ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2013
o opatřeních přijatých Německem ve prospěch společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(oznámeno pod číslem C(2013) 7058)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/206/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na jejich stanoviska,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 30. dubna 2012 byla Komisi doručena stížnost dřevozpracujícího podniku s provozovnou ve spolkové zemi Braniborsko, podle níž představuje rámcová dohoda mezi zemí Braniborsko a společností HoKaWe Eberswalde GmbH (dále jen ”HoKaWe”) s dobou trvání 15 let státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
(2)
Dne 11. května 2012 předala Komise Německu stížnost v nedůvěrném znění a požádala o další informace. Dopisem ze dne 6. června 2012 zaujalo Německo ke stížnosti stanovisko a předalo požadované informace.
(3)
Dne 27. srpna 2012 postoupila Komise stěžovateli tuto odpověď v nedůvěrném znění a požádala o sdělení, zda si stěžovatel v této záležitosti přeje další postup. Stěžovatel sdělil dne 4. září 2012, že žádost zpět nevezme.
(4)
Komise dopisem ze dne 19. prosince 2013 Německo vyrozuměla o svém rozhodnutí zahájit ve vztahu k podpoře formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k opatření zaujaly stanovisko.
(6)
Německo dopisem ze dne 28. února 2013 zaujalo k rozhodnutí stanovisko. Komisi byla dále dne 30. dubna 2013 doručena stanoviska dvou zúčastněných stran a dne 3. května 2013 stanovisko stěžovatele.
(7)
Dne 17. května 2013 byla Německu předána tato stanoviska v nedůvěrném znění. Německo k tomu dne 11. června 2013 zaujalo stanovisko a toto stanovisko doplnilo dopisem ze dne 13. června 2013.
(8)
Dopisy ze dne 2. srpna 2013, 17. září 2013 a 23. září 2013 předala Komise Německu další žádosti o informace, jež Německo zodpovědělo dopisy ze dne 15. srpna 2013, 20. září 2013 a 1. října 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(9)
Společnost HoKaWe je společnost s ručením omezeným (GmbH), která provozuje elektrárnu na dřevní biomasu v Eberswalde (Braniborsko). Elektrárna byla postavena v roce 2005 a činnost zahájila v roce 2006. V červnu 2011 zahájil Amtsgericht (okresní soud) ve Frankfurtu nad Odrou vůči společnosti HoKaWe úpadkové řízení. Podnik však doposud svou ekonomickou činnost neukončil.
(10)
Okres Barnim měl zájem získat aktiva HoKaWe s cílem pokračovat v provozu; v květnu 2012 byla přijata smlouva o prodeji aktiv HoKaWe na shromáždění věřitelů a o prodeji byl pořízen notářský zápis. Protože Spolková země Braniborsko nesouhlasila s převodem rámcové dohody o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů (rámcová dohoda je předmětem tohoto rozhodnutí) na nového vlastníka, okres od kupní smlouvy odstoupil.
2.2 Popis opatření
(11)
V červnu 2005 uzavřely spolková země Braniborsko a HoKaWe rámcovou dohodu o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů. V této dohodě byly stanoveny dodací podmínky a dodávaná množství pro dodávky dřeva (3) společnosti HoKaWe na období 15 let (1. června 2006 až 1. června 2021). Přislíbeno bylo 150 000 kubických metrů dřeva ročně ze spádové oblasti (přepravní rádius maximálně 70 km) elektrárny v Eberswalde.
(12)
V dohodě byla na rok 2004 stanovena výchozí základní cena 15,50 EUR/m3. Ve znění dohody byla dále stanovena roční cenová přizpůsobení, jež měla být dohodnuta mezi stranami na základě vývoje cenového indexu pro průmyslové dřevo Spolkového statistického úřadu (4); změny ceny dřeva oproti základní ceně by měli nést z 50 % kupující a z 50 % prodávající (dále jen „doložka o cenovém přizpůsobení“).
(13)
Pro výpočet odpovídajícího cenového přizpůsobení obsahovala nicméně dohoda následující vzorec (dále jen „vzorec cenového přizpůsobení“ nebo „vzorec“):
(14)
Musí se tudíž rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení podle znění dohody a vzorcem cenového přizpůsobení.
(15)
Podle Německa vyjadřuje úmysl stran doložka o cenovém přizpůsobení. To je podpořeno interním záznamem braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 ke schůzce mezi zástupci spolkové země Braniborsko a zástupci HoKaWe, z něhož jasně vyplývá, že cenové přizpůsobení, o které strany usilovaly v průběhu jednání, odpovídá doložce o cenovém přizpůsobení. Dále je to podpořeno záznamem braniborského ministerstva pro hospodářství a evropské záležitosti ze dne 5. ledna 2011, v němž se doporučuje přizpůsobit resp. vykládat rámcovou dohodu tak, aby se dodržovalo její znění, což by reflektovalo opravdové úmysly stran.
(16)
Pokud jde o vzorec, ten byl chybný, jak potvrzuje Německo a jak je potvrzeno ve dvou odborných posudcích vypracovaných pro spolkovou zemi Braniborsko (5) v roce 2010, a nevedl k výsledku, který by odpovídal úmyslu stran vyjádřenému v doložce o cenovém přizpůsobení.
(17)
Po vstupu dohody v platnost byla cena přizpůsobována na základě vzorce. V rozporu s úmysly vyjádřenými ve znění dohody neodpovídala cenová přizpůsobení vypočítaná podle vzorce skutečnému vývoji cenového indexu průmyslového dřeva, ale ležela výrazně pod úrovní průměrné ceny za dřevo z braniborských zemských lesů. Kromě toho vzorec nevedl k rovnoměrnému rozložení rizika cenových výkyvů mezi spolkovou zemi a společnost HoKaWe, o které usilovaly obě strany.
(18)
Důvodem je, jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění chybná povaha vzorce, který úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení neodrážel matematicky přesně (6).
(19)
Z dopisu Německa ze dne 28. února 2013 nadto vyplývá, že ohledně parametrů pro výpočet cenového přizpůsobení podle vzorce strany během doby trvání dohody vícekrát uplatnily své volné uvážení (7). Německo informovalo Komisi, že důvody k tomu už ze spisů nelze vyčíst.
(20)
Oba posudky vypracované pro spolkovou zemi Braniborsko v roce 2010 (srov. 16. bod odůvodnění) poukazují u dohody na možnou relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře a doporučují, aby se dohoda přizpůsobila změnou vzorce. Po jednáních mezi společností HoKaWe a spolkovou zemí Braniborsko podepsaly tudíž strany dne 26. srpna 2011 pozměněné znění dohody, které vstoupilo v platnost dne 1. července 2011. Pozměněné znění odstranilo obtíže popsané ve 12. až 19. bodě odůvodnění, přičemž se stanovilo, že od 1. července 2011 se ceny mají přizpůsobovat v souladu s doložkou o cenovém přizpůsobení, tudíž podle původních úmyslů stran. Od uvedeného dne už proto vzorec nebyl součástí dohody, a tudíž se již nemohl používat.
(21)
Spolková země Braniborsko se dále rozhodla, že s budoucími investory, kteří přebírají aktiva HoKaWe, již v dohodě nebude pokračovat.
2.3 Důvody zahájení řízení
(22)
Dne 19. prosince 2012 rozhodla Komise, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(23)
Ve svém rozhodnutí Komise zastávala předběžný názor, že provádění rámcové dohody mezi Spolkovou zemí Braniborsko a HoKaWe obsahuje prvek státní podpory.
(24)
Komise vznesla otázku, zda by soukromý prodejce předem akceptoval na trhu takovou odměnu, jež vyplývá z použití popsaného vzorce cenového přizpůsobení.
(25)
Komise dále vážně zpochybnila dokonce i pro případ, že by si smluvní strany nebyly vědomy chybné povahy vzorce, že během výkonu dohody jednalo Německo v souladu s tržními podmínkami. Důvodem byl vývoj ceny dřeva prodaného v rámci dohody, neboť cena vypočítaná podle vzorce byla mnohem nižší než průměrná cena dřeva ve spolkové zemi Braniborsko. Obezřetný soukromý prodávající by v podobné situaci neprodleně využil všechny možnosti, aby metodu přizpůsobení ceny změnil. Německo však až do roku 2011 dále vycházelo z daného vzorce.
(26)
Tyto úvahy vedly Komisi k předběžnému závěru, že za období od vstupu dohody v platnost (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) nelze vyloučit zvýhodnění společnosti HoKaWe a tudíž existenci státní podpory. Vzhledem k tomu, že právní základ slučitelnosti podpory není zřejmý a ani nebyl Německem uplatněn, Komise nadto pochybovala o tom, že dané opatření lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
V průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise připomínky od stěžovatele a dvě připomínky od jiných zúčastněných stran.
(28)
Stěžovatel předložil interní záznamy braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování z prosince 2003 a března 2004. Podle stěžovatele tyto záznamy ukazují, že již před uzavřením dohody existovaly obavy ohledně řady aspektů dohody: Tak bylo v záznamu z prosince 2003 ve vztahu k tehdejším dopadům dohody konstatováno, že dohoda by již za rok 2004 vedla k ceně, která by byla podstatně nižší než tehdejší úroveň ceny průmyslového dřeva. Podobně bylo v interním záznamu z března 2004 poukázáno na to, že metoda přizpůsobení ceny by vedla k nepřiměřeným cenovým ústupkům spolkové země Braniborsko; z toho důvodu bylo výslovně doporučeno, aby se dohoda přehodnotila resp. v některých bodech sjednala znovu.
(29)
Stěžovatel tvrdil, že žádný soukromý prodejce by za takové situace takovou dohodu neuzavřel a že soukromý prodejce by neprodleně přijal opatření, jakmile bylo zřejmé, že ceny byly nižší než tržní ceny, a nevyčkával by pět let. Stěžovatel dále v souvislosti s cenovým přizpůsobením uvedl, že dohodnuté ceny neodrážely skutečný vývoj na trhu se dřevem, ale vytvářely společnosti HoKaWe nepatřičnou výhodu. Výši podpory poskytované od roku 2006 do roku 2011 odhaduje stěžovatel na 7,3 milionu EUR (tento odhad je založen na průměrné ceně dřeva dohodnuté mezi stěžovatelem a ostatními dodavateli).
(30)
Komise mimoto obdržela připomínky od dvou dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko. Podle těchto podniků se podstatná část dřeva z braniborských zemských lesů v důsledku dlouhodobé dohody vůbec nejprve nedostala na regionální trh se dřevem, což mělo vést k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže a k existenčnímu ohrožení malých dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko.
4. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(31)
Německo trvalo na svém názoru, že rámcová dohoda byla v souladu s tržními podmínkami, a proto neobsahovala podporu.
(32)
Podle informací poskytnutých Německem neexistoval k datu podpisu dohody trh se dřevem určeným k výrobě energie (dále jen „palivové (energetické) dřevo“); proto se měly strany dohodnout, že cena, kterou měla uhradit společnost HoKaWe, by se měla orientovat podle ceny průmyslového dřeva, a cenová přizpůsobení by se měla orientovat podle cenového indexu pro průmyslové dřevo. Německo dále uvedlo, že znění dohody odráželo zamýšlenou metodu cenového přizpůsobení, avšak zároveň přiznalo, že výsledky dosažené vzorcem nebyly v souladu se zamýšleným rozdělením rizika cenových výkyvů mezi obě strany.
(33)
Německo tudíž argumentovalo, že výchozí základní cena a doložka o cenovém přizpůsobení, které byly stanoveny ve znění dohody, tj. cenová přizpůsobení na základě cenového indexu pro průmyslové dřevo v Německu a rovnoměrné rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, je třeba v okamžiku podpisu dohody považovat za odpovídající tržním podmínkám.
(34)
Podle Německa zjistila správa braniborských zemských lesů až při reorganizaci v lednu 2009, že použití vzorce vedlo k tomu, že společnost HoKaWe platila nižší ceny než ostatní podniky. V důsledku toho zadaly příslušné braniborské orgány v roce 2010 u kanceláře RAUE LLP odborný posudek dohody a rovněž provedly interní právní analýzu dohody. Z obou odborných posudků vyplynula možná relevance uplatnění předpisů o státní podpoře na ustanovení dohody. Dále prý ministerstvo pro hospodářství a evropské záležitosti dospělo v záznamu ze dne 5. ledna 2011 k závěru, že doložka o cenovém přizpůsobení sice odpovídá tržním podmínkám, avšak cenové přizpůsobení podle vzorce představuje státní podporu; dohodu je prý tudíž třeba změnit tak, aby vzorec po změně odrážel skutečnou vůli stran. Spolková země Braniborsko tomuto doporučení v srpnu 2011 vyhověla.
(35)
Německo argumentuje tím, Spolková země Braniborsko jednala v souladu s tržními podmínkami tím, že dohoda byla v roce 2011 přizpůsobena; dřívější zásah prý nebyl možný, neboť bylo třeba dodržovat stávající smlouvy a dohodu bylo možno změnit pouze na základě vzájemné shody stran.
(36)
Německo se dále dovolává toho, že dohoda nepředstavuje státní podporu ani nenarušuje hospodářskou soutěž nebo obchod mezi členskými státy.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ Z HLEDISKA USTANOVENÍ O PODPOŘE
5.1 Existence podpory
(37)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(38)
Aby bylo možno zjistit, zda obchodní transakce mezi veřejným orgánem a ekonomickou jednotkou představuje podporu, je podle zavedené praxe Komise, jak je potvrzeno Soudním dvorem, třeba uplatnit zásadu investora v tržním hospodářství. Podle této zásady musí stát, když působí na trhu jako obchodní podnikatel, jednat jako soukromý hospodářský subjekt, jinak by mohlo docházet ke státní podpoře. Rozhodující pro existenci podpory je tedy, zda by se soukromý hospodářský subjekt v podobné situaci choval stejně, tj. zda by aktiva, zboží nebo služby prodal za stejnou cenu (zásada prodejce v rámci tržního hospodářství). Podle toho nejsou nehospodářské ohledy přípustné jako důvod pro schválení nižší ceny. Tuto zásadu opakovaně použila Komise a pokaždé ji potvrdil Soudní dvůr (8).
(39)
Proto v dané věci musí Komise vyjasnit, zda by soukromý prodejce byl ochoten uzavřít dohodu na srovnatelnou dobu trvání, se srovnatelnou výchozí základní cenou a srovnatelným mechanismem cenového přizpůsobení.
(40)
Jak je uvedeno v 11. a 12. bodě odůvodnění, rámcová dohoda stanovila na dobu 15 let, že ceny se mají každoročně přizpůsobovat v souladu s vývojem cenového indexu pro průmyslové dřevo a odpovídající změny oproti stanovené výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe. Dohoda nadto obsahovala vzorec pro výpočet tohoto cenového přizpůsobení.
Dlouhá doba trvání dohody
(41)
Stěžovatel uvádí, doba trvání dohody v délce 15 let neodpovídá běžné tržní praxi.
(42)
Komise však nemá žádné důkazy, které by opravňovaly k závěru, že tato doba trvání není v souladu s trhem. Patnáctiletá doba trvání se sice jeví poměrně dlouhou, avšak prodejce se přesto může zcela vázat na jednoho odběratele, pokud si takto jak je tomu v předmětné dohodě může být jist odbytem stejných objemů dřeva, které nadto minimálně zčásti nesplňovalo kvalitativní požadavky na průmyslové dřevo.
(43)
Z tohoto důvodu a s ohledem plánované rozložení rizika cenových výkyvů nelze vyloučit, že by soukromý prodejce uzavřel dohodu se srovnatelnou dobou trvání.
Sjednaná výchozí základní cena
(44)
Podobně ani k výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 nemá Komise žádné náznaky, že by tato cena nebyla v souladu s trhem.
(45)
Jak uvedlo Německo, v okamžiku podpisu dohody neexistovala zavedená tržní cena pro palivové (energetické) dřevo. Z tohoto důvodu použily strany dohody jako základ pro rámcovou dohodu dřevo průmyslové. Podle přehledu tržních cen průmyslového dřeva, který předložil stěžovatel, lze pro rok 2004 považovat za odpovídající tržním podmínkám ceny mezi 15,50 EUR/m3 a 17,50 EUR/m3 a pro rok 2005 ceny mezi 15,00 EUR/m3 a 17,00 EUR/m3. Rovněž vzhledem ke skutečnosti, že se jedná se o dlouhodobou dohodu, zůstala dohodnutá výchozí základní cena ve výši 15,50 EUR/m3 v rámci cen odpovídajících trhu s průmyslovým dřevem.
(46)
Záznam braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 dále ukazuje, že zástupci spolkové země Braniborsko během jednání navrhovali výchozí základní cenu ve výši 15,50 EUR/m3, naproti tomu společnost HoKaWe usilovala o cenu 15,00 EUR/m3. Strany se nakonec dohodly na vyšší ceně, tj. na 15,50 EUR/m3.
(47)
Výchozí základní cenu 15,50 EUR/m3 tudíž lze považovat za odpovídající tržním podmínkám. Jelikož neexistovala žádná tržní cena, které by se mohla použít pro účely srovnání, a kvalitativní požadavky na palivové (energetické) dřevo přinejmenším nejsou vyšší než na průmyslové dřevo, bylo ze strany spolkové země Braniborsko obhajitelné uzavřít dohodu, podle níž bude cena založena na ceně průmyslového dřeva (základní cena). Dohodnutá cena byla výsledkem jednání stran a ležela v rozmezí tržní ceny pro průmyslové dřevo ve spolkové zemi Braniborsko. Byla dohodnuta při znalosti kvality dřeva, které bylo k dispozici z braniborských zemských lesů (9), a odpovídá tedy ceně, kterou by soukromý prodávající považoval za přijatelnou u dodávek dřeva dané kvality.
Cenové přizpůsobení
(48)
Pokud jde o cenové přizpůsobení, je třeba, jak je vysvětleno ve 14. bodě odůvodnění, rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení a skutečně provedenými cenovými přizpůsobeními provedenými na základě vzorce.
(49)
Komise nemá žádné důkazy o tom, že by doložka o cenovém přizpůsobení nebyla v souladu s trhem. Podle výkladů k výchozí základní ceně ve 45. bodě odůvodnění neexistoval žádný index pro vývoj cen palivového (energetického) dřeva. Bylo tedy obhajitelné, že se nejenom použila cena průmyslového dřeva jakožto základ pro výchozí základní cenu, nýbrž dohodla se také cenová přizpůsobení sledující cenový index pro průmyslové dřevo.
(50)
Ve znění dohody bylo navíc stanoveno rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany. Protože v době podpisu této dohody nebyl cenový vývoj jednoznačně předvídatelný, došlo v důsledku tohoto mechanismu k tomu, že obě strany sdílely jak riziko, tak i (potenciální) zisky, což mohlo mít rovněž příznivý dopad na spolkovou zemi Braniborsko. S ohledem na tuto nejistotu by s takovou doložkou mohl souhlasit i soukromý prodávající. Tuto doložku je tudíž třeba považovat za doložku, která je v souladu s trhem.
(51)
Z toho plyne, že doložka o cenovém přizpůsobení, která stanovila vývoj ceny souběžně s cenovým indexem pro průmyslové dřevo a rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany, byla v souladu s trhem a obezřetný soukromý prodávající by býval takovou dohodu uzavřel.
(52)
Jak již bylo uvedeno, prováděla se skutečná cenová přizpůsobení na základě vzorce. Z následující souhrnné tabulky vyplývá, že ceny vyplývající z uplatňování vzorce byly zřetelně nižší než ceny, které by bývaly vyplynuly z použití doložky o cenovém přizpůsobení:
(v EUR/m3)
Cena skutečně zaplacená (na základě použití vzorce)
Cena vyplývající z doložky o cenové m přizpůsobení (10)
Průměrná cena u dřeva všeho druhu ve spolkové zemi Braniborsko
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
neuvedeno
(53)
Tabulka také ukazuje, že ceny vypočtené podle vzorce nejen byly podstatně nižší než ceny, které by byly vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení, ale také podstatně nižší než průměrné ceny ve spolkové zemi Braniborsko.
(54)
Tyto dopady vzorce byly nadto předvídatelné již před podpisem dohody. Tato skutečnost je obzvláště významná, neboť k vyjasnění toho, zda by soukromý prodávající na trhu býval jednal stejně nebo podobně jako spolková země Braniborsko, je třeba vyhodnocení dohody provedené předem (11).
(55)
Jak je uvedeno v 16. a 18. bodě odůvodnění, byl vzorec chybné povahy a neodrážel úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení. Tyto úmysly se, jak také potvrdil odborný posudek kanceláře RAUE LLP, bývaly daly matematicky vyjádřit následujícím vzorcem:
(56)
Namísto indexun však strany odečetly pevnou částku. Odečtení pevné částky může být sice za určitých okolností opodstatněné, ale mělo by alespoň ve výsledku vést k dohodnuté výchozí základní ceně za rok, ve kterém se dohoda uzavírá. V daném případě si ale strany zvolily odečet tak, že z něj již za rok podpisu dohody vyplynula cena, která byla zřetelně nižší než dohodnutá, tržním podmínkám odpovídající výchozí základní cena 15,50 EUR/m3.
(57)
V důsledku toho se v době podpisu dohody dalo objektivně předpokládat, že vzorec je chybné povahy a nevede k cenám dohodnutým v doložce o cenovém přizpůsobení.
(58)
V takové situaci by býval soukromý prodávající použil jiný vzorec nebo by se alespoň zasazoval za změnu vzorce, zvlášť když strany ve znění dohody stanovily, že k cenovým přizpůsobením musí docházet podle indexu průmyslového dřeva a že riziko cenových výkyvů ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe (jak je vyjádřeno v doložce o cenovém přizpůsobení).
(59)
Je třeba poznamenat, že vývoj cen v rámci dohody nevyplynul zcela automaticky z matematického výpočtu stanoveného předem podle vzorce. Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, vyplývá z informací poskytnutých během formálního vyšetřovacího řízení Německem, že během doby trvání dohody byl vzorec několikrát přizpůsoben (12).
(60)
Jak jasně vyplývá z přehledu v 52. bodě odůvodnění, tyto předvídatelné negativní dopady vzorce skutečně nastaly, neboť cena zaplacená společností HoKaWe byla zřetelně nižší než cena, která by byla vyplývala z doložky o cenovém přizpůsobení. Cena byla nadto zřetelně nižší než průměrná cena za dřevo z braniborských zemských lesů, tj. než cena, za kterou spolková země Braniborsko prodávala dřevo jiným podnikům (13).
(61)
Z toho vyplývá, že státu bylo známo, že použití vzorce nevedlo k zamýšlenému vývoji cen na základě indexu průmyslového dřeva s odpovídajícím rozložením rizika cenových výkyvů na obě strany, a že tato skutečnost byla akceptována.
Závěr
(62)
Je tudíž přípustný závěr, že doložka o cenovém přizpůsobení by sice pro spolkovou zemi Braniborsko vedla k cenám nižším, než byla cena průměrná, ale tyto ceny by byly přesto v souladu s trhem. Byly založeny na obhajitelných úvahách a jednáních mezi zúčastněnými stranami, takže nelze vyloučit, že i soukromý hospodářský subjekt by uzavřel dohodu za stejných či srovnatelných podmínek.
(63)
Cenová přizpůsobení, která strany skutečně prováděly na základě vzorce, naproti tomu neodrážela takové podmínky odpovídající trhu a vedla k cenám, které byly zřetelně nižší než ceny, které by vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení (a ve zvýšené míře byly zřetelně nižší než průměrná cena pro dřevo ve spolkové zemi Braniborsko).
(64)
Zatímco vývoj ceny na základě doložky o cenovém přizpůsobení odpovídá rozumnému podnikatelskému rozhodnutí a odráží spravedlivé rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, byly ceny vyplývající z uplatňování vzorce zřetelně nižší a neodrážely nadto takovéto rozložení rizika. Na rozdíl od věci SA. 19045 (údajná státní podpora Bavorska (Bayerische Staatsforstverwaltung) ve formě dlouhodobých smluv o dodávkách dřeva s podnikem Klausner) (14), kde Komise považovala za prosté podpory ceny pod tržním průměrem, neboť na trhu byly nadbytečné kapacity a svobodný stát Bavorsko usiloval o získání dlouhodobého pravidelného velkoodběratele, nejsou v dané věci ceny nižší než ceny, jež by bývaly vyplývaly z doložky o cenovém přizpůsobení, opodstatněné skutkovým stavem. Doložka o cenovém přizpůsobení dohodnutá stranami zohledňovala dlouhodobou povahu dohody a kvalitu dřeva, které se prodávalo, a vedla již k cenám nižší, než byla průměrná cena ve spolkové zemi Braniborsko. Nic nenasvědčuje tomu, že soukromý hospodářský subjekt by býval souhlasil s cenami ještě nižšími.
(65)
To je potvrzeno rovněž podáním Německa, z něhož vyplývá, že doložka o cenovém přizpůsobení odrážela skutečné úmysly stran. Poté, co dva právní posudky z roku 2010 uvedené v 16. bodu odůvodnění poukázaly na relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře na dohodu v důsledku používání vzorce, sjednala spolková země Braniborsko roku 2011 změnu dohody, kterou byl chybný vzorec zrušen. Spolková země Braniborsko sjednala tudíž změnu této dohody bez vzorce, aby se prosadily skutečné úmysly stran a aby se ukončily obavy z relevantnosti uplatnění předpisů o státní podpoře.
(66)
Z toho vyplývá, že provádění dohody, zejména cenová přizpůsobení pomocí vzorce, by soukromý prodávající býval neakceptoval a není v souladu s trhem.
(67)
Německo argumentovalo tím, že braniborská vláda se až v průběhu reorganizace lesní správy v roce 2009 poprvé dozvěděla, že ceny, které společnost HoKaWe skutečně platila, neodpovídaly zamýšlenému vývoji cen podle doložky o cenovém přizpůsobení, nýbrž byly zřetelně nižší než ceny, za které dostávaly dodávky dřeva jiné podniky; spolková země Braniborsko tudíž jednala v souladu s tržními podmínkami, když zadala oba znalecké posudky uvedené v 16. bodě odůvodnění a potom sjednala dohodu znovu, což vedlo v roce 2011 ke změně dohody.
(68)
Tyto argumenty však při prošetření neobstály. Za prvé, jak je vysvětleno v 54. až 57. bodě odůvodnění, byly dopady vzorce předvídatelné již v okamžiku podpisu dohody. Za druhé by soukromý prodávající na trhu, který usiluje o provádění dohodnutého řešení ve formě doložky o cenovém přizpůsobení a v souladu s tím pečlivě sleduje cenová přizpůsobení, požadoval nové sjednání ceny neprodleně. Jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, potvrzuje úspěšné nové sjednání dohody ze strany spolkové země Braniborsko spíše to, že vzorec skutečné úmysly stran (jak jsou zachyceny v doložce o cenovém přizpůsobení) neodrážel. Ukazuje nadto, že se společnost HoKaWe nemohla vzepřít zrušení vzorce.
(69)
Z toho vyplývá, že pro společnost HoKaWe byla od okamžiku uzavření dohody (1. června 2006) a do její změny (30. června 2011) vytvářena hospodářská výhoda.
(70)
Rovněž veškerá ostatní kritéria existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou splněna. Výhoda byla selektivní, neboť dohoda výslovně zvýhodňovala určitý podnik. Výhoda byla poskytnuta orgány členského státu, totiž spolkovou zemí Braniborsko. Průměrné množství dřeva, které bylo podle dohody prodáno společnosti HoKaWe, bylo značné; dodávání dřeva za příznivých podmínek vylepšovalo tržní postavení příjemce ve srovnání s jeho konkurenty a narušovalo tak hospodářskou soutěž. Na trhu s dřevem jsou podniky v hospodářské soutěži s podniky z jiných členských států. Dohoda o dodávkách se sice vztahovala pouze na dřevo z lesů v okruhu 70 km od Eberswalde, avšak Eberswalde se nachází velmi blízko hranice s Polskem (30 km). V důsledku toho je podporou dotčen i obchod mezi členskými státy. Proto lze dojít k závěru, že provádění dohody, jež vedlo k tomu, že zaplacené ceny vycházely ze vzorce, představovalo státní podporu.
(71)
Uvedenou změnu dohody, která vstoupila v platnost dne 1. července 2011, je třeba považovat za ukončení opatření podpory. Podle změny muselo od 1. července 2011 docházet k cenovým přizpůsobením podle doložky o cenovém přizpůsobení, čímž se potvrdily a správně provedly původní záměry stran. Dohoda je ve změněné podobě v souladu s trhem, takže Komise dospěla k závěru, že společnosti HoKaWe po 30. červnu 2011 už platbami v rámci dohody nebyla poskytována hospodářská výhoda.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(72)
Právní základ pro slučitelnost podpory není zřejmý, ani se jej Německo nedovolávalo. Výhoda pro společnost HoKaWe, která vyplývá z provádění dohody v období od června 2006 do června 2011, tedy představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
5.3 Výpočet prvku podpory
(73)
Jak je uvedeno ve 43. až 51. bodě odůvodnění, lze doložku o cenovém přizpůsobení považovat za odpovídající tržním podmínkám. Proto podle názoru Komise sestává prvek podpory z rozdílu mezi cenou, která by bývala musela být zaplacena podle doložky o cenovém přizpůsobení, a cenou, která byla na základě vzorce skutečně zaplacena (15).
a)
Skutečně zaplacená cena
(v EUR/m3) (16)
b)
Cena podle doložky o cenovém přizpůsobení
(v EUR/m3)
c)
Rozdíl mezi a) a b) (16)
d)
Skutečně dodaný objem dřeva
(v m3)
e)
Prvek podpory: c) × d)
(v EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Celkem
2 406 415
(74)
Výše podpory, která byla poskytnuta společnosti HoKaWe, tudíž činí 2 406 415 EUR.
6. NAVRÁCENÍ PODPORY
(75)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora má Komise, pokud zjistila, že je určitá podpora neslučitelná s vnitřním trhem, pravomoc rozhodnout, že dotčený členský stát musí tuto podporu zrušit nebo změnit (17). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, slouží k obnovení dřívějšího stavu (18). V tomto směru Soudní dvůr rozhodl, že cíle bude dosaženo, jakmile příjemce podpory vrátí poskytnutou částku považovanou za protiprávní podporu a zřekne se tak výhody, které se těšil oproti svým konkurentům, a jakmile se obnoví situace panující před vyplacením podpory (19).
(76)
Podle judikatury je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (20) obsaženo toto: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […].“
(77)
Jelikož dotčené opatření v rozporu s článkem 108 SFEU nebylo oznámeno Komisi, a představuje tudíž protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, musí být k obnovení situace na trhu před poskytnutím této podpory tato podpora navrácena. Navrácení podpory by se tudíž mělo vztahovat na období, ve kterém příjemci výhody dosahoval, tj. na období mezi okamžikem, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, a jejího skutečného navrácení; částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky až do data skutečného navrácení.
7. ZÁVĚR
(78)
Provádění rámcové dohody mezi spolkovou zemí Braniborsko a společností HoKaWe od jejího podpisu (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) zahrnovalo státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Tuto podporu včetně úroků z ní je třeba od společnosti HoKaWe získat zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 2 406 415 EUR, kterou protiprávně poskytlo Německo porušením čl. 108 odst. 3 SFEU společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby příjemce vrátil podporu uvedenou v článku 1.
2. Částka, která má být vrácena, je úročena od data, kdy byla podpora dána příjemci k dispozici, až do dne jejího skutečného vrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (22), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se zajistí okamžitě a účinně.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Německo informuje Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise Německo neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých, resp. plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Německo dále předloží podrobné údaje o částkách podpory a o úrocích, které příjemce dosud uhradil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 6. listopadu 2013.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 6. novembris)
par Vācijas pasākumiem par labu HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 7058)
(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/206/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punktu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc ieinteresēto personu uzaicināšanas iesniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (1) un ņemot vērā viņu piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Komisija 2012. gada 30. aprīlī saņēma sūdzību no kokapstrādes uzņēmuma, kas darbojas Brandenburgas federālajā zemē; sūdzībā apgalvots, ka uz 15 gadiem noslēgtais pamatnolīgums starp Brandenburgas federālo zemi un uzņēmumu HoKaWe Eberswalde GmbH (turpmāk “HoKaWe”) ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(2)
Komisija 2012. gada 11. maijā nosūtīja Vācijai sūdzības nekonfidenciālo versiju un pieprasīja papildu informāciju. Vācija 2012. gada 6. jūnija vēstulē pauda savu nostāju attiecībā uz sūdzību un iesniedza pieprasīto informāciju.
(3)
Komisija 2012. gada 27. augustā nosūtīja sūdzības iesniedzējam šīs atbildes nekonfidenciālo versiju un lūdza paziņot, vai sūdzības iesniedzējs vēlas turpināt jautājuma izskatīšanu. Sūdzības iesniedzējs 2012. gada 4. septembrī paziņoja, ka viņš neatsauks sūdzību.
(4)
Komisija ar 2013. gada 19. decembra vēstuli informēja Vāciju par savu lēmumu attiecībā uz iepriekš minēto atbalstu sākt oficiālās izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.
(5)
Komisijas lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija aicināja visas ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par pasākumu.
(6)
Vācija ar 2013. gada 28. februāra vēstuli iesniedza savas piezīmes par lēmumu. Turklāt Komisija 2013. gada 30. aprīlī saņēma piezīmes no divām ieinteresētajām personām un 2013. gada 3. maijā - no sūdzības iesniedzēja.
(7)
Šo piezīmju nekonfidenciālās versijas 2013. gada 17. maijā tika nosūtītas Vācijai. Vācija 2013. gada 11. jūnijā atbildēja uz tām un papildināja savu atbildi ar 2013. gada 13. jūnija vēstuli.
(8)
Komisija ar 2013. gada 2. augusta, 2013. gada 17. septembra un 2013. gada 23. septembra vēstulēm nosūtīja Vācijai turpmākus informācijas pieprasījumus, uz kuriem Vācija atbildēja ar 2013. gada 15. augusta, 2013. gada 20. septembra un 2013. gada 1. oktobra vēstulēm.
2. PASĀKUMA APRAKSTS
2.1. Atbalsta saņēmējs
(9)
HoKaWe ir sabiedrība ar ierobežotu atbildību, kas Ebersvaldē (Brandenburgas federālajā zemē) ekspluatē ar koksni kurināmu biomasas spēkstaciju. Spēkstacija tika uzcelta 2005. gadā, darbību tā sāka 2006. gadā. Frankfurtes pie Oderas apgabaltiesa 2011. gada jūnijā uzsāka maksātnespējas procedūru attiecībā uz HoKaWe īpašumu. Tomēr uzņēmums līdz šim nav pārtraucis savu saimniecisko darbību.
(10)
Barnimas apriņķis (Landkreis Barnim) bija ieinteresēts iegādāties HoKaWe aktīvus, lai turpinātu saimniecisko darbību; kreditoru sapulce 2012. gada maijā pieņēma līgumu par HoKaWe aktīvu pārdošanu, kas tika notariāli apstiprināta. Taču Barnimas apriņķis atkāpās no iegādes līguma, jo Brandenburgas federālā zeme nepiekrita tam, ka pamatnolīgums par koksnes piegādi no uzņēmuma “Brandenburgas Valsts meži” (šis lēmums attiecas uz minēto pamatnolīgumu) tiek pārnests uz jauno īpašnieku.
2.2. Pasākuma apraksts
(11)
Brandenburgas federālā zeme un HoKaWe 2005. gada jūnijā noslēdza pamatnolīgumu par koksnes piegādi no uzņēmuma “Brandenburgas Valsts meži”. Nolīgumā tika noteikts uzņēmumam HoKaWe paredzētās koksnes (3) piegādes daudzums un izklāstīti piegādes nosacījumi 15 gadu laikposmam (no 2006. gada 1. jūnija līdz 2021. gada 1. jūnijam). Saskaņā ar nolīgumu gadā bija jāpiegādā 150 000 kubikmetru (m3) koksnes no Ebersvaldes spēkstacijas apkaimes (piegādes rādiuss ne vairāk kā 70 km).
(12)
Nolīgumā bija noteikta sākotnējā bāzes cena 2004. gadam - EUR 15,50 par kubikmetru. Turklāt nolīguma tekstā bija paredzētas ikgadējas cenu korekcijas, par kurām pusēm bija jāvienojas, balstoties uz Vācijas Federālā statistikas biroja aprēķinātā rūpnieciskās koksnes (RP) cenas indeksa attīstību (4); koksnes cenas izmaiņas, kas konstatētas salīdzinājumā ar bāzes cenu, 50 % apmērā bija jāsedz pircējam un 50 % apmērā - pārdevējam (turpmāk “cenu korekcijas klauzula”).
(13)
Tomēr atbilstošās cenu korekcijas aprēķināšanai nolīgumā bija iekļauta arī šāda formula (turpmāk “cenu korekcijas formula” vai “formula”):
(14)
Tāpēc ir jānošķir nolīguma tekstā noteiktā cenu korekcijas klauzula un cenu korekcijas formula.
(15)
Pēc Vācijas viedokļa cenu korekcijas klauzula atspoguļo līgumslēdzēju pušu nodomus. Šo viedokli atbalsta Brandenburgas Lauksaimniecības, vides aizsardzības un reģionālās plānošanas ministrijas 2003. gada 1. oktobra iekšēja piezīme saistībā ar Brandenburgas federālās zemes un HoKaWe pārstāvju tikšanos; no minētās piezīmes viennozīmīgi izriet, ka cenu korekcija, par ko puses vēlējās vienoties sarunu gaitā, atbilst cenu korekcijas klauzulai. Šo viedokli atbalsta arī Brandenburgas Ekonomikas un Eiropas lietu ministrijas 2011. gada 5. janvāra piezīme, kurā tiek ieteikts pielāgot vai interpretēt pamatnolīgumu tā, lai tiktu ievērots tā teksts ar mērķi atspoguļot patiesos līgumslēdzēju pušu nodomus.
(16)
Formula, savukārt, bija kļūdaina, ko 2010. gadā apstiprināja Vācija un divi Brandenburgas federālās zemes uzdevumā izstrādāti ekspertu atzinumi (5); izmantojot formulu, netika gūts rezultāts, kas būtu atbildis cenu korekcijas klauzulā paustajiem līgumslēdzēju pušu nodomiem.
(17)
Pēc tam, kad nolīgums bija stājies spēkā, cena tika koriģēta, balstoties uz formulu. Pretstatā nolīguma tekstā paustajiem nodomiem cenu korekcijas, kas aprēķinātas saskaņā ar formulu, neatbilda faktiskajai rūpnieciskās koksnes cenas indeksa attīstībai, bet gan bija ievērojami mazākas nekā uzņēmuma “Brandenburgas Valsts meži” piegādātās koksnes vidējā cena. Turklāt formula nenodrošināja to, ka cenu svārstību risks tika vienlīdzīgi sadalīts starp Brandenburgas federālo zemi un HoKaWe, kā to vēlējās panākt līgumslēdzējas puses.
(18)
Tam par iemeslu, kā izskaidrots 16. apsvērumā, ir tas, ka formula bija kļūdaina un matemātiski pareizi neatspoguļoja cenu korekcijas klauzulā izklāstītos līgumslēdzēju pušu nodomus (6).
(19)
Turklāt no Vācijas 2013. gada 28. februāra vēstules izriet, ka nolīguma darbības laikā līgumslēdzējas puses ir vairākkārt izmantojušas savu interpretācijas brīvību attiecībā uz parametriem cenu korekcijas aprēķināšanai saskaņā ar formulu (7). Vācija paziņoja Komisijai, ka dokumentos vairs neesot iespējams uzzināt šīs rīcības iemeslus.
(20)
Divos pēc Brandenburgas federālās zemes pasūtījuma 2010. gadā izstrādātajos atzinumos (skatīt 16. apsvērumu) tika norādīts uz to, ka nolīgums, iespējams, pārkāpj noteikumus par valsts atbalstu, un tika ieteikts pielāgot nolīgumu, grozot formulu. Tāpēc līgumslēdzējas puses 2011. gada 26. augustā pēc HoKaWe un Brandenburgas federālās zemes sarunām parakstīja grozītu nolīguma versiju, kas stājās spēkā 2011. gada 1. jūlijā. Ar grozīto versiju tika novērstas 12.-19. apsvērumā aprakstītās problēmas, proti, tika noteikts, ka no 2011. gada 1. jūlija cenas jākoriģē saskaņā ar cenu korekcijas klauzulu un tādējādi atbilstoši līgumslēdzēju pušu sākotnējiem nodomiem. Tātad no šā datuma formula vairs nebija nolīguma sastāvdaļa, un tāpēc to vairs nevarēja piemērot.
(21)
Turklāt Brandenburgas federālā zeme nolēma neturpināt nolīgumu ar turpmākiem, HoKaWe aktīvus pārņemošiem ieguldītājiem.
2.3. Procedūras sākšanas iemesli
(22)
Komisija 2012. gada 19. decembrī nolēma sākt oficiālās izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”).
(23)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija provizoriski uzskatīja, ka starp Brandenburgas federālo zemi un HoKaWe noslēgtā pamatnolīguma īstenošana ietver valsts atbalsta elementu.
(24)
Komisijai bija šaubas par to, vai privāts pārdevējs, kas darbojas tirgū, no ex ante perspektīvas būtu piekritis tādai atlīdzībai, kura izriet no aprakstītās cenu korekcijas formulas piemērošanas.
(25)
Turklāt, pat tajā gadījumā, ja līgumslēdzējas puses nebūtu zinājušas par formulas kļūdainību, Komisijai bija nopietnas šaubas, vai Vācija nolīguma īstenošanas gaitā ir rīkojusies saskaņā ar tirgus nosacījumiem. Tam par iemeslu bija saskaņā ar nolīgumu pārdotās koksnes cenas attīstība, jo uz formulas pamata aprēķinātā cena bija ievērojami zemāka nekā vidējā koksnes cena Brandenburgas federālajā zemē. Saprātīgs privāts pārdevējs, kas atrastos šādā situācijā, būtu nekavējoties izmantojis visas iespējas, lai grozītu cenu korekcijas metodi. Turpretī Vācija līdz 2011. gadam turpināja izmantot formulu.
(26)
Balstoties uz šiem apsvērumiem, Komisija provizoriski secināja, ka nevarēja izslēgt priekšrocību par labu HoKaWe un tādējādi valsts atbalsta esamību laikposmā no nolīguma spēkā stāšanās dienas (2006. gada 1. jūnijs) līdz nolīguma grozīšanai (2011. gada 30. jūnijs). Tā kā atbalsta saderības juridiskais pamats nebija acīmredzams un Vācija nebija arī apgalvojusi, ka tāds pastāv, Komisijai arī bija šaubas, vai pasākumu varēja uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
3. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(27)
Oficiālās izmeklēšanas procedūras gaitā Komisija saņēma piezīmes no sūdzības iesniedzēja, kā arī no divām citām ieinteresētajām personām.
(28)
Sūdzības iesniedzējs nosūtīja Brandenburgas Lauksaimniecības, vides aizsardzības un reģionālās plānošanas ministrijas 2003. gada decembra un 2004. gada marta iekšējās piezīmes. Pēc sūdzības iesniedzēja uzskata šīs iekšējās piezīmes liecina, ka jau pirms nolīguma noslēgšanas pastāvēja bažas attiecībā uz vairākiem nolīguma aspektiem, proti: 2003. gada decembra iekšējā piezīmē saistībā ar nolīguma toreizējām sekām tika konstatēts, ka nolīguma rezultātā cena jau 2004. gadā būtu ievērojami zemāka nekā toreizējais rūpnieciskās koksnes cenu līmenis. Līdzīgā kārtā 2004. gada marta iekšējā piezīmē tika norādīts, ka cenu korekcijas metodes rezultātā Brandenburgas federālajai zemei būtu jāsamierinās ar nepamatotām cenu atlaidēm; tāpēc tika viennozīmīgi ieteikts pārskatīt nolīgumu vai risināt jaunas sarunas par dažiem tā punktiem.
(29)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka šādā situācijā privāts pārdevējs nebūtu noslēdzis šādu nolīgumu un ka tad, kad kļuva skaidrs, ka cenas ir zemākas nekā tirgus cenas, privāts pārdevējs būtu nekavējoties rīkojies un nebūtu gaidījis piecus gadus. Attiecībā uz cenu korekciju sūdzības iesniedzējs turklāt apgalvoja, ka cenas, par kurām panākta vienošanās, neatspoguļoja faktisko attīstību koksnes tirgū, bet gan sniedza uzņēmumam HoKaWe nepamatotu priekšrocību. Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja aplēsēm atbalsts, kas piešķirts 2006.-2011. gadā, sasniedza 7,3 miljonus euro (šo aplēšu pamatā bija vidējā koksnes cena, par ko vienojās sūdzības iesniedzējs un citi piegādātāji).
(30)
Turklāt Komisija saņēma piezīmes no diviem kokapstrādes uzņēmumiem Brandenburgas federālajā zemē. Saskaņā ar šo uzņēmumu sniegto informāciju ievērojama daļa no “Brandenburgas Valsts mežu” kokmateriāliem ilgtermiņa nolīguma dēļ nemaz nenonāca reģionālajā koksnes tirgū, kas esot izraisījis pārmērīgus konkurences kropļojumus un apdraudējis Brandenburgas federālajā zemē mazu kokapstrādes uzņēmumu eksistenci.
4. VĀCIJAS PIEZĪMES
(31)
Vācija palika pie sava uzskata, ka pamatnolīgums atbilda tirgus nosacījumiem un tāpēc neietvēra valsts atbalstu.
(32)
Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju nolīguma parakstīšanas laikā neeksistēja enerģētiskās koksnes (enerģijas ražošanai paredzētās koksnes) tirgus; tāpēc līgumslēdzējas puses esot vienojušās par to, ka cenai, ko maksā HoKaWe, būtu jāorientējas pēc rūpnieciskās koksnes cenas un cenu korekcijām - pēc rūpnieciskās koksnes cenas indeksa attīstības. Vācija arī paziņoja, ka nolīguma teksts esot atspoguļojis cenu korekcijas plānoto darbības veidu, taču vienlaikus atzina, ka ar formulas palīdzību iegūtie rezultāti neatbilda iecerētajai cenu svārstību riska sadalei starp līgumslēdzējām pusēm.
(33)
Tāpēc Vācija apgalvoja, ka nolīguma tekstā noteiktā sākotnējā bāzes cena un cenu korekcijas klauzula (t. i., cenu korekcijas atbilstoši Vācijas rūpnieciskās koksnes cenas indeksam un cenu svārstību riska vienlīdzīga sadale starp līgumslēdzējām pusēm) esot jāuzskata par atbilstošām tirgus nosacījumiem nolīguma parakstīšanas laikā.
(34)
Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju Brandenburgas mežsaimniecības pārvalde konstatēja tikai 2009. gada janvārī (pārvaldes reorganizācijas gaitā), ka formulas piemērošanas rezultātā HoKaWe bija maksājis zemākas cenas nekā citi uzņēmumi. Reaģējot uz to, Brandenburgas atbildīgās iestādes 2010. gadā uzdeva advokātu birojam RAUE LLP izstrādāt atzinumu par nolīgumu, kā arī veica nolīguma iekšēju juridisku vērtējumu. Abi atzinumi esot norādījuši uz to, ka nolīgums, iespējams, pārkāpj noteikumus par valsts atbalstu. Turklāt 2011. gada 5. janvāra piezīmē Ekonomikas un Eiropas lietu ministrija esot secinājusi, ka cenu korekcijas klauzula atbilstot tirgus nosacījumiem, taču uz formulas pamata veiktā cenu korekcija esot valsts atbalsts; tāpēc nolīgums esot jāgroza tā, lai tiktu atspoguļoti patiesie pušu nodomi, ko panāk, grozot formulu. Brandenburgas federālā zeme 2011. gada augustā esot ņēmusi vērā šo ieteikumu.
(35)
Vācija apgalvo, ka Brandenburgas federālā zeme, 2011. gadā pielāgojot nolīgumu, esot rīkojusies atbilstoši tirgus nosacījumiem; agrāka rīcība neesot bijusi iespējama, jo bija jāievēro spēkā esošie līgumi un nolīgumu varēja grozīt tikai tad, ja līgumslēdzējas puses par to savstarpēji vienojas.
(36)
Turklāt Vācija apgalvo, ka nolīgums nav uzskatāms par valsts atbalstu un ka tas neizkropļo konkurenci un neiespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
5. PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS
5.1. Atbalsta esamība
(37)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(38)
Lai izvērtētu, vai komercdarījums starp valsts struktūru un saimniecisku vienību ir uzskatāms par valsts atbalstu, saskaņā ar Komisijas pastāvīgo praksi un, kā apstiprinājusi Tiesa, ir jāizmanto tirgus ekonomikas ieguldītāja princips. Saskaņā ar šo principu valstij, ja tā tirgū darbojas kā komerciāls uzņēmums, ir jārīkojas kā privātam tirgus dalībniekam, jo pretējā gadījumā varētu būt iesaistīts valsts atbalsts. Tādējādi atbalsta esamības novērtēšanai izšķirošs ir jautājums, vai privāts tirgus dalībnieks līdzīgā situācijā būtu rīkojies tāpat, t. i., vai viņš būtu pārdevis aktīvus, preces vai pakalpojumus par tādu pašu cenu (privāta pārdevēja princips). Saskaņā ar šo principu apsvērumi, kas nav saistīti ar ekonomiku, nav pieļaujami, lai piekristu zemākai cenai. Šo principu Komisija ir vairākkārt piemērojusi un Tiesa pastāvīgi apstiprinājusi (8).
(39)
Tāpēc Komisijai šajā lietā jānoskaidro, vai privāts pārdevējs būtu bijis gatavs noslēgt nolīgumu, kuram ir salīdzināms darbības termiņš un kurā ir paredzēta salīdzināma sākotnējā bāzes cena un salīdzināms cenu korekcijas mehānisms.
(40)
Kā izklāstīts 11. un 12. apsvērumā, uz 15 gadiem noslēgtajā pamatnolīgumā bija paredzēts, ka cenas tiktu koriģētas katru gadu atbilstīgi rūpnieciskās koksnes cenas indeksa attīstībai un ka valsts un HoKaWe uz pusēm segtu sākotnējās bāzes cenas (kas tika noteikta EUR 15,50/m3) atbilstošās izmaiņas. Turklāt nolīgumā bija iekļauta formula šīs cenu korekcijas aprēķinam.
Ilgs nolīguma darbības termiņš
(41)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka nolīguma 15 gadu darbības termiņš neesot bijusi parasta parādība tirgū.
(42)
Tomēr Komisijas rīcībā nav norāžu, kuras attaisnotu secinājumu, ka šis darbības termiņš nebūtu atbildis tirgus nosacījumiem. Kaut arī 15 gadu darbības termiņš šķiet samērā ilgs, tomēr ir itin labi iespējams, ka pārdevējs līgumiski saistās ar pircēju, ja viņš šādā veidā - kā tas bija izvērtējamā nolīguma gadījumā - var būt drošs, ka viņš varēs pārdot nemainīgu tādas koksnes daudzumu, kura turklāt vismaz daļēji neatbilda rūpnieciskās koksnes kvalitātes prasībām.
(43)
Šā iemesla dēļ, kā arī ņemot vērā cenu svārstību riska paredzēto sadali, nevar izslēgt to, ka privāts pārdevējs būtu noslēdzis nolīgumu ar salīdzināmu darbības termiņu.
Sākotnējā bāzes cena, par kuru tika panākta vienošanās
(44)
Tāpat attiecībā uz sākotnējo bāzes cenu (EUR 15,50/m3) Komisijas rīcībā nav norāžu, ka šī cena nebūtu atbildusi tirgus nosacījumiem.
(45)
Kā norādīja Vācija, nolīguma parakstīšanas laikā neeksistēja noteikta tirgus cena par enerģētisko koksni. Tāpēc līgumslēdzējas puses pamatnolīgumā balstījās uz rūpnieciskās koksnes cenu. No sūdzības iesniedzēja sniegtā pārskata par rūpnieciskās koksnes tirgus cenām izriet, ka attiecībā uz 2004. gadu par tirgus nosacījumiem atbilstošām var uzskatīt cenas no EUR 15,50/m3 līdz EUR 17,50/m3, savukārt attiecībā uz 2005. gadu - cenas no EUR 15,00/m3 līdz EUR 17,00/m3. Arī ņemot vērā faktu, ka nolīgums bija ilgtermiņa līgums, sākotnējā bāzes cena (EUR 15,50/m3), par kuru tika panākta vienošanās, palika tirgus nosacījumiem atbilstošu rūpnieciskās koksnes cenu diapazonā.
(46)
Turklāt Brandenburgas Lauksaimniecības, vides aizsardzības un reģionālās plānošanas ministrijas 2003. gada 1. oktobra iekšēja piezīme liecina, ka Brandenburgas federālās zemes pārstāvji sarunu laikā ierosināja sākotnējo bāzes cenu EUR 15,50/m3, savukārt HoKaWe centās panākt cenu, kas bija EUR 15,00/m3. Beidzot puses vienojās par augstāko cenu, t. i., EUR 15,50/m3.
(47)
Tādējādi sākotnējo bāzes cenu EUR 15,50/m3 var uzskatīt par tirgus nosacījumiem atbilstošu. Tā kā neeksistēja tirgus cena, ko varētu izmantot salīdzinājuma nolūkos, un tā kā enerģētiskās koksnes kvalitātes prasības vismaz nav augstākas par rūpnieciskajai koksnei piemērojamām prasībām, tad Brandenburgas federālā zeme varēja pamatoti noslēgt nolīgumu, saskaņā ar kuru cena balstītos uz rūpnieciskās koksnes cenu (bāzes cena). Saskaņotā cena bija pušu sarunu rezultāts un atradās to tirgus cenu diapazonā, kuras Brandenburgas federālajā zemē tika maksātas par rūpniecisko koksni. Vienošanās par šo cenu tika panākta, pazīstot no “Brandenburgas Valsts mežiem” pieejamās koksnes kvalitāti (9), tāpēc šī cena atbilst cenai, kuru privāts pārdevējs būtu uzskatījis kā pieņemamu par piegādājamās koksnes kvalitāti.
Cenu korekcija
(48)
Kā norādīts 14. apsvērumā, attiecībā uz cenu korekciju ir jānošķir cenu korekcijas klauzula un uz formulas pamata faktiski veiktās cenu korekcijas.
(49)
Komisijas rīcībā nav norāžu, ka cenu korekcijas klauzula nebūtu atbildusi tirgus nosacījumiem. Kā izklāstīts 45. apsvērumā par sākotnējo bāzes cenu, enerģētiskās koksnes cenas attīstības indekss neeksistēja. Tāpēc bija saprātīgi ne tikai izmantot rūpnieciskās koksnes cenu par pamatu sākotnējai bāzes cenai, bet arī vienoties par cenas korekcijām, kas tiek veiktas līdztekus rūpnieciskās koksnes cenas indeksa attīstībai.
(50)
Turklāt nolīguma tekstā bija paredzēts, ka cenu svārstību risks tiek vienlīdzīgi sadalīts starp līgumslēdzējām pusēm. Tā kā nolīguma parakstīšanas laikā cenu attīstība nebija viennozīmīgi prognozējama, šā mehānisma piemērošanas sekas bija tādas, ka gan risks, gan (iespējamā) peļņa tiktu sadalīti starp abām līgumslēdzējām pusēm; tādējādi šis mehānisms arī būtu varējis izpausties par labu Brandenburgas federālajai zemei. Ņemot vērā šo neprognozējamību, šādai klauzulai būtu varējis piekrist arī privāts pārdevējs. Tāpēc šī klauzula jāuzskata par atbilstošu tirgus nosacījumiem.
(51)
No tā izriet, ka cenu korekcijas klauzula, kas nozīmēja cenas attīstību līdztekus rūpnieciskās koksnes cenas indeksa attīstībai un cenu svārstību riska vienlīdzīgu sadali starp līgumslēdzējām pusēm, atbilda tirgus nosacījumiem un ka saprātīgs privāts pārdevējs būtu noslēdzis šādu nolīgumu.
(52)
Tomēr, kā jau izklāstīts, faktiskās cenu korekcijas tika veiktas, piemērojot formulu. No turpmākajā tabulā iekļautā pārskata ir redzams, ka formulas piemērošanas rezultātā iegūtās cenas bija ievērojami zemākas nekā cenas, kas būtu iegūtas, piemērojot cenu korekcijas klauzulu:
(EUR/m3)
Faktiski samaksātā cena (uz formulas pamata)
Cena, kas aprēķināta, piemērojot cenu korekcijas klauzulu (10)
Vidējā visu veidu koksnes cena Brandenburgas federālajā zemē
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
n. p.
(53)
Tabula arī rāda, ka ar formulas palīdzību aprēķinātās cenas bija ne tikai ievērojami zemākas nekā cenas, kas būtu iegūtas, piemērojot cenu korekcijas klauzulu, bet arī bija ievērojami zemākas nekā vidējās cenas Brandenburgas federālajā zemē.
(54)
Turklāt šīs formulas sekas bija paredzamas jau pirms nolīguma parakstīšanas. Šis fakts ir īpaši svarīgs, jo, lai noskaidrotu jautājumu, vai privāts pārdevējs tirgū būtu rīkojies tāpat vai līdzīgā veidā kā Brandenburgas federālā zeme, ir nepieciešams nolīguma ex ante novērtējums (11).
(55)
Kā izklāstīts 16. un 18. apsvērumā, formula bija kļūdaina un neatspoguļoja cenu korekcijas klauzulā paustos līgumslēdzēju pušu nodomus. Kā to arī apstiprināja advokātu biroja RAUE LLP atzinums, šos nodomus būtu varējusi matemātiski atspoguļot šāda formula:
(56)
Taču Indexn vietā līgumslēdzējas puses atskaitīja fiksētu summu. Kaut arī fiksētas summas atskaitīšana zināmos apstākļos var būt attaisnota, tomēr šādas atskaitīšanas rezultātā vismaz būtu jāiegūst saskaņotā sākotnējā bāzes cena attiecībā uz gadu, kurā nolīgums tiek noslēgts. Tomēr līgumslēdzējas puses šajā lietā izvēlējās atskaitījumu tādā veidā, ka jau attiecībā uz nolīguma parakstīšanas gadu tika iegūta cena, kas bija ievērojami zemāka nekā saskaņotā un tirgus nosacījumiem atbilstošā sākotnējā bāzes cena EUR 15,50/m3.
(57)
Tādējādi nolīguma parakstīšanas laikā bija objektīvi paredzams, ka formula bija kļūdaina un ka tās piemērošanas rezultātā netiek iegūtas cenas, par kurām tika panākta vienošanās cenu korekcijas klauzulā.
(58)
Privāts pārdevējs šādā situācijā būtu izmantojis citu formulu vai vismaz būtu centies grozīt formulu, jo īpaši tāpēc, ka līgumslēdzējas puses nolīguma tekstā bija noteikušas, ka cenu korekcijas jāveic atbilstīgi rūpnieciskās koksnes indeksa izmaiņām un ka valstij un uzņēmumam HoKaWe uz pusēm jāuzņemas cenu svārstību risks (kā izklāstīts cenu korekcijas klauzulā).
(59)
Jānorāda, ka nolīgumā paredzētās cenu izmaiņas nebija pilnībā automātisks rezultāts, kurš iegūts, veicot matemātisku aprēķinu, kas jau iepriekš bija noteikts formulā. Kā izklāstīts 19. apsvērumā, no informācijas, ko Vācija iesniedza oficiālās izmeklēšanas procedūras gaitā, izriet, ka nolīguma darbības termiņa laikā formula tika vairākkārt pielāgota (12).
(60)
No 52. apsvērumā iekļautā pārskata viennozīmīgi izriet, ka šī formulas paredzamā negatīvā ietekme patiešām izpaudās, jo uzņēmuma HoKaWe maksātā cena bija ievērojami zemāka nekā cena, kas būtu iegūta saskaņā ar cenu korekcijas klauzulu. Turklāt cena bija ievērojami zemāka nekā “Brandenburgas Valsts mežu” koksnes vidējā cena, t. i., cena, par kuru Brandenburgas federālā zeme pārdeva koksni citiem uzņēmumiem (13).
(61)
No tā izriet, ka valstij bija zināms, ka formulas piemērošanas rezultāts nebija iecerētā cenu attīstība, kuras pamatā ir rūpnieciskās koksnes indekss ar cenu svārstību riska atbilstošu sadali starp līgumslēdzējām pusēm, un valsts šo faktu akceptēja.
Secinājums
(62)
Tādējādi ir pieļaujams secinājums, ka, kaut arī cenu korekcijas klauzula Brandenburgas federālajai zemei būtu nozīmējusi cenas, kas ir zemākas par vidējo cenu, tomēr šīs cenas tik un tā būtu atbildušas tirgus nosacījumiem. Šīs cenas balstījās uz pamatotiem apsvērumiem un iesaistīto pušu sarunām, tāpēc nevar izslēgt, ka arī privāts tirgus dalībnieks būtu noslēdzis nolīgumu ar tādiem pašiem vai salīdzināmiem nosacījumiem.
(63)
Turpretī cenu korekcijas, ko līgumslēdzējas puses faktiski veica saskaņā ar formulu, neatspoguļoja šādus tirgus nosacījumus, un to rezultāts bija cenas, kuras bija ievērojami zemākas nekā cenas, kas būtu iegūtas, piemērojot cenu korekcijas klauzulu (un - vēl lielākā mērā - bija ievērojami zemākas nekā vidējā koksnes cena Brandenburgas federālajā zemē).
(64)
Cenu attīstība, kuras pamatā ir cenu korekcijas klauzula, atbilst saprātīgam uzņēmēja lēmumam un atspoguļo cenu svārstību riska taisnīgu sadali starp līgumslēdzējām pusēm, savukārt formulas piemērošanas rezultātā iegūtās cenas bija ievērojami zemākas un turklāt neatspoguļoja šādu riska sadali. Pretstatā situācijai lietā SA.19045 (Iespējamais atbalsts, ko Bavārija (Bavārijas valsts mežsaimniecības pārvalde) piešķir, noslēdzot ar uzņēmumu Klausner ilgtermiņa līgumus par koksnes piegādi) (14), kurā Komisija uzskatīja, ka par tirgus vidējo līmeni zemākas cenas neietvēra valsts atbalstu, jo tirgū bija pārprodukcija un Bavārijas federālā zeme centās piesaistīt lielu pircēju, kurš ilgtermiņā nodrošinātu regulārus iepirkšanas apjomus, šeit izskatāmās lietas fakti neattaisno cenas, kas ir zemākas nekā tās cenas, kuras būtu iegūtas, piemērojot cenu korekcijas klauzulu. Ar cenu korekcijas klauzulu, par kuru līgumslēdzējas puses vienojās, tika ņemts vērā nolīguma ilgtermiņa raksturs un pārdodamās koksnes kvalitāte, un šīs klauzulas piemērošanas rezultātā jau tika iegūtas cenas, kas bija zemākas nekā vidējā cena Brandenburgas federālajā zemē. Nekas neliecina par to, ka privāts tirgus dalībnieks būtu piekritis vēl zemākām cenām.
(65)
To apstiprina arī Vācijas iesniegtās piezīmes, saskaņā ar kurām cenu korekcijas klauzula atspoguļoja patiesos līgumslēdzēju pušu nodomus. Reaģējot uz diviem 16. apsvērumā minētajiem, 2010. gadā izstrādātajiem juridiskajiem atzinumiem, kuros bija norādīts uz to, ka formulas piemērošanas dēļ nolīgums, iespējams, pārkāpj noteikumus par valsts atbalstu, Brandenburgas federālā zeme 2011. gadā sarunu gaitā vienojās par nolīguma grozījumu, ar ko kļūdainā formula tika atcelta. Brandenburgas federālā zeme tātad vienojās par grozījumu, proti, nolīgumu bez formulas, lai īstenotu patiesos līgumslēdzēju pušu nodomus un novērstu bažas saistībā ar valsts atbalstu.
(66)
No tā izriet, ka privāts pārdevējs nebūtu piekritis nolīguma īstenošanai, jo īpaši cenu korekcijām saskaņā ar formulu, un ka nolīguma īstenošana neatbilst tirgus nosacījumiem.
(67)
Vācija apgalvoja, ka Brandenburgas valdība tikai 2009. gadā (mežsaimniecības pārvaldes reorganizācijas gaitā) esot uzzinājusi, ka uzņēmuma HoKaWe faktiski samaksātās cenas neatbilst cenu attīstībai, ko bija iecerēts panākt ar cenu korekcijas klauzulas palīdzību, turklāt tās ir ievērojami zemākas nekā cenas, par kurām citi uzņēmumi saņēma koksnes sūtījumus; reaģējot uz to, Brandenburgas federālā zeme esot rīkojusies atbilstīgi tirgus nosacījumiem, jo tā uzdeva izstrādāt abus 16. apsvērumā minētos atzinumus un tad sāka atkārtotas sarunas par nolīgumu, kā rezultātā nolīgums 2011. gadā tika grozīts.
(68)
Šie argumenti nav ticami. Pirmkārt, kā izskaidrots 54.-57. apsvērumā, formulas sekas jau bija paredzamas nolīguma parakstīšanas laikā. Otrkārt, privāts pārdevējs tirgus apstākļos, kurš vēlas panākt saskaņotā risinājuma īstenošanu cenu korekcijas klauzulas veidā un tāpēc rūpīgi uzrauga cenu korekcijas, būtu nekavējoties pieprasījis jaunas sarunas par cenas noteikšanu. Kā izklāstīts 65. apsvērumā, fakts, ka Brandenburgas federālā zeme sekmīgi pabeidza atkārtotās sarunas par nolīgumu, apstiprina to, ka formula neatspoguļoja patiesos līgumslēdzēju pušu nodomus (kā tie izklāstīti cenu korekcijas klauzulā). Tas liecina arī par to, ka HoKaWe nevarēja noraidīt formulas atcelšanu.
(69)
No tā izriet, ka laikposmā no nolīguma spēkā stāšanās dienas (2006. gada 1. jūnijs) līdz nolīguma grozīšanai (2011. gada 30. jūnijs) uzņēmumam HoKaWe tika piešķirta ekonomiska priekšrocība.
(70)
Arī visi pārējie kritēriji valsts atbalsta esamībai saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu ir izpildīti. Priekšrocība bija selektīva, jo nolīgums viennozīmīgi nāca par labu konkrētam uzņēmumam. Priekšrocību piešķīra dalībvalsts iestādes, proti, Brandenburgas federālā zeme. Vidējais koksnes daudzums, kas tika pārdots uzņēmumam HoKaWe saskaņā ar nolīguma noteikumiem, bija ievērojams; ar izdevīgiem nosacījumiem veiktā koksnes piegāde uzlaboja saņēmēja stāvokli tirgū salīdzinājumā ar viņa konkurentiem un tādējādi radīja konkurences izkropļojumus. Koksnes tirgū uzņēmumi konkurē ar uzņēmumiem no citām dalībvalstīm. Kaut arī piegādes nolīgums attiecās tikai uz koksni no mežiem Ebersvaldes apkaimē (70 km rādiusā), tomēr Ebersvalde atrodas ļoti tuvu pie Polijas robežas (30 km attālumā). Tādējādi atbalsts iespaido arī tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tāpēc var secināt, ka nolīguma īstenošana, kas bija iemesls tam, ka samaksātās cenas pamatojās uz formulu, bija valsts atbalsts.
(71)
Iepriekš minētais nolīguma grozījums, kas stājās spēkā 2011. gada 1. jūlijā, ir uzskatāms par atbalsta pasākuma pabeigšanu. Saskaņā ar grozījumu bija paredzēts, ka no 2011. gada 1. jūlija cenu korekcijas jāveic atbilstoši cenu korekcijas klauzulai, kā rezultātā tika apstiprināti un pareizi īstenoti sākotnējie līgumslēdzēju pušu nodomi. Nolīguma grozītā versija atbilst tirgus nosacījumiem, tāpēc Komisija secina, ka pēc 2011. gada 30. jūnija uzņēmumam HoKaWe vairs netika piešķirta ekonomiska priekšrocība, kas izpaudās kā maksājumi saskaņā ar nolīgumu.
5.2. Saderība ar iekšējo tirgu
(72)
Atbalsta saderības juridiskais pamats nav acīmredzams un Vācija nav arī apgalvojusi, ka tāds pastāv. Tāpēc priekšrocība, kuru HoKaWe guva no nolīguma īstenošanas laikposmā no 2006. gada jūnija līdz 2011. gada jūnijam, ir valsts atbalsts, kas ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu.
5.3. Atbalsta elementa aprēķināšana
(73)
Kā izskaidrots 49.-51. apsvērumā, cenu korekcijas klauzulu var uzskatīt par atbilstīgu tirgus nosacījumiem. Tāpēc Komisija uzskata, ka atbalstu elementu veido starpība starp cenu, kas būtu maksājama saskaņā ar cenu korekcijas klauzulu, un cenu, kas faktiski tika maksāta uz formulas pamata (15).
a)
Faktiski samaksātā cena
(EUR/m3) (16)
b)
Cena saskaņā ar cenu korekcijas klauzulu
(EUR/m3)
c)
Starpība starp a) un b) (16)
d)
Faktiski piegādātais koksnes daudzums
(m3)
e)
Atbalsta elements: c) × d)
(EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Kopā
2 406 415
(74)
Uzņēmumam HoKaWe piešķirtais atbalsts tādējādi ir EUR 2 406 415.
6. ATBALSTA ATGŪŠANA
(75)
Ja Komisija ir konstatējusi, ka atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu, tai saskaņā ar LESD un Tiesas iedibināto judikatūru ir tiesības lemt par to, ka attiecīgajai dalībvalstij šāds atbalsts jāizbeidz vai jāmaina (17). Tāpat Tiesas iedibinātajā judikatūrā ir noteikts, ka ar Komisijas lēmumu dalībvalstij uzliktais pienākums izbeigt atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, ir paredzēts iepriekšējā stāvokļa atjaunošanai (18). Tiesa šajā saistībā ir konstatējusi, ka šis mērķis ir sasniegts, kolīdz atbalsta saņēmējs ir atmaksājis nelikumīgā atbalsta ietvaros saņemtās summas, jo viņš tādējādi zaudē to priekšrocību, kura viņam tirgū bija salīdzinājumā ar saviem konkurentiem, un tiek atjaunots stāvoklis, kāds bija pirms atbalsta izmaksas (19).
(76)
Saskaņā ar judikatūru Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (20) 14. panta 1. punktā ir noteikts: “Kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja (…).”
(77)
Tā kā izvērtējamais pasākums netika paziņots Komisijai, tādējādi pārkāpjot LESD 108. pantu, un tāpēc ir nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts, tas ir jāatgūst, lai atjaunotu stāvokli, kāds bija tirgū pirms atbalsta piešķiršanas. Tāpēc atbalsta atgūšanai būtu jāaptver laikposms, kurā atbalsta saņēmējam bija priekšrocība, t. i., laikposms no brīža, kad atbalsts tika nodots saņēmēja rīcībā, līdz atbalsta faktiskajai atmaksāšanai; atgūstamās summas ietver procentus, kas piemēroti līdz faktiskajai atmaksāšanai.
7. SECINĀJUMS
(78)
Starp Brandenburgas federālo zemi un HoKaWe noslēgtā pamatnolīguma īstenošana no tā parakstīšanas (2006. gada 1. jūnijs) līdz tā grozīšanai (2011. gada 30. jūnijs) ietvēra ar iekšējo tirgu nesaderīgu valsts atbalstu. Tāpēc no HoKaWe ir jāatgūst atbalsts kopā ar atgūšanas procentiem.
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts EUR 2 406 415 apmērā, kuru Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir nelikumīgi piešķīrusi uzņēmumam HoKaWe Eberswalde GmbH, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
1. Vācija atgūst no atbalsta saņēmēja 1. pantā minēto atbalstu.
2. Atgūstamā summa ietver procentus, kurus aprēķina no dienas, kad atbalsts bija saņēmēja rīcībā, līdz atbalsta faktiskajai atmaksāšanai.
3. Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (21) V nodaļu un Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (22), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.
3. pants
1. Lēmuma 1. pantā minēto atbalstu atgūst nekavējoties un efektīvi.
2. Vācija nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas.
4. pants
1. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas Vācija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
kopējā no saņēmēja atgūstamā summa (pamatsumma un procenti);
b)
sīks to pasākumu apraksts, kuri jau veikti vai plānoti šā lēmuma izpildei;
c)
dokumenti, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējam ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.
2. Vācija informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanai veikto pasākumu norisi, līdz ir pabeigta 1. pantā minētā atbalsta atmaksāšana. Pēc Komisijas pieprasījuma Vācija nekavējoties sniedz informāciju par pasākumiem, kas jau veikti vai plānoti, lai izpildītu šo lēmumu. Vācija iesniedz arī sīku informāciju par atbalsta summām un procentiem, ko atbalsta saņēmējs jau ir atmaksājis.
5. pants
Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.
Briselē, 2013. gada 6. novembrī