NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1046/2014
ze dne 28. července 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 o Evropském námořním a rybářském fondu, pokud jde o kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (1), a zejména na čl. 72 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle kapitoly V nařízení (EU) č. 508/2014 lze z Evropského námořního a rybářského fondu podpořit vyrovnávání dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie uvedených v článku 349 Smlouvy.
(2)
Aby se zachovala konkurenceschopnost určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie ve srovnání s podobnými produkty z jiných unijních regionů, zavedla Unie v roce 1992 opatření k vyrovnávání souvisejících dodatečných nákladů v odvětví rybolovu a akvakultury. Vyrovnávací opatření na období 2007-2013 byla stanovena v nařízení Rady (ES) č. 791/2007 (2). Vzhledem ke strukturální, sociální a hospodářské situaci nejvzdálenějších unijních regionů, kterou umocňují odlehlost, ostrovní povaha, malá rozloha, náročný terén, hospodářská závislost na několika málo produktech a zvláštní klimatické podmínky, je nutno od 1. ledna 2014 nadále poskytovat podporu na vyrovnávání dodatečných nákladů vynakládaných při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury. Vyrovnávání dodatečně vynaložených nákladů totiž provozovatelům z těchto regionů pomáhá zachovat hospodářskou životaschopnost.
(3)
Tyto dodatečné náklady by měly být stanoveny v plánu vyrovnání, o němž pojednává článek 72 nařízení (EU) č. 508/2014.
(4)
Aby se zajistilo jednotné a rovné zacházení se všemi dotčenými regiony, založené na lepší porovnatelnosti regionů a jednotlivých let, a zejména aby se zamezilo nadměrnému vyrovnávání dodatečných nákladů, je nutno stanovit kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů Unie. Společná kritéria, která by se měla používat, zajistí, že bude pro všechny dotčené regiony platit jednotná metoda výpočtu dodatečných nákladů.
(5)
Při odhadování referenčních nákladů na produkty nebo kategorie produktů, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu nebo daného území Unie a na jejichž základě jsou určovány dodatečné náklady, by se měla věnovat zvláštní pozornost tomu, aby se zabránilo nadměrnému vyrovnávání.
(6)
U některých produktů nebo kategorií produktů neexistují v pevninské části dotčeného členského státu srovnávací kritéria nebo měrné jednotky. V takových případech se referenční hodnota pro výpočet dodatečných nákladů stanoví ve srovnání s náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
(7)
S ohledem na rozdílné podmínky uvádění na trh v nejvzdálenějších regionech a na výkyvy v odlovu, v populacích a v tržní poptávce by měly o tom, které produkty nebo kategorie produktů rybolovu a akvakultury budou způsobilé pro vyrovnání, v jakém maximálním množství a jaká výše vyrovnání za ně bude poskytována, rozhodovat dotčené členské státy, a to v rámci celkových přídělů na členský stát.
(8)
Členské státy by měly stanovit částky vyrovnání ve výši, jež umožní patřičně kompenzovat dodatečné náklady vyplývající ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů a jež zabrání nadměrné kompenzaci. Výše vyrovnání by za tímto účelem také měla zohledňovat jiné druhy veřejného zásahu, které mají dopad na výši dodatečných nákladů, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
(9)
Aby byly dodatečné náklady prezentovány jednotně, je nutno dodatečné náklady vykazovat na základě tun živé hmotnosti, jak je definováno v nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (3) a v nařízení Komise (ES) č. 409/2009 (4), kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty a kódy úpravy Evropské unie používané k přepočítávání hmotnosti uchovávaných či zpracovaných čerstvých a čerstvých solených ryb na živou hmotnost za účelem sledování úlovků.
(10)
Aby se prokázalo, že nedochází k nadměrnému vyrovnání, členské státy by měly uvádět příslušné informace o uplatňování vyrovnávacího mechanismu ve výroční zprávě o provádění, jak je stanoveno v čl. 114 odst. 2 nařízení (EU) č. 508/2014.
(11)
Aby se opatření stanovená tímto nařízením mohla uplatňovat okamžitě, neboť výdaje jsou v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) způsobilé pro příspěvky z Evropského námořního a rybářského fondu již od 1. ledna 2014, toto nařízení by mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví kritéria pro výpočet dodatečných nákladů, které vzniknou během období způsobilosti podle čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 provozovatelům při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z nejvzdálenějších regionů Unie podle článku 349 Smlouvy v důsledku specifického znevýhodnění těchto regionů.
Článek 2
1. Dodatečné náklady uvedené v článku 1 se vypočítávají zvlášť pro každou z těchto činností:
a)
rybolov;
b)
chov;
c)
zpracovávání;
d)
uvádění na trh.
2. V rámci každé činnosti uvedené v odstavci 1 se dodatečné náklady vypočítávají podle položek výdajů, jak jsou uvedeny v plánech vyrovnání podle článku 72 nařízení (EU) č. 508/2014 u každého produktu nebo kategorie produktů, které členský stát označí za způsobilé pro vyrovnání.
3. Dodatečné náklady se stanoví u každé dané výdajové položky jako rozdíl mezi náklady, které vznikají provozovatelům v dotčených nejvzdálenějších regionech, sníženými o veškeré veřejné zásahy ovlivňující výši dodatečných nákladů, a srovnatelnými náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu.
4. U výdajových položek specifických pro produkty nebo kategorie produktů, pro které v pevninské části daného členského státu neexistují srovnávací kritéria nebo měrné jednotky, se dodatečné náklady odchylně od odstavce 3 stanoví s ohledem na srovnatelné náklady, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
5. Při výpočtu dodatečných nákladů se zohledňují veškeré veřejné zásahy, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
Článek 3
1. Výpočet dodatečných nákladů se zakládá pouze na nákladech vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů.
2. Výpočet dodatečných nákladů vychází z ročního průměru zaznamenaných cen.
3. Dodatečné náklady se vyjadřují v eurech za tunu živé hmotnosti, a je-li to třeba, na eura za tunu živé hmotnosti se přepočítávají všechny složky celkových dodatečných nákladů.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. července 2014.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 1046/2014
(2014. gada 28. jūlijs),
ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 508/2014 par Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu papildina attiecībā uz to papildu izmaksu aprēķināšanas kritērijiem, kas operatoriem rodas dažu tālākajos reģionos iegūtu zvejas un akvakultūras produktu zvejā, audzēšanā, apstrādē un tirdzniecībā
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Regulu (ES) Nr. 508/2014 par Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un ar ko atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2328/2003, (EK) Nr. 861/2006, (EK) Nr. 1198/2006 un (EK) Nr. 791/2007 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1255/2011 (1) un jo īpaši tās 72. panta 4. punktu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 508/2014 V nodaļu Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF) var atbalstīt kompensāciju par papildu izmaksām, kas operatoriem rodas dažu tādu zvejas un akvakultūras produktu zvejā, audzēšanā, apstrādē un tirdzniecībā, kurus iegūst Savienības tālākajos reģionos, kas minēti Līguma 349. pantā.
(2)
Lai konkrēti zvejas un akvakultūras produkti no Savienības tālākajiem reģioniem arī turpmāk būtu spējīgi konkurēt ar līdzīgiem produktiem no citiem Savienības reģioniem, Savienība 1992. gadā ieviesa pasākumus attiecīgo papildu izmaksu kompensēšanai zvejas un akvakultūras nozarē. Kompensācijas pasākumi 2007.-2013. gadam bija noteikti Padomes Regulā (EK) Nr. 791/2007 (2). Ņemot vērā Savienības tālāko reģionu strukturālo, sociālo un ekonomisko stāvokli, ko vēl vairāk apgrūtina tādi faktori kā attālums, tas, ka tās ir salas, maza teritorija, sarežģīts reljefs, tautsaimniecības atkarība no dažiem produktiem un īpaši klimatiskie apstākļi, arī pēc 2014. gada 1. janvāra ir jāturpina sniegt atbalstu, lai atlīdzinātu papildu izmaksas, kas rodas dažu zvejas un akvakultūras produktu zvejā, audzēšanā, apstrādē un tirdzniecībā. Radušos papildu izmaksu kompensēšana patiešām palīdz minēto reģionu operatoriem saglabāt ekonomisko dzīvotspēju.
(3)
Minētās papildu izmaksas būtu jānosaka kompensācijas plānā, kas minēts Regulas (ES) Nr. 508/2014 72. pantā.
(4)
Lai nodrošinātu saskaņotu un vienlīdzīgu attieksmi pret visiem attiecīgajiem reģioniem, panākot dažādu reģionu un gadu labāku salīdzināmību, un lai nepieļautu papildu izmaksu pārmērīgu kompensēšanu, ir jānosaka kritēriji to papildu izmaksu aprēķināšanai, kas rodas Savienības tālākajiem reģioniem raksturīgo nelabvēlīgo apstākļu dēļ. Kopējie kritēriji, kas jāizmanto, nodrošinās to, ka visiem attiecīgajiem reģioniem tiek piemērota vienota papildu izmaksu aprēķināšanas metode.
(5)
Lai nepieļautu pārmērīgu kompensēšanu, īpaši rūpīgi būtu jāaprēķina produktu vai produktu kategoriju atsauces izmaksas, kuras rodas operatoriem dalībvalsts vai Savienības teritorijas kontinentālajā daļā un uz kuru bāzes tiek noteiktas papildu izmaksas.
(6)
Dažiem produktiem vai produktu kategorijām nav salīdzināšanas kritēriju vai mērvienību attiecīgās dalībvalsts teritorijas kontinentālajā daļā. Tādos gadījumos atsauce papildu izmaksu aprēķināšanas vajadzībām jānosaka, salīdzinot izmaksas ar līdzvērtīga produkta vai produktu kategorijas izmaksām, kas rodas operatoriem Savienības teritorijas kontinentālajā daļā.
(7)
Ņemot vērā dažādos tirdzniecības apstākļus tālākajos reģionos, nozvejas, krājumu un tirgus pieprasījuma svārstības, būtu jāļauj attiecīgajām dalībvalstīm noteikt kompensācijai atbilstīgos zvejas un akvakultūras produktus vai produktu kategorijas, to attiecīgos maksimālos daudzumus un kompensācijas apjomus, ievērojot katras dalībvalsts kopējā piešķīruma robežas.
(8)
Dalībvalstīm kompensācijas summas būtu jānosaka tādā apmērā, kas dotu iespēju pienācīgi atlīdzināt papildu izmaksas, kuras rodas tālākajiem reģioniem raksturīgo nelabvēlīgo apstākļu dēļ, un nepieļautu pārmērīgu kompensēšanu. Šajā nolūkā, nosakot kompensācijas summu, būtu jāņem vērā arī citi publiskās intervences veidi, kuri ietekmē papildu izmaksu apjomu, arī valsts atbalsts, kas paziņots saskaņā ar Līguma 108. panta 3. punktu un Regulas (ES) Nr. 508/2014 73. pantu.
(9)
Lai papildu izmaksas tiktu norādītas saskaņoti, papildu izmaksas ir jāizsaka, pamatojoties uz dzīvsvara tonnām, kā noteikts Padomes Regulā (EK) Nr. 1224/2009 (3) un Komisijas Regulā (EK) Nr. 409/2009 (4), kurās noteikti Eiropas Savienības pārrēķina koeficienti svaigām un svaigi sālītām zivīm un sagatavošanas veidu kodi apstrādātām zivīm, kurus izmanto, lai uzglabātu vai apstrādātu zivju svaru nozveju uzraudzības nolūkos pārrēķinātu zivju dzīvsvarā.
(10)
Lai pierādītu, ka netiek maksāta pārmērīga kompensācija, dalībvalstīm attiecīgā informācija par kompensācijas mehānisma īstenošanu būtu jāietver gada īstenošanas ziņojumā, kas paredzēts Regulas (ES) Nr. 508/2014 114. panta 2. punktā.
(11)
Lai būtu iespējams tūlītēji piemērot šajā regulā paredzētos pasākumus, ņemot vērā to, ka par izdevumiem jau kopš 2014. gada 1. janvāra ir tiesības pretendēt uz Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda atbalstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 65. panta 2. punktu, šai regulai būtu jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Šajā regulā ir noteikti kritēriji to papildu izmaksu aprēķināšanai, kas Regulas (ES) Nr. 1303/2013 65. panta 2. punktā noteiktajā atbilstības periodā radušās operatoriem dažu tādu zvejas un akvakultūras produktu zvejā, audzēšanā, apstrādē un tirdzniecībā, kurus iegūst Savienības tālākajos reģionos, kas minēti Līguma 349. pantā, minētajiem tālākajiem reģioniem raksturīgo nelabvēlīgo apstākļu dēļ.
2. pants
1. Papildu izmaksas, kas minētas 1. pantā, aprēķina atsevišķi par katru no šādām darbībām:
a)
zveja;
b)
audzēšana;
c)
apstrāde;
d)
tirdzniecība.
2. Attiecībā uz katru no 1. punktā minētajām darbībām papildu izmaksas aprēķina pa atsevišķiem izdevumu posteņiem, kas uzskaitīti Regulas (ES) Nr. 508/2014 72. pantā minētajos kompensācijas plānos, katram produktam vai produktu kategorijai, kuru dalībvalsts atzinusi par tiesīgu pretendēt uz kompensāciju.
3. Papildu izmaksas par katru attiecīgo izdevumu posteni nosaka kā starpību starp izmaksām, kuras radušās operatoriem attiecīgajos tālākajos reģionos un no kurām atskaitīta jebkāda veida publiskā intervence, kas ietekmē papildu izmaksu apjomu, un salīdzināmajām izmaksām, kas radušās attiecīgās dalībvalsts kontinentālās daļas operatoriem.
4. Atkāpjoties no 3. punkta, attiecībā uz izdevumu posteņiem, kas ir specifiski tādiem produktiem vai produktu kategorijām, kurām nav salīdzināšanas kritēriju vai mērvienību dalībvalsts teritorijas kontinentālajā daļā, papildu izmaksas nosaka, veicot salīdzinājumu ar līdzvērtīgu produktu vai produktu kategoriju salīdzināmajām izmaksām, kas rodas operatoriem Savienības teritorijas kontinentālajā daļā.
5. Aprēķinot papildu izmaksas, ņem vērā publisko intervenci, tostarp valsts atbalstu, kas paziņots saskaņā ar Līguma 108. panta 3. punktu un Regulas (ES) Nr. 508/2014 73. pantu.
3. pants
1. Papildu izmaksas aprēķina, pamatojoties tikai uz izmaksām, kas rodas tālākajiem reģioniem raksturīgo nelabvēlīgo apstākļu dēļ.
2. Papildu izmaksas aprēķina, pamatojoties uz gada vidējām reģistrētajām cenām.
3. Papildu izmaksas izsaka euro par dzīvsvara tonnu, un vajadzības gadījumā visus kopējo papildu izmaksu elementus konvertē euro par dzīvsvara tonnu.
4. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 28. jūlijā