ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. března 2013
o stanovení ročních emisních přídělů členských států na období 2013-2020 v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 1708)
(2013/162/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Údaje o emisích skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2), získané z registru Unie, rozhodnutí Komise, národních alokačních plánů a úřední korespondence mezi Komisí a příslušnými členskými státy, představují ověřené údaje o emisích ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(2)
Údaje o celkovém množství emisí skleníkových plynů z plynů a činností uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES, předložené v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (3), sestavené v návaznosti na počáteční přezkum z roku 2012 provedený Komisí v souladu s pokyny k technickému přezkumu inventur emisí skleníkových plynů z roku 2012 (4), představují přehodnocené údaje o emisích skleníkových plynů v letech 2005, 2008, 2009 a 2010 ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(3)
Aby byla zajištěna soudržnost mezi stanovením ročních emisních přídělů a vykazovanými emisemi skleníkových plynů za každý rok, měly by být roční emisní příděly členských států vypočteny rovněž s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17. Takto vypočtené roční emisní příděly by měly být použitelné od prvního roku, za který se vykazování inventur skleníkových plynů s pomocí těchto nových hodnot potenciálu globálního oteplování stane povinným v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
(4)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují na úrovni členských států k tomu, aby bylo možno na národní úrovni stanovit emise CO2 z civilního letectví, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Emise CO2 z letů, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze zanedbatelnou část celkového množství emisí skleníkových plynů a shromažďování dodatečných informací o těchto emisích by přineslo nepřiměřenou administrativní zátěž. Množství emisí CO2 spadající do kategorie „1.A.3.A civilní letectví“ inventury by proto mělo být za účelem stanovení ročních emisních přídělů považováno za rovné nule.
(5)
Roční emisní příděly členského státu pro rok 2020 by měly být vypočteny odečtením množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, která v roce 2005 již existovala, od přehodnocených emisí skleníkových plynů v roce 2005 a upravením výsledku podle procentního podílu stanoveného v příloze II rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(6)
Množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení by se mělo stanovit takto:
-
V případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2005: množství emisí ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/EC, v roce 2005 upravené o množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, která se po úpravě oblasti působnosti použité členskými státy zařadila do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012 nebo se z něj vyloučila, a množství emisí skleníkových plynů ze zařízení dočasně vyloučených ze systému obchodování s emisemi v roce 2005, avšak zařazených do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2007: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2007,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2013: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2005 (podle údajů oznámených příslušným členským státem a ověřených Komisí).
(7)
Průměrné množství emisí skleníkových plynů členského státu v roce 2009, který má kladnou mezní hodnotu emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES, by mělo být vypočteno odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě, od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(8)
Roční emisní příděly členského státu s kladnou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2013-2019 by se měly určit z lineární spojnice, která začíná průměrným množstvím emisí skleníkových plynů uvedeného členského státu v roce 2009 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(9)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES pro rok 2013 by měl být vypočten odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(10)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2014-2019 by se měl určit z lineární spojnice, která začíná ročním emisním přídělem uvedeného členského státu pro rok 2013 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(11)
Ověřené emise skleníkových plynů ze zařízení jednostranně zapojených do systému obchodování s emisemi v souladu s článkem 24 směrnice 2003/87/ES během období 2008-2012 by se neměly započítávat do průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010, neboť by to mělo za následek dvojnásobné započtení emisí skleníkových plynů během budoucích úprav ročních emisních přídělů v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(12)
S ohledem na přistoupení Chorvatska k Unii by se jeho roční emisní příděl za každý rok období 2013-2020 měl stanovit stejnou metodou jako v případě ostatních členských států. Tyto hodnoty by měly být použitelné od data přistoupení Chorvatska.
(13)
Vzhledem k tomu, že Evropská rada přijala rozhodnutí 2012/419/EU ze dne 11. července 2012, kterým se mění status ostrova Mayotte vůči Evropské unii (5) od roku 2014, zohlední se při výpočtu ročních emisních přídělů pro Francii od roku 2014 příslušné ověřené emise skleníkových plynů.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Roční emisní příděly každého členského státu pro každý rok období 2013-2020 jsou stanoveny v příloze I a použijí se s výhradou případných úprav zveřejněných v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Bez ohledu na článek 1 se v případě, že akt přijatý v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES stanoví pro členské státy povinnost předložit inventury emisí skleníkových plynů určené s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17 konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, použijí roční emisní příděly stanovené v příloze II od prvního roku, za který se toto vykazování inventur skleníkových plynů stane povinným.
Článek 3
Roční emisní příděly Chorvatska stanovené v příloze I se použijí od data, kdy vstoupí v platnost smlouva o přistoupení Chorvatska.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. března 2013.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 26. marts)
par dalībvalstu ikgadējo emisiju sadales apjomu noteikšanu laikposmam no 2013. līdz 2020. gadam saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 406/2009/EK
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 1708)
(2013/162/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Lēmumu Nr. 406/2009/EK par dalībvalstu pasākumiem siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanai, lai izpildītu Kopienas saistības siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanas jomā līdz 2020. gadam (1) un jo īpaši tā 3. panta 2. punkta ceturto daļu,
tā kā:
(1)
Siltumnīcefekta gāzu emisijas no iekārtām, uz kurām attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (2), un par kurām dati izriet no Savienības reģistra, Komisijas lēmumiem, emisiju kvotu valsts sadales plāniem un oficiālās sarakstes starp Komisiju un attiecīgajām dalībvalstīm, ir verificēti (pārbaudīti) emisiju dati Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta 2. punkta ceturtās daļas nozīmē.
(2)
Dati par kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām no gāzes un darbības (kā definēts Lēmuma Nr. 406/2009/EK 2. panta 1. punktā), kas iesniegti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmumu Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā (3) 2012. gadā, kā noteikts pēc 2012. gada sākotnējās pārskatīšanas, ko Komisija veikusi saskaņā ar siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskatu tehniskās pārskatīšanas pamatnostādnēm 2012. gadam (4), ir pārskatīti siltumnīcefekta gāzu emisiju dati par 2005., 2008., 2009. un 2010. gadu Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta 2. punkta ceturtās daļas nozīmē.
(3)
Lai nodrošinātu konsekvenci starp ikgadējo emisiju sadales apjomu noteikšanu un ikgadējām paziņotajām siltumnīcefekta gāzu emisijām, dalībvalstu ikgadējie emisiju sadales apjomi būtu jāaprēķina, arī piemērojot globālās sasilšanas potenciāla vērtības, kas minētas Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes ceturtajā novērtējuma ziņojumā, kurš pieņemts ar Lēmumu 15/CP.17. Šādi aprēķinātu ikgadējo emisiju sadales apjomu būtu jāsāk piemērot no pirmā gada, attiecībā uz kuru ziņošana par siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskatiem, izmantojot šīs jaunās globālās sasilšanas potenciāla vērtības, kļūst obligāta saskaņā ar Lēmuma Nr. 280/2004/EK 3. pantu.
(4)
Pašlaik valstu siltumnīcefekta gāzu uzskaitē un valstu un Savienības reģistros ziņotie dati nav pietiekami, lai dalībvalstu līmenī noteiktu civilās aviācijas CO2 emisijas valsts līmenī, uz kurām neattiecas Direktīva 2003/87/EK. CO2 emisijas no lidojumiem, uz kuriem neattiecas Direktīva 2003/87/EK, veido tikai ļoti nelielu daļu no kopējā siltumnīcefekta gāzu emisiju apjoma, un papildu informācijas vākšana par šīm emisijām radītu nesamērīgu administratīvu slogu. Tāpēc CO2 emisiju daudzums uzskaites kategorijā “1.A.3.A civilā aviācija” būtu jāuzskata par vienādu ar nulli, lai varētu noteikt ikgadējos emisiju sadales apjomus.
(5)
Ikgadējie emisiju sadales apjomi dalībvalstij 2020. gadam būtu jāaprēķina, atskaitot 2005. gadā pastāvējušo iekārtu verificēto siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzumu no pārskatītā siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzuma 2005. gadam un koriģējot rezultātu, izmantojot Lēmuma Nr. 406/2009/EK II pielikumā norādīto procentuālo daudzumu.
(6)
Iekārtu verificēto siltumnīcefekta gāzu emisiju apjoms būtu jānosaka šādi:
-
dalībvalstīm, kas emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā piedalās no 2005. gada: emisiju daudzums no iekārtām, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, 2005. gadā, kas koriģēts, ņemot vērā siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzumu no tādām iekārtām, kuras no 2008. līdz 2012. gadam bija iekļautas emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā vai izslēgtas no tās dalībvalstu piemērotās koriģētās darbības jomas dēļ, un siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzumu no iekārtām, kuras uz laiku tika izslēgtas no emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas 2005. gadā, taču netika izslēgtas no 2008. līdz 2012. gadam,
-
dalībvalstīm, kas emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā piedalās no 2007. gada: siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzums no iekārtām, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, 2007. gadā,
-
dalībvalstīm, kas emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā piedalās no 2013. gada: siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzums no iekārtām, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, 2005. gadā (kā paziņojusi attiecīgā dalībvalsts un pārskatījusi Komisija).
(7)
Vidējais siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzums dalībvalstij, kuras siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežojums saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK II pielikumu ir pozitīvs, 2009. gadā būtu jāaprēķina, atskaitot verificētu siltumnīcefekta gāzu emisiju vidējo daudzumu no iekārtām, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, 2008., 2009. un 2010. gadā attiecīgajā dalībvalstī no tās vidējā kopējā pārskatītā siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzuma 2008., 2009. un 2010. gadam.
(8)
Ikgadējie emisiju sadales apjomi dalībvalstij, kuras siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežojums saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK II pielikumu ir pozitīvs, 2013.-2019. gadam būtu jānosaka kā lineāra trajektorija, sākot ar minētās dalībvalsts vidējo siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzumu 2009. gadā un beidzot ar tās ikgadējo emisiju sadales apjomu 2020. gadam.
(9)
Ikgadējais emisiju sadales apjoms dalībvalstij, kuras siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežojums saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK II pielikumu ir negatīvs, 2013. gadam būtu jāaprēķina, atskaitot verificēto siltumnīcefekta gāzu emisiju vidējo daudzumu no iekārtām, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, 2008., 2009. un 2010. gadā attiecīgajā dalībvalstī no tās vidējā kopējā pārskatītā siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzuma 2008., 2009. un 2010. gadam.
(10)
Ikgadējais emisiju sadales apjoms dalībvalstij, kuras siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežojums saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK II pielikumu ir negatīvs, 2014.- 2019. gadam būtu jānosaka kā lineāra trajektorija, sākot ar minētās dalībvalsts ikgadējo emisiju sadales apjomu 2013. gadam un beidzot ar tās ikgadējo emisiju sadales apjomu 2020. gadam.
(11)
Verificētās siltumnīcefekta gāzu emisijas no iekārtām, kas vienpusēji iekļautas emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 24. pantu laikposmā no 2008. līdz 2012. gadam, nebūtu jāņem vērā verificēto siltumnīcefekta gāzu emisiju vidējā daudzumā no iekārtām, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, 2008., 2009. un 2010. gadā, jo šādā veidā siltumnīcefekta gāzu emisijas tiktu saskaitītas divreiz ikgadējo emisiju sadales apjomu turpmāko korekciju laikā saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 10. pantu.
(12)
Ņemot vērā Horvātijas pievienošanos Savienībai, tās ikgadējais emisiju sadales apjoms katram gadam no 2013. līdz 2020. gadam būtu jānosaka, izmantojot to pašu metodi kā citām dalībvalstīm. Šīs vērtības būtu jāsāk piemērot no Horvātijas pievienošanās dienas.
(13)
2012. gada 11. jūlijā Eiropadome pieņēma Lēmumu 2012/419/ES, ar ko groza statusu, kas Majotai piešķirts attiecībā uz Eiropas Savienību (5), sākot ar 2014. gadu, tāpēc ikgadējos emisiju sadales apjomus Francijai no 2014. gada aprēķina, ņemot vērā attiecīgās pārskatītās siltumnīcefekta gāzu emisijas.
(14)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Klimata pārmaiņu komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ikgadējie emisiju sadales apjomi katrai dalībvalstij par katru gadu laikposmā no 2013. līdz 2020. gadam ir noteikti I pielikumā, un tie ir piemērojami, ņemot vērā jebkuras korekcijas, ko publicē saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 10. pantu.
2. pants
Neskarot 1. pantu, ja akts, kas pieņemts saskaņā ar Lēmuma Nr. 280/2004/EK 3. pantu, paredz, ka dalībvalstīm jāiesniedz siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskati, kuros izmantotas globālās sasilšanas potenciāla vērtības, kas minētas Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes ceturtajā novērtējuma ziņojumā, kurš pieņemts ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu konferences Lēmumu 15/CP.17, ikgadējos emisiju sadales apjomus, kas noteikti II pielikumā, piemēro, sākot no pirmā gada, attiecībā uz kuru šāda ziņošana par siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskatiem kļūst obligāta.
3. pants
Ikgadējos emisiju sadales apjomus attiecībā uz Horvātiju, kā izklāstīts I pielikumā, piemēro no dienas, kad stājas spēkā Līgums par Horvātijas pievienošanos.
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2013. gada 26. martā