PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. března 2014,
kterým se stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře
(oznámeno pod číslem C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (1), a zejména na článek 95 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se vztahuje na veškeré činnosti provozované v rámci společné rybářské politiky na území členských států nebo ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie nebo, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost členského státu vlajky, státními příslušníky členských států, a zejména stanoví, že členské státy zajistí, aby kontrola, inspekce a vynucování probíhaly bez diskriminace jakýchkoli odvětví, plavidel nebo osob a na základě řízení rizik.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 302/2009 (2) stanoví obecná pravidla, podle nichž Unie uplatňuje víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného (Thunnus thynnus), který doporučila Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT).
(3)
Nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (3) stanoví pravidla týkající se technických opatření, plánů řízení a zvláštních opatření pro vysoce stěhovavé druhy pro účely zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů.
(4)
Na 37. výročním zasedání v květnu 2013 Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) schválila doporučení GFCM 37/2013/1 (4) k víceletému plánu řízení pro rybolov malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti GFCM 17 (severní oblast Jaderského moře) a přechodným opatřením pro zachování zdrojů při rybolovu malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti 18 (jižní oblast Jaderského moře).
(5)
Na výročním zasedání v roce 2011 přijala komise ICCAT doporučení [11-03] (5) k opatřením pro řízení mečouna obecného ve Středozemním moři. Ustanovení doporučení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu jsou pro členské státy závazná, a tudíž relevantní pro toto rozhodnutí, které se zabývá způsobem, jakým mají členské státy plánovat, časově rozvrhnout a provést kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci oblasti působnosti SRP.
(6)
Článek 95 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že Komise může ve shodě s dotčenými členskými státy stanovit, na které oblasti rybolovu se má zvláštní kontrolní a inspekční program vztahovat. Tento zvláštní kontrolní a inspekční program musí obsahovat cíle, priority a postupy, jakož i standardy inspekčních činností, které se stanoví na základě řízení rizik a po provedení analýzy dosažených výsledků jsou pravidelně revidovány. Dotčené členské státy jsou povinny přijmout nezbytná opatření s cílem zajistit provádění stanoveného kontrolního a inspekčního programu, zejména pokud jde o požadované lidské a materiální zdroje i období a oblasti, v nichž mají být tyto zdroje využity.
(7)
Ustanovení čl. 95 odst. 2 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že zvláštní kontrolní a inspekční program uvádí standardy inspekční činnosti, které mají být stanoveny na základě řízení rizik. Za tímto účelem je vhodné stanovit pro činnosti v oblasti kontroly, inspekce a ověřování společná kritéria posouzení a řízení rizik, aby bylo možno provést včas analýzy rizik a celkové posouzení příslušných informací o kontrolách a inspekcích. Cílem společných kritérií je zajistit ve všech členských státech harmonizovaný přístup k inspekcím a ověřování a rovné podmínky pro všechny provozovatele.
(8)
Zvláštní kontrolní a inspekční program by měl být stanoven pro období od 16. března 2014 do 15. března 2018 a měl by se provádět v Chorvatsku, na Kypru, ve Francii, Řecku, Itálii, na Maltě, v Portugalsku, ve Slovinsku a Španělsku.
(9)
Ustanovení čl. 98 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 404/2011 (6) stanoví, že aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, musejí příslušné orgány členských států přijmout přístup založený na posouzení míry rizika pro výběr cílů inspekce, a to s využitím všech dostupných informací, a podle strategie kontroly a vymáhání práva založené na posouzení míry rizika provádět nezbytné inspekční činnosti objektivním způsobem, tak aby se zabránilo uchovávání na palubě, překládce, vykládce, zpracování, přepravě, skladování, uvádění na trh a prodeji produktů rybolovu pocházejících z činností, které nejsou v souladu s pravidly SRP.
(10)
Evropská agentura pro kontrolu rybolovu, zřízená nařízením Rady (ES) č. 768/2005 (7), (dále jen „EFCA“) koordinuje provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu prostřednictvím plánu společného nasazení, který naplňuje cíle, priority, postupy a standardy pro inspekční činnosti určené zvláštním kontrolním a inspekčním programem, a určuje kontrolní a inspekční prostředky, které by každý dotčený členský stát mohl vyčlenit. Proto by se měly upřesnit vztahy mezi postupy stanovenými zvláštním kontrolním a inspekčním programem a postupy stanovenými v plánu společného nasazení.
(11)
V zájmu harmonizace kontrolních a inspekčních postupů u rybolovných činností zaměřených na populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a populace sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře a v zájmu zajištění úspěchu víceletých plánů pro tyto populace a příslušné rybolovné oblasti je vhodné, aby byla vypracována společná pravidla pro kontrolní a inspekční činnosti, které mají provádět příslušné orgány dotčených členských států, včetně vzájemného přístupu k příslušným údajům. Za tímto účelem by cílové standardy a cíle měly stanovit intenzitu a priority kontrolních a inspekčních činností.
(12)
Společné inspekční a dohledové činnosti by měly dotčené členské státy případně provádět v souladu s plány společného nasazení vypracovanými agenturou EFCA, aby se tak zvýšila jednotnost kontrolních, inspekčních a dohledových postupů a aby se přispělo k rozvoji koordinace činností v oblasti kontroly, inspekce a sledování mezi příslušnými orgány těchto členských států.
(13)
Výsledky získané prováděním zvláštního kontrolního a inspekčního programu by se měly hodnotit prostřednictvím ročních hodnotících zpráv, které každý dotčený členský stát předá Komisi a agentuře EFCA.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla zavedena ve shodě s dotčenými členskými státy. Toto rozhodnutí by proto mělo být určeno těmto členských státům.
(15)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a definice
Toto rozhodnutí stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře.
Na východní Atlantik, Středozemní moře, severní oblast Jaderského moře se dále odkazuje jako na „dotčené oblasti“.
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„Severní oblastí Jaderského moře“ se rozumí oblast definovaná v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1343/2011 (8).
b)
„Středozemním mořem“ se rozumí podoblasti 37.1, 37.2 a 37.3 Organizace pro výživu a zemědělství (FAO).
c)
„Východním Atlantikem“ se rozumí oblasti VII, VIII, IX a X Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) definované v příloze III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 (9) a divize 34.1.2 FAO.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program se zejména vztahuje na tyto činnosti:
a)
rybolovné činnosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 v dotčených oblastech;
b)
činnosti spojené s rybolovem, včetně chovu, vážení, zpracování, uvádění na trh, přepravy a uskladnění produktů rybolovu;
c)
sportovní a rekreační rybolov;
d)
dovoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (10);
e)
vývoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 13 nařízení (ES) č. 1005/2008.
2. Zvláštní kontrolní a inspekční program se použije do 15. března 2018.
3. Zvláštní kontrolní a inspekční program provádí Chorvatsko, Kypr, Francie, Řecko, Itálie, Malta, Portugalsko, Slovinsko a Španělsko (dále jen „dotčené členské státy“).
KAPITOLA II
CÍLE, PRIORITY, POSTUPY A STANDARDY
Článek 3
Cíle
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program zajišťuje jednotné a účinné provádění opatření pro zachování zdrojů a kontrolních opatření, která se vztahují na populace uvedené v článku 1.
2. Kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci zvláštního kontrolního a inspekčního programu se zejména zaměřují na zajištění dodržování těchto ustanovení:
a)
řízení rybolovných práv a jakékoli související zvláštní podmínky, včetně sledování čerpání kvót, režimu intenzity rybolovu a technických opatření v dotčených oblastech;
b)
oznamovací povinnosti týkající se rybolovných činností, zejména pokud jde o spolehlivost zaznamenaných a oznámených informací;
c)
povinnost vykládky všech úlovků populací a oblasti, jichž se týká toto rozhodnutí, na něž se vztahuje povinnost vykládky v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (11);
d)
zvláštní ustanovení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu týkající se populací a oblastí, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
Článek 4
Priority
1. Dotčené členské státy provádějí kontrolní a inspekční činnosti týkající se rybolovných činností prováděných rybářskými plavidly a činností spojených s rybolovem prováděných jinými provozovateli na základě strategie řízení rizik v souladu s čl. 4 odst. 18 nařízení (ES) č. 1224/2009 a článkem 98 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011.
2. Kontrola a inspekce se u každé populace uvedené v článku 1 vztahuje na každé rybářské plavidlo, skupinu rybářských plavidel, kategorii lovného zařízení, provozovatele nebo činnost související s rybolovem v souladu s úrovní priority podle odstavce 3.
3. Každý dotčený členský stát přidělí úroveň priority na základě výsledků posouzení rizik provedeného v souladu s postupy stanovenými v článku 5.
Článek 5
Postupy posouzení rizik
1. Dotčené členské státy posuzují rizika s ohledem na dotčené populace a dotčenou oblast / dotčené oblasti na základě tabulky uvedené v příloze I.
2. V posouzení rizik prováděném každým dotčeným členským státem se na základě zkušeností z minulosti a za využití všech dostupných a relevantních informací zváží, s jakou pravděpodobností by mohlo dojít k nedodržení předpisů, a možný důsledek/možné důsledky, pokud by k tomu došlo. Spojením těchto prvků odhadne každý dotčený členský stát úroveň rizika („velmi nízká“, „nízká“, „střední“, „vysoká“ nebo „velmi vysoká“) pro každou kategorii inspekce uvedenou v čl. 4 odst. 2.
3. V případě, že v oblasti/oblastech uvedené/uvedených v článku 1 provozuje činnost rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu, který není dotčeným členským státem, nebo rybářské plavidlo třetí země, přiřadí se mu úroveň rizika v souladu s odstavcem 3. V případě, že chybějí informace a orgány jeho státu vlajky neposkytnou v rámci článku 9 výsledky vlastního posouzení rizika provedeného podle čl. 4 odst. 2 a odstavce 3 tohoto článku, které stanoví odlišnou úroveň rizika, považuje se za rybářské plavidlo s „velmi vysokou“ úrovní rizika.
Článek 6
Strategie řízení rizik
1. Na základě svého posouzení rizik vymezí každý dotčený členský stát strategii řízení rizik zaměřenou na to, aby se zajistilo dodržování předpisů. Tato strategie zahrnuje určení, popis a rozdělení vhodných nákladově efektivních kontrolních nástrojů a inspekčních prostředků podle povahy a odhadované míry každého rizika a dosažení cílových standardů.
2. Strategie řízení rizik uvedená v odstavci 1 se na regionální úrovni koordinuje prostřednictvím plánu společného nasazení podle čl. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 768/2005.
Článek 7
Vztah k postupům plánů společného nasazení
1. V rámci plánu společného nasazení případně každý dotčený členský stát sdělí agentuře EFCA výsledky svého posouzení rizik provedeného v souladu s čl. 5 odst. 3, a zejména seznam odhadovaných úrovní rizika s odpovídajícími cíli inspekcí.
2. Seznam úrovní rizika a cílů uvedený v odstavci 1 se případně aktualizuje s využitím informací získaných během společných inspekčních a dohledových činností. Po dokončení každé aktualizace se neprodleně informuje EFCA.
3. EFCA použije informace získané od dotčených členských států ke koordinaci strategie řízení rizik na regionální úrovni v souladu s čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Cílové standardy
1. Aniž jsou dotčeny cílové standardy vymezené v příloze I nařízení (ES) č. 1224/2009 a v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1005/2008, cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „vysokou“ a „velmi vysokou“ úrovní rizika jsou uvedeny v příloze II.
2. U některých druhů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, jsou v příloze II uvedeny pro všechny úrovně rizika cíle v oblasti kontroly.
3. Cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „velmi nízkou“, „nízkou“ a „střední“ úrovní rizika určují dotčené členské státy prostřednictvím národních kontrolních akčních programů uvedených v článku 46 nařízení (ES) č. 1224/2009 a vnitrostátních opatření uvedených v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy případně použít odlišné cílové standardy, vyjádřené jako vyšší úroveň dodržování předpisů, pokud:
a)
podrobná analýza rybolovných činností nebo činností spojených s rybolovem a otázky spojené s prosazováním předpisů odůvodňují potřebu stanovit cílové standardy v podobě vyšší úrovně dodržování předpisů;
b)
standardy vyjádřené jako vyšší úrovně dodržování předpisů jsou oznámeny Komisi, která vůči nim do 90 dnů nevznese námitky, nejsou diskriminační a nenarušují cíle, priority a postupy založené na posouzení rizika vymezeném zvláštním kontrolním a inspekčním programem.
5. Všechny cílové standardy a cíle se každoročně posuzují na základě hodnotících zpráv uvedených v čl. 13 odst. 1 a případně se odpovídajícím způsobem revidují v rámci hodnocení uvedeného v čl. 13 odst. 4.
6. Cílové standardy uvedené v tomto článku případně provádí plán společného nasazení.
KAPITOLA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 9
Spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi
1. Dotčené členské státy spolu navzájem při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracují.
2. S dotčenými členskými státy případně spolupracují všechny ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracovat s příslušnými orgány třetích zemí.
Článek 10
Společné inspekční a dohledové činnosti
1. Za účelem zvýšení efektivity a účinnosti svých vnitrostátních systémů kontroly rybolovu provádějí dotčené členské státy ve vodách spadajících pod jejich jurisdikci a případně na svém území společné inspekční a dohledové činnosti. Tyto činnosti se případně provádějí v rámci plánů společného nasazení uvedených v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 768/2005.
2. Pro účely společných inspekčních a dohledových činností každý dotčený členský stát:
a)
zajistí, aby byli úředníci z ostatních dotčených členských států přizváni k účasti na společných inspekčních a dohledových činnostech;
b)
stanoví společné provozní postupy pro využívání svých plavidel pro dohled;
c)
případně určí kontaktní místa uvedená v čl. 80 odst. 5 nařízení (ES) č. 1224/2009.
3. Společných inspekčních a dohledových činností se mohou účastnit úředníci a inspektoři Unie.
Článek 11
Výměna údajů
1. Pro účely provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu zajistí každý dotčený členský stát přímou elektronickou výměnu údajů uvedených v článku 111 nařízení (ES) č. 1224/2009 a příloze XII prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 s jinými dotčenými členskými státy a s agenturou EFCA.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se vztahují k rybolovným činnostem a činnostem spojeným s rybolovem v oblasti/oblastech, na kterou/které se vztahuje zvláštní kontrolní a inspekční program.
Článek 12
Informace
1. Do plného provedení hlavy XII kapitoly III nařízení (ES) č. 1224/2009 a v souladu s formátem stanoveným v příloze III tohoto rozhodnutí sděluje každý dotčený členský stát Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou tyto informace:
a)
označení, datum a druh každé provedené kontroly nebo inspekce;
b)
označení každého rybářského plavidla (číslo v rejstříku loďstva Unie), pasti, vozidla nebo provozovatele (název společnosti), u nichž byla kontrola nebo inspekce provedena;
c)
případně druh lovného zařízení, u kterého byla inspekce provedena, a
d)
v případě, že bylo zjištěno jedno nebo více porušení předpisů:
i)
druh/druhy porušení předpisů,
ii)
současný stav následných opatření po porušení/porušeních předpisů (zejména, zda se případ vyšetřuje, probíhá řízení nebo je podáno odvolání) a
iii)
sankce uložená/uložené na základě porušení předpisů: výši pokut, hodnotu zabavených ryb nebo zařízení, body přidělené v souladu s čl. 126 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 nebo jiné druhy sankcí.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se poskytují pro každou kontrolu nebo inspekci a v každé zprávě se nadále uvádějí a aktualizují, dokud není přijato konečné opatření podle zákonů dotčeného členského státu. Pokud nebyla po zjištění závažného porušení předpisů přijata žádná opatření, uvede se vysvětlení.
3. V případě rybolovu populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři a mečouna obecného ve Středozemním moři se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. září a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
4. V případě rybolovu populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. dubna a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
Článek 13
Hodnocení
1. Každý dotčený členský stát zašle nejpozději do 31. března roku, který následuje po příslušném kalendářním roce, Komisi a agentuře EFCA hodnotící zprávu o účinnosti kontrolních a inspekčních činností provedených v rámci tohoto zvláštního kontrolního a inspekčního programu.
2. Hodnotící zpráva uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň informace uvedené v příloze IV. Dotčené členské státy mohou do svých hodnotících zpráv zařadit také jiné akce, jako např. školení nebo informační schůzky, jejichž smyslem je ovlivnit dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli.
3. Hodnotící zprávy uvedené v odstavci 1 zohledňuje EFCA ve svém každoročním hodnocení účinnosti plánů společného nasazení uvedeném v článku 14 nařízení (ES) č. 768/2005.
4. Komise svolá jedenkrát ročně zasedání Výboru pro rybolov a akvakulturu s cílem vyhodnotit na základě hodnotících zpráv uvedených v odstavci 1 vhodnost, přiměřenost a účinnost zvláštního kontrolního a inspekčního programu a jeho celkový dopad na dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli. Cílové standardy a cíle uvedené v příloze II mohou být podle toho přezkoumány.
Článek 14
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 19. března 2014.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 19. marts),
ar ko izveido īpašu kontroles un inspekcijas programmu zvejniecībām, kuras izmanto zilās tunzivs krājumus Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā, zobenzivs krājumus Vidusjūrā, un zvejniecībām, kuras izmanto sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 1717)
(2014/156/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (1), un jo īpaši tās 95. pantu,
tā kā:
(1)
Regula (EK) Nr. 1224/2009 attiecas uz visām darbībām, kuras iekļautas kopējā zivsaimniecības politikā (KZP) un kuras veic dalībvalstu teritorijā vai Savienības ūdeņos vai Savienības zvejas kuģi vai, neskarot karoga dalībvalsts primāro atbildību, dalībvalstu valstspiederīgie, un jo īpaši nosaka, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, lai kontroli, inspekciju un noteikumu izpildi veiktu, nepieļaujot diskrimināciju attiecībā uz sektoriem, kuģiem vai personām un pamatojoties uz riska pārvaldību.
(2)
Padomes Regulā (EK) Nr. 302/2009 (2) ir paredzēti vispārēji noteikumi par to, kā Savienībā piemērot Starptautiskās Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijas (ICCAT) ieteikto daudzgadu plānu zilās tunzivs (Thunnus thynnus) krājumu atjaunošanai.
(3)
Padomes Regulā (EK) Nr. 1967/2006 (3) ir paredzēti noteikumi par tehniskiem pasākumiem, pārvaldības plāniem un īpašiem pasākumiem tāli migrējošu zivju sugām, kā arī ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanai, pārvaldībai un izmantošanai.
(4)
Vidusjūras Vispārējā zivsaimniecības komisija (GFCM) 37. ikgadējā sanāksmē, kas notika 2013. gada maijā, apstiprināja Ieteikumu GFCM 37/2013/1 (4) par daudzgadu pārvaldības plānu zvejniecībām saistībā ar mazo pelaģisko zivju krājumiem 17. GFCM ģeogrāfiskajā apakšapgabalā (Adrijas jūras ziemeļu daļa) un par pārejas saglabāšanas pasākumiem zvejniecībām saistībā ar mazo pelaģisko zivju krājumiem 18. GFCM ģeogrāfiskajā apakšapgabalā (Adrijas jūras dienvidu daļa).
(5)
ICCAT 2011. gada ikgadējā sanāksmē pieņēma Ieteikumu [11-03] (5) par Vidusjūras zobenzivs pārvaldības pasākumiem. Reģionālo zvejniecību pārvaldības organizāciju apstiprinātie ieteikumu noteikumi ir saistoši dalībvalstīm, un tāpēc tie ir būtiski šim lēmumam, kurā noteikts tas, kā dalībvalstis plāno un veic KZP piemērošanas jomas darbību kontroli un inspekciju.
(6)
Regulas (EK) Nr. 1224/2009 95. pants paredz iespēju Komisijai, vienojoties ar attiecīgajām dalībvalstīm, noteikt zvejniecības, kurās īstenos īpašu kontroles un inspekcijas programmu. Šādā īpašā kontroles un inspekcijas programmā jānosaka inspekcijas darbību mērķi, prioritātes un procedūras, kā arī inspekcijas darbību kritēriji, kas jānosaka uz riska pārvaldības pamata un periodiski jāpārskata pēc sasniegto rezultātu analīzes. Attiecīgo dalībvalstu pienākums ir pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu īpašās kontroles un inspekcijas programmas īstenošanu, jo īpaši attiecībā uz vajadzīgajiem cilvēkresursiem un materiālajiem resursiem un laikposmiem un zonām, kurās tie izmantojami.
(7)
Regulas (EK) Nr. 1224/2009 95. panta 2. punkts paredz, ka īpašajā kontroles un inspekcijas programmā jāparedz inspekcijas darbību kritēriji, kas jānosaka, pamatojoties uz riska pārvaldību. Šajā nolūkā ir lietderīgi noteikt kopējos riska novērtēšanas un pārvaldības kritērijus pārbaudes, inspekcijas un verifikācijas darbībām, lai varētu laikus veikt riska analīzi un attiecīgās ar kontroli un inspekciju saistītās informācijas vispārīgus novērtējumus. Kopējo kritēriju mērķis ir nodrošināt saskaņotu pieeju inspicēšanai un verificēšanai visās dalībvalstīs un radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem operatoriem.
(8)
Īpašā kontroles un inspekcijas programma būtu jāizveido laikposmam no 2014. gada 16. marta līdz 2018. gada 15. martam, un tā būtu jāīsteno Francijai, Grieķijai, Horvātijai, Itālijai, Kiprai, Maltai, Portugālei, Slovēnijai un Spānijai.
(9)
Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 (6) 98. panta 1. un 3. punkts paredz, ka, neskarot daudzgadu plānos paredzētos noteikumus, dalībvalstu kompetentajām iestādēm, izmantojot visu pieejamo informāciju, ir jāpieņem uz riska novērtējumu balstīta pieeja inspicējamo objektu izvēlei un atbilstīgi uz riska novērtējumu balstītai kontroles un noteikumu izpildes stratēģijai objektīvi ir jāveic vajadzīgās inspekcijas darbības, lai nepieļautu, ka tiek paturēti uz kuģa, pārkrauti citā kuģī, izkrauti, apstrādāti, transportēti, uzglabāti, tirgoti un turēti krājumā zvejas produkti, kas iegūti, veicot darbības, kuras ir pretrunā KZP noteikumiem.
(10)
Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 768/2005 (7) izveidotās Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūras (EFCA) pienākums ir koordinēt īpašās kontroles un inspekcijas programmas īstenošanu, izmantojot kopēju izvietošanas plānu, ar kuru īsteno mērķus, prioritātes, procedūras un kritērijus attiecībā uz inspekcijas darbībām, kas noteiktas īpašajā kontroles un inspekcijas programmā, un kurā noteikti kontroles un inspekcijas līdzekļi, ko katra attiecīgā dalībvalsts varētu nodot kopīgai izmantošanai. Tāpēc būtu jāprecizē saikne starp procedūrām, kas noteiktas īpašajā kontroles un inspekcijas programmā, un procedūrām, kas noteiktas kopējā izvietošanas plānā.
(11)
Lai saskaņotu kontroles un inspekcijas procedūras zvejniecībām, kuras izmanto zilās tunzivs krājumus Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā, zobenzivs krājumus Vidusjūrā un sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā, un lai nodrošinātu daudzgadu plānu un pārvaldības pasākumu īstenošanu attiecībā uz šiem krājumiem un to zvejniecībām, ir lietderīgi izveidot noteikumus kontroles un inspekcijas darbībām, kas jāveic attiecīgo dalībvalstu kompetentajām iestādēm, tostarp noteikumus par savstarpēju piekļuvi attiecīgajiem datiem. Šajā nolūkā ar mērķa kritērijiem un mērķiem būtu jānosaka kontroles un inspekcijas darbību intensitāte un prioritātes.
(12)
Attiecīgo dalībvalstu kopīgas inspekcijas un pārraudzības darbības vajadzības gadījumā būtu jāveic saskaņā ar kopēju izvietošanas plānu, kuru sagatavojusi EFCA, lai uzlabotu kontroles, inspekcijas un pārraudzības metožu saskaņotību un palīdzētu koordinēt kontroles, inspekcijas un pārraudzības darbības starp minēto dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
(13)
Rezultāti, kas iegūti īpašās kontroles un inspekcijas programmas piemērošanā, būtu jāizvērtē, izmantojot gada novērtēšanas ziņojumus, ko katra attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai un EFCA.
(14)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņoti ar attiecīgajām dalībvalstīm. Tāpēc šis lēmums būtu jāadresē minētajām dalībvalstīm.
(15)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Zvejniecības un akvakultūras komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets un definīcijas
Ar šo lēmumu izveido īpašu kontroles un inspekcijas programmu zvejniecībām, kuras izmanto zilās tunzivs krājumu Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā, zobenzivs krājumus Vidusjūrā, un zvejniecībām, kuras izmanto sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā.
Atlantijas okeāna austrumu daļu, Vidusjūru un Adrijas jūras ziemeļu daļu turpmāk šajā dokumentā sauc par “attiecīgajiem apgabaliem”.
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
a)
“Adrijas jūras ziemeļu daļa” ir zona, kas šādi definēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1343/2011 (8) I pielikumā;
b)
“Vidusjūra” ir Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) 37.1., 37.2. un 37.3. apakšzona;
c)
“Atlantijas okeāna austrumu daļa” ir Starptautiskās Jūras pētniecības padomes (ICES) VII, VIII, IX un X apgabals, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 218/2009 (9) III pielikumā, un FAO 34.1.2. rajons.
2. pants
Darbības joma
1. Īpašā kontroles un inspekcijas programma jo īpaši aptver šādas darbības:
a)
attiecīgajos apgabalos veiktas zvejas darbības Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 1. punkta nozīmē;
b)
ar zveju saistītas darbības, tostarp zvejas produktu audzēšanu, svēršanu, apstrādi, tirdzniecību, transportēšanu un glabāšanu;
c)
sporta un atpūtas zveju;
d)
importu, kā definēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1005/2008 (10) 2. panta 11. punktā;
e)
eksportu, kā definēts Regulas (EK) Nr. 1005/2008 2. panta 13. punktā.
2. Īpašo kontroles un inspekcijas programmu piemēro līdz 2018. gada 15. martam.
3. Īpašo kontroles un inspekcijas programmu īsteno Francija, Grieķija, Horvātija, Itālija, Kipra, Malta, Portugāle, Slovēnija un Spānija (“attiecīgās dalībvalstis”).
II NODAĻA
MĒRĶI, PRIORITĀTES, PROCEDŪRAS UN KRITĒRIJI
3. pants
Mērķi
1. Īpašā kontroles un inspekcijas programma nodrošina to saglabāšanas un kontroles pasākumu vienādu un efektīvu īstenošanu, kurus piemēro 1. pantā minētajiem krājumiem.
2. Kontroles un inspekcijas darbības, ko veic saskaņā ar īpašo kontroles un inspekcijas programmu, ir jo īpaši vērstas uz to, lai nodrošinātu atbilstību šādiem noteikumiem:
a)
zvejas iespēju pārvaldība un jebkādi konkrēti ar to saistīti nosacījumi, tostarp kvotu izmantošanas, piepūles režīma un tehnisko pasākumu uzraudzība attiecīgajos apgabalos;
b)
ziņošanas pienākumi, kas piemērojami zvejas darbībām, jo īpaši reģistrētās un paziņotās informācijas ticamība;
c)
pienākums izkraut visas nozvejas no krājumiem un apgabaliem, uz kuriem attiecas šis lēmums un uz kuriem attiecas izkraušanas pienākums saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1380/2013 (11);
d)
reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju apstiprinātie īpašie noteikumi saistībā ar krājumiem un apgabaliem, uz kuriem attiecas šis lēmums.
4. pants
Prioritātes
1. Attiecīgās dalībvalstis veic kontroles un inspekcijas darbības attiecībā uz zvejas darbībām, ko veic zvejas kuģi, un ar zveju saistītām darbībām, ko veic citi operatori, pamatojoties uz riska pārvaldības stratēģiju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 18. punktam un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 98. pantam.
2. Katram zvejas kuģim, zvejas kuģu grupai, zvejas rīku kategorijai, operatoram vai ar zveju saistītai darbībai attiecībā uz katru 1. pantā minēto krājumu veic kontroli un inspekcijas atbilstoši prioritātes līmenim, kas noteikts saskaņā ar 3. punktu.
3. Katra attiecīgā dalībvalsts nosaka prioritātes līmeni, pamatojoties uz tā riska novērtējuma rezultātiem, kas veikts saskaņā ar 5. pantā noteiktajām procedūrām.
5. pants
Riska novērtēšanas procedūras
1. Attiecīgās dalībvalstis novērtē risku saistībā ar attiecīgajiem krājumiem un attiecīgo apgabalu vai apgabaliem, pamatojoties uz I pielikumā pievienoto tabulu.
2. Katras attiecīgās dalībvalsts veiktajā riska novērtējumā, pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi un izmantojot visu pieejamo un attiecīgo informāciju, ņem vērā to, cik liela ir neatbilstības varbūtība un kādas ir iespējamās sekas, ja tā tiktu pieļauta. Apvienojot šos elementus, katra attiecīgā dalībvalsts novērtē riska pakāpi (“ļoti zems”, “zems”, “vidējs”, “augsts” vai “ļoti augsts”) katrai 4. panta 2. punktā minētajai inspekcijas kategorijai.
3. Ja tādas dalībvalsts karoga zvejas kuģis, kas nav attiecīgā dalībvalsts, vai trešās valsts zvejas kuģis darbojas 1. pantā minētajā apgabalā vai apgabalos, tam nosaka riska pakāpi saskaņā ar 3. punktu. Ja informācija nav pieejama un kuģa karoga valsts iestādes saskaņā ar 9. pantu neiesniedz tā sava riska novērtējuma rezultātus, kurš veikts saskaņā ar 4. panta 2. punktu un šā panta 3. punktu un kura rezultātā noteikta atšķirīga riska pakāpe, to uzskata par “ļoti augsta” riska zvejas kuģi.
6. pants
Riska pārvaldības stratēģija
1. Uz riska novērtējuma pamata katra attiecīgā dalībvalsts nosaka riska pārvaldības stratēģiju, kas vērsta uz atbilstības nodrošināšanu. Šāda stratēģija aptver piemērotu un izmaksu ziņā lietderīgu kontroles instrumentu un inspekcijas līdzekļu noteikšanu, aprakstu un piešķiršanu, ņemot vērā katra riska būtību un novērtēto pakāpi un mērķa kritēriju sasniegšanu.
2. Šā panta 1. punktā minēto riska pārvaldības stratēģiju koordinē reģionālā līmenī, izmantojot kopēju izvietošanas plānu, kā definēts Regulas (EK) Nr. 768/2005 2. panta c) punktā.
7. pants
Saikne ar kopējo izvietošanas plānu procedūrām
1. Kopēja izvietošanas plāna ietvaros katra attiecīgā dalībvalsts vajadzības gadījumā nosūta EFCA saskaņā ar 5. panta 3. punktu veiktā riska novērtējuma rezultātus un jo īpaši sarakstu ar novērtētajām riska pakāpēm un atbilstošajiem inspekcijas mērķiem.
2. Attiecīgā gadījumā 1. punktā minētos riska pakāpju un mērķu sarakstus atjaunina, izmantojot informāciju, kas ievākta kopīgās inspekcijas un pārraudzības darbībās. EFCA tiek informēta uzreiz pēc katra atjauninājuma pabeigšanas.
3. EFCA izmanto no attiecīgajām dalībvalstīm saņemto informāciju, lai koordinētu riska pārvaldības stratēģiju reģionālā līmenī saskaņā ar 6. panta 2. punktu.
8. pants
Mērķa kritēriji
1. Neskarot mērķa kritērijus, kas definēti Regulas (EK) Nr. 1224/2009 I pielikumā un Regulas (EK) Nr. 1005/2008 9. panta 1. punktā, mērķa kritēriji “augsta” un “ļoti augsta” riska zvejas kuģiem, krātiņveida lamatām vai citiem operatoriem ir izklāstīti II pielikumā.
2. Dažām sugām, uz kurām attiecas šis lēmums, kontroles mērķi visiem riska līmeņiem ir izklāstīti II pielikumā.
3. Mērķa kritērijus “ļoti zema”, “zema” un “vidēja” riska zvejas kuģiem, krātiņveida lamatām vai citiem operatoriem attiecīgās dalībvalstis nosaka, izmantojot Regulas (EK) Nr. 1224/2009 46. pantā minētās valstu kontroles programmas un 95. panta 4. punktā minētos valstu pasākumus.
4. Atkāpjoties no 1. un 2. punkta, dalībvalstis kā alternatīvu var piemērot atšķirīgus mērķa kritērijus, kas atspoguļo labāku atbilstību noteikumiem, ar nosacījumu, ka:
a)
detalizēta zvejas darbību vai ar zveju saistītu darbību un ar noteikumu izpildi saistītu elementu analīze pamato vajadzību noteikt mērķa kritērijus, kas atspoguļo labāku atbilstību noteikumiem;
b)
kritēriji, kas atspoguļo labāku atbilstību noteikumiem, ir paziņoti Komisijai un tā 90 dienu laikā neiebilst pret tiem, kritēriji ir nediskriminējoši un neietekmē mērķus, prioritātes un uz risku balstītas procedūras, kuras noteiktas īpašajā kontroles un inspekcijas programmā.
5. Visus mērķa kritērijus un mērķus ik gadu izvērtē, pamatojoties uz 13. panta 1. punktā minētajiem novērtēšanas ziņojumiem, un vajadzības gadījumā 13. panta 4. punktā minētās novērtēšanas ietvaros attiecīgi pārskata.
6. Attiecīgā gadījumā šajā pantā minētos mērķa kritērijus īsteno ar kopēju izvietošanas plānu.
III NODAĻA
ĪSTENOŠANA
9. pants
Sadarbība starp dalībvalstīm un ar trešām valstīm
1. Attiecīgās dalībvalstis savstarpēji sadarbojas īpašās kontroles un inspekcijas programmas īstenošanā.
2. Vajadzības gadījumā visas pārējās dalībvalstis sadarbojas ar attiecīgajām dalībvalstīm.
3. Dalībvalstis var sadarboties ar trešo valstu kompetentajām iestādēm, lai īstenotu īpašo kontroles un inspekcijas programmu.
10. pants
Kopīgas inspekcijas un pārraudzības darbības
1. Lai palielinātu savu valsts zivsaimniecības kontroles sistēmu efektivitāti, attiecīgās dalībvalstis veic kopīgas inspekcijas un pārraudzības darbības ūdeņos, kas ir to jurisdikcijā, un - attiecīgā gadījumā - to teritorijā. Attiecīgā gadījumā šādas darbības veic Regulas (EK) Nr. 768/2005 9. panta 1. punktā minēto kopēju izvietošanas plānu ietvaros.
2. Kopīgu inspekcijas un pārraudzības darbību veikšanai katra attiecīgā dalībvalsts:
a)
nodrošina to, ka citu attiecīgo dalībvalstu amatpersonas uzaicina piedalīties kopīgās inspekcijas un pārraudzības darbībās;
b)
nosaka kopīgas operatīvās procedūras, ko piemēro pārraudzības kuģiem un lidaparātiem;
c)
vajadzības gadījumā izraugās kontaktpunktus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1224/2009 80. panta 5. punktā.
3. Kopīgajās inspekcijas un pārraudzības darbībās var piedalīties amatpersonas un Savienības inspektori.
11. pants
Datu apmaiņa
1. Lai īstenotu īpašo kontroles un inspekcijas programmu, katra attiecīgā dalībvalsts nodrošina tiešu elektronisku Regulas (EK) Nr. 1224/2009 111. pantā un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 XII pielikumā minēto datu apmaiņu ar pārējām attiecīgajām dalībvalstīm un EFCA.
2. Šā panta 1. punktā minētie dati attiecas uz zvejas darbībām vai ar zveju saistītām darbībām, kas veiktas apgabalā vai apgabalos, kuros piemēro īpašo kontroles un inspekcijas programmu.
12. pants
Informācija
1. Kamēr nav pilnībā īstenota Regulas (EK) Nr. 1224/2009 XII sadaļas III nodaļa, katra attiecīgā dalībvalsts saskaņā ar šā lēmuma III pielikumā sniegto formātu elektroniski paziņo Komisijai un EFCA šādu informāciju:
a)
katras kontroles vai inspekcijas darbības identifikācija, datums un veids;
b)
katra tā zvejas kuģa (Savienības flotes reģistra numurs), krātiņveida lamatas, transportlīdzekļa vai operatora (uzņēmuma nosaukums) identifikācija, kam piemēro kontroli vai inspekciju;
c)
vajadzības gadījumā - inspicētā zvejas rīka veids; un
d)
ja konstatēts viens vai vairāki pārkāpumi:
i)
pārkāpuma(-u) veids(-i),
ii)
pašreizējais stāvoklis attiecībā uz turpmākajām darbībām pēc pārkāpuma(-u) konstatēšanas (proti, lieta tiek izmeklēta, tiek izskatīta, iesniegta pārsūdzība); un
iii)
noteiktās sankcijas pēc pārkāpuma(-u) konstatēšanas: naudassoda apmērs, konfiscēto zivju vai zvejas rīka vērtība, saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 126. panta 1. punktu piešķirtie punkti vai cita veida sankcijas.
2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju paziņo saistībā ar katru kontroli vai inspekciju un turpina iekļaut un atjaunināt katrā ziņojumā, līdz darbības ir pabeigtas saskaņā ar attiecīgo dalībvalstu tiesību aktiem. Ja pēc smaga pārkāpuma konstatēšanas netiek veiktas nekādas darbības, pievieno paskaidrojumu.
3. Zvejniecības, kuras izmanto zilās tunzivs krājumus Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā un zobenzivs krājumus Vidusjūrā, 1. un 2. punktā minēto informāciju elektroniski nosūta Komisijai un EFCA 15. septembrī un to atjaunina nākamā gada 31. janvārī.
4. Zvejniecības, kuras izmanto sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā, šā panta 1. un 2. punktā minēto informāciju elektroniski nosūta Komisijai un EFCA 15. aprīlī un to atjaunina nākamā gada 31. janvārī.
13. pants
Novērtēšana
1. Katra attiecīgā dalībvalsts līdz tā gada 31. martam, kas seko attiecīgajam kalendāra gadam, Komisijai un EFCA nosūta novērtēšanas ziņojumu par to kontroles un inspekcijas darbību efektivitāti, kas veiktas saskaņā ar šo īpašo kontroles un inspekcijas programmu.
2. Šā panta 1. punktā minētajā novērtēšanas ziņojumā iekļauj vismaz to informāciju, kas uzskaitīta IV pielikumā. Attiecīgās dalībvalstis novērtēšanas ziņojumā var iekļaut arī citus pasākumus, piemēram, apmācības vai informatīvas sanāksmes, kas paredzētas, lai uzlabotu zvejas kuģu, krātiņveida lamatu un citu operatoru atbilstību noteikumiem.
3. EFCA, sagatavojot gada novērtējumu par Regulas (EK) Nr. 768/2005 14. pantā minēto kopējo izvietošanas plānu efektivitāti, ņem vērā 1. punktā minētos novērtēšanas ziņojumus.
4. Komisija reizi gadā rīko Zvejniecības un akvakultūras komitejas sanāksmi, lai, pamatojoties uz 1. punktā minētajiem novērtēšanas ziņojumiem, novērtētu īpašās kontroles un inspekcijas programmas piemērotību, atbilstību un efektivitāti un tās vispārējo ietekmi uz zvejas kuģu, krātiņveida lamatu un citu operatoru atbilstību noteikumiem. II pielikumā minētos mērķa kritērijus un mērķus var attiecīgi pārskatīt.
14. pants
Adresāti
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2014. gada 19. martā