16)
Aby byla situace pro cestující přehlednější a mohli se informovaně rozhodovat mezi různými nabízenými cestovními režimy, mělo by se od obchodníků vyžadovat, aby jasným a výrazným způsobem uvedli, zda nabízejí souborné služby nebo spojené cestovní služby, a informovali o odpovídajícím stupni ochrany předtím, než cestující souhlasí se zaplacením. Obchodníkovo prohlášení o právní formě nabízeného cestovního produktu by mělo odpovídat skutečnosti. Neposkytují-li obchodníci cestujícím přesné informace, měly by zasáhnout příslušné kontrolní orgány.
(17)
Při určování toho, zda se jedná o souborné služby nebo spojené cestovní služby, by se měla posuzovat pouze kombinace různých typů cestovních služeb, například ubytování, přepravy osob autobusem, vlakem, lodí či letadlem a pronájmu motorových vozidel nebo některých typů motocyklů. Ubytování za účelem bydlení, i při dlouhodobých jazykových kurzech, by se nemělo považovat za ubytování ve smyslu této směrnice. Finanční služby jako například cestovní pojištění by neměly být považovány za samostatné cestovní služby. Kromě toho by se za samostatné cestovní služby neměly považovat služby, které jsou z podstaty součástí jiné cestovní služby. Jedná se například o přepravu zavazadel poskytovanou jako součást přepravy osob, drobné dopravní služby, jako je přeprava cestujících v rámci prohlídky s průvodcem nebo přeprava mezi hotelem a letištěm nebo železniční stanicí, strava, nápoje a úklid poskytované jako součást ubytování nebo přístup do místních zařízení určených pro hotelové hosty, jako je bazén, sauna, lázně nebo posilovna. Rovněž to znamená, že v případech, kdy je, na rozdíl od okružní plavby, poskytován nocleh jako součást přepravy cestujících po silnici, vlakem, lodí či letadlem, by se ubytování nemělo považovat za samostatnou cestovní službu, je-li hlavní složkou jednoznačně doprava.
(18)
Jinými službami cestovního ruchu, které z podstaty nejsou součástí přepravy osob, ubytování ani pronájmu motorových vozidel nebo některých typů motocyklů, mohou být například vstupenky na koncerty, sportovní události, výlety nebo akce zábavních parků, prohlídky s průvodcem, skipasy a pronájem sportovního vybavení, jako je lyžařská výstroj, nebo lázeňské procedury. Pokud jsou však tyto služby kombinovány pouze s jedním dalším typem cestovní služby, například s ubytováním, mělo by k vytvoření souborné služby nebo spojené cestovní služby dojít pouze tehdy, jestliže tyto služby představují významnou část hodnoty souborné nebo spojené cestovní služby, jsou inzerovány jako podstatná část cesty nebo pobytu nebo jiným způsobem představují podstatnou část cesty nebo pobytu. Pokud jiné služby cestovního ruchu tvoří alespoň 25 % hodnoty dané kombinace, měly by být považovány za významnou část hodnoty souborných služeb nebo spojených cestovních služeb. Je třeba upřesnit, že v případě doplnění dalších služeb cestovního ruchu, například k hotelovému ubytování rezervovaných jako samostatné služby po příjezdu cestujícího do hotelu, by se nemělo jednat o souborné služby. Nemělo by to vést k obcházení této směrnice v tom smyslu, že by pořadatelé nebo prodejci nabízeli cestujícím, aby si napřed zvolili další služby cestovního ruchu a poté jim bylo nabídnuto, že smlouva na tyto služby bude uzavřena až po zahájení poskytování první cestovní služby.
(19)
Vzhledem k tomu, že u krátkodobých cest potřeba ochrany cestujících tolik nevyvstává, a aby byli obchodníci ušetřeni zbytečné zátěže, neměla by se směrnice vztahovat na cesty trvající méně než 24 hodin, které nezahrnují ubytování, ani na souborné služby či spojené cestovní služby nabízené nebo zprostředkované příležitostně a na neziskovém základě pouze omezenému počtu cestujících. Do druhé jmenované skupiny mohou spadat například cesty, které pouze několikrát ročně organizují charitativní organizace, sportovní kluby nebo školy pro své členy a nejsou nabízeny široké veřejnosti. Náležité informace o této výjimce by měly být veřejně zpřístupněny, aby se zajistilo, že obchodníci a cestující budou řádně informováni o skutečnosti, že se tato směrnice na uvedené souborné služby nebo spojené cestovní služby nevztahuje.
(20)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno vnitrostátní smluvní právo v případě aspektů, které nejsou touto směrnicí upraveny.
(21)
Členským státům by v souladu s právem Unie měla být i nadále ponechána pravomoc uplatňovat ustanovení této směrnice v oblastech, které do oblasti její působnosti nespadají. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout vnitrostátní právní předpisy, které odpovídají této směrnici nebo některým z jejích ustanovení, vztahující se na smlouvy, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice. Členské státy mohou například ponechat v platnosti nebo přijmout odpovídající ustanovení týkající se určitých samostatných smluv na jednotlivé cestovní služby (například pronájem rekreačních obydlí) nebo souborných služeb a spojených cestovních služeb nabízených nebo zprostředkovávaných na neziskovém základě, omezené skupině cestujících a pouze příležitostně nebo souborných služeb a spojených cestovních služeb, které jsou poskytovány po dobu kratší než 24 hodin a které nezahrnují ubytování.
(22)
Hlavním určujícím znakem souborné služby je to, že jeden z obchodníků jakožto pořadatel odpovídá za řádné a úplné poskytnutí souborných služeb. Obchodník by měl vystupovat výhradně jako prodejce či prostředník bez pořadatelské odpovědnosti pouze v případech, kdy jako pořadatel souborných služeb vystupuje jiný obchodník, obvykle cestovní agentura s obchodními prostory nebo internetová cestovní agentura. Zda obchodník vystupuje u daných souborných služeb jako pořadatel, by se mělo odvíjet od jeho účasti na vytvoření souborných služeb, nikoli od toho, jak obchodník svou činnost označuje. Při rozhodování o tom, zda je obchodník pořadatelem nebo prodejcem, by nemělo být určující, zda obchodník vystupuje na straně dodávky, nebo jako zástupce jednající za cestujícího.
(23)
Směrnice 90/314/EHS umožnila členským státům určit, zda mají za řádné poskytování souborných služeb nést odpovědnost prodejci, pořadatelé, nebo prodejci i pořadatelé. Tato flexibilita vedla v některých členských státech k nejasnostem, pokud jde o to, který obchodník nese odpovědnost za řádné poskytování příslušných cestovních služeb. V této směrnici by proto mělo být vyjasněno, že za poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty nesou odpovědnost pořadatelé, pokud vnitrostátní právní předpisy nestanoví, že odpovědnost nesou pořadatel i prodejce.
(24)
Za poskytnutí informací o souborných službách ještě před uzavřením smlouvy by měli společně s pořadatelem odpovídat i prodejci. Pro usnadnění komunikace, zejména v případech s přeshraničním prvkem, by cestující měli být schopni obrátit se na pořadatele i prostřednictvím prodejce, u nějž souborné služby zakoupili.
(25)
Před zakoupením souborných služeb by se cestujícím mělo dostat veškerých nutných informací, ať už prodej probíhá na dálku, v obchodních prostorech či jiným způsobem. Obchodník by měl při poskytování těchto informací brát ohled na zvláštní potřeby cestujících zranitelnějších v důsledku svého věku nebo zdravotního stavu, mohl-li takové potřeby důvodně předpokládat.
(26)
Klíčové informace, například o hlavních vlastnostech cestovních služeb nebo o cenách, uváděné v inzertních materiálech, na internetových stránkách pořadatele nebo v katalozích v rámci poskytování informací před uzavřením smlouvy, by měly být závazné, pokud si pořadatel nevyhradí právo tyto prvky změnit a pokud tyto změny jasným, srozumitelným a výrazným způsobem nesdělí cestujícímu ještě před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty. S novými komunikačními technologiemi, které umožňují snadnou aktualizaci, již není nutné, aby byla konkrétní pravidla stanovena v katalozích, je však třeba zajistit, aby změny informací poskytnutých před uzavřením smlouvy byly sděleny cestujícímu. Vždy by mělo být možné informace před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty změnit, pokud s tím obě strany výslovně souhlasí.
(27)
Požadavky na informace jsou v této směrnici stanoveny taxativně, avšak neměly by jimi být dotčeny požadavky na informace stanovené v jiných použitelných právních předpisech Unie (5).
(28)
Pořadatelé by měli poskytovat obecné informace o vízových požadavcích země určení. Informace o přibližných lhůtách pro vyřízení víz lze poskytnout odkazem na úřední informace země určení.
(29)
S ohledem na zvláštnosti smluv o souborných službách pro cesty by práva a povinnosti smluvních stran měly být stanoveny na období před poskytováním souborných služeb a po jeho zahájení, zejména pro případ, že by souborné služby nebyly poskytnuty řádně nebo by nastala změna okolností.
(30)
Vzhledem k tomu, že se souborné služby často nakupují s velkým předstihem, mohou nastat nepředvídané okolnosti. Cestující by proto měl mít právo převést za určitých podmínek smlouvu o souborných službách pro cesty na jiného cestujícího. V takových situacích by měl mít pořadatel možnost získat zpět náklady, například požaduje-li subdodavatel poplatky za změnu jména cestujícího nebo za zrušení přepravního dokladu a vystavení nového.
(31)
Cestující by dále měli mít možnost smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit kdykoli před zahájením poskytování souborných služeb proti zaplacení přiměřeného a zdůvodnitelného storno poplatku, se zohledněním očekávané úspory nákladů a příjmů z alternativního využití cestovních služeb. Měli by mít rovněž právo na ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty bez zaplacení jakéhokoli storno poplatku, nastanou-li nevyhnutelné a mimořádné okolnosti mající zásadní vliv na poskytování souborných služeb. Může sem patřit například válečný konflikt, jiné závažné bezpečnostní problémy jako terorismus, významná rizika pro lidské zdraví, například výskyt ohniska závažného onemocnění v cestovní destinaci, nebo přírodní katastrofy, jako například záplavy, zemětřesení či povětrnostní podmínky, jež znemožňují bezpečně se dopravit do místa určení, jak bylo dohodnuto ve smlouvě o souborných službách pro cesty.
(32)
I pořadatel by měl mít za zvláštních okolností právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty bez finanční náhrady před zahájením poskytování souborných služeb, například nedosáhlo-li se minimálního počtu účastníků a pořadatel si tuto možnost vyhradil ve smlouvě. Pořadatel by měl v takovém případě vrátit všechny platby uskutečněné v souvislosti s těmito soubornými službami.
(33)
V určitých případech by pořadateli mělo být umožněno, aby provedl ve smlouvě o souborných službách pro cesty jednostranné změny. Cestující by ovšem měli mít právo smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit, jestliže změny výrazným způsobem mění některou z hlavních vlastností příslušných cestovních služeb. Tím by například mohla být situace, kdy dojde ke snížení kvality nebo hodnoty cestovních služeb. Změny časů odjezdu nebo příjezdu uvedené ve smlouvě o souborných službách pro cesty by měly být považovány za významné, pokud by například cestujícímu způsobily značné nesnáze nebo další náklady, například v případě změn v přepravě nebo ubytování. Zvýšení cen by mělo být možné pouze tehdy, došlo-li ke změně nákladů na pohonné hmoty nebo na jiné zdroje energie k přepravě osob, výše daní nebo poplatků uložených třetí stranou, která se přímo nepodílí na poskytování cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty, nebo ke změně směnných kurzů souvisejících se soubornými službami, a pouze pokud smlouva výslovně uvádí možnost takovéhoto zvýšení ceny a uvádí, že cestující má právo na slevu odpovídající snížení uvedených nákladů. Pokud pořadatel navrhuje zvýšení ceny o více než 8 % celkové ceny, měl by mít cestující možnost smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit bez zaplacení storno poplatku.
(34)
Je vhodné stanovit zvláštní pravidla týkající se prostředků pro zjednání nápravy při neplnění podmínek smlouvy o souborných službách pro cesty. Cestující by měl mít nárok na odstranění problémů, a pokud nelze podstatnou část cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty poskytnout, mělo by mu být nabídnuto vhodné náhradní řešení. Pokud pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek nesjedná v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, měl by mít cestující možnost učinit tak sám a požadovat náhradu nezbytných nákladů. V některých případech by nemělo být stanovení lhůty třeba, zejména je-li zapotřebí okamžité nápravy. O takovou situaci by se například mohlo jednat, pokud by z důvodu zpoždění autobusu poskytovaného pořadatelem musel cestující využít taxislužby, aby stihl svůj let. Cestující by rovněž měli mít právo na slevu, ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty nebo náhradu škody. Náhrada by se měla vztahovat také na nehmotné škody, například na zkažený zážitek z cesty či pobytu v důsledku podstatných problémů při poskytování příslušných cestovních služeb. Cestující by měl mít povinnost informovat pořadatele bez zbytečného prodlení, s ohledem na okolnosti daného případu, o jakémkoli neplnění smluvních podmínek, jež zaznamená v průběhu poskytování cestovní služby zahrnuté ve smlouvě o souborných službách pro cesty. Pokud tak neučiní, může to být zohledněno při stanovování vhodné výše slevy nebo náhrady škody, pokud by takové oznámení škodě zabránilo nebo ji snížilo.
(35)
V zájmu jednotnosti je třeba ustanovení této směrnice provázat s mezinárodními úmluvami upravujícími cestovní služby a s právními předpisy Unie o právech cestujících. Nese-li odpovědnost za neposkytnutí nebo nesprávné poskytnutí cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty pořadatel, měl by mít možnost odvolat se na omezení odpovědnosti poskytovatelů služeb uvedená v mezinárodních úmluvách, jako je Montrealská úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu z roku 1999 (6), Úmluva o mezinárodní železniční přepravě z roku 1980 (COTIF) (7) a Athénská úmluva o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 (8). Nelze-li v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností zajistit včasný návrat cestujícího do místa odjezdu, měl by pořadatel nést náklady na nezbytné ubytování nejvýše za tři noci na jednoho cestujícího, nestanoví-li stávající či budoucí právní předpisy Unie o právech cestujících delší období.
(36)
Tato směrnice by se neměla dotknout práv cestujících na uplatnění nároků podle této směrnice ani podle jiných příslušných právních předpisů Unie či mezinárodních úmluv; cestující tudíž mají nadále možnost vznést nárok vůči pořadateli, dopravci nebo jiné odpovědné osobě či případně několika osobám. Je třeba upřesnit, že s cílem zabránit nadměrné náhradě škody by se náhrady škody nebo slevy poskytnuté na základě této směrnice měly odečítat od náhrad škod nebo slev poskytnutých na základě jiných příslušných právních předpisů Unie či mezinárodních úmluv. Odpovědností pořadatele by nemělo být dotčeno právo požadovat regres od třetích stran, včetně poskytovatelů služeb.
(37)
Ocitne-li se cestující během cesty nebo pobytu v obtížích, měl by být pořadatel povinen poskytnout mu bez zbytečného prodlení náležitou pomoc. Taková pomoc by měla podle dané situace spočívat hlavně v poskytnutí informací například o zdravotní péči, místních orgánech a konzulární pomoci, jakož i v poskytnutí praktické pomoci, například pokud jde o komunikaci na dálku a náhradní cestovní řešení.
(38)
Komise ve sdělení ze dne 18. března 2013 nazvaném „Ochrana cestujících v případě úpadku leteckého dopravce“ uvedla opatření pro zdokonalení ochrany cestujících v případě úpadku leteckého dopravce, včetně lepšího prosazování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (9) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami z řad tohoto odvětví, a pokud by tyto kroky nepostačovaly, bylo by možné zvážit i legislativní opatření. Zmíněné sdělení se týká nákupu jednotlivého prvku, totiž služeb letecké dopravy, a není jím proto dotčena ochrana pro případ platební neschopnosti týkající se souborných služeb a spojených cestovních služeb.
(39)
Členské státy by měly zajistit, aby cestující, kteří si zakoupí souborné služby, byli plně chráněni proti platební neschopnosti pořadatele. Členské státy, v nichž jsou pořadatelé usazeni, by měly zajistit, aby tito pořadatelé poskytli záruku, že v případě jejich platební neschopnosti budou vráceny veškeré platby již provedené cestujícími nebo v jejich prospěch, a pokud souborné služby zahrnují přepravu osob, že bude zajištěna repatriace cestujících. Nicméně by měla existovat možnost nabídnout cestujícím pokračování poskytování souborných služeb. Členské státy si mohou samy zvolit, jakým způsobem má být poskytnuta ochrana pro případ platební neschopnosti, měly by však zajistit, aby tato ochrana byla účinná. Účinností je myšleno, že ochrana by měla být k dispozici, jakmile v důsledku platební neschopnosti pořadatele cestovní služby nejsou nebo nebudou poskytnuty nebo budou poskytnuty pouze částečně nebo jakmile poskytovatelé služeb požadují zaplacení po cestujících. Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby pořadatelé cestujícím vystavili osvědčení dokládající přímý nárok vůči poskytovateli ochrany pro případ platební neschopnosti.
(40)
Aby byla ochrana proti platební neschopnosti účinná, měla by pokrývat předvídatelné množství plateb zasažených platební neschopností pořadatele a ve vhodných případech i předvídatelné náklady na repatriaci. To znamená, že by ochrana měla být dostatečně vysoká, aby pokryla všechny předvídatelné platby uskutečněné cestujícími nebo v jejich prospěch v rámci souborných služeb v hlavní sezóně, přičemž se zohlední období mezi obdržením takových plateb a dokončením cest či pobytů, jakož i případné předvídatelné náklady na repatriaci. To bude obecně znamenat, že záruka musí pokrýt dostatečně vysoké procento obratu pořadatele, co se týče souborných služeb, a může záviset na faktorech, jako je typ prodaných souborných služeb, včetně způsobu přepravy či cestovní destinace, a na jakýchkoliv právních omezeních nebo závazcích pořadatele, pokud jde o výše záloh, které může přijmout, a načasování jejich zaplacení před zahájením poskytování souborných služeb. Vzhledem k tomu, že nezbytné pokrytí lze vypočítat na základě nejnovějších obchodních údajů, například obratu dosaženého za poslední obchodní rok, měli by mít pořadatelé povinnost přizpůsobit ochranu proti platební neschopnosti v případě zvýšeného rizika, včetně výrazného nárůstu prodaných souborných služeb. Nemělo by však být třeba, aby účinná ochrana proti platební neschopnosti zohledňovala velmi vzdálená rizika, jako je například platební neschopnost vyhlášená několika největšími pořadateli zároveň, pokud by zohlednění takových rizik mělo nepřiměřený vliv na náklady na tuto ochranu, a tím by bránilo její účinnosti. V takových případech může být záruka pro náhradu uskutečněných plateb omezena.
(41)
S ohledem na rozdíly mezi vnitrostátními právními řády a zvyklostmi, pokud jde o strany smlouvy o souborných službách pro cesty a přijímání plateb uskutečněných cestujícími nebo v jejich prospěch, by měly mít členské státy možnost požadovat, aby si ochranu pro případ platební neschopnosti opatřili i prodejci.
(42)
V souladu se směrnicí 2006/123/ES je vhodné stanovit pravidla, kterými se zabrání, aby povinnosti týkající se ochrany pro případ platební neschopnosti překážely volnému pohybu služeb a svobodě usazování. Členské státy by proto měly mít povinnost uznat ochranu pro případ platební neschopnosti zřízenou podle práva členského státu usazení. K usnadnění správní spolupráce a dohledu v oblasti ochrany pro případ platební neschopnosti nad pořadateli a tam, kde je to relevantní, prodejci, kteří působí v různých členských státech, by měly mít členské státy povinnost určit ústřední kontaktní místa.
(43)
Obchodníci, kteří zprostředkovávají spojené cestovní služby, by měli mít povinnost informovat cestující, že si nekupují souborné služby a že za řádné plnění jejich smluv odpovídají výhradně jednotliví poskytovatelé cestovních služeb. Obchodníci, kteří zprostředkovávají spojené cestovní služby, by navíc měli mít povinnost poskytnout ochranu pro případ platební neschopnosti pro účely vrácení plateb, které přijali, a jsou-li odpovědní za přepravu osob, pro účely repatriace cestujících, a měli by v tom smyslu cestující informovat. Na obchodníky, kteří odpovídají za plnění jednotlivých smluv tvořících součást spojených cestovních služeb, se vztahují obecné právní předpisy Unie na ochranu spotřebitele i její právní předpisy pro konkrétní odvětví.
(44)
Při stanovování pravidel pro režimy ochrany v případě platební neschopnosti v souvislosti se soubornými službami a spojenými cestovními službami by členským státům nemělo být bráněno, aby zohlednily zvláštní situaci menších společností při zajištění stejné úrovně ochrany cestujících.
(45)
Cestující by měli být chráněni před chybami v průběhu rezervačních procesů týkajících se souborných služeb a spojených cestovních služeb.
(46)
Je třeba potvrdit, že se cestující nemohou vzdát práv vyplývajících z této směrnice a pořadatelé nebo obchodníci zprostředkovávající spojené cestovní služby se nemohou vyvázat ze svých povinností tvrzením, že vystupují pouze v roli poskytovatele cestovních služeb, prostředníka či jiného subjektu.
(47)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení vnitrostátních předpisů, kterými provedou tuto směrnici, a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(48)
V důsledku přijetí této směrnice je nutné přizpůsobit některé legislativní akty Unie v oblasti ochrany spotřebitele. Je třeba zejména objasnit, že na porušování této směrnice se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (10). Navíc vzhledem k tomu, že se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU (11) ve své stávající podobě nevztahuje na smlouvy spadající do působnosti směrnice 90/314/EHS, je nutno směrnici 2011/83/EU změnit, aby bylo zajištěno, že se bude i nadále vztahovat na jednotlivé cestovní služby, jež jsou součástí spojených cestovních služeb, pokud tyto jednotlivé služby nejsou jinak vyňaty z oblasti působnosti směrnice 2011/83/EU, a aby se některá práva spotřebitelů stanovená v uvedené směrnici vztahovala rovněž na souborné služby.
(49)
Touto směrnicí nejsou dotčena pravidla na ochranu osobních údajů stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) ani pravidla Unie v oblasti mezinárodního práva soukromého, včetně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (13).
(50)
Je třeba upřesnit, že by se regulatorní požadavky této směrnice na ochranu v případě platební neschopnosti a informace v souvislosti se spojenými cestovními službami měly vztahovat i na obchodníky, kteří nejsou usazeni v členském státě a kteří jakýmikoli prostředky směřují svou činnost ve smyslu nařízení (ES) č. 593/2008 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (14) do jednoho nebo více členských států.
(51)
Jelikož cíle této směrnice, totiž přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a k dosažení co nejjednotnější vysoké úrovně ochrany spotřebitele, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, ale může jej být z důvodu rozsahu lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(52)
Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie. Tato směrnice především respektuje svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny a zároveň zajišťuje vysokou úroveň ochrany spotřebitele v Unii, ve shodě s článkem 38 Listiny.
(53)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (15) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(54)
Směrnice 90/314/EHS by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A ÚROVEŇ HARMONIZACE
Článek 1
Předmět
Účelem této směrnice je přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a k dosažení co možná nejjednotnější vysoké úrovně ochrany spotřebitele sblížením některých aspektů právních a správních předpisů členských států, pokud jde o smlouvy mezi cestujícími a obchodníky o souborných službách pro cesty o spojených cestovních službách.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na souborné služby, které obchodníci nabízejí k prodeji nebo prodávají cestujícím, a na spojené cestovní služby, které obchodníci zprostředkovávají cestujícím.
2. Tato směrnice se nepoužije na souborné služby a spojené cestovní služby:
a)
na dobu kratší než 24 hodin, jestliže nezahrnují nocleh;
b)
nabízené nebo zprostředkovávané příležitostně, na neziskovém základě a pouze omezené skupině cestujících;
c)
zakoupené na základě obecné smlouvy o pořádání pracovních cest mezi obchodníkem a jinou fyzickou či právnickou osobou, která jedná za účelem souvisejícím s její obchodní činností, podnikáním, řemeslem nebo povoláním.
3. Touto směrnicí není dotčeno obecné vnitrostátní smluvní právo, například pravidla týkající se platnosti, vzniku nebo účinnosti smluv, pokud nejsou aspekty obecného smluvního práva upraveny touto směrnicí.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„cestovní službou“:
a)
přeprava osob;
b)
ubytování, které z podstaty není součástí přepravy cestujících a není k účelům bydlení;
c)
pronájem automobilů, jiných motorových vozidel ve smyslu čl. 3 bodu 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (16) nebo motocyklů, pro něž se podle čl. 4 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES (17) vyžaduje řidičský průkaz kategorie A;
d)
jakákoli jiná služba cestovního ruchu, která není z podstaty součástí jiné cestovní služby ve smyslu písmen a), b) nebo c);
2)
„soubornými službami“ kombinace alespoň dvou rozdílných typů cestovních služeb pro účely téže cesty nebo pobytu, pokud:
a)
kombinaci těchto služeb provádí jeden obchodník, a to i na žádost nebo podle výběru cestujícího, ještě před uzavřením jediné smlouvy o veškerých službách; nebo
b)
bez ohledu na to, zda jsou uzavřeny samostatné smlouvy s jednotlivými poskytovateli cestovních služeb, jsou tyto služby:
i)
zakoupeny na jediném prodejním místě a byly vybrány předtím, než cestující souhlasí se zaplacením,
ii)
nabízeny, prodávány nebo účtovány za souhrnnou nebo celkovou cenu,
iii)
pro účely inzerce nebo prodeje označeny jako „souborné služby“ či obdobně,
iv)
kombinovány po uzavření smlouvy, jíž obchodník opravňuje cestujícího k výběru z různých typů cestovních služeb, nebo
v)
zakoupeny od samostatných obchodníků prostřednictvím propojených on-line rezervačních procesů, při nichž obchodník, s nímž byla uzavřena první smlouva, předá jméno, platební údaje a e-mailovou adresu cestujícího dalšímu obchodníkovi nebo dalším obchodníkům a s tímto obchodníkem nebo obchodníky je uzavřena smlouva do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
Kombinace cestovních služeb, pří níž se nanejvýš jeden typ cestovní služby podle bodu 1 písm. a), b) nebo c) kombinuje s jednou nebo více službami cestovního ruchu podle bodu 1 písm. d), nepředstavuje souborné služby, pokud tyto služby cestovního ruchu:
a)
nepředstavují významnou část hodnoty dané kombinace, nejsou inzerovány jako podstatná část kombinace ani jiným způsobem nepředstavují podstatnou část kombinace; nebo
b)
jsou vybrány a zakoupeny až po zahájení poskytování cestovní služby ve smyslu bodu 1 písm. a), b) nebo c);
3)
„smlouvou o souborných službách pro cesty“ smlouva o souborných službách jako celku nebo, poskytují-li se souborné služby na základě samostatných smluv, všechny smlouvy, které se vztahují na cestovní služby zahrnuté do souboru;
4)
„zahájením poskytování souborných služeb“ začátek poskytování cestovních služeb zahrnutých do souborných služeb;
5)
„spojenými cestovními službami“ alespoň dva různé typy cestovních služeb zakoupené pro účely téže cesty nebo pobytu, které nejsou soubornými službami, jejichž vyústěním je uzavření samostatných smluv s jednotlivými poskytovateli cestovních služeb, jestliže obchodník zprostředkovává:
a)
cestujícím při jediné návštěvě či kontaktu se svým prodejním místem samostatný výběr a samostatnou platbu každé jednotlivé cestovní služby; nebo
b)
cíleným způsobem pořízení alespoň jedné další cestovní služby od jiného obchodníka a pokud je smlouva s tímto jiným obchodníkem uzavřena do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
Pokud je zakoupen pouze jeden typ cestovní služby podle bodu 1 písm. a), b) nebo c) a jedna nebo více služeb cestovního ruchu podle bodu 1 písm. d), nejedná se o spojenou cestovní službu, pokud posledně jmenované služby nepředstavují významnou část hodnoty dané kombinace služeb a nejsou inzerovány jako podstatná část cesty nebo pobytu ani jiným způsobem nepředstavují jejich podstatnou část;
6)
„cestujícím“ každá osoba, která má v úmyslu uzavřít smlouvu v oblasti působnosti této směrnice nebo má právo cestovat na základě takovéto smlouvy;
7)
„obchodníkem“ fyzická nebo právnická osoba, bez ohledu na to, zda je v soukromém nebo veřejném vlastnictví, která jedná, i prostřednictvím jiné osoby jednající jejím jménem nebo v její prospěch, za účelem, který lze považovat za její obchodní činnost, podnikání, řemeslo nebo povolání v souvislosti se smlouvami, na které se vztahuje tato směrnice, ať už vystupuje jako pořadatel, prodejce, obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby nebo poskytovatel cestovních služeb;
8)
„pořadatelem“ obchodník, který kombinuje a prodává nebo nabízí k prodeji souborné služby, ať už bezprostředně, či prostřednictvím jiného obchodníka, anebo společně s jiným obchodníkem, nebo obchodník, který předává údaje o cestujícím jinému obchodníkovi v souladu s bodem 2 písm. b) podbodem v);
9)
„prodejcem“ obchodník jiný než pořadatel, který prodává nebo k prodeji nabízí souborné služby kombinované pořadatelem;
10)
„usazením“ usazení ve smyslu čl. 4 bodu 5 směrnice 2006/123/ES;
11)
„trvalým nosičem“ jakýkoli nástroj, který umožňuje cestujícímu nebo obchodníkovi ukládat informace určené jemu osobně způsobem vhodným pro jejich budoucí použití po dobu přiměřenou jejich účelu a který umožňuje reprodukci uložených informací v nezměněném stavu;
12)
„nevyhnutelnými a mimořádnými okolnostmi“ situace, již strana, která se jí dovolává, nemůže ovlivnit a jejímž důsledkům nelze zabránit ani přijetím veškerých přiměřených opatření;
13)
„neplněním smluvních podmínek“ neposkytnutí nebo nesprávné poskytnutí cestovních služeb, které jsou součástí souborných služeb;
14)
„nezletilou osobou“ každá osoba mladší 18 let;
15)
„prodejním místem“ jakékoli prodejní prostory, movité i nemovité, nebo prodejní internetová stránka nebo podobné on-line prodejní zařízení, včetně případů, kdy jsou prodejní internetové stránky nebo on-line prodejní zařízení cestujícím prezentovány jako jedno zařízení, včetně telefonní služby;
16)
„repatriací“ návrat cestujícího do místa odjezdu nebo do jiného místa, na němž se smluvní strany dohodnou.
Článek 4
Úroveň harmonizace
Členské státy nesmějí v rámci svého vnitrostátního práva ponechat v platnosti ani zavádět ustanovení odchylná od ustanovení této směrnice, včetně více či méně přísných ustanovení, za účelem zajištění odlišné úrovně ochrany cestujícího, pokud není v této směrnici stanoveno jinak.
KAPITOLA II
INFORMAČNÍ POVINNOSTI A OBSAH SMLOUVY O SOUBORNÝCH SLUŽBÁCH PRO CESTY
Článek 5
Informace před uzavřením smlouvy
1. Členské státy zajistí, aby předtím, než bude cestující vázán smlouvou o souborných službách pro cesty či odpovídající smluvní nabídkou, poskytl pořadatel a, prodávají-li se souborné služby prostřednictvím prodejce, rovněž prodejce cestujícímu standardní informace na příslušném formuláři uvedeném v části A nebo B přílohy I a, je-li to pro dané souborné služby relevantní, tyto informace:
a)
hlavní náležitosti cestovních služeb:
i)
cestovní destinace, trasa a délka pobytu, včetně termínů a, je-li součástí ubytování, počet zahrnutých nocí;
ii)
dopravní prostředky, jejich vlastnosti a kategorie, místa, data a časy odjezdu a návratu, trvání a místa zastávek a dopravní spojení.
Není-li přesný čas ještě stanoven, informuje pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícího o přibližném čase odjezdu a návratu;
iii)
umístění, hlavní rysy a případná turistická kategorie, do níž je podle pravidel země destinace ubytování zařazeno;
iv)
stravování;
v)
návštěvy, výlety nebo jiné služby zahrnuté v celkové ceně sjednané za souborné služby;
vi)
pokud to není patrné ze souvislostí, informace o tom, zda některá z cestovních služeb bude cestujícímu poskytována v rámci skupiny a, je-li tomu tak a je-li to možné, přibližná velikost skupiny;
vii)
závisí-li využití dalších služeb cestovního ruchu cestujícím na efektivní ústní komunikaci, jazyk, v němž se tyto služby budou poskytovat, a
viii)
zda jsou cesta nebo pobyt obecně vhodné pro osoby s omezenou schopností pohybu, a na žádost cestujícího přesné informace o vhodnosti cesty nebo pobytu s ohledem na potřeby cestujícího;
b)
obchodní firma a zeměpisná adresa pořadatele a tam, kde je to relevantní, rovněž adresa prodejce, jejich telefonní čísla a případné e-mailové adresy;
c)
celková cena za souborné služby včetně daní a veškerých případných dalších poplatků i jiných nákladů nebo, nelze-li tyto náklady přiměřeným způsobem vyčíslit před uzavřením smlouvy, uvedení druhu dalších nákladů, jež mohou cestujícímu ještě vzniknout;
d)
způsob platby, včetně částky nebo procenta z ceny, jež mají být zaplaceny jako záloha, a časový rozvrh pro zaplacení zbývající části ceny, nebo finanční záruky, které musí cestující uhradit nebo poskytnout;
e)
minimální počet osob nutný k uskutečnění souborných služeb a lhůta uvedená v čl. 12 odst. 3 písm. a), během níž lze před zahájením poskytování souborných služeb smlouvu případně ukončit, nedosáhne-li se požadovaného počtu;
f)
obecné informace o pasových a vízových požadavcích, včetně přibližných lhůt pro vyřízení víz, a informace o zdravotních formalitách země určení;
g)
informace o tom, že cestující může smlouvu ukončit kdykoli před zahájením poskytování souborných služeb proti zaplacení přiměřeného storno poplatku nebo případně standardních storno poplatků požadovaných pořadatelem v souladu s čl. 12 odst. 1;
h)
informace o nepovinném nebo povinném pojištění nákladů na ukončení smlouvy cestujícím nebo nákladů na pomoc, včetně repatriace, v případě nehody, nemoci či smrti.
U smluv o souborných službách pro cesty uzavřených po telefonu poskytne pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícímu standardní informace uvedené v části B přílohy I a informace uvedené v písmenech a) až h) prvního pododstavce.
2. U souborných služeb vymezených v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) zajistí pořadatel i obchodník, kterému jsou údaje předány, aby předtím, než je cestující smlouvou nebo jakoukoli odpovídající smluvní nabídkou zavázán, oba poskytli informace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) až h) tohoto článku, jsou-li relevantní pro cestovní služby, které nabízejí. Pořadatel současně také poskytne standardní informace na formuláři uvedeném v části C přílohy I.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 musí být poskytnuty jasným, srozumitelným a výrazným způsobem. Jsou-li poskytovány písemně, musí být čitelné.
Článek 6
Závaznost informací před uzavřením smlouvy a uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty
1. Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté cestujícímu podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce písm. a), c), d), e) a g) tvořily nedílnou součást smlouvy o souborných službách pro cesty a aby nebyly měněny, ledaže se smluvní strany výslovně dohodnou jinak. Veškeré změny informací poskytnutých před uzavřením smlouvy pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícímu jasným, srozumitelným a výrazným způsobem sdělí ještě před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty.
2. Nesplnil-li pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce požadavky týkající se informování cestujícího o dalších poplatcích nebo jiných nákladech podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty, cestující tyto poplatky nebo jiné náklady nehradí.
Článek 7
Obsah smlouvy o souborných službách pro cesty a dokumentace, která musí být poskytnuta před zahájením poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby smlouvy o souborných službách pro cesty byly formulovány jasným a srozumitelným jazykem a aby byly čitelné, jsou-li písemné. Při uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty nebo bez zbytečného prodlení poté poskytne pořadatel nebo prodejce cestujícímu kopii nebo potvrzení smlouvy na trvalém nosiči. Je-li smlouva o souborných službách pro cesty uzavřena za současné fyzické přítomnosti stran, je cestující oprávněn vyžádat si kopii v papírové podobě.
V případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory, jak jsou definovány v čl. 2 bodě 8 směrnice 2011/83/EU, musí být kopie nebo potvrzení smlouvy o souborných službách pro cesty cestujícímu poskytnuta v papírové podobě, nebo pokud s tím cestující souhlasí, na jiném trvalém nosiči.
2. Ve smlouvě o souborných službách pro cesty nebo potvrzení o jejím uzavření musí být uveden úplný obsah dohody, jež musí zahrnovat všechny informace uvedené v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) až h) a tyto informace:
a)
zvláštní požadavky cestujícího, které pořadatel přijal;
b)
informace, že pořadatel:
i)
odpovídá za řádné poskytování všech sjednaných cestovních služeb uvedených ve smlouvě v souladu s článkem 13 a
ii)
má povinnost poskytnout pomoc v souladu s článkem 16, pokud se cestující ocitne v obtížích;
c)
název a kontaktní údaje subjektu, který má poskytnout ochranu pro případ platební neschopnosti, včetně jeho zeměpisné adresy, a tam, kde je to relevantní, název příslušného orgánu určeného daným členským státem pro tento účel a jeho kontaktní údaje;
d)
jméno, adresa, telefonní číslo, e-mailová adresa a případně faxové číslo místního zástupce pořadatele, kontaktního místa nebo jiné služby, které cestujícímu umožní urychleně pořadatele kontaktovat a účinně s ním komunikovat, požádat o pomoc, ocitne-li se cestující v obtížích, nebo podat stížnost na jakékoli neplnění smluvních podmínek, které při poskytování souborných služeb zaznamená;
e)
informace, že cestující musí v souladu s čl. 13 odst. 2 upozornit na jakékoli neplnění smluvních podmínek, které při poskytování souborných služeb zaznamená;
f)
cestuje-li na základě smlouvy o souborných službách pro cesty, která zahrnuje ubytování, nezletilá osoba bez doprovodu některého z rodičů nebo jiné oprávněné osoby, informace umožňující přímý kontakt s nezletilým nebo s osobou, která za nezletilého odpovídá v místě jeho pobytu;
g)
informace o dostupných interních postupech vyřizování stížností a o mechanismech alternativního řešení sporů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU (18) a případně o subjektu alternativního řešení sporů, který se na obchodníka vztahuje, a informace o platformě pro řešení sporů on-line podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 524/2013 (19);
h)
informace o právu cestujícího převést smlouvu na jiného cestujícího v souladu s článkem 9.
3. U souborných služeb vymezených v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) informuje obchodník, jemuž jsou údaje poskytnuty, pořadatele o uzavření smlouvy vedoucí k vytvoření souborných služeb. Obchodník poskytne pořadateli informace nezbytné pro splnění jeho povinností spojených s funkcí pořadatele.
Jakmile je pořadatel informován o vytvoření souborných služeb, poskytne cestujícímu na trvalém nosiči informace uvedené v odst. 2 písm. a) až h).
4. Informace uvedené v odstavcích 2 a 3 musí být poskytnuty jasným, srozumitelným a výrazným způsobem.
5. S dostatečným předstihem před zahájením poskytování souborných služeb předá pořadatel cestujícímu nezbytné stvrzenky, poukázky nebo přepravní doklady a podá mu informace o plánovaných časech odjezdu a případné lhůtě pro odbavení, jakož i o plánovaných časech zastávek, dopravních spojeních a příjezdu.
Článek 8
Důkazní břemeno
Důkazní břemeno ohledně plnění požadavků na informace uvedených v této kapitole nese obchodník.
KAPITOLA III
ZMĚNY SMLOUVY O SOUBORNÝCH SLUŽBÁCH PRO CESTY PŘED ZAHÁJENÍM POSKYTOVÁNÍ SOUBORNÝCH SLUŽEB
Článek 9
Převod smlouvy o souborných službách pro cesty na jiného cestujícího
1. Členské státy zajistí, aby cestující poté, co pořadateli s přiměřeným předstihem před zahájením poskytování souborných služeb a na trvalém nosiči předal oznámení, mohl svou smlouvu o souborných službách pro cesty převést na jinou osobu, která splňuje všechny podmínky, jež se na danou smlouvu vztahují. Oznámení předané nejpozději sedm dní před zahájením poskytování souborných služeb je v každém případě považováno za přiměřené.
2. Převodce smlouvy o souborných službách pro cesty i osoba, na niž se smlouva převádí, odpovídají společně a nerozdílně za uhrazení doplatku ceny i za dodatečné poplatky nebo jiné náklady, jež převod obnáší. Pořadatel informuje převodce o skutečných nákladech spojených s převodem. Tyto náklady nesmějí být nepřiměřené a nesmějí překročit náklady skutečně pořadatelem vynaložené v důsledku převodu smlouvy o souborných službách pro cesty.
3. Pořadatel převodci doloží dodatečné poplatky nebo jiné náklady, které mu vzniknou v důsledku převodu smlouvy o souborných službách pro cesty.
Článek 10
Změna ceny
1. Členské státy zajistí, aby po uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty mohly být ceny zvýšeny pouze za předpokladu, že smlouva tuto možnost výslovně uvádí a stanoví, že cestující má právo na snížení ceny podle odstavce 4. V takovém případě musí být ve smlouvě o souborných službách pro cesty stanoven způsob výpočtu cenových úprav. Cenu lze zvýšit výhradně v bezprostředním důsledku změny:
a)
ceny přepravy cestujících vyplývající z nákladů na pohonné hmoty nebo jiné zdroje energie;
b)
výše daní nebo poplatků z cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě uložených třetími stranami, které se přímo nepodílejí na poskytování souborných služeb, včetně daní z pobytu a letištních a přístavních poplatků na letištích a v přístavech; nebo
c)
směnných kurzů souvisejících se soubornými službami.
2. Jestliže zvýšení ceny podle odstavce 1 tohoto článku překročí 8 % celkové ceny souborných služeb, použije se čl. 11 odst. 2 až 5.
3. Bez ohledu na svou výši je cenové zvýšení možné pouze tehdy, předá-li pořadatel cestujícímu nejpozději 20 dnů před zahájením poskytování souborných služeb na trvalém nosiči jasné a srozumitelné oznámení se zdůvodněním a výpočtem tohoto zvýšení.
4. Je-li ve smlouvě o souborných službách pro cesty stanovena možnost zvýšení ceny, má cestují právo na snížení ceny odpovídající případnému snížení nákladů uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c), ke kterému dojde v době mezi uzavřením smlouvy a zahájením poskytování souborných služeb.
5. V případě snížení ceny má pořadatel právo na odečtení skutečných administrativních výdajů od částky, jež má být cestujícímu vrácena. Na žádost cestujícího pořadatel tyto administrativní výdaje doloží.
Článek 11
Změna jiných podmínek smluv o souborných službách pro cesty
1. Členské státy zajistí, aby pořadatel před zahájením poskytování souborných služeb nesměl jednostranně změnit podmínky smluv o souborných službách pro cesty s výjimkou ceny v souladu s článkem 10, ledaže:
a)
si pořadatel toto právo vyhradil ve smlouvě;
b)
změna je nevýznamná a
c)
pořadatel poskytne cestujícímu jasným, srozumitelným a výrazným způsobem informace o změně, zaznamenané na trvalém nosiči.
2. Je-li před zahájením poskytování souborných služeb pořadatel nucen podstatným způsobem změnit některou z hlavních náležitostí cestovních služeb uvedených v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci písm. a), nemůže-li splnit zvláštní požadavky uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a), nebo navrhuje-li zvýšit cenu souborných služeb o více než 8 % v souladu s čl. 10 odst. 2, může cestující v přiměřené lhůtě určené pořadatelem:
a)
navrhovanou změnu přijmout, nebo
b)
smlouvu ukončit bez zaplacení storno poplatku.
Pokud cestující smlouvu o souborných službách pro cesty ukončí, může přijmout náhradní souborné služby, jestliže mu to pořadatel nabídne, pokud možno v rovnocenné nebo vyšší kvalitě.
3. Pořadatel poskytne cestujícímu bez zbytečného prodlení jasným, srozumitelným a výrazným způsobem informace, zaznamenané na trvalém nosiči, o:
a)
navrhovaných změnách uvedených v odstavci 2 a v souladu s odstavcem 4, je-li to relevantní, o jejich dopadu na cenu souborných služeb;
b)
přiměřené lhůtě, během níž musí cestující pořadatele informovat o svém rozhodnutí podle odstavce 2;
c)
důsledcích, které to bude pro cestujícího mít, pokud ve lhůtě uvedené v písmeni b) neodpoví, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a
d)
případných nabízených náhradních souborných službách a jejich ceně.
4. Jestliže se v důsledku změn smlouvy o souborných službách pro cesty podle odst. 2 prvního pododstavce nebo náhradních souborných služeb podle odst. 2 druhého pododstavce sníží kvalita souborných služeb nebo náklady na ně, má cestující nárok na přiměřenou slevu.
5. Je-li smlouva o souborných službách pro cesty podle odst. 2 prvního pododstavce písm. b) tohoto článku ukončena a cestující nepřijme náhradní souborné služby, vrátí pořadatel bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů od ukončení smlouvy veškeré platby uskutečněné cestujícím nebo v jeho prospěch. Ustanovení čl. 14 odst. 2, 3, 4, 5 a 6 se použijí přiměřeně.
Článek 12
Ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty a právo na odstoupení před zahájením poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby cestující mohl smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb kdykoli ukončit. Ukončí-li cestující smlouvu o souborných službách pro cesty podle tohoto odstavce, může po něm být požadováno zaplacení přiměřeného a zdůvodnitelného storno poplatku pořadateli. Smlouva o souborných službách pro cesty může stanovit přiměřené standardní storno poplatky odvíjející se od doby mezi ukončením smlouvy před zahájením poskytování souborných služeb a očekávaných úspor nákladů a příjmů z alternativního využití cestovních služeb. Nejsou-li stanoveny standardní storno poplatky, odpovídá výše storno poplatku ceně za souborné služby snížené o úspory nákladů a příjmy z alternativního využití cestovních služeb. Pořadatel na žádost cestujícího výši storno poplatků odůvodní.
2. Bez ohledu na odstavec 1 má cestující právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb bez zaplacení storno poplatku, jestliže v destinaci nebo jejím bezprostředním okolí nastaly nevyhnutelné a mimořádné okolnosti, které mají výrazný dopad na poskytování souborných služeb nebo na přepravu osob do destinace. V případě ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty podle tohoto odstavce má cestující nárok na vrácení veškerých uskutečněných plateb ve prospěch souborných služeb, avšak nemá nárok na dodatečné odškodnění.
3. Pořadatel může smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit a vrátit cestujícímu veškeré platby uskutečněné ve prospěch souborných služeb, avšak není povinen poskytnout dodatečné odškodnění, jestliže:
a)
počet osob přihlášených k souborným službám je nižší než minimální počet stanovený ve smlouvě a pořadatel oznámí ukončení smlouvy cestujícímu ve smluvně stanovené lhůtě, avšak nejpozději:
i)
20 dní před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících déle než šest dní,
ii)
sedm dní před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících dva až šest dní,
iii)
48 hodin před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících méně než dva dny;
nebo
b)
mu v plnění smlouvy brání nevyhnutelné a mimořádné okolnosti a o ukončení smlouvy uvědomí cestujícího bez zbytečného odkladu ještě před zahájením poskytování souborných služeb.
4. Pořadatel vrátí veškeré platby podle odstavců 2 a 3, nebo v případě použití odstavce 1 vrátí veškeré platby uskutečněné cestujícím nebo v jeho prospěch na souborné služby, snížené o přiměřené storno poplatky. Tyto platby musí být cestujícímu vráceny bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů po ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty.
5. Členské státy mohou ve vnitrostátních právních předpisech stanovit, že cestující má právo odstoupit od smlouvy o souborných službách pro cesty uzavřené mimo obchodní prostory bez udání důvodu ve lhůtě 14 dnů.
KAPITOLA IV
POSKYTOVÁNÍ SOUBORNÝCH SLUŽEB
Článek 13
Odpovědnost za poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby odpovědnost za poskytování cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty nesl pořadatel bez ohledu na to, zda služby poskytuje sám, nebo prostřednictvím jiných poskytovatelů cestovních služeb.
Členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech ponechat v platnosti nebo zavést ustanovení, podle nichž za poskytování souborných služeb odpovídá též prodejce. V tomto případě se ustanovení článku 7, kapitoly III, této kapitoly a kapitoly V vztahující se na pořadatele použijí přiměřeně rovněž na prodejce.
2. Cestující pořadatele bez zbytečného prodlení a při zohlednění příslušných okolností uvědomí o neplnění smluvních podmínek, které při poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty zaznamená.
3. Není-li některá cestovní služba poskytována v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, zjedná pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek, ledaže to:
a)
není možné, nebo
b)
vyžaduje nepřiměřené náklady s ohledem na rozsah neplnění smluvních podmínek a hodnotu dotčených cestovních služeb.
Pokud pořadatel v souladu s prvním pododstavcem písm. a) nebo b) tohoto odstavce neplnění smluvních podmínek nenapraví, použije se článek 14.
4. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v odstavci 3, pokud pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek nezjedná v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, může tak cestující učinit sám a požadovat náhradu nezbytných nákladů. Cestující není povinen stanovit lhůtu, odmítne-li pořadatel zajistit nápravu neplnění smluvních podmínek nebo je-li zapotřebí okamžité nápravy.
5. Nelze-li poskytnout podstatnou část cestovních služeb v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, nabídne pořadatel bez dodatečných nákladů pro cestujícího vhodné náhradní řešení pokud možno v rovnocenné nebo vyšší kvalitě, než jaká byla sjednána ve smlouvě, aby poskytování souborných služeb mohlo pokračovat, včetně situace, kdy se návrat cestujícího do místa odjezdu neuskuteční sjednaným způsobem.
Pokud navrhované náhradní řešení představuje ve srovnání se smlouvou o souborných službách pro cesty nižší kvalitu souborných služeb, poskytne pořadatel cestujícímu přiměřenou slevu.
Cestující může navrhované náhradní řešení odmítnout pouze tehdy, pokud není srovnatelné s tím, co bylo ve smlouvě o souborných službách pro cesty sjednáno, nebo pokud poskytnutá sleva není dostatečná.
6. Pokud neplnění smluvních podmínek výrazně ovlivňuje poskytování souborných služeb a pořadatel nezjednal nápravu v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, může cestující smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit bez zaplacení storno poplatku a případně v souladu s článkem 14 žádat o slevu, náhradu škody nebo obojí.
Pokud není možné nabídnout náhradní řešení nebo pokud cestující navrhované náhradní řešení odmítne v souladu s odst. 5 třetím pododstavcem tohoto článku, má cestující tam, kde je to vhodné, právo na snížení ceny, náhradu škody nebo obojí v souladu s článkem 14 bez ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty.
Pokud souborné služby zahrnují přepravu osob, pořadatel navíc v případech uvedených v prvním i druhém pododstavci poskytne cestujícímu bez zbytečného prodlení a bez dodatečných nákladů pro cestujícího repatriaci s rovnocennou dopravou.
7. Nelze-li v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností zajistit návrat cestujícího v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, nese pořadatel náklady na nezbytné ubytování, pokud možno v rovnocenné kategorii, a to nejvýše za tři noci na jednoho cestujícího. Pokud jsou v právních předpisech Unie o právech cestujících vztahujících se k příslušnému dopravnímu prostředku stanovena pro návrat cestujícího delší období, uplatní se tato období.
8. Omezení výše nákladů podle odstavce 7 tohoto článku se nevztahuje na osoby s omezenou schopností pohybu ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1107/2006 a na všechny osoby, které je doprovázejí, těhotné ženy a nezletilé osoby bez doprovodu, jakož i na osoby, které potřebují zvláštní lékařskou pomoc, za předpokladu, že byl pořadatel o jejich zvláštních potřebách informován alespoň 48 hodin před zahájením poskytování souborných služeb. Pořadatel se nemůže odvolat na nevyhnutelné a mimořádné okolnosti ve snaze omezit odpovědnost podle odstavce 7 tohoto článku, jestliže se na takové okolnosti nemůže podle platných právních předpisů Unie odvolat příslušný dopravce.
Článek 14
Slevy a náhrada škody
1. Členské státy zajistí, aby měl cestující nárok na přiměřenou slevu za dobu neplnění smluvních podmínek, ledaže pořadatel prokáže, že lze toto neplnění přičíst cestujícímu.
2. Pořadatel cestujícímu poskytne přiměřenou náhradu za veškerou škodu, která cestujícímu vznikla v důsledku neplnění smluvních podmínek. Náhrada škody musí být poskytnuta bez zbytečného prodlení.
3. Nárok na náhradu škody cestujícímu nevzniká, pokud pořadatel prokáže, že neplnění smluvních podmínek:
a)
lze přičíst cestujícímu;
b)
lze přičíst třetí straně, která se nepodílí na poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty, a nebylo je možné předvídat ani odvrátit; nebo
c)
vzniklo v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností.
4. Pokud mezinárodní úmluvy, jimiž je Unie vázána, omezují rozsah náhrady škody nebo podmínky, za nichž má poskytovatel cestovní služby tvořící součást souborných služeb náhradu škody zaplatit, vztahují se táž omezení i na pořadatele. Pokud mezinárodní úmluvy, jimiž Unie vázána není, omezují výši náhrady škody, kterou má platit poskytovatel služby, mohou členské státy odpovídajícím způsobem omezit výši náhrady škody, kterou má platit pořadatel. V ostatních případech může být náhrada škody, kterou má platit pořadatel, ve smlouvě o souborných službách pro cesty omezena, avšak toto omezení se nesmí týkat škody na zdraví, úmyslně způsobené škody ani škody z nedbalosti a výše náhrady škody musí činit alespoň trojnásobek celkové ceny za souborné služby.
5. Právem na náhradu škody nebo slevu podle této směrnice nejsou dotčena práva cestujících podle nařízení (ES) č. 261/2004, nařízení (ES) č. 1371/2007, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 (20), nařízení (EU) č. 1177/2010 a nařízení (EU) č. 181/2011 a podle mezinárodních úmluv. Cestující mají právo uplatňovat nároky podle této směrnice a podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv. Náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle této směrnice a náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv se navzájem odečítají, aby se zabránilo nadměrné náhradě škody.
6. Promlčecí lhůta nároků podle tohoto článku nesmí být kratší než dva roky.
Článek 15
Možnost spojit se s pořadatelem prostřednictvím prodejce
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, zajistí členské státy, aby cestující mohl podat zprávy, žádosti nebo stížnosti týkající se poskytování souborných služeb přímo prodejci, jehož prostřednictvím služby zakoupil. Prodejce tyto zprávy, žádosti nebo stížnosti předá bez zbytečného prodlení pořadateli.
Pro účely lhůt nebo promlčecích lhůt se za obdržení zpráv, žádostí nebo stížností uvedených v prvním pododstavci pořadatelem považuje jejich obdržení prodejcem.
Článek 16
Povinnost poskytnout pomoc
Členské státy zajistí, aby pořadatel bez zbytečného prodlení poskytl náležitou pomoc cestujícímu v obtížích, i v situacích podle čl. 13 odst. 7, zejména tím, že mu:
a)
podá náležité informace o zdravotnických službách, místních orgánech a konzulární pomoci a
b)
je nápomocen se zprostředkováním komunikace na dálku a pomůže najít náhradní cestovní řešení.
Způsobil-li cestující obtíže úmyslně nebo z nedbalosti, může si pořadatel za svou pomoc účtovat přiměřený poplatek. Takový poplatek nesmí v žádném případě přesáhnout skutečné náklady, které pořadatel vynaložil.
KAPITOLA V
OCHRANA PRO PŘÍPAD PLATEBNÍ NESCHOPNOSTI
Článek 17
Účinek a rozsah ochrany pro případ platební neschopnosti
1. Členské státy zajistí, aby pořadatelé usazení na jejich území poskytli záruku vrácení veškerých plateb uskutečněných cestujícími nebo v jejich prospěch, nejsou-li příslušné služby poskytnuty v důsledku platební neschopnosti pořadatele. Je-li součástí smlouvy o souborných službách pro cesty i přeprava osob, poskytnou pořadatelé záruku rovněž pro repatriaci cestujících. Lze nabídnout pokračování souborných služeb.
Pořadatelé, kteří nejsou usazeni v členském státě a kteří souborné služby prodávají nebo nabízejí k prodeji v některém členském státě nebo kteří jakýmkoli způsobem směřují tyto činnosti do některého členského státu, jsou povinni poskytnout záruku v souladu s právními předpisy daného členského státu.
2. Záruka uvedená v odstavci 1 musí být účinná a musí se vztahovat na důvodně předvídatelné náklady. Musí se vztahovat na částky plateb uskutečněné cestujícími nebo v jejich prospěch za souborné služby, přičemž se zohlední období mezi obdržením záloh a konečných plateb a dokončením souborných služeb, jakož i odhadované náklady na repatriaci v případě platební neschopnosti pořadatele.
3. Ochrana pro případ platební neschopnosti pořadatele se na cestující musí vztahovat bez ohledu na jejich bydliště, místo odjezdu nebo místo, kde byly souborné služby prodány, a bez ohledu na členský stát, ve kterém se subjekt poskytující ochranu pro případ platební neschopnosti nachází.
4. Je-li poskytování souborných služeb dotčeno platební neschopností pořadatele, musí být záruka bez poplatku k dispozici pro účely repatriace a v nezbytných případech k financování ubytování před repatriací.
5. Uskutečněné platby za cestovní služby, jež nebyly poskytnuty, musí být na žádost cestujícího bez zbytečného prodlení vráceny.
Článek 18
Vzájemné uznávání ochrany pro případ platební neschopnosti a správní spolupráce
1. Ochranu pro případ platební neschopnosti, kterou pořadatel poskytuje podle předpisů členského státu, v němž je usazen, uzná členský stát za odpovídající požadavkům svých vnitrostátních předpisů provádějících článek 17.
2. Členské státy určí ústřední kontaktní místa pro usnadnění správní spolupráce a dohledu nad pořadateli, kteří působí v různých členských státech. Kontaktní údaje těchto kontaktních míst oznámí ostatním členským státům a Komisi.
3. Ústřední kontaktní místa si vzájemně umožní přístup k veškerým nutným informacím o svých vnitrostátních požadavcích na ochranu pro případ platební neschopnosti a uvedou totožnost subjektu nebo subjektů poskytujících takovou ochranu konkrétním pořadatelům, kteří jsou usazeni na jejich území. Tato kontaktní místa si vzájemně umožní přístup k veškerým dostupným seznamům pořadatelů, kteří splňují povinnosti týkající se ochrany pro případ platební neschopnosti. Všechny takové seznamy musí být veřejně dostupné, a to i on-line.
4. Má-li členský stát pochybnosti o ochraně některého pořadatele pro případ platební neschopnosti, požádá o objasnění členský stát, v němž je pořadatel usazen. Členské státy odpovídají na žádosti z jiných členských států co nejrychleji s ohledem na naléhavost a složitost případu. První odpověď v každém případě poskytnou do 15 pracovních dnů od obdržení žádosti.
KAPITOLA VI
SPOJENÉ CESTOVNÍ SLUŽBY
Článek 19
Požadavky na ochranu v případě platební neschopnosti a informace v případě spojených cestovních služeb
1. Členské státy zajistí, aby obchodníci zprostředkovávající spojené cestovní služby poskytli záruku, že budou vráceny veškeré platby, které obdrží od cestujících, pokud cestovní služba, která je součástí spojených cestovních služeb, nebyla v důsledku jejich platební neschopnosti poskytnuta. Jsou-li tito obchodníci odpovědní za přepravu osob, musí se záruka vztahovat i na repatriaci cestujících. Ustanovení čl. 17 odst. 1 druhého pododstavce a odstavců 2 až 5 a článku 18 se použijí přiměřeně.
2. Předtím, než bude cestující vázán smlouvou vedoucí ke sjednání spojené cestovní služby či jakoukoli odpovídající smluvní nabídkou, obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby, a to i v případě, kdy není usazen ve členském státě, ale jakýmikoli prostředky směřuje tyto činnosti do některého členského státu, jasným, srozumitelným a výrazným způsobem uvede, že se na cestujícího:
a)
nebude vztahovat žádné z práv, která se vztahují výhradně na souborné služby podle této směrnice, a že každý poskytovatel služeb odpovídá výlučně za řádné poskytování služeb s ním sjednaných, a
b)
bude vztahovat ochrana pro případ platební neschopnosti v souladu s odstavcem 1.
Za účelem dosažení souladu s tímto odstavcem poskytne obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby tyto informace cestujícímu na příslušném standardním formuláři uvedeném v příloze II, nebo pokud se na konkrétní typ spojené cestovní služby žádný z formulářů uvedených ve zmíněné příloze nevztahuje, poskytne informace v nich obsažené.
3. Pokud obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby nesplní požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, platí ve vztahu k cestovním službám, které jsou součástí spojených cestovních služeb, práva a povinnosti stanovené v článcích 9 a 12 a v kapitole IV.
4. Pokud spojené cestovní služby vyplývají ze smlouvy uzavřené mezi cestujícím a obchodníkem, který nezprostředkovává spojené cestovní služby, informuje tento obchodník o uzavření příslušné smlouvy obchodníka zprostředkovávajícího tyto spojené cestovní služby.
KAPITOLA VII
Obecná ustanovení
Článek 20
Zvláštní povinnosti prodejce v případě, že je pořadatel usazen mimo Evropský hospodářský prostor
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, je-li pořadatel usazen mimo Evropský hospodářský prostor, má prodejce usazený v členském státě povinnosti stanovené pro pořadatele v kapitolách IV a V, ledaže prokáže, že pořadatel splňuje uvedené kapitoly.
Článek 21
Právní odpovědnost za chyby při rezervaci
Členské státy zajistí, aby obchodník nesl odpovědnost za jakékoli chyby v důsledku technických závad rezervačního systému, které mu lze přičíst, a pokud obchodník souhlasil, že provede rezervaci souborných služeb nebo cestovních služeb, které jsou součástí spojených cestovních služeb, za chyby, k nimž došlo během rezervace.
Obchodník nenese odpovědnost za chyby v rezervaci, které lze přičíst cestujícímu nebo které byly způsobeny nevyhnutelnými a mimořádnými okolnostmi.
Článek 22
Právo regresu
Členské státy zajistí, aby v případech, kdy pořadatel nebo, v souladu s čl. 13 odst. 1 druhým pododstavcem nebo článkem 20, prodejce zaplatil náhradu, poskytl slevu nebo splnil jinou povinnost, kterou mu tato směrnice ukládá, měl tento pořadatel nebo prodejce právo požadovat náhradu od třetích stran, jež přispěly k události, která vedla k zaplacení náhrady, poskytnutí slevy či splnění jiné povinnosti.
Článek 23
Kogentní povaha směrnice
1. Prohlášení pořadatele souborné služby nebo obchodníka zprostředkovávajícího spojené cestovní služby, že vystupuje výlučně jako poskytovatel cestovní služby, prostředník nebo jiný subjekt nebo že souborné služby nebo spojené cestovní služby nejsou soubornými službami nebo spojenými cestovními službami, neosvobozuje tohoto pořadatele nebo obchodníka od povinností, které mu tato směrnice ukládá.
2. Cestující se nemohou vzdát práv, která jim přiznávají vnitrostátní předpisy, jimiž se provádí tato směrnice.
3. Veškerá smluvní ujednání nebo prohlášení cestujícího, jejichž účelem je přímé nebo nepřímé vzdání se nebo omezení práv přiznaných cestujícím podle této směrnice nebo vyhnutí se uplatňování této směrnice, nejsou pro cestujícího závazná.
Článek 24
Prosazování
Členské státy zajistí přiměřené a účinné prostředky k zajištění dodržování této směrnice.
Článek 25
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 26
Zprávy Komise a přezkum
Do 1. ledna 2019 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o ustanoveních této směrnice týkajících se on-line rezervací provedených na různých prodejních místech a kvalifikace těchto rezervací jakožto souborných služeb, spojených cestovních služeb nebo samostatných cestovních služeb, a zejména o definici souborných služeb uvedené v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) a o tom, zda je vhodné tuto definici upravit nebo rozšířit.
Do 1. ledna 2021 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě obecnou zprávu o uplatňování této směrnice.
Ke zprávám uvedeným v prvním a druhém pododstavci v případě potřeby připojí legislativní návrhy.
Článek 27
Změna nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2011/83/EU
1. V příloze nařízení (ES) č. 2006/2004 se bod 5 nahrazuje tímto:
„5.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 (21)
2. V čl. 3 odst. 3 směrnice 2011/83/EU se písmeno g) nahrazuje tímto:
„g)
o souborných službách, jak jsou definovány v čl. 3 bodě 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 (22).
Ustanovení čl. 6 odst. 7, čl. 8 odst. 2 a 6 a článků 19, 21 a 22 této směrnice se přiměřeně použijí na souborné služby ve smyslu čl. 3 bodu 2 směrnice (EU) 2015/2302, pokud jde o cestující ve smyslu čl. 3 bodu 6 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2018. Znění těchto předpisů sdělí neprodleně Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2018.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 29
Zrušení
Směrnice 90/314/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2018.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 30
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. listopadu 2015.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/2302
(2015. gada 25. novembris)
par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Padomes Direktīvā 90/314/EEK (3) ir paredzētas vairākas svarīgas patērētāju tiesības attiecībā uz kompleksajiem ceļojumiem, jo īpaši attiecībā uz informācijas prasībām, tirgotāju atbildību par kompleksā pakalpojuma sniegšanu un aizsardzību organizatora vai mazumtirgotāja maksātnespējas gadījumā. Tomēr tiesiskais regulējums ir jāpielāgo tirgus attīstības tendencēm, lai tas būtu piemērotāks iekšējā tirgus vajadzībām un lai novērstu neskaidrības un tiesiskā regulējuma nepilnības.
(2)
Tūrismam ir būtiska nozīme Savienības ekonomikā, un kompleksie ceļojumi, kompleksās brīvdienas un kompleksās ekskursijas (“kompleksie pakalpojumi”) ieņem nozīmīgu ceļojumu tirgus daļu. Kopš Direktīvas 90/314/EEK pieņemšanas minētais tirgus ir ievērojami mainījies. Papildus tradicionālajām izplatīšanas ķēdēm internets ir kļuvis arvien nozīmīgāks līdzeklis, caur kuru piedāvā vai pārdod ceļojumu pakalpojumus. Ceļojumu pakalpojumus apvieno ne tikai tradicionālo iepriekš sagatavoto komplekso pakalpojumu veidā, bet bieži tos apvieno pēc individuāla pasūtījuma. Daudzi no šiem ceļojumu pakalpojumu apvienojumiem atrodas “pelēkajā zonā” no juridiskā viedokļa vai pilnīgi noteikti neietilpst Direktīvas 90/314/EEK piemērošanas jomā. Šīs direktīvas mērķis ir pielāgot aizsardzības tvērumu, lai ņemtu vērā minēto attīstības gaitu, veicinātu pārredzamību un palielinātu juridisko noteiktību ceļotājiem un tirgotājiem.
(3)
Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 169. panta 1. punktā un 169. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzēts, ka Savienība veicina augsta patērētāju aizsardzības līmeņa sasniegšanu, izmantojot pasākumus, kas pieņemti saskaņā ar LESD 114. pantu.
(4)
Direktīva 90/314/EEK piešķir plašu rīcības brīvību dalībvalstīm attiecībā uz transponēšanu. Tādēļ joprojām saglabājas būtiskas atšķirības starp dalībvalstu tiesību aktiem. Tiesiskā regulējuma sadrumstalotība rada paaugstinātas izmaksas uzņēmumiem un šķēršļus tiem, kuri vēlas darboties pāri robežām, tādējādi ierobežojot patērētāju izvēli.
(5)
Saskaņā ar LESD 26. panta 2. punktu un 49. pantu iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču un pakalpojumu brīva aprite un brīvība veikt uzņēmējdarbību. No līgumiem, kas attiecas uz kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, izrietošo tiesību un pienākumu saskaņošana ir nepieciešama, lai šajā jomā izveidotu faktiski darbojošos iekšējo tirgu patērētājiem, pareizi līdzsvarojot augstu patērētāju aizsardzības līmeni un uzņēmumu konkurētspēju.
(6)
Komplekso ceļojumu tirgus pārrobežu potenciāls Savienībā pašlaik nav pilnībā izmantots. Atšķirības noteikumos par ceļotāju aizsardzību dažādās dalībvalstīs attur ceļotājus no vienas dalībvalsts iegādāties kompleksos pakalpojumus un saistītus ceļojumu pakalpojumus citā dalībvalstī, un līdzīgi tās attur arī organizatorus un mazumtirgotājus no vienas dalībvalsts pārdot šādus pakalpojumus citā dalībvalstī. Lai ceļotāji un tirgotāji varētu pilnībā izmantot iekšējā tirgus priekšrocības, vienlaikus nodrošinot augstu patērētāju aizsardzības līmeni visā Savienībā, ir nepieciešams turpināt tuvināt dalībvalstu tiesību aktus par kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem.
(7)
Lielākā daļa ceļotāju, kas iegādājas kompleksos pakalpojumus vai saistītos ceļojumu pakalpojumus, ir patērētāji Savienības patērētāju aizsardzības tiesību izpratnē. Tajā pašā laikā ne vienmēr ir viegli nošķirt patērētājus un mazo uzņēmumu pārstāvjus vai profesionāļus, kas rezervē ceļojumus saistībā ar savu darījumdarbību vai profesiju, izmantojot tos pašus rezervēšanas kanālus kā patērētāji. Šādiem ceļotājiem bieži ir vajadzīgs līdzīgs aizsardzības līmenis. Turpretim pastāv uzņēmumi vai organizācijas, kas ceļojumus organizē, pamatojoties uz vispārēju līgumu, ko tās nereti noslēdz, piemēram, ar ceļojumu aģentūru, par vairākiem ceļojumu pakalpojumiem uz konkrētu laikposmu. Šāda veida ceļojumu organizēšanai nav vajadzīgs patērētājiem paredzētais aizsardzības līmenis. Tādēļ šī direktīva būtu jāattiecina uz personām, kas dodas darījuma braucienos, tostarp brīvo profesiju pārstāvjiem, vai pašnodarbinātajiem vai citām fiziskām personām, ja viņu ceļojumu organizēšana nenotiek, balstoties uz vispārēju līgumu. Lai izvairītos no sajukuma ar termina “patērētājs” definīciju, kas izmantota citos Savienības tiesību aktos, personas, ko aizsargā saskaņā ar šo direktīvu, būtu jāsauc par “ceļotājiem”.
(8)
Tā kā ceļojumu pakalpojumus var apvienot daudzos dažādos veidos, ir lietderīgi par kompleksajiem pakalpojumiem uzskatīt visus ceļojumu pakalpojumu apvienojumus, kam piemīt pazīmes, kuras ceļotāji parasti saista ar komplekso pakalpojumu, jo īpaši, ja atsevišķi ceļojumu pakalpojumi ir apvienoti vienā ceļojumu produktā, par kura pienācīgu sniegšanu atbildību uzņemas organizators. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (4) nevajadzētu būt atšķirībai, vai ceļojumu pakalpojumus apvieno pirms jebkādas saskares ar ceļotāju vai pēc ceļotāja pieprasījuma, vai saskaņā ar ceļotāja izdarīto izvēli. Tie paši principi būtu jāpiemēro neatkarīgi no tā, vai rezervācija veikta pie tirgotāja klātienē vai tiešsaistē.
(9)
Lai nodrošinātu pārredzamību, kompleksie pakalpojumi būtu jānošķir no saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ja tirgotāji tiešsaistē vai klātienē palīdz ceļotājiem iegādāties ceļojuma pakalpojumus, kā rezultātā ceļotājs noslēdz līgumus ar dažādiem ceļojumu pakalpojumu sniedzējiem, tostarp izmantojot sasaistītus rezervācijas procesus, kuriem nepiemīt kompleksa pakalpojuma pazīmes un attiecībā uz kuriem nebūtu lietderīgi piemērot visus kompleksajiem pakalpojumiem piemērojamos pienākumus.
(10)
Ņemot vērā tirgus attīstību, ir lietderīgi sīkāk definēt kompleksos pakalpojumus, pamatojoties uz alternatīviem objektīviem kritērijiem, kas galvenokārt attiecas uz veidu, kā ceļojumu pakalpojumus noformē vai iegādājas, un gadījumiem, kad ceļotāji var pamatoti sagaidīt, ka viņus aizsargā šī direktīva. Tas tā ir, piemēram, gadījumā, kad dažāda veida ceļojuma pakalpojumus iegādājas vienam un tam pašam ceļojumam vai tām pašām brīvdienām vienā tirdzniecības vietā un kad minētie pakalpojumi ir izvēlēti, pirms ceļotājs piekrīt maksāt, proti, viena un tā paša rezervācijas procesa ietvaros, vai ja šādus pakalpojumus piedāvā vai pārdod par kopīgu vai vienu cenu, vai par tiem iekasē vienu vai kopēju cenu, kā arī ja šādi pakalpojumi tiek reklamēti vai pārdoti ar nosaukumu “kompleksais pakalpojums” vai līdzīgu jēdzienu, kas norāda ciešu saikni starp attiecīgajiem ceļojuma pakalpojumiem. Šādi līdzīgi jēdzieni var būt, piemēram, “apvienots darījums”, “visaptverošs” vai “visaptverošs pakalpojums”.
(11)
Būtu jāprecizē, ka ceļojumu pakalpojumi, kas apvienoti pēc tam, kad noslēgts līgums, ar kuru tirgotājs piešķir ceļotājam tiesības izvēlēties no dažādu veidu ceļojumu pakalpojumu izlases, piemēram, kompleksā ceļojuma pakalpojuma dāvanu karte, veido komplekso pakalpojumu. Turklāt ceļojumu pakalpojumu apvienojums būtu jāuzskata par komplekso pakalpojumu, ja ceļotāja vārds, maksājuma informācija un e-pasta adrese tiek pārsūtīta starp tirgotājiem un ja ne vēlāk kā 24 stundas pēc tam, kad ir apstiprināta pirmā ceļojumu pakalpojuma rezervācija, tiek noslēgts vēl viens līgums.
(12)
Tajā pašā laikā saistīti ceļojumu pakalpojumi būtu jānošķir no ceļojumu pakalpojumiem, ko ceļotāji rezervē neatkarīgi, bieži dažādos laikos, pat ja tas darīts viena un tā paša ceļojuma vai to pašu brīvdienu nolūkos. Saistīti ceļojumu pakalpojumi tiešsaistē arī būtu jānošķir no saistītām tīmekļa vietnēm, kuru mērķis nav noslēgt līgumu ar ceļotāju, un no saitēm, ar kurām ceļotāji vispārīgā veidā vienkārši tiek informēti par papildu ceļojumu pakalpojumiem, piemēram, ja viesnīca vai pasākuma organizators savā tīmekļa vietnē izvieto sarakstu ar visiem operatoriem, kas piedāvā transporta pakalpojumus nokļūšanai līdz tā atrašanās vietai, neatkarīgi no jebkāda rezervācijas procesa vai ja reklāmas izvietošanai tīmekļa vietnēs izmanto sīkdatnes vai metadatus.
(13)
Īpaši noteikumi būtu jāparedz attiecībā uz tirgotājiem klātienē vai tiešsaistē, kas vienas saziņas ar viņu tirdzniecības vietu vai tās viena apmeklējuma gadījumā palīdz ceļotājiem noslēgt atsevišķus līgumus ar atsevišķiem pakalpojumu sniedzējiem, un attiecībā uz tiešsaistes tirgotājiem, kas, piemēram, ar sasaistītiem tiešsaistes rezervācijas procesiem mērķtiecīgi sekmē vismaz viena papildu ceļojumu pakalpojuma iegādi no cita tirgotāja, kad līgums tiek noslēgts ne vēlāk kā 24 stundas pēc pirmā ceļojuma pakalpojuma rezervācijas apstiprināšanas. Šādas sekmēšanas pamatā bieži vien ir komerciāla saikne, kas ietver atlīdzību starp tirgotāju, kurš sekmē papildu ceļojumu pakalpojumu iegādi, un otru tirgotāju, neatkarīgi no šādas atlīdzības aprēķināšanas metodes, kuras pamatā varētu būt, piemēram, klikšķu skaits vai apgrozījums. Minētie noteikumi būtu piemērojami, piemēram, ja kopā ar pirmā ceļojumu pakalpojuma, piemēram, lidojuma vai vilciena reisa, rezervācijas apstiprinājumu ceļotājs saņem uzaicinājumu rezervēt papildu ceļojuma pakalpojumu, kas pieejams izraudzītajā ceļojuma galamērķī, piemēram, izmitināšanu viesnīcā, ar saiti uz cita pakalpojumu sniedzēja vai starpnieka rezervācijas tīmekļa vietni. Lai gan šādi pakalpojumi nebūtu uzskatāmi par komplekso pakalpojumu daļu šīs direktīvas nozīmē, saskaņā ar kuru atbildību par visu ceļojumu pakalpojumu pienācīgu sniegšanu uzņemas viens organizators, šādi saistīti ceļojuma pakalpojumi ir alternatīvs darījumdarbības modelis, kas bieži cieši konkurē ar kompleksiem pakalpojumiem.
(14)
Lai nodrošinātu godīgu konkurenci un aizsargātu ceļotājus, pienākums sniegt pietiekamas drošības garantijas attiecībā uz maksājumu atmaksu un ceļotāju repatriāciju pakalpojuma sniedzēja maksātnespējas gadījumā būtu attiecināms arī uz saistītiem ceļojumu pakalpojumiem.
(15)
Viena paša atsevišķa ceļojumu pakalpojuma iegādei nevajadzētu būt ne kompleksam pakalpojumam, ne saistītam ceļojumu pakalpojumam.
(16)
Lai palielinātu skaidrību ceļotājiem un ļautu viņiem veikt apzinātu izvēli attiecībā uz dažādiem piedāvātajiem ceļojumu organizēšanas veidiem, tirgotājiem būtu jāpieprasa skaidri un uzskatāmā veidā paziņot, vai tie piedāvā komplekso pakalpojumu vai saistītu ceļojuma pakalpojumu, un sniegt informāciju par atbilstīgo aizsardzības līmeni, pirms ceļotājs piekrīt maksāt. Tirgotāja deklarācijai par pārdošanai piedāvātā ceļojuma produkta juridisko būtību būtu jāatbilst attiecīgā produkta faktiskajai juridiskajai būtībai. Attiecīgām tiesībaizsardzības iestādēm būtu jāiejaucas, ja tirgotāji nesniedz precīzu informāciju ceļotājiem.
(17)
Lai noteiktu, vai pastāv komplekss pakalpojums vai saistīts ceļojumu pakalpojums, būtu jāņem vērā tikai tas, vai ir apvienoti dažāda veida ceļojumu pakalpojumi - piemēram, izmitināšana, pasažieru pārvadājumi ar autobusu, pa dzelzceļu, ūdeni vai gaisu, kā arī mehānisko transportlīdzekļu vai noteiktu motociklu noma. Izmitināšana ar mērķi apmesties uz dzīvi, tostarp ilgtermiņa valodu kursu apmeklēšanai, nebūtu jāuzskata par izmitināšanu šīs direktīvas nozīmē. Tādi finanšu pakalpojumi kā ceļojuma apdrošināšana nebūtu jāuzskata par ceļojuma pakalpojumiem. Turklāt pakalpojumi, kas ir cita ceļojuma pakalpojuma neatņemama sastāvdaļa, paši par sevi nebūtu jāuzskata par ceļojuma pakalpojumiem. Tas ietver, piemēram, bagāžas pārvietošanu, ko nodrošina pasažieru pārvadāšanas ietvaros, sīkus transporta pakalpojumus, piemēram, pasažieru pārvadāšanu, ko veic ekskursijas gida pavadībā ietvaros, vai pārvadājumus starp viesnīcu un lidostu vai dzelzceļa staciju, maltītes, dzērienus un tīrīšanu, ko nodrošina izmitināšanas ietvaros, vai piekļuvi tādiem uz vietas esošiem objektiem kā peldbaseins, sauna, spa vai sporta zāle, kas viesnīcas viesiem ir iekļauta uzturēšanās laikā. Tas nozīmē arī to, ka gadījumos, kad - atšķirībā no kruīza ceļojuma - naktsmītnes nodrošina kā daļu no pasažieru pārvadāšanas pa sauszemi, dzelzceļu, ūdeni vai gaisu, izmitināšana pati par sevi nebūtu jāuzskata par ceļojuma pakalpojumu, ja galvenais komponents nepārprotami ir pārvadājums.
(18)
Citi tūrisma pakalpojumi, kas nav pasažieru pārvadājumu, izmitināšanas vai mehānisko transportlīdzekļu vai noteiktu motociklu nomas neatņemama sastāvdaļa, var būt, piemēram, biļetes uz koncertiem, sporta pasākumiem, ekskursijām vai atrakciju parkiem, ekskursijas gida pavadībā, slēpošanas trašu pacēlāju biļetes un sporta aprīkojuma, piemēram, slēpošanas aprīkojuma, noma vai spa procedūras. Tomēr, ja šādi pakalpojumi ir apvienoti tikai ar vienu citu ceļojuma pakalpojumu veidu, piemēram, izmitināšanu, kompleksajam pakalpojumam vai saistītam ceļojuma pakalpojumam vajadzētu izveidoties tikai tad, ja tie veido nozīmīgu daļu no kompleksā pakalpojuma vai saistītā ceļojuma pakalpojuma vērtības vai tiek reklamēti kā ceļojuma vai brīvdienu būtiska iezīme, vai citādi ir ceļojuma vai brīvdienu būtiska iezīme. Ja citi tūrisma pakalpojumi veido 25 % vai vairāk no apvienojuma vērtības, tie būtu jāuzskata par tādiem pakalpojumiem, kas veido kompleksā pakalpojuma vai saistītu ceļojumu pakalpojumu nozīmīgu daļu. Būtu jāprecizē, ka, ja tiek pievienoti citi tūrisma pakalpojumi, piemēram, izmitināšana viesnīcā, kas rezervēta kā atsevišķs pakalpojums pēc tam, kad ceļotājs ir ieradies viesnīcā, tad tiem nevajadzētu kļūt par kompleksā pakalpojuma daļu. Tam nevajadzētu novest pie šīs direktīvas apiešanas, proti, pie tā, ka organizatori vai mazumtirgotāji ceļotājam iepriekš piedāvā papildu tūrisma pakalpojumu izvēli un tad līgumu par minētajiem pakalpojumiem piedāvā noslēgt tikai pēc tam, kad ir sākusies pirmā ceļojuma pakalpojuma sniegšana.
(19)
Tā kā nepieciešamība aizsargāt ceļotājus īstermiņa ceļojuma laikā ir mazāka un lai izvairītos no nevajadzīga sloga tirgotājiem, ceļojumi, kas ilgst mazāk nekā 24 stundas un neietver izmitināšanu, kā arī kompleksie pakalpojumi vai saistītie ceļojumu pakalpojumi, ko piedāvā vai kurus sekmē tikai reizēm, pēc bezpeļņas principa un tikai ierobežotai ceļotāju grupai, būtu jāizslēdz no šīs direktīvas piemērošanas jomas. Pēdējā minētā grupa var ietvert, piemēram, ceļojumus, kurus ne vairāk kā dažas reizes gadā saviem locekļiem organizē labdarības organizācijas, sporta klubi vai skolas un kurus nepiedāvā sabiedrībai. Pienācīgai informācijai par minēto izņēmumu vajadzētu būt publiski pieejamai, lai tirgotāji un ceļotāji būtu pienācīgi informēti, ka šī direktīva neattiecas uz tādiem kompleksajiem pakalpojumiem vai saistītajiem ceļojumu pakalpojumiem.
(20)
Šai direktīvai nebūtu jāskar valsts tiesību akti līgumtiesību jomā attiecībā uz tiem aspektiem, kas nav reglamentēti šajā direktīvā.
(21)
Dalībvalstīm būtu jāsaglabā kompetence saskaņā ar Savienības tiesību aktiem piemērot šīs direktīvas noteikumus nozarēs, kas neietilpst tās darbības jomā. Tādējādi dalībvalstis var paturēt spēkā vai ieviest valstu tiesību aktus, kas ir atbilstīgi šīs direktīvas vai konkrētu tās noteikumu prasībām, attiecībā uz līgumiem, kuri ir ārpus šīs direktīvas darbības jomas. Dalībvalstis var, piemēram, saglabāt vai ieviest atbilstīgus noteikumus attiecībā uz konkrētiem atsevišķiem līgumiem par vienu atsevišķu ceļojuma pakalpojumu (piemēram, brīvdienu māju nomu) vai par kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ko piedāvā vai veicina bezpeļņas nolūkos, ierobežotai ceļotāju grupai un tikai reizēm, vai attiecībā uz kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, kuri aptver laikposmu, kas ir mazāks nekā 24 stundas, un kuri neietver izmitināšanu.
(22)
Kompleksā ceļojuma pakalpojuma galvenā pazīme ir tā, ka ir viens tirgotājs, kas kā organizators ir atbildīgs par visa kompleksā pakalpojuma pienācīgu sniegšanu. Tikai tajos gadījumos, kad cits tirgotājs darbojas kā kompleksā pakalpojuma organizators, tirgotājam, visbiežāk ceļojumu aģentūrai vai tiešsaistes ceļojumu aģentam, varētu būt iespēja rīkoties tikai kā mazumtirgotājam vai starpniekam un nebūt atbildīgam kā organizatoram. Tam, vai tirgotājs rīkojas kā konkrētā kompleksā pakalpojuma organizators, vajadzētu būt atkarīgam no minētā tirgotāja iesaistes kompleksā pakalpojuma izveidē, nevis no tā, kā tirgotājs apraksta savu darījumdarbību. Apsverot to, vai tirgotājs ir organizators vai mazumtirgotājs, nevajadzētu būt atšķirībai, vai tirgotājs rīkojas kā piegādātājs vai norāda, ka ir aģents, kas rīkojas ceļotāja interesēs.
(23)
Direktīva 90/314/EEK dalībvalstīm ir piešķīrusi rīcības brīvību noteikt, vai par kompleksā pakalpojuma pienācīgu sniegšanu ir atbildīgs mazumtirgotājs, organizators vai mazumtirgotājs kopā ar organizatoru. Minētā elastīgā pieeja dažās dalībvalstīs radījusi neskaidrību par to, kurš tirgotājs ir atbildīgs par attiecīgo ceļojumu pakalpojumu sniegšanu. Tādēļ šajā direktīvā būtu jāprecizē, ka atbildība par kompleksā ceļojuma līgumā iekļauto ceļojuma pakalpojumu sniegšanu ir organizatoram, ja vien valsts tiesību aktos nav paredzēts, ka atbildīgs ir gan organizators, gan mazumtirgotājs.
(24)
Attiecībā uz kompleksiem pakalpojumiem mazumtirgotājiem kopā ar organizatoru vajadzētu būt atbildīgiem par informācijas sniegšanu pirms līguma noslēgšanas. Lai veicinātu saziņu, jo īpaši pārrobežu lietās, ceļotājiem vajadzētu būt iespējai sazināties ar organizatoru arī ar tā mazumtirgotāja palīdzību, pie kura viņi nopirkuši komplekso pakalpojumu.
(25)
Ceļotājam būtu jāsaņem visa vajadzīgā informācija pirms kompleksā pakalpojuma iegādes neatkarīgi no tā, vai to pārdod, izmantojot distances saziņas līdzekļus, pie letes vai ar citu veidu izplatīšanas līdzekļiem. Sniedzot minēto informāciju, tirgotājam būtu jāņem vērā to ceļotāju īpašās vajadzības, kuri vecuma vai fizisko traucējumu dēļ ir īpaši neaizsargāti, ja tirgotājs tādas vajadzības var saprātīgi paredzēt.
(26)
Pamatinformācijai, piemēram, ceļojumu pakalpojumu galvenajām pazīmēm vai cenai, kas norādīta reklāmā, organizatora tīmekļa vietnē vai brošūrā kā daļa no informācijas, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, vajadzētu būt saistošai, izņemot, ja organizators patur tiesības grozīt šos elementus un ja šādas izmaiņas ir skaidri, saprotami un uzskatāmā veidā paziņotas ceļotājam pirms kompleksā ceļojuma līguma noslēgšanas. Tomēr, ņemot vērā jaunās saziņas tehnoloģijas, kuras dod iespēju viegli veikt atjauninājumus, vairs nav vajadzības paredzēt īpašus noteikumus par brošūrām, lai gan ir lietderīgi nodrošināt, ka izmaiņas informācijā, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, tiek paziņotas ceļotājam. Vienmēr vajadzētu būt iespējai veikt izmaiņas informācijā, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, ja abas kompleksā ceļojuma līguma puses par to ir skaidri vienojušās.
(27)
Prasības par informāciju, kas paredzētas šajā direktīvā, ir izsmeļošas, taču tām nebūtu jāskar informācijas prasības, kas izklāstītas citos piemērojamos Savienības tiesību aktos (5).
(28)
Organizatoriem būtu jāsniedz vispārīga informācija par vīzu režīmu galamērķa valstī. Informāciju par to, cik aptuveni ilgā laikā var saņemt vīzu, var sniegt kā atsauci uz oficiālu informāciju galamērķa valstī.
(29)
Ņemot vērā komplekso ceļojumu līgumu īpatnības, būtu jāparedz līgumslēdzēju pušu tiesības un pienākumi laikposmam pirms un pēc kompleksā pakalpojuma sākuma, jo īpaši, ja kompleksais pakalpojums nav sniegts pienācīgi vai ir mainījušies konkrēti apstākļi.
(30)
Tā kā kompleksos pakalpojumus bieži iegādājas ilgu laiku pirms to sniegšanas, var iestāties neparedzēti apstākļi. Tādēļ ceļotājam, ievērojot konkrētus nosacījumus, vajadzētu būt tiesībām nodot kompleksā ceļojuma līgumu citam ceļotājam. Šādos gadījumos organizatoram vajadzētu būt iespējai atgūt savus izdevumus, piemēram, ja apakšuzņēmējs pieprasa maksu par ceļotāja vārda izmaiņām vai par transporta biļetes anulēšanu un izsniegšanu no jauna.
(31)
Ceļotājiem vajadzētu būt arī iespējai jebkurā brīdī pirms kompleksā pakalpojuma sākuma izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, samaksājot pienācīgu un pamatojamu izbeigšanas maksu, kurā ir ņemti vērā gaidāmie izmaksu ietaupījumi un ienākumi no ceļojumu pakalpojumu alternatīvas izmantošanas. Viņiem vajadzētu būt arī tiesībām izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, nemaksājot nekādu izbeigšanas maksu, ja nenovēršami un ārkārtas apstākļi ievērojami ietekmēs kompleksā pakalpojuma izpildi. Tādi apstākļi var būt, piemēram, karadarbība, tādas citas nopietnas drošības problēmas kā terorisms, tādi ievērojami riski cilvēka veselībai kā nopietnas slimības uzliesmojums ceļojuma galamērķī vai dabas katastrofas, piemēram, plūdi, zemestrīces, vai tādi laikapstākļi, kuru dēļ nav iespējams droši nokļūt līdz galamērķim, kā par to puses vienojušās kompleksā ceļojuma līgumā.
(32)
Īpašos gadījumos arī organizatoram vajadzētu būt tiesībām izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, nemaksājot kompensāciju, piemēram, ja nav sasniegts minimālais dalībnieku skaits un ja minētā iespēja ir paredzēta līgumā. Šādā gadījumā organizatoram būtu jāatmaksā visi maksājumi, ko tas saņēmis saistībā ar komplekso pakalpojumu.
(33)
Dažos gadījumos organizatoriem vajadzētu būt iespējai izdarīt vienpusējas izmaiņas kompleksā ceļojuma līgumā. Tomēr ceļotājiem vajadzētu būt tiesībām izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, ja izmaiņas būtiski maina kādu no ceļojuma pakalpojuma galvenajām pazīmēm. Tā varētu būt, piemēram, gadījumā, ja samazinās ceļojuma pakalpojumu kvalitāte vai vērtība. Kompleksā ceļojuma līgumā norādīto izbraukšanas vai ierašanās laiku izmaiņas būtu jāuzskata par nozīmīgām, piemēram, tādā gadījumā, ja tās ceļotājam radītu ievērojamas neērtības vai papildu izmaksas, piemēram, par pārkārtojumiem saistībā ar transportu vai izmitināšanu. Cenu palielinājums būtu jāatļauj tikai tad, ja ir mainījusies degvielas vai citu enerģijas avotu cena attiecībā uz pasažieru pārvadājumiem, ir mainījušies nodokļi vai maksas, ko iekasē trešā persona, kas nav tieši iesaistīta kompleksā ceļojuma līgumā ietverto ceļojuma pakalpojumu sniegšanā, vai ir mainījies valūtas maiņas kurss, kas attiecas uz komplekso pakalpojumu, un turklāt tikai tad, ja līgumā ir skaidri paredzēta šāda cenas palielināšanas iespēja un tajā noteikts, ka ceļotājam ir tiesības saņemt cenas samazinājumu, kas atbilst minēto izmaksu samazinājumam. Ja organizators piedāvā cenas palielinājumu, kas ir lielāks nekā 8 % no kopējās cenas, ceļotājam vajadzētu būt tiesībām izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, nemaksājot izbeigšanas maksu.
(34)
Ir lietderīgi izstrādāt īpašus noteikumus par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem attiecībā uz neatbilstībām kompleksā ceļojuma līguma izpildē. Ceļotājam vajadzētu būt tiesībām saņemt problēmu risinājumu, un, ja ievērojamu daļu no kompleksā ceļojuma līgumā iekļautajiem ceļojuma pakalpojumiem nav iespējams sniegt, ceļotājam būtu jāpiedāvā atbilstoši alternatīvi pakalpojumi. Ja organizators saprātīgā laikposmā, ko noteicis ceļotājs, nenovērš neatbilstību, būtu jādod iespēja ceļotājam to darīt pašam un prasīt nepieciešamo izmaksu kompensāciju. Dažos gadījumos nevajadzētu paredzēt prasību noteikt laika ierobežojumu, jo īpaši tad, ja ir vajadzīga tūlītēja novēršana. Tas attiektos, piemēram, uz gadījumiem, kad organizatora nodrošinātā autobusa kavēšanās dēļ ceļotājam ir jāizmanto taksometra pakalpojumi, lai laikus paspētu uz lidojumu. Ceļotājiem tāpat būtu jāpiešķir tiesības uz cenas samazinājumu, kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanu un/vai kompensāciju par zaudējumiem. Kompensācijai būtu jāsedz arī nemateriālie zaudējumi, piemēram, zaudēta iespēja baudīt ceļojumu vai brīvdienas būtisku problēmu dēļ saistībā ar attiecīgo ceļojumu pakalpojumu sniegšanu. Ceļotājam vajadzētu būt pienākumam, ņemot vērā lietas apstākļus, bez liekas kavēšanās informēt organizatoru par jebkādu neatbilstību, ar ko viņš saskaras kompleksā ceļojuma līgumā iekļauta ceļojuma pakalpojuma sniegšanas laikā. Minētā pienākuma neizpildīšanu var ņemt vērā, nosakot atbilstīgo cenas samazinājumu vai kompensāciju par zaudējumiem, ja šāds paziņojums būtu novērsis vai mazinājis zaudējumus.
(35)
Lai nodrošinātu konsekvenci, ir lietderīgi saskaņot šīs direktīvas noteikumus ar starptautiskām konvencijām, kas reglamentē ceļojumu pakalpojumus, un ar Savienības tiesību aktiem par pasažieru tiesībām. Ja organizators ir atbildīgs par kompleksā pakalpojuma līgumā iekļauto ceļojumu pakalpojumu nesniegšanu vai nepienācīgu sniegšanu, organizatoram vajadzētu būt iespējai piemērot pakalpojumu sniedzēju atbildības ierobežojumus, kas noteikti tādās starptautiskās konvencijās kā 1999. gada Monreālas Konvencija par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (6), 1980. gada Konvencija par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF) (7) un 1974. gada Atēnu Konvencija par pasažieru un viņu bagāžas pārvadājumiem pa jūru (8). Ja nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ nav iespējams nodrošināt ceļotāja savlaicīgu atgriešanos izbraukšanas vietā, organizatoram būtu jāsedz izmaksas par ceļotāja nepieciešamo izmitināšanu par laikposmu, kas nepārsniedz trīs naktis vienam ceļotājam, ja vien esošos vai turpmākos Savienības tiesību aktos par patērētāju tiesībām nav paredzēti ilgāki laikposmi.
(36)
Šai direktīvai nebūtu jāskar ceļotāju tiesības iesniegt prasījumus gan saskaņā ar šo direktīvu, gan saskaņā ar citiem attiecīgiem Savienības tiesību aktiem vai starptautiskām konvencijām, lai ceļotājiem arī turpmāk būtu iespēja adresēt prasījumus organizatoram, pārvadātājam vai jebkurai citai atbildīgai pusei, vai attiecīgā gadījumā vairāk nekā vienai pusei. Būtu jāprecizē, ka, lai izvairītos no kompensācijas pārmaksas, saskaņā ar šo direktīvu piešķirtā kompensācija vai cenas samazinājums un saskaņā ar citiem attiecīgiem Savienības tiesību aktiem vai starptautiskām konvencijām piešķirtā kompensācija vai cenas samazinājums būtu savstarpēji jāatvelk. Organizatora atbildībai nebūtu jāskar tiesības pieprasīt atlīdzinājumu no trešām personām, tostarp pakalpojumu sniedzējiem.
(37)
Ja ceļotājs ir nonācis grūtībās ceļojuma vai brīvdienu laikā, organizatoram vajadzētu būt pienākumam bez nepamatotas kavēšanās sniegt atbilstīgu palīdzību. Šādai palīdzībai galvenokārt būtu jāizpaužas, attiecīgā gadījumā sniedzot informāciju par tādiem jautājumiem kā veselības aprūpes dienesti, vietējās iestādes un konsulārā palīdzība, kā arī praktiskas palīdzības veidā, piemēram, attiecībā uz distances saziņu un alternatīviem ceļojuma pakalpojumiem.
(38)
Savā 2013. gada 18. marta paziņojumā ar nosaukumu “Pasažieru aizsardzība aviosabiedrību maksātnespējas gadījumā” Komisija noteica pasākumus, lai uzlabotu ceļotāju aizsardzību aviosabiedrības maksātnespējas gadījumā, tostarp paredzēja labāk īstenot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 261/2004 (9) un Regulu (EK) Nr. 1008/2008 un sadarboties ar nozares ieinteresētajām personām, pretējā gadījumā paredzot iespēju apsvērt likumdošanas pasākumu. Minētais paziņojums attiecas uz atsevišķu sastāvdaļu, proti, gaisa transporta pakalpojumu, iegādi un tāpēc nerisina jautājumu par aizsardzību maksātnespējas gadījumā attiecībā uz kompleksajiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem.
(39)
Dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai ceļotāji, kas iegādājas komplekso pakalpojumu, būtu pilnībā aizsargāti organizatora maksātnespējas gadījumā. Dalībvalstīm, kurās organizatori veic uzņēmējdarbību, būtu jānodrošina, lai tie sniegtu nodrošinājumu, ka to maksātnespējas gadījumā ceļotājiem tiks atlīdzināti visi viņu vai viņu vārdā izdarītie maksājumi un - ciktāl kompleksajā pakalpojumā ir iekļauta pasažieru pārvadāšana - ceļotājiem tiks nodrošināta repatriācija. Tomēr vajadzētu būt iespējai piedāvāt ceļotājiem kompleksā pakalpojuma turpināšanu. Saglabājot rīcības brīvību attiecībā uz veidu, kā tiek nokārtota aizsardzība maksātnespējas gadījumā, dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai aizsardzība būtu efektīva. Efektivitāte nozīmē, ka aizsardzībai būtu jākļūst pieejamai, tiklīdz organizatora likviditātes problēmu dēļ vairs netiek vai netiks sniegti ceļojuma pakalpojumi vai tiklīdz tie tiks sniegti tikai daļēji, vai ja pakalpojumu sniedzēji liek ceļotājiem par tiem maksāt. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai pieprasīt, lai organizatori izsniedz ceļotājiem sertifikātu, kur dokumentāri apstiprinātas tiešas tiesības attiecībā pret maksātnespējas aizsardzības sniedzēju.
(40)
Lai aizsardzība maksātnespējas gadījumā būtu efektīva, tai būtu jāsedz paredzamās maksājumu summas, kuras tiktu skartas organizatora maksātnespējas gadījumā, un attiecīgā gadījumā paredzamās repatriācijas izmaksas. Tas nozīmē, ka aizsardzībai vajadzētu būt pietiekamai, lai segtu visus paredzamos maksājumus, ko veicis ceļotājs vai kas ceļotāju vārdā veikti par kompleksajiem pakalpojumiem visintensīvākajā sezonā, ņemot vērā laikposmu starp šādu maksājumu saņemšanu un ceļojuma vai brīvdienu beigām, kā arī attiecīgos gadījumos paredzamās repatriācijas izmaksas. Kopumā tas nozīmēs to, ka nodrošinājumam ir jāsedz pietiekami liela procentuālā daļa no organizatora apgrozījuma saistībā ar kompleksajiem pakalpojumiem un ka tas var būt atkarīgs no tādiem faktoriem kā pārdoto komplekso pakalpojumu veids, tostarp transporta veids, ceļamērķis un jebkādi juridiski ierobežojumi vai organizatora saistības attiecībā uz priekšapmaksas summām, ko tas var pieņemt, un maksājumu termiņi pirms kompleksā ceļojuma sākuma. Ja nepieciešamo apdrošinājumu var aprēķināt, pamatojoties uz aktuālākajiem uzņēmuma datiem, piemēram, uz pagājušajā uzņēmējdarbības gada apgrozījumu, organizatoriem palielināta riska gadījumā, tostarp, ja būtiski pieaug pārdoto komplekso pakalpojumu skaits, vajadzētu būt pienākumam pielāgot aizsardzību maksātnespējas gadījumā. Tomēr efektīvai aizsardzībai maksātnespējas gadījumā nebūtu jāņem vērā maz iespējami riski, piemēram, vairāku lielāko organizatoru vienlaicīga maksātnespēja, ja šādā gadījumā tiktu nesamērīgi ietekmētas aizsardzības izmaksas, tādējādi mazinot tās efektivitāti. Šādos gadījumos atmaksāšanas garantijas var būt ierobežotas.
(41)
Ņemot vērā atšķirības valstu tiesību aktos un praksē attiecībā uz kompleksu ceļojumu līgumu līgumslēdzējām pusēm un ceļotāju veikto vai ceļotāju vārdā veikto maksājumu saņemšanu, vajadzētu ļaut dalībvalstīm prasīt arī no mazumtirgotājiem, lai tiem būtu aizsardzība maksātnespējas gadījumā.
(42)
Saskaņā ar Direktīvu 2006/123/EK ir lietderīgi paredzēt noteikumus, lai novērstu to, ka aizsardzības pienākumi maksātnespējas gadījumā kļūst par šķērsli pakalpojumu sniegšanas brīvībai un brīvībai veikt uzņēmējdarbību. Tādēļ dalībvalstīm vajadzētu būt pienākumam atzīt aizsardzību maksātnespējas gadījumā, kas atbilst uzņēmējdarbības veikšanas dalībvalsts tiesību aktiem. Lai atvieglotu administratīvo sadarbību un to organizatoru un, attiecīgā gadījumā, mazumtirgotāju uzraudzību, kuri darbojas dažādās dalībvalstīs, attiecībā uz aizsardzību maksātnespējas gadījumā, dalībvalstīm vajadzētu būt pienākumam izraudzīties centrālos kontaktpunktus.
(43)
Tirgotājiem, kas sekmē saistītus ceļojumu pakalpojumus, vajadzētu būt pienākumam informēt ceļotājus, ka tie neiegādājas kompleksu pakalpojumu un ka katrs atsevišķs ceļojuma pakalpojuma sniedzējs atbild tikai par savu līgumu pienācīgu izpildi. Tirgotājiem, kas sekmē saistītus ceļojumu pakalpojumus, papildus vajadzētu būt pienākumam nodrošināt aizsardzību maksātnespējas gadījumā attiecībā uz saņemto maksājumu atmaksu un, ciktāl tie atbild par pasažieru pārvadāšanu, attiecībā uz ceļotāju repatriāciju, un tiem būtu par to jāinformē ceļotāji. Uz tirgotājiem, kas atbild par atsevišķu līgumu izpildi, kuri ietilpst saistītā ceļojumu pakalpojumā, attiecas vispārējie Savienības tiesību akti patērētāju tiesību aizsardzības jomā un konkrētās nozares Savienības tiesību akti.
(44)
Paredzot noteikumus par aizsardzības shēmām maksātnespējas gadījumā saistībā ar kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, nevajadzētu liegt dalībvalstīm ņemt vērā mazāku uzņēmumu īpašo situāciju, vienlaikus nodrošinot ceļotājiem tādu pašu aizsardzības līmeni.
(45)
Ceļotāji būtu jāaizsargā saistībā ar komplekso pakalpojumu un saistītu ceļojumu pakalpojumu rezervācijas procesā pieļautām kļūdām.
(46)
Būtu jāapstiprina, ka ceļotāji nevar atteikties no tiesībām, kas izriet no šīs direktīvas, un ka organizatori vai tirgotāji, kuri sekmē saistītus ceļojumu pakalpojumus, nevar izvairīties no saviem pienākumiem, apgalvojot, ka tie rīkojas tikai kā ceļojumu pakalpojumu sniedzēji, starpnieki vai jebkurā citā statusā.
(47)
Dalībvalstīm būtu jāparedz noteikumi par sankcijām par to valsts noteikumu pārkāpumiem, ar ko transponē šo direktīvu, un jānodrošina to īstenošana. Šīm sankcijām vajadzētu būt iedarbīgām, samērīgām un atturošām.
(48)
Pieņemot šo direktīvu, ir nepieciešams pielāgot atsevišķus Savienības patērētāju aizsardzības tiesību aktus. Jo īpaši būtu jāpaskaidro, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) 2006/2004 (10) attiecas uz šīs direktīvas pārkāpumiem. Arī, ņemot vērā to, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (11) tās pašreizējā redakcijā neattiecas uz līgumiem, kam ir piemērojama Direktīva 90/314/EEK, ir jāgroza Direktīva 2011/83/ES, lai nodrošinātu, ka tā arī turpmāk attiecas uz atsevišķiem ceļojuma pakalpojumiem, kas ietilpst kādā saistītā ceļojumu pakalpojumā, ciktāl minētie atsevišķie pakalpojumi nav kā citādi izslēgti no Direktīvas 2011/83/ES darbības jomas, un ka dažas patērētāju tiesības, kas noteiktas minētajā direktīvā, attiecas arī uz kompleksajiem pakalpojumiem.
(49)
Šī direktīva neskar noteikumus par personas datu aizsardzību, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (12) un Savienības noteikumus par starptautiskām privāttiesību normām, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 593/2008 (13).
(50)
Būtu jāprecizē, ka šīs direktīvas normatīvās prasības par aizsardzību maksātnespējas gadījumā un informāciju par saistītiem ceļojumu pakalpojumiem būtu jāpiemēro arī tirgotājiem, kas neveic uzņēmējdarbību nevienā dalībvalstī, bet kas Regulas (EK) Nr. 593/2008 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (14) nozīmē jebkādā veidā vērš savu darbību uz vienu vai vairākām dalībvalstīm.
(51)
Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus, proti, veicināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību un sasniegt augstu un pēc iespējas vienādu patērētāju aizsardzības līmeni, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības mēroga dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(52)
Šajā direktīvā tiek ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Šajā direktīvā jo īpaši tiek ievērota Hartas 16. pantā noteiktā darījumdarbības brīvība, vienlaikus saskaņā ar Hartas 38. pantu nodrošinot augstu patērētāju tiesību aizsardzības līmeni Savienībā.
(53)
Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošajiem dokumentiem (15) dalībvalstis ir apņēmušās, paziņojot savus transponēšanas pasākumus, pamatotos gadījumos pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros paskaidrota saikne starp direktīvas sastāvdaļām un atbilstīgajām daļām valsts pieņemtos transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs uzskata, ka šādu dokumentu nosūtīšana ir pamatota.
(54)
Tādēļ Direktīva 90/314/EEK būtu jāatceļ,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN SASKAŅOŠANAS LĪMENIS
1. pants
Priekšmets
Šīs direktīvas mērķis ir veicināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību un augsta un pēc iespējas vienāda patērētāju aizsardzības līmeņa sasniegšanu, tuvinot konkrētus dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu aspektus saistībā ar līgumiem starp ceļotājiem un tirgotājiem, kas attiecas uz kompleksiem ceļojumu pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem.
2. pants
Darbības joma
1. Šo direktīvu piemēro kompleksiem pakalpojumiem, ja tos piedāvā tirdzniecībā vai ja tirgotāji tos pārdod ceļotājiem, un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, kurus ceļotājiem veicina tirgotāji.
2. Šo direktīvu nepiemēro:
a)
kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, kas aptver laikposmu, kas ir mazāks nekā 24 stundas, ja vien tajos nav iekļauta naktsmītne;
b)
kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, kurus attiecīgi piedāvā vai sekmē tikai reizēm, bez peļņas gūšanas nolūka un tikai ierobežotai ceļotāju grupai;
c)
kompleksiem pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, kas iegādāti, pamatojoties uz vispārēju nolīgumu par darījumu braucienu rīkošanu, kurš noslēgts starp tirgotāju un kādu citu fizisku vai juridisku personu, kas rīkojas ar tās komercdarbību, darījumdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju saistītos nolūkos.
3. Šī direktīva neietekmē valstu vispārējās līgumtiesības, piemēram, noteikumus par līguma spēkā esību, sagatavošanu vai sekām, ciktāl vispārējo līgumtiesību aspekti šajā direktīvā nav reglamentēti.
3. pants
Definīcijas
Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
1)
“ceļojuma pakalpojums” ir:
a)
pasažieru pārvadāšana;
b)
izmitināšana, kura nav pasažieru pārvadāšanas neatņemama sastāvdaļa un kuras mērķis nav apmešanās uz dzīvi;
c)
automobiļu noma, citu mehānisko transportlīdzekļu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/46/EK (16) 3. panta 11. punkta nozīmē noma vai tādu motociklu noma, kuru vadīšanai ir nepieciešama A kategorijas vadītāja apliecība saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK (17) 4. panta 3. punkta c) apakšpunktu;
d)
jebkurš cits tūrisma pakalpojums, kas nav kāda ceļojuma pakalpojuma a), b) vai c) apakšpunkta nozīmē neatņemama sastāvdaļa;
2)
“komplekss pakalpojums” ir vismaz divu dažādu veidu ceļojuma pakalpojumu apvienojums viena un tā paša ceļojuma vai to pašu brīvdienu nolūkā, ja:
a)
minētos pakalpojumus apvieno viens tirgotājs, tostarp pēc ceļotāja pieprasījuma vai saskaņā ar ceļotāja veikto izvēli, pirms tiek noslēgts vienots līgums par visiem pakalpojumiem; vai
b)
neatkarīgi no tā, vai tiek noslēgti atsevišķi līgumi ar atsevišķiem ceļojuma pakalpojumu sniedzējiem, minētie pakalpojumi ir:
i)
iegādāti vienā tirdzniecības vietā, un minētie pakalpojumi ir izvēlēti, pirms ceļotājs piekrīt veikt samaksu;
ii)
piedāvāti, pārdoti par kopīgu vai vienu cenu vai par tiem iekasēta kopīga vai viena cena;
iii)
reklamēti vai pārdoti, izmantojot vārdu savienojumu “kompleksais pakalpojums” vai līdzīgu vārdu savienojumu;
iv)
apvienoti pēc tāda līguma noslēgšanas, ar kuru tirgotājs dod ceļotājam tiesības izvēlēties no dažādu veidu ceļojuma pakalpojumu izlases; vai
v)
nopirkti no atsevišķiem tirgotājiem, izmantojot saistītus tiešsaistes rezervācijas procesus, ja ceļotāja vārds, maksājuma informācija un e-pasta adrese tiek nosūtīti no tirgotāja, ar kuru ir noslēgts pirmais līgums, citam tirgotājam vai citiem tirgotājiem un līgums ar pēdējo tirgotāju vai tirgotājiem tiek noslēgts ne vēlāk kā 24 stundas pēc pirmā ceļojuma pakalpojuma rezervācijas apstiprinājuma.
Ceļojuma pakalpojumu apvienojums, kurā ne vairāk kā viens 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētais ceļojuma pakalpojumu veids ir apvienots ar vienu vai vairākiem tūrisma pakalpojumiem, kas minēti 1. punkta d) apakšpunktā, nav komplekss pakalpojums, ja pēdējie minētie pakalpojumi:
a)
neveido nozīmīgu daļu no apvienojuma vērtības un netiek reklamēti kā apvienojuma būtiska iezīme, un arī citādi nav apvienojuma būtiska iezīme; vai
b)
ir izvēlēti un iegādāti tikai pēc tam, kad ir sākta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētā ceļojuma pakalpojuma sniegšana;
3)
“kompleksā ceļojuma līgums” ir viss līgums par komplekso pakalpojumu kopumā vai, ja komplekso pakalpojumu piedāvā saskaņā ar atsevišķiem līgumiem, visi līgumi, kas attiecas uz kompleksajā pakalpojumā ietvertajiem ceļojuma pakalpojumiem;
4)
“kompleksā pakalpojuma sākums” ir brīdis, kad sāk sniegt ceļojuma pakalpojumus, kas iekļauti kompleksajā pakalpojumā;
5)
“saistīts ceļojuma pakalpojums” ir vismaz divi dažādu veidu ceļojuma pakalpojumi, kuri iegādāti viena un tā paša ceļojuma vai to pašu brīvdienu nolūkā, kuri nav kompleksa pakalpojuma sastāvdaļas un par kuriem ir noslēgti atsevišķi līgumi ar atsevišķiem ceļojuma pakalpojumu sniedzējiem, ja tirgotājs:
a)
sekmē to, lai ceļotāji, vienreiz apmeklējot tā tirdzniecības vietu vai vienreiz ar to sazinoties, atsevišķi izvēlētos un atsevišķi maksātu par katru ceļojuma pakalpojumu; vai
b)
mērķtiecīgi rīkojoties, sekmē vismaz viena papildu ceļojuma pakalpojuma iegādi no cita tirgotāja, ja līgums ar šādu citu tirgotāju tiek noslēgts ne vēlāk kā 24 stundas pēc pirmā ceļojuma pakalpojuma rezervācijas apstiprināšanas.
Ja tiek iegādāts ne vairāk kā viens 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētais ceļojuma pakalpojumu veids un viens vai vairāki 1. punkta d) apakšpunktā minētie tūrisma pakalpojumi, tie nav saistīts ceļojuma pakalpojums, ja pēdējie minētie pakalpojumi neveido nozīmīgu daļu no pakalpojumu apvienotās vērtības un netiek reklamēti kā brauciena vai brīvdienu būtiska iezīme, un arī citādi nav tāda iezīme;
6)
“ceļotājs” ir jebkura persona, kura vēlas noslēgt līgumu vai kurai ir tiesības ceļot, pamatojoties uz līgumu, kas noslēgts šīs direktīvas darbības jomas ietvaros;
7)
“tirgotājs” ir jebkura fiziska persona vai jebkura juridiska persona, neatkarīgi no tā vai tā ir privāta vai publiska persona, kas saistībā ar līgumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, rīkojas - tostarp ar jebkuras citas personas starpniecību, kura darbojas tās vārdā vai uzdevumā, - nolūkos, kas ir saistīti ar tās komercdarbību, darījumdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju, neatkarīgi no tā, vai tā rīkojas organizatora, mazumtirgotāja, tirgotāja, kas sekmē saistītu ceļojuma pakalpojumu, vai ceļojuma pakalpojumu sniedzēja statusā;
8)
“organizators” ir tirgotājs, kurš apvieno un pārdod vai piedāvā tirdzniecībā kompleksos pakalpojumus vai nu tieši vai ar cita tirgotāja starpniecību, vai kopā ar citu tirgotāju, vai tirgotājs, kurš nosūta ceļotāja datus citam tirgotājam saskaņā ar 2. punkta b) apakšpunkta v) punktu;
9)
“mazumtirgotājs” ir tirgotājs, kas nav organizators un kas pārdod vai piedāvā tirdzniecībā kompleksos pakalpojumus, kurus ir apvienojis kāds organizators;
10)
“uzņēmējdarbības veikšana” ir uzņēmējdarbības veikšana, kā tā definēta Direktīvas 2006/123/EK 4. panta 5. punktā;
11)
“pastāvīgs informācijas nesējs” ir jebkurš instruments, kas ceļotājam vai tirgotājam dod iespēju uzglabāt personīgi viņam adresētu informāciju tā, lai tā būtu pieejama turpmākai atsaucei informācijas saturam atbilstīgā laikposmā, un kas ļauj neizmainītā veidā pavairot uzglabāto informāciju;
12)
“nenovēršami un ārkārtas apstākļi” ir situācija, kura nepakļaujas tās līgumslēdzējas puses kontrolei, kas atsaucas uz šādu situāciju, un kuras sekas nebūtu bijis iespējams novērst pat tad, ja būtu veikti visi saprātīgi iespējamie pasākumi;
13)
“neatbilstība” ir kompleksajā pakalpojumā ietverto ceļojuma pakalpojumu nesniegšana vai nepienācīga sniegšana;
14)
“nepilngadīgais” ir persona, kas nav sasniegusi 18 gadu vecumu;
15)
“tirdzniecības vieta” ir jebkuras gan pārvietojamas, gan nepārvietojamas mazumtirdzniecības telpas vai mazumtirdzniecības tīmekļa vietne, vai līdzīgs tiešsaistes tirdzniecības mehānisms, tostarp arī tad, ja mazumtirdzniecības tīmekļa vietnes vai tiešsaistes tirdzniecības mehānismi ceļotājiem tiek piedāvāti kā vienots mehānisms, tostarp telefona pakalpojums;
16)
“repatriācija” ir ceļotāja nogādāšana atpakaļ izbraukšanas vietā vai kādā citā vietā, par kuru līgumslēdzējas puses vienojas.
4. pants
Saskaņošanas līmenis
Ja vien šajā direktīvā nav noteikts citādi, dalībvalstis savos valsts tiesību aktos nepatur spēkā vai neievieš noteikumus, kuri atšķiras no šajā direktīvā paredzētajiem noteikumiem, tostarp stingrākus vai mazāk stingrus noteikumus, kuri nodrošinātu ceļotājiem atšķirīgu aizsardzības līmeni.
II NODAĻA
PIENĀKUMS SNIEGT INFORMĀCIJU UN KOMPLEKSĀ CEĻOJUMA LĪGUMA SATURS
5. pants
Informācija, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas
1. Dalībvalstis nodrošina, ka, pirms ceļotājam kļūst saistošs jebkāds kompleksā ceļojuma līgums vai jebkurš attiecīgs piedāvājums, organizators un, ja komplekso pakalpojumu pārdod ar mazumtirgotāja starpniecību, arī mazumtirgotājs ceļotājam sniedz standarta informāciju, izmantojot I pielikuma A vai B daļā iekļauto attiecīgo veidlapu un, ja tā attiecas uz konkrēto komplekso pakalpojumu, arī šādu informāciju:
a)
galvenās ceļojuma pakalpojumu pazīmes:
i)
ceļamērķis(-i), maršruts un uzturēšanās periodi, norādot datumus, un, ja ir iekļauta izmitināšana, iekļauto nakšu skaits;
ii)
transporta līdzekļi, to raksturojums un kategorijas, izbraukšanas un atgriešanās vietas, datumi un laiks, apstāšanās un pārsēšanās laiki un vietas.
Ja precīzs laiks vēl nav noteikts, organizators un attiecīgā gadījumā mazumtirgotājs informē ceļotāju par aptuveno izbraukšanas un atgriešanās laiku;
iii)
naktsmītņu atrašanās vieta, galvenās iezīmes un attiecīgā gadījumā naktsmītņu tūrisma kategorija saskaņā ar attiecīgās galamērķa valsts noteikumiem;
iv)
maltīšu grafiks;
v)
apmeklējumi, ekskursija(-as) vai citi pakalpojumi, kas ietverti nolīgtajā kompleksā pakalpojuma kopējā cenā;
vi)
ja tas nav skaidrs no konteksta, informācija par to, vai kādu no ceļojuma pakalpojumiem ceļotājam sniegs grupā, un ja tā - ja tas ir iespējams - informācija par aptuveno grupas lielumu;
vii)
gadījumā, ja ceļotāja guvums no citiem tūrisma pakalpojumiem ir atkarīgs no efektīvas mutiskās saziņas - valoda, kurā minētie pakalpojumi tiks sniegti; un
viii)
informācija par to, vai ceļojums vai brīvdienas kopumā ir piemēroti personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, un pēc ceļotāja pieprasījuma precīza informācija par ceļojuma vai brīvdienu piemērotību, ņemot vērā ceļotāja vajadzības;
b)
organizatora un attiecīgā gadījumā mazumtirgotāja tirdzniecības nosaukums un ģeogrāfiskā adrese, kā arī viņu tālruņa numurs un attiecīgā gadījumā e-pasta adrese;
c)
kompleksā pakalpojuma kopējā cena, ieskaitot nodokļus un attiecīgā gadījumā visas papildu maksas, maksājumi un citas izmaksas vai, ja minētās izmaksas nevar pamatoti aprēķināt pirms līguma noslēgšanas, tad norāde par to, kādu veidu papildu izmaksas ceļotājam vēl varētu nākties segt;
d)
maksāšanas kārtība, tostarp jebkāda summa vai cenas procentuālā daļa, kas jāmaksā kā pirmā iemaksa, un grafiks atlikušās daļas samaksai vai finanšu garantijas, kas ceļotājam jāmaksā vai jāsniedz;
e)
minimālais cilvēku skaits, kas nepieciešams kompleksā pakalpojuma īstenošanai, un 12. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētais termiņš pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, kurā iespējams izbeigt līgumu, ja minētais skaits nav sasniegts;
f)
vispārīga informācija par galamērķa valsts pasu un vīzu režīmu, tostarp par to, cik aptuveni ilgā laikā var saņemt vīzu, un informācija par galamērķa valsts medicīniskajām formalitātēm;
g)
informācija par to, ka ceļotājs saskaņā ar 12. panta 1. punktu jebkurā brīdī pirms kompleksā pakalpojuma sākuma var izbeigt līgumu, samaksājot atbilstošu izbeigšanas maksu vai attiecīgā gadījumā organizatora pieprasītās standarta izbeigšanas maksas;
h)
informācija par fakultatīvu vai obligātu apdrošināšanu, lai segtu izmaksas līguma izbeigšanas gadījumā, ja to izbeidz ceļotājs, vai palīdzības izmaksas - ieskaitot repatriāciju - nelaimes, slimības vai nāves gadījumā.
Ja kompleksā ceļojuma līgums noslēgts telefoniski, organizators un attiecīgā gadījumā mazumtirgotājs ceļotājam sniedz standarta informāciju, kas izklāstīta I pielikuma B daļā, un informāciju, kas izklāstīta pirmās daļas a) līdz h) apakšpunktā.
2. To komplekso pakalpojumu gadījumā, kas definēti 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta v) punktā, organizators un tirgotājs, kuriem tiek nosūtīti dati, nodrošina, ka katrs no tiem sniedz ceļotājam informāciju, kas noteikta šā panta 1. punkta pirmās daļas a) līdz h) apakšpunktā, pirms tam kļūst saistošs līgums vai jebkāds atbilstošs piedāvājums, ciktāl šāda informācija ir atbilstoša viņu piedāvātajiem attiecīgajiem ceļojuma pakalpojumiem. Organizators vienlaikus sniedz arī standarta informāciju, izmantojot I pielikuma C daļā iekļauto veidlapu.
3. Šā panta 1. un 2. punktā minēto informāciju sniedz skaidrā, saprotamā un uzskatāmā veidā. Ja šādu informāciju sniedz rakstiski, tā ir salasāma.
6. pants
Informācijas, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, saistošais raksturs un kompleksā ceļojuma līguma noslēgšana
1. Dalībvalstis nodrošina, ka informācija, kas ceļotājam sniegta saskaņā ar 5. panta 1. punkta pirmās daļas a), c), d), e) un g) apakšpunktu, ir kompleksā ceļojuma līguma sastāvdaļa un to nemaina, ja vien līgumslēdzējas puses skaidri nevienojas citādi. Organizators un attiecīgā gadījumā mazumtirgotājs paziņo ceļotājam visas izmaiņas informācijā, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, skaidrā, saprotamā un uzskatāmā veidā pirms kompleksā ceļojuma līguma noslēgšanas.
2. Ja organizators vai attiecīgā gadījuma mazumtirgotājs nav izpildījis informācijas sniegšanas prasības attiecībā uz 5. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā minētajām papildu maksām, maksājumiem vai citām izmaksām pirms kompleksā ceļojuma līguma noslēgšanas, ceļotājs attiecīgās maksas, maksājumus vai citas izmaksas nesedz.
7. pants
Kompleksā ceļojuma līguma saturs un dokumenti, ko izsniedz pirms kompleksā pakalpojuma sākuma
1. Dalībvalstis nodrošina, ka kompleksā ceļojuma līgumi ir vienkāršā un saprotamā valodā un, ciktāl tie ir rakstiski - salasāmi. Kompleksā ceļojuma līguma noslēgšanas brīdī vai bez nepamatotas kavēšanās pēc tam organizators vai mazumtirgotājs izsniedz ceļotājam līguma eksemplāru vai tā apstiprinājumu uz pastāvīga informācijas nesēja. Ceļotājam ir tiesības prasīt papīra eksemplāru, ja kompleksā ceļojuma līgums ir noslēgts pusēm vienlaicīgi klātesot.
Attiecībā uz ārpus uzņēmuma telpām noslēgtiem līgumiem, kā tie definēti Direktīvas 2011/83/ES 2. panta 8. punktā, ceļotājam izsniedz kompleksā ceļojuma līguma eksemplāru vai tā apstiprinājumu papīra formā vai, ja ceļotājs tam piekrīt, uz cita pastāvīga informācijas nesēja.
2. Kompleksā ceļojuma līgumā vai līguma apstiprinājumā izklāsta visu vienošanās saturu, kas ietver visu informāciju, kas minēta 5. panta 1. punkta pirmās daļas a) līdz h) apakšpunktā, un šādu informāciju:
a)
ceļotāja īpašās prasības, kurām organizators ir piekritis;
b)
informācija, ka:
i)
organizators saskaņā ar 13. pantu atbild par visu līgumā ietverto ceļojuma pakalpojumu pienācīgu sniegšanu; un
ii)
organizatoram saskaņā ar 16. pantu ir pienākums sniegt palīdzību, ja ceļotājs ir nonācis grūtībās;
c)
tās vienības nosaukums, kas atbild par aizsardzību maksātnespējas gadījumā, un tās kontaktinformācija, tostarp tās ģeogrāfiskā adrese un attiecīgā gadījumā kompetentās iestādes nosaukums, kuru attiecīgā dalībvalsts ir norīkojusi šim mērķim, un tās kontaktinformācija;
d)
organizatora vietējā pārstāvja, kontaktpunkta vai cita dienesta nosaukums, adrese, tālruņa numurs, e-pasta adrese un attiecīgā gadījumā faksa numurs, kas ceļotājam ļauj ātri un efektīvi sazināties ar organizatoru, lai pieprasītu palīdzību, ja ceļotājs ir nonācis grūtībās, vai lai sūdzētos par jebkuru neatbilstību, ar ko viņš saskāries kompleksā pakalpojuma sniegšanas laikā;
e)
informācija par to, ka ceļotājam saskaņā ar 13. panta 2. punktu ir jāpaziņo jebkāda neatbilstība, ar ko viņš saskāries kompleksā pakalpojuma sniegšanas laikā;
f)
ja uz tāda kompleksā ceļojuma līguma pamata, kas ietver izmitināšanu, ceļo nepilngadīgie, ko nepavada vecāks vai cita pilnvarota persona, - informācija, kas ļauj tieši sazināties ar nepilngadīgo vai ar personu, kas ir atbildīga par nepilngadīgo nepilngadīgā uzturēšanās vietā;
g)
informācija par pieejamām procedūrām sūdzību izskatīšanai un par strīdu alternatīvas izšķiršanas (SAI) mehānismiem, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/11/ES (18), un attiecīgā gadījumā par SAI vienību, kas attiecas uz tirgotāju, un par strīdu izšķiršanas tiešsaistē platformu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 524/2013 (19);
h)
informācija par ceļotāja tiesībām nodot līgumu citam ceļotājam saskaņā ar 9. pantu.
3. To komplekso pakalpojumu gadījumā, kas definēti 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta v) punktā, tirgotājs, kuram tiek nosūtīti dati, organizatoru informē par līguma noslēgšanu, kā rezultātā tiek izveidots komplekss pakalpojums. Tirgotājs organizatoram sniedz informāciju, kas vajadzīga, lai organizators varētu izpildīt savus pienākumus.
Tiklīdz organizators ir saņēmis informāciju, ka komplekss pakalpojums ir izveidots, tas ceļotājam sniedz 2. punkta a) līdz h) apakšpunktā minēto informāciju, izmantojot pastāvīgu informācijas nesēju.
4. Šā panta 2. un 3. punktā minēto informāciju sniedz skaidrā, saprotamā un uzskatāmā veidā.
5. Laikus pirms kompleksā pakalpojuma sākuma organizators izsniedz ceļotājam nepieciešamās kvītis, sertifikātus un biļetes, informāciju par plānotajiem izbraukšanas laikiem un attiecīgā gadījumā reģistrēšanās termiņiem, kā arī par plānotajiem apstāšanās, pārsēšanās un ierašanās laikiem.
8. pants
Pierādīšanas pienākums
Pierādīšanas pienākums, ka ir izpildītas šajā nodaļā noteiktās informēšanas prasības, gulstas uz tirgotāju.
III NODAĻA
IZMAIŅAS KOMPLEKSĀ CEĻOJUMA LĪGUMĀ PIRMS KOMPLEKSĀ PAKALPOJUMA SĀKUMA
9. pants
Kompleksā ceļojuma līguma nodošana citam ceļotājam
1. Dalībvalstis nodrošina, ka ceļotājs, saprātīgā termiņā pirms kompleksā pakalpojuma sākuma sniedzot organizatoram paziņojumu uz pastāvīga informācijas nesēja, kompleksā ceļojuma līgumu var nodot personai, kas atbilst visiem līgumam piemērojamiem nosacījumiem. Jebkurā gadījumā par saprātīgā termiņā sniegtu paziņojumu uzskata paziņojumu, kas sniegts ne vēlāk kā septiņas dienas pirms kompleksā pakalpojuma sākuma.
2. Persona, kas nodod kompleksā ceļojuma līgumu, un tā saņēmējs ir solidāri atbildīgi par atlikušā maksājuma samaksu un par visu no šādas nodošanas izrietošo papildu maksu, maksājumu vai citu izmaksu segšanu. Organizators informē personu, kas nodod līgumu, par nodošanas faktiskajām izmaksām. Minētās izmaksas nav nesaprātīgas un nepārsniedz faktiskās izmaksas, kas organizatoram rodas kompleksā ceļojuma līguma nodošanas dēļ.
3. Organizators sniedz personai, kas nodod līgumu, pierādījumu par papildu maksām, maksājumiem vai citām izmaksām, kas izriet no kompleksā ceļojuma līguma nodošanas.
10. pants
Cenas izmaiņas
1. Dalībvalstis nodrošina, ka pēc kompleksā ceļojuma līguma noslēgšanas cenas var palielināt tikai tad, ja šāda iespēja uzskatāmi paredzēta līgumā un tajā noteikts, ka ceļotājam ir tiesības uz cenas samazinājumu saskaņā ar 4. punktu. Šādā gadījumā kompleksā ceļojuma līgumā nosaka, kā veicams aprēķins, pārskatot cenu. Cenas palielinājumi ir iespējami tikai un vienīgi kā tiešas sekas izmaiņām:
a)
pasažieru pārvadājumu cenās, ko izraisījušas degvielas vai citu enerģijas avotu cenas;
b)
tādu līgumā iekļauto ceļojumu pakalpojumu nodokļu vai maksu apmēros, ko nosaka trešās personas, kas nav tieši iesaistītas kompleksā pakalpojuma sniegšanā, tostarp tūrisma nodokļos, nolaišanās nodokļos, iekāpšanas vai izkāpšanas maksās ostās un lidostās; vai
c)
valūtas maiņas kursos, kas attiecas uz komplekso pakalpojumu.
2. Ja cenas palielinājums, kas minēts šā panta 1. punktā, pārsniedz 8 % no kompleksā pakalpojuma kopējās cenas, piemēro 11. panta 2. līdz 5. punktu.
3. Neatkarīgi no tā apjoma cenas palielinājums ir iespējams tikai tad, ja organizators ne vēlāk kā 20 dienas pirms kompleksā pakalpojuma sākuma skaidri un saprotami par to paziņo ceļotājam uz pastāvīga informācijas nesēja, pievienojot minētā palielinājuma pamatojumu un sniedzot aprēķinu.
4. Ja kompleksā ceļojuma līgumā ir paredzēta cenas palielinājumu iespēja, tad ceļotājam ir tiesības uz cenas samazinājumu, kas atbilst jebkādam 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajam izmaksu samazinājumam, kas notiek pēc līguma noslēgšanas un pirms kompleksā pakalpojuma sākuma.
5. Ja cena samazinās, organizatoram ir tiesības atņemt no ceļotājam atmaksājamās summas faktiskās administratīvās izmaksas. Pēc ceļotāja pieprasījuma organizators sniedz minēto administratīvo izmaksu pierādījumus.
11. pants
Izmaiņas citos kompleksā ceļojuma līguma noteikumos
1. Dalībvalstis nodrošina, ka pirms kompleksā pakalpojuma sākuma organizators nevar vienpusēji mainīt citus kompleksā ceļojuma līguma noteikumus kā vien cenu saskaņā ar 10. pantu, izņemot, ja:
a)
organizators šādas tiesības ir paredzējis līgumā;
b)
izmaiņas ir nenozīmīgas; un
c)
organizators par izmaiņām ceļotāju informē skaidrā, saprotamā un uzskatāmā veidā uz pastāvīga informācijas nesēja.
2. Ja pirms kompleksā pakalpojuma sākuma organizators ir spiests ievērojami grozīt kādu no 5. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā minētajām galvenajām ceļojuma pakalpojumu pazīmēm vai nevar izpildīt 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētās īpašās prasības, vai piedāvā saskaņā ar 10. panta 2. punktu palielināt kompleksā pakalpojuma cenu par vairāk nekā 8 %, ceļotājs saprātīgā termiņā, ko noteicis organizators, var:
a)
piekrist ierosinātajai izmaiņai; vai
b)
līgumu izbeigt, nemaksājot izbeigšanas maksu.
Ja ceļotājs kompleksā ceļojuma līgumu izbeidz, ceļotājs var piekrist saņemt kompleksā pakalpojuma aizvietojumu, ja organizators tādu piedāvā, kas, ja iespējams, ir tādas pašas vai augstākas kvalitātes.
3. Organizators bez nepamatotas kavēšanās informē ceļotāju skaidrā, saprotamā un uzskatāmā veidā uz pastāvīga informācijas nesēja:
a)
par ierosinātajām izmaiņām, kas minētas 2. punktā, un attiecīgā gadījumā saskaņā ar 4. punktu - par to ietekmi uz kompleksā pakalpojuma cenu;
b)
par saprātīgu termiņu, kurā saskaņā ar 2. punktu ceļotājam organizators ir jāinformē par lēmumu;
c)
par sekām, kas iestāsies saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem, ja ceļotājs atbildi nesniegs b) apakšpunktā minētajā termiņā; un
d)
attiecīgā gadījumā par piedāvāto kompleksā pakalpojuma aizvietojumu un tā cenu.
4. Ja 2. punkta pirmajā daļā minētās izmaiņas kompleksā ceļojuma līgumā vai 2. punkta otrajā daļā minētais kompleksā pakalpojuma aizvietojums izraisa kompleksā pakalpojuma kvalitātes pasliktināšanos vai izmaksu samazināšanos, ceļotājam ir tiesības uz attiecīgu cenas samazinājumu.
5. Ja kompleksā ceļojuma līgumu izbeidz saskaņā ar šā panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu un ceļotājs nepieņem kompleksā pakalpojuma aizvietojumu, organizators bez nepamatotas kavēšanās un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā 14 dienu laikā pēc līguma izbeigšanas atmaksā visus maksājumus, ko veicis ceļotājs vai kas veikti ceļotāja vārdā. 14. panta 2., 3., 4., 5. un 6. punktu piemēro mutatis mutandis.
12. pants
Kompleksā ceļojuma līguma izbeigšana un atteikuma tiesības pirms kompleksā pakalpojuma sākuma
1. Dalībvalstis nodrošina, ka ceļotājs jebkurā laikā pirms kompleksā pakalpojuma sākuma var izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu. Ja ceļotājs izbeidz kompleksā ceļojuma līgumu saskaņā ar šo punktu, ceļotājam var prasīt maksāt atbilstošu un pamatojamu izbeigšanas maksu organizatoram. Kompleksā ceļojuma līgumā var norādīt saprātīgas standarta izbeigšanas maksas, kuru apmērs ir atkarīgs no tā, cik ilgi pirms kompleksā pakalpojuma sākuma līgums izbeigts, un no gaidāmajiem izmaksu ietaupījumiem un ienākumiem no ceļojuma pakalpojumu alternatīvas izmantošanas. Ja standarta izbeigšanas maksas nav paredzētas, izbeigšanas maksas apmērs atbilst kompleksā pakalpojuma cenai, atskaitot izmaksu ietaupījumus un ienākumus no ceļojuma pakalpojumu alternatīvas izmantošanas. Pēc ceļotāja pieprasījuma organizators pamato izbeigšanas maksas apmēru.
2. Neatkarīgi no 1. punkta, ceļotājam ir tiesības izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, nemaksājot nekādu izbeigšanas maksu, ja galamērķa vietā vai tās tiešā tuvumā ir izveidojušies nenovēršami un ārkārtēji apstākļi, kas būtiski ietekmē kompleksā pakalpojuma sniegšanu vai kas būtiski ietekmē pasažieru pārvadāšanu uz galamērķi. Ja kompleksā ceļojuma līgums tiek izbeigts saskaņā ar šo punktu, ceļotājam ir tiesības uz pilnīgu visu tādu maksājumu atmaksu, kas veikti par komplekso pakalpojumu, bet nav tiesību saņemt papildu kompensāciju.
3. Organizators var izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu un pilnībā atmaksāt ceļotājam visus maksājumus, kas veikti par komplekso pakalpojumu, bet tam nav pienākuma maksāt papildu kompensāciju, ja:
a)
cilvēku skaits, kas pieteikušies kompleksajam pakalpojumam, ir mazāks par minimālo skaitu, kas noteikts līgumā, un organizators paziņo ceļotājam par līguma izbeigšanu līgumā noteiktajā termiņā, bet ne vēlāk kā:
i)
20 dienas pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, ja ceļojums ilgst vairāk nekā sešas dienas;
ii)
septiņas dienas pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, ja ceļojums ilgst no divām līdz sešām dienām;
iii)
48 stundas pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, ja ceļojums ilgst mazāk nekā divas dienas;
vai
b)
organizators nespēj izpildīt līgumu nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ un bez nepamatotas kavēšanās paziņo ceļotājam par līguma izbeigšanu pirms kompleksā pakalpojuma sākuma.
4. Organizators atmaksā visu, kas prasīts saskaņā ar 2. un 3. punktu, vai - attiecībā uz 1. punktu - atlīdzina visus maksājumus, ko veicis ceļotājs vai kas veikti ceļotāja vārdā par komplekso pakalpojumu, atskaitot atbilstošu izbeigšanas maksu. Šādas atmaksāšanas vai atlīdzināšanas ceļotājam veic bez nepamatotas kavēšanās un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā 14 dienu laikā pēc kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas.
5. Attiecībā uz ārpus uzņēmuma telpām noslēgtiem līgumiem dalībvalstis savos tiesību aktos var paredzēt, ka ceļotājam ir tiesības 14 dienu laikā atteikties no kompleksā ceļojuma līguma, neminot nekādus iemeslus.
IV NODAĻA
KOMPLEKSĀ PAKALPOJUMA SNIEGŠANA
13. pants
Atbildība par kompleksā pakalpojuma sniegšanu
1. Dalībvalstis nodrošina, ka organizators ir atbildīgs par kompleksā ceļojuma līgumā ietverto ceļojuma pakalpojumu sniegšanu neatkarīgi no tā, vai šos pakalpojumus sniedz organizators vai citi ceļojuma pakalpojumu sniedzēji.
Dalībvalstis savos valsts tiesību aktos var paturēt vai ieviest noteikumus, kas paredz, ka mazumtirgotājs arī ir atbildīgs par kompleksā pakalpojuma sniegšanu. Šādā gadījumā 7. panta un III nodaļas, šīs nodaļas un V nodaļas noteikumus, kas ir piemērojami organizatoram, piemēro mutatis mutandis arī mazumtirgotājam.
2. Ceļotājs bez nepamatotas kavēšanās, ņemot vērā lietas apstākļus, informē organizatoru par jebkādu neatbilstību, ar ko viņš saskaras kompleksā ceļojuma līgumā iekļauta ceļojuma pakalpojuma sniegšanas laikā.
3. Ja kāds no ceļojuma pakalpojumiem netiek sniegts saskaņā ar kompleksā ceļojuma līgumu, organizators novērš neatbilstību, izņemot, ja tas:
a)
nav iespējams; vai
b)
ir saistīts ar nesamērīgām izmaksām, ņemot vērā neatbilstības apjomu un skarto ceļojuma pakalpojumu vērtību.
Ja organizators saskaņā ar šā punkta pirmās daļas a) vai b) apakšpunktu nenovērš neatbilstību, piemēro 14. pantu.
4. Neskarot 3. punktā paredzētos izņēmumus, ja organizators ceļotāja noteiktā saprātīgā termiņā neatbilstību nenovērš, ceļotājs to var darīt pats un prasīt atlīdzināt vajadzīgos izdevumus. Ceļotājam nav jānosaka konkrēts termiņš, ja organizators atsakās novērst neatbilstību vai ja ir vajadzīga tūlītēja novēršana.
5. Ja ievērojamu daļu no ceļojuma pakalpojumiem nevar izpildīt, kā paredzēts kompleksa ceļojuma līgumā, organizators bez papildu izmaksām ceļotājam piedāvā atbilstošus alternatīvus risinājumus - ja iespējams, līdzvērtīgas vai augstākas kvalitātes nekā līgumā paredzētie - kompleksā pakalpojuma turpināšanai, tostarp gadījumos, kad ceļotāja atgriešanās izbraukšanas vietā netiek nodrošināta tā, kā to paredz vienošanās.
Ja piedāvātie alternatīvie risinājumi izraisa kompleksā pakalpojuma kvalitātes pasliktināšanos salīdzinājumā ar kompleksa ceļojuma līgumā paredzēto, organizators piešķir ceļotājam atbilstošu cenas samazinājumu.
Piedāvātos alternatīvos risinājumus ceļotājs var noraidīt tikai tad, ja tie nav salīdzināmi ar to, par ko panākta vienošanās kompleksā ceļojuma līgumā, vai ja piešķirtais cenas samazinājums ir neatbilstošs.
6. Ja neatbilstība būtiski ietekmē kompleksā pakalpojuma sniegšanu un organizators to nav novērsis ceļotāja noteiktā saprātīgā termiņā, ceļotājs var izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, nemaksājot izbeigšanas maksu, un attiecīgā gadījumā saskaņā ar 14. pantu prasīt cenas samazinājumu un/vai kompensāciju par zaudējumiem.
Ja nav iespējams nodrošināt alternatīvus risinājumus vai ja ceļotājs saskaņā ar šā panta 5. punkta trešo daļu noraida piedāvātos alternatīvos risinājumus, ceļotājam attiecīgā gadījumā ir tiesības uz cenas samazinājumu un/vai kompensāciju par zaudējumiem saskaņā ar 14. pantu, neizbeidzot kompleksā ceļojuma līgumu.
Ja kompleksais pakalpojums ietver pasažieru pārvadājumus, organizators pirmajā un otrajā daļā minētajos gadījumos bez nepamatotas kavēšanās un bez papildu izmaksām ceļotājam nodrošina arī ceļotāja repatriāciju ar līdzvērtīgu transportu.
7. Kamēr nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ nav iespējams nodrošināt ceļotāja atgriešanos, kā paredzēts kompleksā ceļojuma līgumā, organizators sedz izmaksas par nepieciešamo izmitināšanu - ja iespējams, līdzvērtīgas kategorijas -, uz laikposmu, kas nepārsniedz trīs naktis vienam ceļotājam. Ja Savienības tiesību aktos par pasažieru tiesībām, kas piemērojami attiecīgajam transporta veidam, ar kuru ceļotājs atgriežas, ir paredzēti ilgāki termiņi, piemēro minētos termiņus.
8. Šā panta 7. punktā minēto izmaksu ierobežošanu nepiemēro personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā tās definētas Regulas (EK) Nr. 1107/2006 2. panta a) punktā, un personām, kas tās pavada, grūtniecēm un nepilngadīgajiem bez pavadoņa, kā arī personām, kam nepieciešama īpaša medicīniskā palīdzība, ar noteikumu, ka organizatoram ir paziņots par to īpašajām vajadzībām vismaz 48 stundas pirms kompleksā pakalpojuma sākuma. Organizators nevar atsaukties uz nenovēršamiem un ārkārtas apstākļiem, lai ierobežotu šā panta 7. punktā minēto atbildību, ja saskaņā ar piemērojamiem Savienības tiesību aktiem uz šādiem apstākļiem nevar atsaukties attiecīgais transporta pakalpojumu sniedzējs.
14. pants
Cenas samazinājums un kompensācija par zaudējumiem
1. Dalībvalstis nodrošina, ka ceļotājam ir tiesības uz atbilstošu cenas samazinājumu par jebkādu laikposmu, kurā notika neatbilstība, ja vien organizators nepierāda, ka par neatbilstību ir atbildīgs pats ceļotājs.
2. Ceļotājam ir tiesības saņemt atbilstošu kompensāciju no organizatora par visiem zaudējumiem, ko ceļotājs cieš jebkādas neatbilstības rezultātā. Kompensāciju izmaksā bez nepamatotas kavēšanās.
3. Ceļotājam nav tiesību uz kompensāciju par zaudējumiem, ja organizators pierāda, ka par neatbilstību ir:
a)
atbildīgs pats ceļotājs;
b)
atbildīga trešā persona, kas nav saistīta ar kompleksā ceļojuma līgumā ietverto ceļojuma pakalpojumu sniegšanu, un neatbilstība bija neparedzama vai nenovēršama; vai
c)
neatbilstība ir radusies nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ.
4. Ciktāl Savienībai saistošas starptautiskās konvencijas ierobežo kompensācijas apjomu vai apstākļus, kuros pakalpojuma sniedzējam, kurš sniedz ceļojuma pakalpojumu, kas ir daļa no kompleksa pakalpojuma, jāmaksā kompensācija, tie paši ierobežojumi attiecas uz organizatoru. Ciktāl Savienībai nesaistošas starptautiskās konvencijas ierobežo kompensāciju, kas pakalpojumu sniedzējam ir jāmaksā, dalībvalstis var atbilstoši ierobežot kompensāciju, kas organizatoram jāmaksā. Citos gadījumos kompensāciju, kas organizatoram ir jāmaksā, var ierobežot kompleksā ceļojuma līgumā, ciktāl šis ierobežojums neattiecas uz miesas bojājumiem vai uz tīši vai aiz neuzmanības nodarītu zaudējumu un nav mazāks par kompleksā pakalpojuma trīskāršu kopējo cenu.
5. Tiesības uz kompensāciju vai cenas samazinājumu, kas paredzētas šajā direktīvā, neskar ceļotāju tiesības, kas paredzētas Regulā (EK) Nr. 261/2004, Regulā (EK) Nr. 1371/2007, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 392/2009 (20), Regulā (ES) Nr. 1177/2010 un Regulā (ES) Nr. 181/2011 un starptautiskās konvencijās. Ceļotājiem ir tiesības iesniegt prasības saskaņā ar šo direktīvu un minētajām regulām un starptautiskajām konvencijām. Kompensāciju vai cenas samazinājumu, kas piešķirts saskaņā ar šo direktīvu, un kompensāciju vai cenas samazinājumu, kas piešķirts saskaņā ar minētajām regulām un starptautiskajām konvencijām, vienu no otra atskaita, lai izvairītos no pārmērīgas kompensācijas.
6. Noilguma termiņš prasību iesniegšanai saskaņā ar šo pantu nav īsāks par diviem gadiem.
15. pants
Iespēja ar mazumtirgotāja palīdzību sazināties ar organizatoru
Neskarot 13. panta 1. punkta otro daļu, dalībvalstis nodrošina, ka ceļotājs var adresēt paziņojumus, pieprasījumus vai sūdzības par kompleksā pakalpojuma sniegšanu tieši mazumtirgotājam, caur kuru tas tika iegādāts. Mazumtirgotājs bez nepamatotas kavēšanās nosūta šos paziņojumus, pieprasījumus vai sūdzības organizatoram.
Attiecībā uz termiņu vai noilguma termiņu ievērošanu uzskata, ka organizators ir saņēmis pirmajā daļā minētos paziņojumus, pieprasījumus vai sūdzības, kad tos saņem mazumtirgotājs.
16. pants
Pienākums sniegt palīdzību
Dalībvalstis nodrošina, ka organizators bez nepamatotas kavēšanās sniedz atbilstošu palīdzību ceļotājam, kas nonācis grūtībās, tostarp arī apstākļos, kas minēti 13. panta 7. punktā, jo īpaši:
a)
sniedzot atbilstīgu informāciju par veselības aprūpes pakalpojumiem, vietējām iestādēm un konsulāro palīdzību; un
b)
palīdzot ceļotājam izmantot distances saziņas līdzekļus un palīdzot ceļotājam atrast alternatīvus ceļojuma risinājumus.
Organizators var iekasēt saprātīgu maksu par šādu palīdzību, ja grūtības ir izraisījis pats ceļotājs ar nolūku vai tās radušās viņa neuzmanības rezultātā. Minētā maksa nekādā gadījumā nepārsniedz faktiskās izmaksas, kas radušās organizatoram.
V NODAĻA
AIZSARDZĪBA MAKSĀTNESPĒJAS GADĪJUMĀ
17. pants
Aizsardzības maksātnespējas gadījumā efektivitāte un piemērošanas joma
1. Dalībvalstis nodrošina, ka organizatori, kas veic uzņēmējdarbību to teritorijā, sniedz nodrošinājumu visu to maksājumu atmaksāšanai, ko veikuši ceļotāji vai kas veikti ceļotāju vārdā, ciktāl attiecīgie pakalpojumi nav tikuši sniegti organizatora maksātnespējas dēļ. Ja komplekso ceļojumu pakalpojumu līgumā ir iekļauta pasažieru pārvadāšana, organizatori arī sniedz nodrošinājumu attiecībā uz ceļotāju repatriāciju. Var piedāvāt kompleksā pakalpojuma turpinājumu.
Organizatoriem, kas neveic uzņēmējdarbību kādā dalībvalstī, bet pārdod vai piedāvā pārdošanai kompleksus pakalpojumus kādā dalībvalstī vai kas jebkādā veidā šādu darbību vērš uz kādu dalībvalsti, ir pienākums sniegt nodrošinājumu saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem.
2. Nodrošinājums, kas minēts 1. punktā, ir efektīvs un aptver saprātīgi paredzamas izmaksas. Tas aptver maksājumu summas, ko veic ceļotāji vai kas veiktas ceļotāju vārdā attiecībā uz kompleksiem pakalpojumiem, ņemot vērā laikposma ilgumu starp pirmajām iemaksām un galīgajiem maksājumiem un kompleksā pakalpojuma pabeigšanu, kā arī aplēstās repatriācijas izmaksas organizatora maksātnespējas gadījumā.
3. Aizsardzību organizatora maksātnespējas gadījumā ceļotāji var izmantot neatkarīgi no savas dzīvesvietas, izbraukšanas vietas vai kompleksā pakalpojuma pārdošanas vietas un neatkarīgi no dalībvalsts, kurā atrodas vienība, kas ir atbildīga par aizsardzību maksātnespējas gadījumā.
4. Kad kompleksā pakalpojuma sniegšanu ietekmē organizatora maksātnespēja, bez maksas ir pieejams nodrošinājums, lai nodrošinātu repatriācijas un, ja vajadzīgs, finansētu izmitināšanu pirms repatriācijas.
5. Par ceļojumu pakalpojumiem, kas nav tikuši sniegti, atmaksāšanu veic bez nepamatotas kavēšanās pēc ceļotāja pieprasījuma.
18. pants
Aizsardzības maksātnespējas gadījumā savstarpēja atzīšana un administratīvā sadarbība
1. Dalībvalstis atzīst par atbilstošu prasībām, ko paredz to noteikumi, ar kuriem transponē 17. pantu, ikvienu aizsardzību maksātnespējas gadījumā, ko organizators sniedz saskaņā ar šādiem savas uzņēmējdarbības veikšanas vietas dalībvalsts noteikumiem.
2. Dalībvalstis norīko centrālos kontaktpunktus, lai atvieglotu administratīvo sadarbību un dažādās dalībvalstīs darbojošos organizatoru uzraudzību. Tās paziņo minēto kontaktpunktu kontaktinformāciju visām pārējām dalībvalstīm un Komisijai.
3. Centrālie kontaktpunkti savstarpēji dara pieejamu visu nepieciešamo informāciju par savu valstu prasībām attiecībā uz aizsardzību maksātnespējas gadījumā un tās vienības vai vienību identitāti, kas ir atbildīga par aizsardzību maksātnespējas gadījumā konkrētiem organizatoriem, kuri veic uzņēmējdarbību to teritorijā. Minētie kontaktpunkti piešķir cits citam piekļuvi jebkuram pieejamam sarakstam, kurā uzskaitīti organizatori, kas ir izpildījuši savus pienākumus attiecībā uz aizsardzību maksātnespējas gadījumā. Visi šādi saraksti ir publiski pieejami, tostarp tiešsaistē.
4. Ja kādai dalībvalstij ir šaubas par organizatora aizsardzību maksātnespējas gadījumā, tā lūdz precizējumus no organizatora uzņēmējdarbības veikšanas vietas dalībvalsts. Dalībvalstis atbild uz citu dalībvalstu pieprasījumiem pēc iespējas ātrāk, ņemot vērā jautājuma steidzamību un sarežģītību. Jebkurā gadījumā pirmo atbildi dod ne vēlāk kā 15 darba dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas.
VI NODAĻA
SAISTĪTI CEĻOJUMU PAKALPOJUMI
19. pants
Prasības par aizsardzību maksātnespējas gadījumā un informācijas prasības saistītiem ceļojumu pakalpojumiem
1. Dalībvalstis nodrošina, ka tirgotāji, kas sekmē saistītus ceļojumu pakalpojumus, sniedz nodrošinājumu, ka tiks atmaksāti visi maksājumi, ko viņi saņem no ceļotājiem, ciktāl viņu maksātnespējas rezultātā netiek veikts ceļojuma pakalpojums, kurš ietilpst saistītā ceļojuma pakalpojumā. Ja šādi tirgotāji ir tā puse, kas ir atbildīga par pasažieru pārvadāšanu, nodrošinājums ietver arī ceļotāja repatriāciju. Mutatis mutandis piemēro 17. panta 1. punkta otro daļu, 17. panta 2. līdz 5. punktu un 18. pantu.
2. Pirms ceļotājam kļūst saistošs jebkurš līgums, kura rezultātā tiek radīts saistīts ceļojuma pakalpojums, vai jebkāds atbilstošs piedāvājums, tirgotājs, kas sekmē saistītus ceļojumu pakalpojumus, tostarp, ja attiecīgais tirgotājs neveic uzņēmējdarbību kādā dalībvalstī, bet ar jebkādiem līdzekļiem šādas darbības vērš uz kādu dalībvalsti, skaidrā, saprotamā un uzskatāmā veidā norāda, ka ceļotājs:
a)
nevarēs izmantot nekādas tiesības, kas saskaņā ar šo direktīvu tiek piemērotas tikai komplekso ceļojumu pakalpojumiem, un ka katrs atsevišķs pakalpojumu sniedzējs būs pilnībā atbildīgs par pienācīgu līgumsaistību izpildi attiecībā uz savu pakalpojumu; un
b)
varēs izmantot aizsardzību maksātnespējas gadījumā saskaņā ar 1. punktu.
Lai izpildītu šā punkta prasības, tirgotājs, kas sekmē saistītu ceļojumu pakalpojumu, minēto informāciju ceļotājam sniedz, izmantojot attiecīgo standarta veidlapu, kas iekļauta II pielikumā, vai, ja uz konkrēto saistīta ceļojumu pakalpojuma veidu neattiecas neviena minētajā pielikumā iekļautā veidlapa, sniedz tajā ietverto informāciju.
3. Ja tirgotājs, kas sekmē saistītus ceļojumu pakalpojumus, nav izpildījis šā panta 1. un 2. punktā izklāstītās prasības, attiecībā uz ceļojuma pakalpojumiem, kuri iekļauti saistītā ceļojuma pakalpojumā, piemēro tiesības un pienākumus, kas noteikti 9. un 12. pantā un IV nodaļā.
4. Ja saistīts ceļojuma pakalpojums ir rezultāts līgumam starp ceļotāju un tādu tirgotāju, kas nesekmē saistīto ceļojuma pakalpojumu, minētais tirgotājs informē tirgotāju, kas sekmē saistīto ceļojuma pakalpojumu, par attiecīgā līguma noslēgšanu.
VII NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
20. pants
Īpaši mazumtirgotāja pienākumi, ja organizators veic uzņēmējdarbību ārpus Eiropas Ekonomikas zona
Neskarot 13. panta 1. punkta otro daļu, ja organizators veic uzņēmējdarbību ārpus Eiropas Ekonomikas zona, mazumtirgotājam, kurš veic uzņēmējdarbību kādā dalībvalstī, piemēro pienākumus, kas IV un V nodaļā noteikti organizatoram, izņemot, ja mazumtirgotājs sniedz pierādījumus, ka organizators atbilst minēto nodaļu prasībām.
21. pants
Atbildība par rezervācijas kļūdām
Dalībvalstis nodrošina, ka tirgotājs ir atbildīgs par jebkādām kļūdām, kas izriet no rezervācijas sistēmas tehniskiem defektiem, par kuriem vinš ir atbildīgs, un gadījumos, kad tirgotājs ir piekritis nodrošināt rezervāciju kompleksam pakalpojumam vai ceļojuma pakalpojumiem, kas ir daļa no saistītiem ceļojuma pakalpojumiem - par kļūdām, kas pieļautas rezervācijas procesā.
Tirgotājs nav atbildīgs par rezervācijas kļūdām, kuras var piedēvēt pašam ceļotājam vai kuras izraisa nenovēršami un ārkārtas apstākļi.
22. pants
Tiesības uz atlīdzinājumu
Gadījumos, kad organizators vai saskaņā ar 13. panta 1. punkta otro daļu vai 20. pantu mazumtirgotājs maksā kompensāciju, piešķir cenas samazinājumu vai pilda pārējās saistības, kas tam noteiktas ar šo direktīvu, dalībvalstis nodrošina, ka organizatoram vai mazumtirgotājam ir tiesības prasīt atlīdzinājumu no jebkuras trešās personas, kura veicināja to apstākļu iestāšanos, kas izraisīja pienākumu maksāt kompensāciju, samazināt cenu vai citas saistības.
23. pants
Direktīvas imperatīvais raksturs
1. Kompleksa pakalpojuma organizatora vai tirgotāja, kas sekmē saistītu ceļojuma pakalpojumu, paziņojums, ka viņš rīkojas tikai kā ceļojuma pakalpojuma sniedzējs, kā starpnieks vai jebkurā citā statusā, vai ka komplekss pakalpojums vai saistīts ceļojuma pakalpojums nav komplekss pakalpojums vai saistīts ceļojuma pakalpojums, neatbrīvo minēto organizatoru vai tirgotāju no pienākumiem, kas tiem paredzēti saskaņā ar šo direktīvu.
2. Ceļotāji nevar atteikties no tiesībām, ko viņiem piešķir valsts akti, ar kuriem transponē šo direktīvu.
3. Jebkurš līguma noteikums vai jebkurš ceļotāja paziņojums, kurš tieši vai netieši atceļ vai ierobežo tiesības, kas ceļotājam piešķirtas ar šo direktīvu, vai kura mērķis ir apiet šīs direktīvas piemērošanu, ceļotājam nav saistošs.
24. pants
Izpilde
Dalībvalstis nodrošina, ka pastāv atbilstīgi un efektīvi līdzekļi, lai nodrošinātu šīs direktīvas prasību izpildi.
25. pants
Sankcijas
Dalībvalstis pieņem noteikumus par sankcijām, kuras piemēro par to valsts tiesību aktu pārkāpumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu. Paredzētās sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.
26. pants
Komisijas ziņojums un pārskatīšana
Komisija līdz 2019. gada 1. janvārim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas noteikumiem, kurus piemēro tiešsaistes rezervācijām, ko veic dažādās tirdzniecības vietās, un par šādu rezervāciju kvalificēšanu par kompleksiem pakalpojumiem, saistītiem ceļojumu pakalpojumiem vai atsevišķiem ceļojumu pakalpojumiem, un jo īpaši par 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta v) punktā noteikto kompleksā pakalpojuma definīciju un par to, vai ir lietderīgi pielāgot vai paplašināt minēto definīciju.
Komisija līdz 2021. gada 1. janvārim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei vispārīgu ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu.
Vajadzības gadījumā pirmajā un otrajā daļā minētajiem ziņojumiem pievieno tiesību aktu priekšlikumus.
27. pants
Grozījumi Regulā (EK) Nr. 2006/2004 un Direktīvā 2011/83/ES
1. Regulas (EK) Nr. 2006/2004 pielikuma 5. punktu aizstāj ar šādu:
“5.
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2302 (21).
2. Direktīvas 2011/83/ES 3. panta 3. punkta g) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“g)
par kompleksiem pakalpojumiem, kā tie definēti 3. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2015/2302 (22).
Šīs direktīvas 6. panta 7. punktu, 8. panta 2. un 6. punktu un 19., 21. un 22. pantu mutatis mutandis piemēro kompleksiem pakalpojumiem, kā tie definēti 3. panta 2. punktā Direktīvā (ES) 2015/2302 attiecībā uz ceļotājiem, kā tie definēti minētās direktīvas 3. panta 6. punktā.
VIII NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
28. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstis līdz 2018. gada 1. janvārim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus.
2. Tās piemēro minētos noteikumus no 2018. gada 1. jūlija.
3. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
4. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
29. pants
Atcelšana
Direktīvu 90/314/EEK atceļ no 2018. gada 1. jūlija.
Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas sniegta III pielikumā.
30. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
31. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Strasbūrā, 2015. gada 25. novembrī