NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 469/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2157/1999 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 34.3 a 19.1 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská centrální banka (ECB) uplatňuje nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti včetně provádění měnové politiky Unie, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(2)
Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (3). opravňuje ECB ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled, správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, a sankce v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB.
(3)
ECB přijala nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), kterým podrobněji stanoví postupy, kterými se ECB, vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní pověřené orgány řídí při plnění svých úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013. Nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) obsahuje ustanovení, která upravují postup ukládání správních sankcí ze strany ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu.
(4)
V zájmu zavedení jednotného režimu ukládání sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013 a nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) přijala ECB doporučení ECB/2014/19 (5).
(5)
Nařízení (ES) č. 2157/1999 by mělo být zpřesněno v tom smyslu, že se použije pouze na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, zatímco nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) se použije na ukládání správních sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Při podrobnějším vymezení procesních pravidel, která se použijí na zahájení a provádění řízení o sankcích upraveného v nařízení (ES) č. 2532/98, by ECB měla vzít v úvahu stupeň přísnosti předpokládané sankce.
(7)
Nařízení (ES) č. 2157/1999 je proto třeba příslušným způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2157/1999 se mění takto:
1)
Za článek 1 se vkládá nový článek 1a, který zní:
„Článek 1a
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje pouze na sankce, které může ECB uvalit při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu. Nevztahuje se na správní sankce, které může ECB uvalit při plnění svých úkolů v oblasti dohledu.“
2)
Za článek 1a se vkládá nový článek 1b, který zní:
„Článek 1b
Nezávislá vyšetřovací jednotka
1. Pro účely rozhodování, zda má být zahájeno řízení o sankcích podle článku 2 a uplatněny pravomoci vymezené v článku 3, zřídí ECB vnitřní nezávislou vyšetřovací jednotku (dále jen „vyšetřovací jednotka“) složenou z vyšetřujících úředníků, kteří své vyšetřovací funkce vykonávají nezávisle na Výkonné radě a Radě guvernérů a neúčastní se jednání Výkonné rady a Rady guvernérů.
2. Má-li ECB za to, že existuje důvod domnívat se, že dochází či došlo k jednomu či více porušením, postoupí se věc Výkonné radě.
3. Pokud Výkonná rada předpokládá, že by použitelná sankce mohla přesáhnout hranici uvedenou v čl. 10 odst. 1, nepoužije se zjednodušené řízení o sankcích upravené v článku 10 a Výkonná rada věc postoupí vyšetřovací jednotce. Vyšetřovací jednotka rozhodne, zda má být zahájeno řízení o sankcích.
4. Veškeré odkazy na ECB v článcích 2 až 4, čl. 5 odst. 1 až 3 a článku 6 se považují za odkazy na vyšetřovací jednotku ECB nebo v případech, kdy se použije zjednodušené řízení o sankcích podle článku 10, na Výkonnou radu.
5. Ustanoveními tohoto článku není dotčena pravomoc příslušné národní centrální banky zahájit řízení o sankcích a provést vyšetřování v souladu s tímto nařízením.“
3)
V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Proti stejnému podniku nesmí být na základě stejných skutečností zahájeno více než jedno řízení o sankcích. ECB ani příslušná národní centrální banka proto nepřijme žádné rozhodnutí o tom, zda zahájí řízení o sankcích, dokud se navzájem neinformují a nekonzultují.“
4)
V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Buď ECB, nebo případně příslušná národní centrální banka, jsou na základě žádosti oprávněny se navzájem podporovat a spolupracovat v řízení o sankcích, zejména předáváním informací, které jsou pokládány za relevantní.
V odstavcích 1 a 3 se zrušují následující slova: „Výkonná rada“.“
5)
Za článek 7 se vkládá nový článek 7a, který zní:
„Článek 7a
Předložení návrhu Výkonné radě
1. Pokud se vyšetřovací jednotka či případně příslušná národní centrální banka po ukončení řízení o sankcích domnívá, že by měla být příslušnému podniku uložena sankce, předloží Výkonné radě návrh, v němž stanoví, že se příslušný podnik dopustil porušení, a uvede výši sankce, která má být uložena.
2. Vyšetřovací jednotka či příslušná národní centrální banka založí svůj návrh jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se příslušný podnik měl možnost vyjádřit.
3. Pokud se Výkonná rada domnívá, že spis předložený vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou je neúplný, může jí spis vrátit spolu s odůvodněnou žádostí o dodatečné informace.
4. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu s návrhem vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky na uvalení sankce na příslušný podnik souhlasí, přijme rozhodnutí v souladu s návrhem předloženým vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou.
5. Pokud se Výkonná rada na základě úplného spisu domnívá, že skutečnosti popsané v návrhu vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky nepředstavují dostatečný důkaz, že došlo porušení, může přijmout rozhodnutí, kterým případ ukončí.
6. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu souhlasí se závěrem, že se příslušný podnik dopustil porušení, tak je uvedeno v návrhu vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky, avšak nesouhlasí s navrhovanou sankcí, přijme rozhodnutí, v němž stanoví sankci, kterou považuje za přiměřenou.
7. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu nesouhlasí s návrhem vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky, ale dojde k závěru, že se příslušný podnik dopustil jiného porušení, anebo že k podání příslušného návrhu vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou je dán jiný skutkový základ, písemně informuje příslušný podnik o svých zjištěních a o námitkách, které proti němu byly vzneseny.
8. Výkonná rada přijme rozhodnutí, kterým určí, zda se příslušný podnik dopustil porušení a případně jaká sankce na něj má být uvalena. Rozhodnutí přijatá Výkonnou radou se zakládají jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se příslušný podnik měl možnost vyjádřit.“
Článek 2
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne .
EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS REGULA (ES) Nr. 469/2014
(2014. gada 16. aprīlis),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2157/1999 par Eiropas Centrālās bankas pilnvarām piemērot sankcijas (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 132. panta 3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 34.3. un 19.1. pantu,
ņemot vērā Padomes 1998. gada 23. novembra Regulu (EK) Nr. 2532/98 par Eiropas Centrālās bankas pilnvarām piemērot sankcijas (1) un jo īpaši tās 6. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Eiropas Centrālā banka (ECB) piemērojusi Eiropas Centrālās bankas Regulu (EK) Nr. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2), lai noteiktu sankcijas dažādās savas kompetences jomās, t.sk. saistībā ar Savienības monetārās politikas īstenošanu, maksājumu sistēmu darbību un statistiskās informācijas vākšanu.
(2)
Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (3) dod ECB tiesības piemērot administratīvos naudas sodus tās uzraudzītajām kredītiestādēm, ja šīs iestādes pārkāpj tieši piemērojamu Savienības tiesību aktu prasības, kā arī sankcijas ECB regulu vai lēmumu pārkāpuma gadījumā.
(3)
ECB pieņēmusi Regulu ES Nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), lai precīzāk noteiktu procedūras, kas regulē to, kā ECB, nacionālās kompetentās iestādes un nacionālās norīkotās iestādes pilda savus uzdevumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1024/2013. Regulā ES Nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) iekļautas normas, kas nosaka procedūru tam, kā ECB un nacionālās kompetentās iestādes piemēro administratīvos sodus uzraudzības jomā.
(4)
Lai izveidotu saskaņotu režīmu sankciju piemērošanai, ko ECB veic, pildos savus uzraudzības uzdevumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1024/2013 un Regulu ES Nr. YYY/2014 (ECB/2014/17), ECB pieņēmusi Ieteikumu ECB/2014/19 (5).
(5)
Regula (EK) Nr. 2157/1999 jāprecizē, lai noteiktu, ka tā attiecas vienīgi uz sankciju piemērošanu, ko ECB veic, pildot savus ar uzraudzību nesaistītos centrālās bankas uzdevumus, bet Regula ES Nr. YYY/2014 (ECB/2014/17) attiecas uz administratīvo sodu piemērošanu, ko ECB veic, pildot savus uzraudzības uzdevumus.
(6)
Precizējot procedūras noteikumus, kurus piemēro Regulā (EK) noteiktās pārkāpuma procedūras sākšanai un veikšanai, ECB jāņem vērā iecerēto sankciju smaguma pakāpe.
(7)
Tādēļ attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 2157/1999,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Grozījumi
Regulu (EK) Nr. 2157/1999 groza šādi:
1)
pēc 1. panta iekļauj šādu jaunu 1.a pantu:
“1.a pants
Piemērošanas mērogs
Šī regula attiecas tikai uz sankcijām, kuras ECB var piemērot, pildot savus ar uzraudzību nesaistītos centrālās bankas uzdevumus. Tā neattiecas uz administratīvajiem sodiem, kurus ECB var piemērot, pildot savus uzraudzības uzdevumus.”;
2)
pēc 1.a panta iekļauj šādu jaunu 1.b pantu:
“1.b pants
Neatkarīga izmeklēšanas nodaļa
1. Lai izlemtu, vai sākt pārkāpuma izmeklēšanas procedūru saskaņā ar 2. pantu un izmantot 3. pantā noteiktās pilnvaras, ECB izveido neatkarīgu izmeklēšanas struktūrvienību (turpmāk - “izmeklēšanas nodaļa”), kuras sastāvā ir izmeklētāji, kuri savas izmeklēšanas funkcijas veic neatkarīgi no ECB Valdes un ECB Padomes un kuri nepiedalās ECB Valdes un ECB Padomes apspriedēs.
2. Ja ECB uzskata, ka pastāv aizdomas, ka tiek izdarīts vai ticis izdarīts pārkāpums vai vairāki pārkāpumi, tā lietu nodod ECB Valdei.
3. Ja ECB Valde uzskata, ka piemērojamā sankcija varētu pārsniegt 10. panta 1. punktā noteikto ierobežojumu, 10. pantā noteikto vienkāršoto procedūru nepiemēro, un ECB Valde nodod lietu izmeklēšanas nodaļai. Izmeklēšanas nodaļa pieņem lēmumu par to, vai sākt pārkāpuma izmeklēšanas procedūru.
4. Jebkuru atsauci uz ECB 2.-4. pantā, 5. panta 1.-3. punktā un 6. pantā uzskata par atsauci uz ECB izmeklēšanas nodaļu vai ECB Valdi, ja piemēro vienkāršoto procedūru saskaņā ar 10. pantu.
5. Šī panta noteikumi neierobežo kompetentās valsts centrālās bankas kompetenci sākt pārkāpuma izmeklēšanas procedūru un veikt izmeklēšanu saskaņā ar šo regulu.”;
3)
ar šādu punktu aizstāj 2. panta 1. punktu:
“1. Pret vienu un to pašu uzņēmumu, pamatojoties uz vieniem un tiem pašiem faktiem, sāk ne vairāk kā vienu pārkāpuma izmeklēšanas procedūru. Šajā nolūkā lēmumu sākt vai nesākt pārkāpuma izmeklēšanas procedūru ECB vai kompetentā valsts centrālā banka pieņem vienīgi pēc tam, kad tās informējušas viena otru un apspriedušās savā starpā.”;
4)
ar šādu punktu aizstāj 2. panta 3. punktu:
“3. Attiecīgi ECB vai kompetentā valsts centrālā banka ir tiesīga pēc lūguma palīdzēt un sadarboties viena ar otru pārkāpuma izmeklēšanas procedūras īstenošanā, jo īpaši nosūtot visu informāciju, ko varētu uzskatīt par nozīmīgu.”;
5)
pēc 7. panta iekļauj šādu jaunu 7.a pantu:
“7.a pants
Priekšlikuma iesniegšana ECB Valdē
1. Ja izmeklēšanas nodaļa vai attiecīgā gadījumā kompetentā valsts centrālā banka pēc pārkāpuma izmeklēšanas procedūras pabeigšanas uzskata, ka attiecīgajam uzņēmumam jāpiemēro sankcija, tā ECB Valdei iesniedz priekšlikumu, kurā konstatē, ka attiecīgais uzņēmums izdarījis pārkāpumu, un nosaka piemērojamās sankcijas summu.
2. Izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas priekšlikuma pamatā ir vienīgi faktiskie apstākļi un iebildumi, par kuriem attiecīgajam uzņēmumam ir bijusi iespēja paust savu viedokli.
3. Ja ECB uzskata, ka izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas iesniegtie lietas materiāli ir nepilnīgi, tā tos kopā ar pamatotu lūgumu sniegt papildu informāciju var atdot atpakaļ izmeklēšanas nodaļai vai kompetentajai valsts centrālajai bankai.
4. Ja ECB Valde, pamatojoties uz pilnīgiem lietas materiāliem, piekrīt izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas priekšlikumam piemērot sankcijas attiecīgajam uzņēmumam, tā pieņem lēmumu, kas atbilst ka izmeklēšanas nodaļas vai kompetentās valsts centrālās bankas iesniegtajam priekšlikumam.
5. Ja ECB Valde, pamatojoties uz pilnīgiem lietas materiāliem, uzskata, ka izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas priekšlikumā minētie fakti nav pietiekams pārkāpuma pierādījums, ECB Valde var pieņemt lēmumu lietu izbeigt.
6. Ja ECB Valde, pamatojoties uz pilnīgiem lietas materiāliem, piekrīt, ka attiecīgais uzņēmums izdarījis pārkāpumu, kā tas noteikts izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas priekšlikumā, bet nepiekrīt ierosinātajai sankcijai, tā pieņem lēmumu, kurā nosaka sankciju, ko ECB Valde uzskata par piemērotu.
7. Ja ECB Valde, pamatojoties uz pilnīgiem lietas materiāliem, nepiekrīt izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas priekšlikumam, bet secina, ka attiecīgais uzņēmums ir izdarījis citādu pārkāpumu vai ka izmeklēšanas nodaļas vai attiecīgā gadījumā kompetentās valsts centrālās bankas priekšlikums ir balstāms uz citiem faktiskajiem apstākļiem, tā attiecīgo uzņēmumu rakstveidā informē par savu konstatējumu un pret attiecīgo uzņēmumu izvirzītajiem iebildumiem.
8. ECB Valde pieņem lēmumu, nosakot, vai attiecīgais uzņēmums ir izdarījis pārkāpumu, kā arī, ja vajadzīgs, piemērojamo sankciju. ECB Valdes pieņemtie lēmumi pamatojas vienīgi uz faktiskajiem apstākļiem un iebildumiem, par kuriem attiecīgajam uzņēmumam ir bijusi iespēja paust savu viedokli.”
2. pants
Noslēguma noteikumi
Šī regula stājas spēkā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Frankfurtē pie Mainas, 2014. gada 16. aprīlī.