NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 967/2012
ze dne 9. října 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje (dále jen „členský stát spotřeby“), bez ohledu na to, kde je osoba povinná k dani poskytující tyto služby usazená.
(2)
K usnadnění plnění daňových povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytnuty osobám nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv v členském státě poskytnutí služby (dále jen „režim Unie“). Na veškeré tyto služby byl rozšířen další stávající zvláštní režim pro osoby povinné k dani neusazené ve Společenství (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby povinné k dani tak budou mít možnost určit členský stát identifikace, který bude jediným místem elektronického kontaktu pro účely identifikace daně z přidané hodnoty (DPH) a podávání přiznání k dani.
(3)
Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než jednom členském státě by měla mít v rámci režimu Unie možnost určit jakýkoliv z dotčených členských států jako členský stát identifikace, vyjma případu, kdy má ve Společenství sídlo ekonomické činnosti. V takovém případě je členským státem identifikace stát, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
(4)
Aby osoby povinné k dani používající režim Unie nebyly nepřiměřeně zatěžovány, mělo by být ujasněno, jakým způsobem může být provedena změna členského státu identifikace v případě, že osoba povinná k dani přesune svou stálou provozovnu nebo sídlo ekonomické činnosti tak, že je pro další používání uvedeného režimu změna členského státu identifikace nezbytná.
(5)
Na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté v členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, se ani jeden ze zvláštních režimů nevztahuje. Mělo by být vyjasněno, že poskytnutí těchto služeb by mělo být přiznáno přímo v dotčeném členském státě.
(6)
Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné, může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že je přestane používat. Je třeba stanovit, od kdy taková rozhodnutí nabývají účinku.
(7)
Aby se zabránilo zbytečné zátěži pro správce daně, měl by však být osobě povinné k dani, která se rozhodne ukončit používání jednoho ze zvláštních režimů, na určité období odepřen opětovný přístup k uvedenému režimu.
(8)
Aby byly identifikační údaje v databázi aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby povinné k dani. S cílem zajistit, aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba stanovit lhůtu, ve které by osoba povinná k dani používající zvláštní režimy měla sdělit veškeré příslušné informace o ukončení nebo změně činností a o změnách již poskytnutých příslušných informací.
(9)
Neusazené osobě povinné k dani, která chce používat zvláštní režim, musí být přiděleno identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo nezamýšlenému zpětnému používání režimů ze strany osob povinných k dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku by se zvláštní režimy měly uplatňovat.
(10)
Aby se zabránilo pochybnostem o tom, který členský stát je příslušný, měl by být stanoven členský stát, který může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. Měly by být také upřesněny okolnosti, za kterých má uvedený členský stát přijmout rozhodnutí o vynětí, a okamžik, od kterého nabývá takové rozhodnutí účinku.
(11)
Měl by být vyjasněn koncept ukončení činnosti neusazené osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje jeden ze zvláštních režimů, a koncept soustavného porušování pravidel neusazenou osobou povinnou k dani.
(12)
Aby se podpořilo plnění dodržování pravidel a zabránilo se zbytečné zátěži pro správce daně, měl by být osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů kvůli soustavnému porušování pravidel na určité období odepřen přístup k oběma zvláštním režimům.
(13)
Mělo by být jasně stanoveno, že pokud osoba povinná k dani přestane jeden ze zvláštních režimů používat, je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata, nebo změní členský stát identifikace, měla by plnit veškeré daňové povinnosti týkající se zdaňovacích období předcházejících tomuto ukončení, vynětí nebo této změně u členského státu, který byl členským státem identifikace před ukončením, vynětím nebo změnou.
(14)
Aby členský stát spotřeby mohl snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze u dotčeného přiznání k dani.
(15)
Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby neusazená osoba povinná k dani podala přiznání k dani členským státům identifikace i v případě, že ve zdaňovacím období nedošlo k poskytnutí žádné služby. Mělo by být také vyjasněno, že je nutné uvádět přesnou výši daně bez zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
(16)
U změn přiznání k dani je třeba stanovit lhůtu, ve které lze elektronicky podat přiznání členskému státu identifikace. Členské státy spotřeby by měly v každém případě mít možnost přijmout nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a provádět vyměřování DPH v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
(17)
V případě členského státu identifikace, jehož měnou není euro, by měla být neusazená osoba povinná k dani vázána rozhodnutím daného členského státu, pokud jde o měnu, v jaké by měla být vyhotovena veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních režimů.
(18)
Aniž by byla dotčena vnitrostátní pravidla členských států spotřeby pro kompenzace nadměrných plateb, mělo by být zajištěno výhradně za účelem zajištění účinné správy zvláštních režimů členským státem identifikace a zamezení nadměrné administrativní zátěži jak tohoto členského státu, tak členských států spotřeby, aby osoba povinná k dani nemohla zahrnout částky odvedené DPH do více než jednoho přiznání, a to ani od samého počátku, ani cestou následných úprav.
(19)
V případě neuhrazení, částečného uhrazení nebo uhrazení vyšší částky neusazenou osobou povinnou k dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité přesně určit povinnosti členského státu identifikace i členských států spotřeby, aby se usnadnil výběr DPH a zajistilo, že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná částka.
(20)
Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani, musí být dostatečně podrobné, aby správcům daně členských států spotřeby umožnily ověřit, zda je přiznání k dani správné. Proto by měly být stanoveny minimální požadavky na údaje, které musí tyto záznamy obsahovat.
(21)
Aby se usnadnilo provádění zvláštních režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat své identifikační údaje členskému státu, který si určily jako svůj členský stát identifikace, od 1. října 2014.
(22)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 (2) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2011 se kapitola XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani (články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Definice
Článek 57a
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené v členském státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštním režimem“ podle kontextu „režim mimo Unii“nebo „režim Unie“;
4)
„osobou povinnou k dani“ osoba povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu čl. 358a bodu 1 směrnice 2006/112/ES nebo osoba povinná k dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu čl. 369a prvního pododstavce bodu 1 uvedené směrnice.
Pododdíl 2
Uplatňování režimu Unie
Článek 57b
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, je členským státem identifikace členský stát, v němž má sídlo ekonomické činnosti.
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti mimo Společenství, avšak má ve Společenství více než jednu stálou provozovnu, může si za členský stát identifikace zvolit podle čl. 369a druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES kterýkoli členský stát, v němž má stálou provozovnu.
Pododdíl 3
Oblast působnosti režimu Unie
Článek 57c
Režim Unie se nevztahuje na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu. Poskytnutí těchto služeb se přiznává příslušnému správci daně daného členského státu v přiznání k dani podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 4
Identifikace
Článek 57d
Pokud osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace, že hodlá používat jeden ze zvláštních režimů, použije se tento zvláštní režim od prvního dne následujícího kalendářního čtvrtletí.
Pokud se však první poskytnutí služby, na které se má tento zvláštní režim vztahovat, uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, použije se zvláštní režim ode dne tohoto prvního poskytnutí služby, oznámí-li osoba povinná k dani zahájení činnosti, na kterou se má režim vztahovat, členskému státu identifikace nejpozději desátý den v měsíci následujícím po tomto prvním poskytnutí služby.
Článek 57e
Členský stát identifikace určí osobu povinnou k dani používající režim Unie pomocí jejího identifikačního čísla pro DPH, jak je uvedeno v článcích 214 a 215 směrnice 2006/112/ES.
Článek 57f
1. Pokud osoba povinná k dani používající režim Unie přestane splňovat podmínky stanovené v definici v čl. 369a prvním pododstavci bodu 2 směrnice 2006/112/ES, přestane členský stát, v němž je tato osoba identifikována, být členským státem identifikace. Pokud tato osoba povinná k dani nadále splňuje podmínky pro používání daného zvláštního režimu, označí za účelem jeho dalšího používání za nový členský stát identifikace členský stát, ve kterém má sídlo ekonomické činnosti nebo, pokud nemá sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, členský stát, ve kterém má stálou provozovnu.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle odstavce 1, použije se tato změna ode dne, kdy osoba povinná k dani přestane mít sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu v členském státě, který dříve uvedla jako členský stát identifikace.
Článek 57 g
Osoba povinná k dani používající zvláštní režim může tento zvláštní režim přestat používat bez ohledu na to, zda nadále poskytuje služby, na něž se tento zvláštní režim může vztahovat. Osoba povinná k dani informuje členský stát identifikace nejpozději 15 dnů před koncem kalendářního čtvrtletí předcházejícího tomu, ve kterém hodlá ukončit používání daného režimu. Toto ukončení nabývá účinku prvním dnem následujícího kalendářního čtvrtletí.
Daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy ukončení používání režimu nabylo účinku, se plní přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pokud osoba povinná k dani přestane používat zvláštní režim podle prvního pododstavce, je po dobu dvou kalendářních čtvrtletí od data ukončení vyňata z používání tohoto režimu ve všech členských státech.
Pododdíl 5
Oznamovací povinnost
Článek 57h
1. Osoba povinná k dani elektronicky oznámí nejpozději desátý den následujícího měsíce členskému státu identifikace:
-
ukončení své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim,
-
jakékoli změny své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim, takové povahy, že dotyčná osoba již nesplňuje podmínky nezbytné pro používání tohoto zvláštního režimu, a
-
jakékoli změny informací dříve poskytnutých členskému státu identifikace.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f, uvědomí o tom osoba povinná k dani oba členské státy změnou dotčené nejpozději desátý den v měsíci následujícím po změně usazení. Tato osoba sdělí novému členskému státu identifikace identifikační údaje, které jsou vyžadovány, používá-li osoba povinná k dani zvláštní režim poprvé.
Pododdíl 6
Vynětí
Článek 58
Pokud dojde u osoby povinné k dani používající režim mimo Unii k naplnění alespoň jednoho z kritérií pro vynětí podle článků 363 nebo 369e směrnice 2006/112/ES, členský stát identifikace tuto osobu povinnou k dani z příslušného režimu vyjme.
Osobu povinnou k dani je oprávněn z používání zvláštních režimů vyjmout pouze členský stát identifikace.
Členský stát identifikace založí své rozhodnutí o vynětí na jakýchkoli dostupných informacích, včetně informací poskytnutých jiným členským státem.
Vynětí nabývá účinku prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o vynětí zasláno elektronickými prostředky osobě povinné k dani.
Je-li však vynětí způsobeno změnou sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny, nabývá vynětí účinku ode dne této změny.
Článek 58a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim po dobu osmi po sobě následujících kalendářních čtvrtletí neposkytla ani v jednom členském státě spotřeby službu, na kterou se daný režim vztahuje, má se za to, že její zdanitelné činnosti skončily ve smyslu čl. 363 písm. b) nebo čl. 369e písm. b) směrnice 2006/112/ES. Toto ukončení osobě povinné k dani nebrání zvláštní režim používat, pokud znovu zahájí svou činnost, na niž se vztahuje jeden z obou režimů.
Článek 58b
1. Pokud je osoba povinná k dani vyňata ze zvláštního režimu kvůli soustavnému porušování pravidel souvisejících s daným režimem, je vyňata z obou režimů ve všech členských státech po dobu osmi kalendářních čtvrtletí následujících po kalendářním čtvrtletí, v němž byla tato osoba povinná k dani z režimu vyňata.
2. Má se za to, že osoba povinná k dani soustavně porušuje pravidla související se zvláštním režimem ve smyslu čl. 363 písm. d) nebo čl. 369e písm. d) směrnice 2006/112/ES přinejmenším v těchto případech:
a)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 60a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a přiznání k dani za každé z těchto kalendářních čtvrtletí nebylo podáno do deseti dnů po odeslání upomínky;
b)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 63a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a osoba povinná k dani neuhradila v plné výši přiznanou daň za každé z těchto kalendářních čtvrtletí do deseti dnů po odeslání upomínky, s výjimkou případů, kdy je zbývající neuhrazená částka nižší než 100 EUR za každé kalendářní čtvrtletí;
c)
pokud na žádost členského státu identifikace nebo členského státu spotřeby a do jednoho měsíce po následné upomínce ze strany členského státu identifikace osoba povinná k dani elektronicky nezpřístupnila záznamy uvedené v článcích 369 a 369k směrnice 2006/112/ES.
Článek 58c
Osoba povinná k dani, která je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů, plní všechny své daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy vynětí nabylo účinku, přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pododdíl 7
Přiznání k dani
Článek 59
1. Každé zdaňovací období ve smyslu článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
2. Použije-li se zvláštní režim ode dne prvního poskytnutí služby podle čl. 57d druhého pododstavce, podá osoba povinná k dani samostatné přiznání k dani za kalendářní čtvrtletí, během kterého došlo k prvnímu poskytnutí služeb.
3. Pokud byla osoba povinná k dani zaregistrována během zdaňovacího období do obou zvláštních režimů, podá přiznání k dani a odvede příslušnou daň členskému státu identifikace v každém z režimů za poskytnuté služby a za období, na která se daný režim vztahuje.
4. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f po prvním dni dotčeného kalendářního čtvrtletí, podá osoba povinná k dani přiznání k dani a odvede příslušnou daň jak dřívějšímu, tak novému členskému státu identifikace za služby poskytnuté v průběhu příslušných období, ve kterých tyto členské státy byly členským státem identifikace.
Článek 59a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim neposkytla během zdaňovacího období v žádném z členských států spotřeby žádné služby v rámci tohoto zvláštního režimu, podá přiznání k dani, ve kterém uvede, že v daném období nebyly poskytnuty žádné služby (nulové přiznání k dani).
Článek 60
Částky uvedené na přiznáních k dani v rámci zvláštních režimů se nezaokrouhlují nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přiznána a uhrazena musí být přesná výše daně.
Článek 60a
Členský stát identifikace elektronickými prostředky upomene osoby povinné k dani, které nepodaly daňové přiznání podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ohledně jejich povinnosti podat přiznání k dani. Členský stát identifikace vystaví upomínku desátý den ode dne, kdy mělo být přiznání podáno a informuje o vystavení upomínky elektronickými prostředky ostatní členské státy.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem vyměření daně a výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby.
Bez ohledu na upomínky vystavené nebo opatření přijatá členským státem spotřeby podá osoba povinná k dani přiznání k dani členskému státu identifikace.
Článek 61
1. Změny číselných údajů obsažených v přiznání k dani se po jeho podání provedou pouze formou změn tohoto přiznání k dani a nikoli úpravami některého následného přiznání k dani.
2. Změny uvedené v odstavci 1 jsou předávány elektronicky členskému státu identifikace po období tří let ode dne, kdy mělo být podáno původní přiznání.
Pravidla členského státu spotřeby ohledně vyměření a změn však nejsou dotčena.
Článek 61a
Pokud osoba povinná k dani:
a)
přestane jeden ze zvláštních režimů používat;
b)
je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata nebo
c)
změní členský stát identifikace podle článku 57f,
podá poslední přiznání k dani a odvede odpovídající platbu, jakož i jakékoliv opravy nebo opožděná předchozí přiznání a odpovídající platby členskému státu, který byl členským státem identifikace v okamžiku ukončení, vynětí nebo změny.
Pododdíl 8
Měna
Článek 61b
Pokud členský stát identifikace, jehož měnou není euro, rozhodne, že údaje v přiznání k dani musí být vyjádřeny v jeho národní měně, vztahuje se takové rozhodnutí na přiznání k dani všech osob povinných k dani používajících zvláštní režimy.
Pododdíl 9
Platby
Článek 62
Aniž je dotčen čl. 63a třetí pododstavec a článek 63b, odvede osoba povinná k dani veškeré platby členskému státu identifikace.
Platby daně provedené osobou povinnou k dani podle článku 367 nebo článku 369i směrnice 2006/112/ES odpovídají přiznání k dani podanému podle článku 364 nebo článku 369f uvedené směrnice. Případné pozdější úpravy odvedených částek provede osoba povinná k dani pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny v některém následném přiznání k dani. Všechny platby odkazují na referenční číslo příslušného přiznání k dani.
Článek 63
Členský stát identifikace, který obdrží platbu vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k dani podaného podle článku 364 nebo 369f směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dané osobě povinné k dani.
Obdržel-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k dani, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již tento členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy spotřeby vrátí svou příslušnou část přeplatku přímo osobě povinné k dani.
Pokud se však přeplatky vztahují k obdobím až do posledního zdaňovacího období v roce 2018 včetně, vrátí členský stát identifikace náležitou poměrnou část z příslušného podílu, který si ponechal podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010, a členský stát spotřeby vrátí přeplatek po odečtení částky, kterou má vrátit členský stát identifikace.
Členské státy spotřeby informují elektronickými prostředky členský stát identifikace o výši těchto vratek.
Článek 63a
Pokud osoba povinná k dani podala přiznání k dani podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ale nebyla provedena platba nebo provedená platba je nižší než platba vyplývající z přiznání k dani, zašle členský stát identifikace osobě povinné k dani desátý den po dni, k němuž měla platba být nejpozději provedena podle článku 367 nebo 369i směrnice 2006/112/ES, elektronickými prostředky upomínku ohledně dlužné daně a informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby.
Členský stát identifikace informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby o zaslání upomínky.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby. Pokud tyto následné upomínky vystavil členský stát spotřeby, je příslušná daň odvedena tomuto členskému státu.
O vystavení upomínky informuje členský stát spotřeby elektronickými prostředky členský stát identifikace.
Článek 63b
Pokud přiznání k dani nebylo podáno, nebo pokud je podáno pozdě nebo je neúplné či nesprávné, nebo pokud dojde k prodlení v odvodu daně, vypočítá a vyměří veškeré úroky, sankce či jiné poplatky členský stát spotřeby. Osoba povinná k dani tyto úroky, sankce či jiné poplatky uhradí přímo členskému státu spotřeby.
Pododdíl 10
Záznamy
Článek 63c
1. Aby byly záznamy, které vede osoba povinná k dani, považovány za dostatečně podrobné ve smyslu článků 369 a 369k směrnice 2006/112/ES, musí obsahovat tyto informace:
a)
členský stát spotřeby, do něhož byla služba poskytnuta;
b)
druh poskytnuté služby;
c)
datum poskytnutí služby;
d)
základ daně s uvedením použité měny;
e)
veškerá následná zvýšení nebo snížení základu daně;
f)
uplatněnou sazbu daně;
g)
výši splatné daně s uvedením použité měny;
h)
datum a výši obdržených plateb;
i)
veškeré platby na účet obdržené před poskytnutím služby;
j)
je-li vystavena faktura, informace na ní uvedené;
k)
jméno příjemce, je-li osobě povinné k dani známo;
l)
informace použité ke stanovení místa, kde je příjemce usazen nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zaznamenává osoba povinná k dani tak, aby mohly být dány k dispozici elektronickými prostředky bez prodlení a za jednotlivé poskytnuté služby.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Členské státy však povolí neusazeným osobám povinným k dani podat informace požadované podle článku 360 nebo 369c směrnice 2006/112/ES k registraci v rámci zvláštních režimů pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, od 1. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 9. října 2012.
PADOMES REGULA (ES) Nr. 967/2012
(2012. gada 9. oktobris),
ar ko Īstenošanas regulu (ES) Nr. 282/2011 groza attiecībā uz īpašajiem režīmiem nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī un kas sniedz telekomunikāciju pakalpojumus, apraides pakalpojumus vai elektroniskos pakalpojumus personām, kuras nav nodokļa maksātājas
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Direktīvu 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) un jo īpaši tās 397. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Direktīvā 2006/112/EK noteikts, ka no 2015. gada 1. janvāra visi telekomunikāciju, apraides un elektroniskie pakalpojumi jāapliek ar nodokli dalībvalstī, kurā klients veic uzņēmējdarbību vai kurā tam ir pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta (turpmāk “patēriņa dalībvalsts”), neatkarīgi no tā, kur veic uzņēmējdarbību nodokļa maksātājs, kas sniedz minētos pakalpojumus.
(2)
Lai veicinātu fiskālo pienākumu izpildi, ja šādus pakalpojumus sniedz personām, kuras nav nodokļa maksātājas, ir ieviests īpašs režīms nodokļa maksātājiem, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā, bet ne dalībvalstī, kurā tiek sniegti pakalpojumi (turpmāk “Savienības režīms”). Īpašais režīms nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību Kopienā, ir paplašināts līdzīgi, lai tas aptvertu visus šos pakalpojumus (turpmāk “ārpussavienības režīms”). Tas ļaus nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī, norādīt identifikācijas dalībvalsti, kura būtu vienots elektronisks kontaktpunkts pievienotās vērtības nodokļa (PVN) identifikācijas un PVN deklarācijas vajadzībām.
(3)
Nodokļa maksātājam, kurš veic uzņēmējdarbību vairāk nekā vienā dalībvalstī, vajadzētu būt iespējai saskaņā ar Savienības režīmu norādīt kā identifikācijas dalībvalsti jebkuru no attiecīgajām dalībvalstīm, ja vien tam nav saimnieciskās darbības vietas Kopienā. Tādā gadījumā identifikācijas dalībvalsts ir tā dalībvalsts, kurā ir nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības vieta.
(4)
Lai neuzliktu nesamērīgu slogu nodokļa maksātājiem, kuri izmanto Savienības režīmu, būtu jāprecizē, kā var veikt identifikācijas dalībvalsts maiņu, ja nodokļa maksātājs maina savu pastāvīgo iestādi vai saimnieciskās darbības vietu tādā veidā, ka identifikācijas dalībvalsts maiņa ir nepieciešama, lai nodokļa maksātājs varētu turpināt izmantot režīmu.
(5)
Uz telekomunikāciju, apraides un elektroniskajiem pakalpojumiem, ko sniedz dalībvalstīs, kurās nodokļa maksātājam ir saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta vai kurās tam ir pastāvīgā iestāde, neattiecas neviens no īpašajiem režīmiem. Būtu jāprecizē, ka šādu pakalpojumu sniegšana būtu jādeklarē tieši attiecīgajai dalībvalstij.
(6)
Abi īpašie režīmi nav obligāti, tāpēc nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību, jebkurā brīdī var pieņemt lēmumu izbeigt šāda režīma izmantošanu. Jānosaka, kad šāds lēmums stājas spēkā.
(7)
Tomēr, lai neuzliktu nevajadzīgu slogu nodokļu iestādēm, nodokļa maksātājam, kurš nolemj vairs neizmantot kādu no īpašajiem režīmiem, būtu uz noteiktu laiku jāaizliedz atkal iesaistīties šajā režīmā.
(8)
Lai reģistrācijas informācija datubāzē vienmēr būtu atjaunināta, identifikācijas dalībvalsts izmanto informāciju, kas saņemta no nodokļa maksātājiem. Lai nodrošinātu, ka datubāzes tiek atjauninātas bez kavēšanās, jānosaka termiņš, kurā nodokļa maksātājiem, kas izmanto īpašo režīmu, būtu jāpaziņo jebkura attiecīgā informācija par darbību izbeigšanu vai izmaiņām un par izmaiņām jebkurā atbilstīgā informācijā, kas jau sniegta.
(9)
Ja nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību, vēlas izmantot īpašu režīmu, šim nodokļa maksātājam ir jāpiešķir PVN identifikācijas numurs. Lai nodokļa maksātāji, kuri jau ir identificēti PVN vajadzībām, nevarētu īstenot neparedzētu izmantošanu ar atpakaļejošu datumu, jāprecizē, no kura brīža īpašos režīmus būtu jāsāk piemērot.
(10)
Lai nepieļautu nekādu konfliktu starp dalībvalstīm attiecībā uz jurisdikciju, būtu jāprecizē, kura dalībvalsts drīkst izslēgt nodokļa maksātāju no īpašā režīma. Būtu jāprecizē arī apstākļi, kuros dalībvalstij jāpieņem lēmums par izslēgšanu, kā arī laiks, no kura šāds lēmums stājas spēkā.
(11)
Būtu jāprecizē, kad var uzskatīt, ka nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī, ir izbeidzis darbības saskaņā ar kādu no īpašajiem režīmiem, kā arī būtu jāprecizē, kas uzskatāms par pastāvīgu neizpildi no tāda nodokļa maksātāja puses, kas neveic uzņēmējdarbību.
(12)
Lai veicinātu atbilstību un neuzliktu nevajadzīgu slogu nodokļu iestādēm, nodokļa maksātājam, kurš pastāvīgas neizpildes dēļ izslēgts no kāda no īpašajiem režīmiem, būtu uz konkrētu laiku jāaizliedz iesaistīties jebkurā no šiem īpašajiem režīmiem.
(13)
Būtu jāprecizē, ka gadījumos, kad nodokļa maksātājs beidz izmantot kādu no īpašajiem režīmiem, tiek izslēgts no kāda īpašā režīma vai maina identifikācijas dalībvalsti, visas nodokļu saistības, kas rodas pēc minētās izbeigšanas, izslēgšanas vai maiņas, jākārto ar tās dalībvalsts nodokļu iestādēm, kas bija identifikācijas dalībvalsts pirms izbeigšanas, izslēgšanas vai maiņas.
(14)
Katra pārskata perioda deklarācijas būtu jāapstrādā atsevišķi, lai dalībvalstis varētu vienkāršāk kontrolēt patēriņu, un labojumi būtu jāveic vienīgi attiecīgajā PVN deklarācijā.
(15)
Kontroles veikšanas nolūkā būtu lietderīgi pieprasīt, lai nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību, iesniegtu identifikācijas dalībvalstij PVN deklarāciju pat tad, ja attiecīgajā deklarācijas pārskata periodā pakalpojumi nav sniegti. Būtu arī jāprecizē, ka jānorāda precīza PVN summa, neveicot noapaļošanu uz augšu vai uz leju.
(16)
Attiecībā uz PVN deklarācijas labojumiem jānosaka termiņš, līdz kuram identifikācijas dalībvalstij deklarāciju var iesniegt elektroniski. Patēriņa dalībvalstīm jebkurā gadījumā būtu jāspēj pieņemt vai pieprasīt attiecīgo informāciju tieši no nodokļa maksātāja un apstrādāt PVN aprēķinus saskaņā ar šo dalībvalstu noteikumiem.
(17)
Ja identifikācijas dalībvalsts naudas vienība nav euro, nodokļa maksātājam, kas neveic uzņēmējdarbību, vajadzētu ievērot minētās dalībvalsts lēmumu par valūtu, kādā jāsagatavo visas PVN deklarācijas saskaņā ar īpašajiem režīmiem.
(18)
Neskarot patēriņa dalībvalstu noteikumus par pārmaksu atmaksu, vienīgi nolūkā nodrošināt, lai identifikācijas dalībvalsts veiktu īpašo režīmu efektīvu administrēšanu un lai izvairītos no pārmērīga administratīvā sloga minētajai dalībvalstij un patēriņa dalībvalstīm, vajadzētu nodrošināt, ka nodokļa maksātājs nevar norādīt samaksātā PVN summas vairāk kā vienā deklarācijā ne pašā sākumā, ne ar turpmāku korekciju.
(19)
Lai veicinātu PVN iekasēšanu un nodrošinātu, ka par pakalpojumiem, kas sniegti saskaņā ar īpašajiem režīmiem, ir samaksāta pareiza summa, ir svarīgi precizēt attiecīgi identifikācijas dalībvalsts un patēriņa dalībvalstu pienākumus gadījumā, ja nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību, nav samaksājis, ir samaksājis nepietiekami vai pārmaksājis nodokli, un attiecībā uz procentu maksājumiem, soda naudām un citiem vienreizējiem maksājumiem.
(20)
Uzskaitei, ko īsteno nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību, jābūt pietiekami detalizētai, lai patēriņa dalībvalsts nodokļu iestādes varētu pārbaudīt, vai PVN deklarācija ir pareiza. Tāpēc būtu jānosaka vismaz minimālās prasības tam, kāda informācija ir jāietver šajā uzskaitē.
(21)
Lai veicinātu īpašo režīmu īstenošanu un lai varētu šos režīmus attiecināt uz pakalpojumiem, ko sniedz no 2015. gada 1. janvāra, vajadzētu būt iespējamam nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību, no 2014. gada 1. oktobra iesniegt savu reģistrācijas informāciju dalībvalstij, kuru tie norādījuši kā identifikācijas dalībvalsti.
(22)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011 (2),
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 XI nodaļas 2. iedaļu aizstāj ar šādu:
“2. IEDAĻA
Īpaši režīmi nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī un kas sniedz telekomunikāciju pakalpojumus, apraides pakalpojumus vai elektroniskos pakalpojumus personām, kuras nav nodokļa maksātājas (Direktīvas 2006/112/EK 358. līdz 369.k pants)
1. apakšiedaļa
Definīcijas
57.a pants
Šajā iedaļā piemēro šādas definīcijas:
1)
“ārpussavienības režīms” ir īpašais režīms telekomunikāciju pakalpojumiem, apraides pakalpojumiem vai elektroniskajiem pakalpojumiem, ko sniedz nodokļa maksātāji, kuri neveic uzņēmējdarbību Kopienā, kā noteikts Direktīvas 2006/112/EK XII sadaļas 6. nodaļas 2. iedaļā;
2)
“Savienības režīms” ir īpašais režīms telekomunikāciju pakalpojumiem, apraides pakalpojumiem vai elektroniskajiem pakalpojumiem, ko sniedz nodokļa maksātāji, kuri veic uzņēmējdarbību Kopienā, bet ne patēriņa dalībvalstī, kā noteikts Direktīvas 2006/112/EK XII sadaļas 6. nodaļas 3. iedaļā;
3)
“īpašie režīmi” ir “ārpussavienības režīms” un “Savienības režīms” atkarībā no konteksta;
4)
“nodokļa maksātājs” ir nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību Kopienā, kā definēts Direktīvas 2006/112/EK 358.a panta 1. punktā, vai nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību patēriņa dalībvalstī, kā definēts minētās direktīvas 369.a panta pirmās daļas 1. punktā.
2. apakšiedaļa
Savienības režīma piemērošana
57.b pants
Ja nodokļa maksātājam, izmantojot Savienības režīmu, ir saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta Kopienā, kā identifikācijas dalībvalsti norāda dalībvalsti, kurā ir tā saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta.
Ja nodokļa maksātājam, izmantojot Savienības režīmu, saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta ir ārpus Kopienas, bet Kopienā tam ir vairākas pastāvīgās iestādes, tas var norādīt jebkuru dalībvalsti, kurā tam ir pastāvīgā iestāde, kā identifikācijas dalībvalsti saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 369.a panta otro daļu.
3. apakšiedaļa
Savienības režīma darbības joma
57.c pants
Savienības režīmu nepiemēro telekomunikāciju, apraides vai elektroniskajiem pakalpojumiem, ko sniedz dalībvalstī, kurā nodokļa maksātājam ir saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta vai kurā tam ir pastāvīgā iestāde. Minēto pakalpojumu sniegšanu deklarē minētās dalībvalsts kompetentajām nodokļu iestādēm PVN deklarācijā, kā noteikts Direktīvas 2006/112/EK 250. pantā.
4. apakšiedaļa
Identifikācija
57.d pants
Ja nodokļa maksātājs paziņo identifikācijas dalībvalstij, ka tas plāno izmantot kādu no īpašajiem režīmiem, minēto īpašo režīmu piemēro no nākamā kalendārā ceturkšņa pirmās dienas.
Tomēr, ja pakalpojumi, uz kuriem jāattiecas īpašajam režīmam, pirmo reizi tiek sniegti pirms pirmajā daļā minētā datuma, īpašo režīmu piemēro no pirmā pakalpojuma sniegšanas datuma ar noteikumu, ka nodokļa maksātājs par tādu darbību uzsākšanu, uz kurām jāattiecas režīmam, paziņo identifikācijas dalībvalstij ne vēlāk kā tā mēneša desmitajā dienā, kas seko mēnesim, kurā šie pakalpojumi tika sniegti pirmoreiz.
57.e pants
Identifikācijas dalībvalsts identificē nodokļa maksātāju, kas izmanto Savienības režīmu, ar tā PVN identifikācijas numuru, kā noteikts Direktīvas 2006/112/EK 214. un 215. pantā.
57.f pants
1. Ja nodokļa maksātājs, kas izmanto Savienības režīmu, vairs neatbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti Direktīvas 2006/112/EK 369.a panta pirmās daļas 2. punktā dotajā definīcijā, dalībvalsts, kurā tas ir bijis identificēts, pārstāj būt identifikācijas dalībvalsts. Ja nodokļa maksātājs joprojām atbilst nosacījumiem, kas jāievēro, lai izmantotu īpašo režīmu, tas, lai turpinātu izmantot šo režīmu, kā jauno identifikācijas dalībvalsti norāda citu dalībvalsti, kurā tam ir saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta vai, ja tam nav saimnieciskās darbības pastāvīgās vietas Kopienā, norāda dalībvalsti, kurā tam ir pastāvīgā iestāde.
2. Ja identifikācijas dalībvalsts mainās saskaņā ar 1. punktu, minēto izmaiņu piemēro no datuma, kad nodokļa maksātājam saimnieciskās darbības vieta vai pastāvīgā iestāde vairs nav dalībvalstī, kas iepriekš bija norādīta kā identifikācijas dalībvalsts.
57.g pants
Nodokļa maksātājs, kas izmanto kādu no īpašajiem režīmiem, drīkst pārtraukt šo režīmu izmantot, lai arī tas turpina sniegt pakalpojumus, uz kuriem var attiecināt šo režīmu. Nodokļa maksātājs par to informē identifikācijas dalībvalsti vismaz 15 dienas pirms kalendārā ceturkšņa beigām, kurš bija pirms tā kalendārā ceturkšņa, kurā nodokļa maksātājs plāno izbeigt režīma izmantošanu. Izbeigšana stājas spēkā no nākamā kalendārā ceturkšņa pirmās dienas.
PVN saistības attiecībā uz telekomunikāciju, apraides vai elektronisko pakalpojumu sniegšanu, kas rodas pēc datuma, kad izbeigšana stājās spēkā, tiek kārtotas tieši ar attiecīgās patēriņa dalībvalsts nodokļu iestādēm.
Ja nodokļa maksātājs beidz izmantot īpašo režīmu saskaņā ar pirmo daļu, tam neatļauj izmantot šo režīmu nevienā dalībvalstī divus kalendāros ceturkšņus pēc izbeigšanas dienas.
5. apakšiedaļa
Paziņošanas pienākumi
57.h pants
1. Nodokļa maksātājs ne vēlāk kā nākamā mēneša desmitajā dienā identifikācijas dalībvalstij elektroniski paziņo:
-
par savu darbību, uz ko attiecas kāds no īpašajiem režīmiem, izbeigšanu,
-
par savu darbību, uz ko attiecas kāds no īpašajiem režīmiem, izmaiņām tādējādi, ka tās vairs neatbilst attiecīgajiem nosacījumiem, lai varētu izmantot šo īpašo režīmu, un
-
visas izmaiņas identifikācijas dalībvalstij iepriekš sniegtajā informācijā.
2. Ja identifikācijas dalībvalsts mainās saskaņā ar 57.f pantu, nodokļa maksātājs vienlaicīgi informē abas attiecīgās dalībvalstis par maiņu ne vēlāk kā tā mēneša desmitajā dienā, kas seko vietas maiņai. Nodokļa maksātājs jaunajai identifikācijas dalībvalstij sniedz reģistrācijas informāciju, kā tas ir noteikts, ja nodokļa maksātājs īpašo režīmu izmanto pirmo reizi.
6. apakšiedaļa
Izslēgšana
58. pants
Ja nodokļa maksātājs, kas izmanto kādu no ārpussavienības režīmiem, atbilst vismaz vienam no Direktīvas 2006/112/EK 363. vai 369.e pantā noteiktajiem izslēgšanas kritērijiem, identifikācijas dalībvalsts izslēdz minēto nodokļa maksātāju no minētā režīma.
Tikai identifikācijas dalībvalsts var izslēgt nodokļa maksātāju no kāda no īpašajiem režīmiem.
Identifikācijas dalībvalsts pamato savu lēmumu par izslēgšanu ar jebkādu pieejamo informāciju, tostarp informāciju, ko sniegusi jebkura cita dalībvalsts.
Izslēgšana stājas spēkā no tā kalendārā ceturkšņa pirmās dienas, kas seko dienai, kurā lēmums par izslēgšanu tiek elektroniski nosūtīts nodokļa maksātājam.
Tomēr, ja izslēgšana notikusi saimnieciskās darbības vietas vai pastāvīgās iestādes vietas maiņas dēļ, izslēgšana stājas spēkā no minētās maiņas datuma.
58.a pants
Ja nodokļa maksātājs, kas izmanto kādu no īpašajiem režīmiem, astoņus kalendāros ceturkšņus pēc kārtas nevienā patēriņa dalībvalstī nav sniedzis pakalpojumus, uz kuriem attiecas minētais režīms, uzskata, ka tas ir izbeidzis darbības, par kurām uzliek nodokli, attiecīgi Direktīvas 2006/112/EK 363. panta b) punkta vai 369.e panta b) punkta nozīmē. Šī izbeigšana neliedz tam izmantot kādu no īpašajiem režīmiem, ja tas atsāk savas darbības, uz kurām attiecas jebkurš no režīmiem.
58.b pants
1. Nodokļa maksātāju, kas izslēgts no kāda no īpašajiem režīmiem ar minēto režīmu saistīto noteikumu pastāvīgas neizpildes dēļ, paliek izslēgts no jebkura režīma jebkurā dalībvalstī uz astoņiem kalendāriem ceturkšņiem pēc tā kalendārā ceturkšņa, kurā nodokļa maksātājs tika izslēgts.
2. Uzskata, ka nodokļa maksātājs pastāvīgi neizpilda ar kādu no īpašajiem režīmiem saistītos noteikumus Direktīvas 2006/112/EK 363. panta d) punkta vai 369.e panta d) punkta nozīmē vismaz šādos gadījumos:
a)
ja identifikācijas dalībvalsts par trim kalendārajiem ceturkšņiem, kas bijuši tieši pirms tam, ir izdevusi tam atgādinājumus saskaņā ar 60.a pantu un desmit dienu laikā pēc atgādinājuma nosūtīšanas PVN deklarācija nav iesniegta par katru un par visiem no minētajiem kalendārajiem ceturkšņiem;
b)
ja identifikācijas dalībvalsts par trim kalendārajiem ceturkšņiem, kas bijuši tieši pirms tam, ir izdevusi atgādinājumus saskaņā ar 63.a pantu un desmit dienu laikā pēc katra atgādinājuma nosūtīšanas deklarētais PVN pilnā apjomā nav samaksāts par katru un par visiem no minētajiem kalendārajiem ceturkšņiem, izņemot, ja atlikusī nesamaksātā summa par katru kalendāro ceturksni ir mazāka par EUR 100;
c)
ja pēc identifikācijas dalībvalsts vai patēriņa dalībvalsts pieprasījuma un vienu mēnesi pēc turpmāka atgādinājuma, ko sniegusi identifikācijas dalībvalsts, nodokļa maksātājs nav darījis elektroniski pieejamu uzskaiti, kas minēta Direktīvas 2006/112/EK 369. un 369.k pantā.
58.c pants
Nodokļa maksātājs, kas ir izslēgts no kāda no īpašajiem režīmiem, visas PVN saistības attiecībā uz telekomunikāciju, apraides vai elektronisko pakalpojumu sniegšanu, kas rodas pēc datuma, kad izslēgšana stājās spēkā, kārto tieši ar attiecīgās patēriņa dalībvalsts nodokļu iestādēm.
7. apakšiedaļa
PVN deklarācija
59. pants
1. Jebkurš deklarācijas pārskata periods Direktīvas 2006/112/EK 364. vai 369.f panta nozīmē ir atsevišķs deklarācijas pārskata periods.
2. Ja saskaņā ar 57.d panta otro daļu īpašo režīmu piemēro no dienas, kad pakalpojumi tika sniegti pirmo reizi, nodokļa maksātājs iesniedz atsevišķu PVN deklarāciju par to kalendāro ceturksni, kurā pakalpojumi tika sniegti pirmo reizi.
3. Ja nodokļa maksātājs deklarācijas pārskata periodā ir bijis reģistrēts saskaņā ar katru no īpašajiem režīmiem, tas iesniedz PVN deklarācijas un veic attiecīgos maksājumus abu režīmu identifikācijas dalībvalstīm par pakalpojumiem, kas sniegti, un par laikposmiem, uz kuriem attiecas minētie režīmi.
4. Ja identifikācijas dalībvalsts maiņa saskaņā ar 57.f pantu notiek pēc kalendārā ceturkšņa pirmās dienas, nodokļa maksātājs iesniedz PVN deklarācijas un veic attiecīgos maksājumus iepriekšējai un jaunajai identifikācijas dalībvalstij par pakalpojumiem, kas sniegti attiecīgajos laikposmos, kad dalībvalstis bija identifikācijas dalībvalsts.
59.a pants
Ja nodokļa maksātājs, kas izmanto kādu no īpašajiem režīmiem, pārskata periodā nevienā patēriņa dalībvalstī nav sniedzis pakalpojumus, tas iesniedz PVN deklarāciju, norādot, ka minētajā periodā pakalpojumi nav sniegti (nulles PVN deklarācija).
60. pants
PVN deklarācijās, kas sagatavotas saskaņā ar īpašajiem režīmiem, summas nenoapaļo uz augšu vai uz leju līdz tuvākajai pilnajai naudas vienībai. Deklarē un samaksā precīzu PVN summu.
60.a pants
Identifikācijas dalībvalsts elektroniski atgādina nodokļa maksātājiem, kas nav iesnieguši PVN deklarāciju saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 364. vai 369.f pantu, par to pienākumu iesniegt šādu deklarāciju. Identifikācijas dalībvalsts atgādinājumu izdod desmitajā dienā pēc dienas, kurā deklarācija būtu bijusi jāiesniedz, un elektroniski informē pārējās dalībvalstis, ka ir izdots atgādinājums.
Visi turpmākie atgādinājumi un pasākumi, kas veikti, lai noteiktu un iekasētu PVN, ir attiecīgās patēriņa dalībvalsts atbildība.
Neatkarīgi no jebkura izdota atgādinājuma un jebkuriem pasākumiem, ko veikusi patēriņa dalībvalsts, nodokļa maksātājs iesniedz PVN deklarāciju identifikācijas dalībvalstij.
61. pants
1. Kad PVN deklarācija ir iesniegta, visas turpmākās izmaiņas tajā esošajos skaitļos veic, vienīgi grozot šo deklarāciju un nevis veicot pielāgojumus kādā no turpmākajām deklarācijām.
2. Grozījumus, kas minēti 1. punktā, elektroniski iesniedz identifikācijas dalībvalstij trīs gadu laikā pēc datuma, kad tika prasīts iesniegt sākotnējo deklarāciju.
Tomēr patēriņa dalībvalsts noteikumus attiecībā uz novērtējumiem un labojumiem saglabā neskartus.
61.a pants
Ja nodokļa maksātājs:
a)
beidz izmantot kādu no īpašajiem režīmiem;
b)
tiek izslēgts no kāda no īpašajiem režīmiem; vai
c)
maina identifikācijas dalībvalsti saskaņā ar 57.f pantu,
tas iesniedz savu galīgo PVN deklarāciju un veic attiecīgo maksājumu, un iesniedz visus labojumus vai novēlotas iepriekšējās deklarācijas, un veic attiecīgos maksājumus dalībvalstij, kas bija identifikācijas dalībvalsts izbeigšanas, izslēgšanas vai izmaiņu laikā.
8. apakšiedaļa
Valūta
61.b pants
Ja identifikācijas dalībvalsts, kuras naudas vienība nav euro, nosaka, ka PVN deklarācija ir jāsagatavo tās naudas vienībās, šis nosacījums attiecas uz to visu nodokļa maksātāju PVN deklarācijām, kuri izmanto īpašos režīmus.
9. apakšiedaļa
Maksājumi
62. pants
Neskarot 63.a panta trešo daļu un 63.b pantu, nodokļa maksātājs visus maksājumus veic identifikācijas dalībvalstij.
PVN maksājumi, ko veicis nodokļa maksātājs saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 367. vai 369.i pantu, attiecas konkrēti uz PVN deklarāciju, kura iesniegta saskaņā ar minētās direktīvas 364. vai 369.f pantu. Nodokļa maksātājs var veikt jebkādas turpmākas samaksāto summu korekcijas, tikai atsaucoties uz minēto deklarāciju, un tās nevar attiecināt uz citu deklarāciju vai pielāgot kādā turpmākā deklarācijā. Katrā maksājumā norāda šīs konkrētās deklarācijas atsauces numuru.
63. pants
Identifikācijas dalībvalsts, kurai samaksāta lielāka summa par to, kas norādīta PVN deklarācijā, kura iesniegta saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 364. vai 369.f pantu, atmaksā pārmaksāto summu tieši attiecīgajam nodokļa maksātājam.
Ja identifikācijas dalībvalsts saņēmusi summu par PVN deklarāciju, kas pēc tam atzīta par kļūdainu, un ja minētā dalībvalsts šo summu jau ir sadalījusi patēriņa dalībvalstīm, šīs patēriņa dalībvalstis katra atmaksā savu attiecīgo daļu no pārmaksātās summas tieši nodokļa maksātājam.
Tomēr, ja pārmaksas attiecas uz laikposmiem līdz pēdējam deklarācijas pārskata periodam 2018. gadā un ietver to, identifikācijas dalībvalsts atmaksā atbilstīgo attiecīgās summas daļu, kas paturēta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 904/2010 46. panta 3. punktu, un patēriņa dalībvalsts atmaksā pārmaksu, no kuras atņemta summa, ko atmaksā identifikācijas dalībvalsts.
Patēriņa dalībvalsts elektroniski informē identifikācijas dalībvalsti par šīm atmaksātajām summām.
63.a pants
Ja PVN deklarācija ir iesniegta saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 364. vai 369.f pantu, bet maksājums nav veikts vai tas ir mazāks par summu, kas izriet no deklarācijas, identifikācijas dalībvalsts desmitajā dienā pēc pēdējās dienas, kad maksājumu būtu vajadzējis veikt saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 367. vai 369.i pantu, elektroniski atgādina nodokļa maksātājam par visiem nokavētajiem PVN maksājumiem un elektroniski informē par to patēriņa dalībvalstis.
Identifikācijas dalībvalsts elektroniski informē patēriņa dalībvalsti, ka atgādinājums ir izsūtīts.
Visi turpmākie atgādinājumi un PVN iekasēšanas pasākumi ir attiecīgās patēriņa dalībvalsts atbildībā. Ja patēriņa dalībvalsts atkārtoti ir izdevusi šādus atgādinājumus, attiecīgo PVN maksā minētajai dalībvalstij.
Patēriņa dalībvalsts elektroniski informē identifikācijas dalībvalsti, ka atgādinājums ir izdots.
63.b pants
Ja PVN deklarācija nav iesniegta vai ja tā ir iesniegta ar nokavēšanos vai ir nepilnīga vai nepareiza, vai ja PVN maksājums ir nokavēts, visus procentu maksājumus, soda naudas un jebkādus citus maksājumus aprēķina un novērtē patēriņa dalībvalsts. Nodokļa maksātājs maksā šādus procentu maksājumus, soda naudas un jebkādus citus maksājumus tieši patēriņa dalībvalstij.
10. apakšiedaļa
Uzskaites dati
63.c pants
1. Nodokļa maksātāja veiktajā uzskaitē ietver šādu informāciju, kas uzskatāma par pietiekami detalizētu Direktīvas 2006/112/EK 369. un 369.k panta nozīmē:
a)
patēriņa dalībvalsts, kurā sniegts pakalpojums;
b)
sniegtā pakalpojuma veids;
c)
pakalpojuma sniegšanas datums;
d)
summa, kurai uzliekams nodoklis, norādot izmantoto valūtu;
e)
visi turpmākie palielinājumi vai samazinājumi summai, kurai uzliekams nodoklis;
f)
piemērotā PVN likme;
g)
iekasējamā PVN summa, norādot izmantoto valūtu;
h)
saņemto maksājumu datums un summa;
i)
visi maksājumi, kas saņemti pirms pakalpojuma sniegšanas;
j)
ja ir izrakstīts rēķins, rēķinā ietvertā informācija;
k)
klienta nosaukums / vārds, uzvārds, ja tas nodokļa maksātājam ir zināms;
l)
informācija, ko izmanto, lai noteiktu vietu, kurā klients veic uzņēmējdarbību vai kurā tam ir pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta.
2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju nodokļa maksātājs saglabā tādā veidā, lai to var darīt pieejamu elektroniski bez kavēšanās un par katru atsevišķu sniegto pakalpojumu.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra.
Tomēr dalībvalstis atļauj nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī, no 2014. gada 1. oktobra iesniegt informāciju, kas prasīta Direktīvas 2006/112/EK 360. vai 369.c pantā, reģistrācijai saskaņā ar īpašajiem režīmiem nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī un kas sniedz telekomunikāciju pakalpojumus, apraides pakalpojumus vai elektroniskos pakalpojumus personām, kuras nav nodokļa maksātājas.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Luksemburgā, 2012. gada 9. oktobrī