PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 917/2013
ze dne 23. září 2013,
kterým se mění prováděcí nařízení Rady (EU) č. 857/2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1)
Rada uložila prováděcím nařízením Rady (EU) č. 857/2010 (2) (dále jen „napadené nařízení“) konečná vyrovnávací cla v rozsahu od 42,34 EUR za tunu do 139,70 EUR za tunu z dovozu některých polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším podle normy ISO 1628-5, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů.
(2)
Dne 6. prosince 2010 podal jeden spolupracující vyvážející výrobce v Pákistánu, totiž společnost Novatex Ltd (dále jen „Novatex“ nebo „dotčená společnost“), u Tribunálu žalobu, jíž se domáhal zrušení napadeného nařízení, pokud jde o jeho použití na navrhovatele (3).
(3)
Dne 11. října 2012 Tribunál ve svém rozsudku ve věci T-556/10 (dále jen „rozsudek Tribunálu“) shledal, že skutečnost, že Komise ani Rada nezohlednily údaj vyplývající z revize řádku 74 daňového přiznání dotčené společnosti za zdaňovací období roku 2008, jakož i chyba, k níž v důsledku této skutečnosti došlo, ovlivňují legalitu článku 1 napadeného nařízení v rozsahu, v němž konečné vyrovnávací clo stanovené Radou přesáhlo clo uplatnitelné při neexistenci uvedené chyby. Tribunál tudíž zrušil článek 1 napadeného nařízení v rozsahu, v němž se týkal společnosti Novatex a v němž konečné vyrovnávací clo přesáhlo clo uplatnitelné při neexistenci uvedené chyby.
(4)
Tribunál ve věci T-2/95 uznal, že v případech, kdy řízení sestává z několika správních kroků, neznamená zrušení jednoho z těchto kroků zrušení celého řízení. Toto antisubvenční řízení je příkladem takového řízení sestávajícího z více kroků. Proto zrušení některé části napadeného nařízení neznamená zrušení celého postupu předcházejícího jeho přijetí. V souladu s článkem 266 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou kromě toho orgány Unie povinny přijmout opatření vyplývající z rozsudku Tribunálu. Z toho rovněž plyne možnost opravit ty prvky napadeného nařízení, které vedly k jeho částečnému zrušení, přičemž části, jež nebyly napadeny a jež nejsou rozsudkem Tribunálu (4) dotčeny, se ponechají beze změn. Je třeba poznamenat, že veškerá ostatní zjištění uvedená v napadeném nařízení jsou nadále platná.
(5)
Na základě rozsudku Tribunálu Komise dne 17. května 2013 částečně znovuzahájila antisubvenční šetření týkající se dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících mimo jiné z Pákistánu (5) (dále jen „oznámení“). Znovuzahájení bylo omezeno na provedení rozsudku Tribunálu, pokud jde o společnost Novatex.
(6)
Komise o částečném znovuzahájení šetření oficiálně vyrozuměla vyvážející výrobce, dovozce, uživatele a dodavatele surovin, o nichž je známo, že se jich záležitost týká, zástupce země vývozu a výrobní odvětví Unie. Zúčastněné strany měly možnost se písemně vyjádřit a ve lhůtě uvedené v oznámení požádat o slyšení. O slyšení nepožádala žádná ze zúčastněných stran.
(7)
Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vycházel záměr doporučit uložení pozměněného konečného vyrovnávacího cla společnosti Novatex. Byla jim poskytnuta lhůta na předložení stanovisek k poskytnutým informacím.
B. PROVEDENÍ ROZSUDKU TRIBUNÁLU
1. Předběžná poznámka
(8)
Připomíná se, že důvodem pro částečné zrušení napadeného nařízení byla skutečnost, že Komise a Rada měly zohlednit, že řádek 74 daňového přiznání dotčené společnosti za zdaňovací období roku 2008 byl revidován.
2. Připomínky zúčastněných stran
(9)
Ve lhůtě použitelné pro podání připomínek dotčená společnost poznamenala, že na základě rozsudku by mělo být konečné vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Pákistánu do Unie sníženo o 1,02 %. Novatex dále uvedl, že vyrovnávací clo použitelné na něj by mělo být stanoveno na 4,1 % nebo 35,39 EUR za tunu ode dne 1. června 2010 (údajné datum vstupu prozatímního cla v platnost).
(10)
Ke znovuzahájení nebyly předloženy žádné podstatné připomínky.
3. Analýza připomínek
(11)
Po analýze výše uvedených připomínek se potvrzuje, že by ze zrušení napadeného nařízení s ohledem na Novatex nemělo vyplynout zrušení celého postupu předcházejícího přijetí dotčeného nařízení, pokud konečné vyrovnávací clo přesáhlo výši cla použitelného v případě neexistence chyby zjištěné Tribunálem.
(12)
Z opětného výpočtu celní sazby subvence společnosti Novatex - s přihlédnutím k revidovanému řádku 74 daňového přiznání - skutečně vyplyne opravená částka ve výši 35,39 EUR za tunu.
(13)
Revidovaná celní sazba by měla být skutečně použita se zpětnou působností, tedy ode dne vstupu napadeného nařízení v platnost.
4. Závěr
(14)
Předložené připomínky byly zohledněny a jejich analýza vedla k závěru, že provedení rozsudku Tribunálu by mělo mít podobu revize sazby vyrovnávacího cla použitelného na Novatex, která by měla být snížena ze 44,02 EUR za tunu na 35,39 EUR za tunu. Jelikož byl Novatex během období šetření jediným vyvážejícím výrobcem dotčeného výrobku v Pákistánu, použije se tato revidovaná celní sazba na veškerý dovoz z Pákistánu. Revidovaná celní sazba by měla být použita se zpětnou působností, tedy ode dne vstupu napadeného nařízení v platnost. Avšak podle článku 2 se uvedeného nařízení lze částky zajištěné prostřednictvím prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení (EU) č. 473/2010 (6) vybrat s konečnou platností pouze na úrovni sazby konečného vyrovnávacího cla uloženého podle článku 1 ve výši 35,39 EUR za tunu. Částky, které byly zajištěny nad rámec sazby konečného vyrovnávacího cla, by měly být uvolněny. Z důvodu transparentnosti je třeba připomentou, že nařízení Komise (EU) č. 472/2010 vstoupilo v platnost prvním dnem po svém vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy dne 2. června 2010 (a nikoli dne 1. června 2010, jak uvedl Novatex).
(15)
Celní orgány by měly být vyzvány, aby v souladu s platnými právními předpisy přistoupily k navrácení přeplatků na clech uložených za dotyčný dovoz přesahujících 35,39 EUR za tunu.
C. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(16)
Zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vycházel záměr provést rozsudek Tribunálu. Všem zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost předložit své připomínky ve lhůtě deseti dnů stanovené v čl. 30 odst. 5 základního nařízení.
(17)
Žádné podstatné připomínky předloženy nebyly.
D. ZMĚNA OPATŘENÍ
(18)
Vzhledem k výsledkům částečného znovuzahájení se považuje za vhodné změnit vyrovnávací clo použitelné na dovoz některých polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším podle normy ISO 1628-5 pocházejících z Pákistánu na 35,39 EUR za tunu.
(19)
Tento postup nemá vliv na datum konce platnosti opatření uložených napadeným nařízením, kterým je 30. září 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tabulka v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 857/2010 se nahrazuje tímto:
„Země
Sazba konečného vyrovnávacího cla
(v EUR/t)
Írán: všechny společnosti
139,70
Pákistán: všechny společnosti
35,39
Spojené arabské emiráty: všechny společnosti
42,34 “
2. Revidované celní sazby ve výši 35,39 EUR za tunu pro Pákistán se použijí ode dne 30. září 2010.
3. Cla zaplacená nebo zaúčtovaná podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 857/2010 v původním znění a prozatímní cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění, které přesahují částky stanovené na základě článku 1 tohoto nařízení, se vrátí nebo prominou. O vrácení nebo prominutí je nutno požádat vnitrostátní celní orgány v souladu s příslušnými celními předpisy. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 23. září 2013.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 917/2013
(2013. gada 23. septembris),
ar kuru groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 857/2010, ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), (“pamatregula”) un jo īpaši tās 15. panta 1. punktu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija ir iesniegusi pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
A. PROCEDŪRA
(1)
Ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 857/2010 (2) (“apstrīdētā regula”) Padome noteica galīgos kompensācijas maksājumus no EUR 42,34 par tonnu līdz EUR 139,70 par tonnu dažu veidu tāda polietilēntereftalāta importam, kura viskozitātes rādītājs atbilstīgi ISO standartam 1628-5 ir 78 ml/g vai lielāks un kura izcelsme ir Irānā, Pakistānā un Apvienotajos Arābu Emirātos.
(2)
Pakistānas ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās, proti, Novatex Ltd (“Novatex” jeb “attiecīgais uzņēmums”), 2010. gada 6. decembrī iesniedza prasību Vispārējā tiesā par apstrīdētās regulas atcelšanu, ciktāl tā attiecas uz pieprasījuma iesniedzēju (3).
(3)
Vispārējā tiesa 2012. gada 11. oktobrī, pieņemot spriedumu lietā T-556/10 (“Vispārējās tiesas spriedums”), konstatēja, ka Komisija un Padome nav ņēmušas vērā skaitli, kurš iegūts attiecīgā uzņēmuma 2008. gada nodokļu deklarācijas 74. pozīcijas pārskatīšanā, un kļūda, kas tāpēc radusies, ietekmēja apstrīdētās regulas 1. panta likumību, ciktāl Padomes noteiktais galīgais kompensācijas maksājums pārsniedz maksājumu, kurš būtu piemērojams, ja kļūda nebūtu pieļauta. Tāpēc Vispārējā tiesa atcēla apstrīdētās regulas 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz Novatex un pārsniedza galīgo kompensācijas maksājumu, kas būtu piemērojams, ja šī kļūda nebūtu pieļauta.
(4)
Lietā T-2/95 (4) Vispārējā tiesa atzina, ka gadījumos, ja procedūra sastāv no vairākiem administratīviem posmiem, viena šāda posma anulēšana neanulē visu procedūru. Šī antisubsidēšanas procedūra ir šāda vairākposmu procedūra. Tādējādi apstrīdētās regulas daļas atcelšana nenozīmē, ka tiek atcelta visa procedūra, kas veikta pirms attiecīgās regulas pieņemšanas. Turklāt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 266. pantu Savienības iestādēm ir jāpilda Vispārējās tiesas spriedums. Tas nozīmē arī iespēju, atstājot negrozītas neapstrīdētās daļas, uz kurām neattiecas Vispārējās tiesas spriedums, labot apstrīdētās regulas aspektus, kā dēļ tā tika daļēji atcelta. Būtu jānorāda, ka visi pārējie apstrīdētajā regulā ietvertie secinājumi paliek spēkā.
(5)
Pēc Vispārējās tiesas sprieduma Komisija 2013. gada 17. maijā daļēji atsāka antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz dažu veidu polietilēntereftalāta importu, kura izcelsme inter alia ir Pakistānā (“paziņojums”) (5). Atsāktā izmeklēšana skāra vienīgi Vispārējās tiesas sprieduma īstenošanu attiecībā uz Novatex.
(6)
Par izmeklēšanas daļēju atsākšanu Komisija oficiāli informēja zināmos attiecīgos ražotājus eksportētājus, importētājus, lietotājus un izejmateriālu piegādātājus, kā arī eksportētājvalsts un Savienības ražošanas nozares pārstāvjus. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt uzklausīšanu. Neviena ieinteresētā persona nepieprasīja uzklausīšanu.
(7)
Visas iesaistītās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata tika paredzēts ieteikt grozīta galīgā kompensācijas maksājuma noteikšanu uzņēmumam Novatex. Tām tika dots laiks, kurā tās pēc informācijas izpaušanas varēja iesniegt apsvērumus.
B. VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMA ĪSTENOŠANA
1. Ievadpiezīme
(8)
Tiek atgādināts, ka apstrīdētās regulas daļējas atcelšanas iemesls bija tāds, ka Komisijai un Padomei būtu bijis jāņem vērā, ka attiecīgā uzņēmuma 2008. gada nodokļu deklarācijas 74. pozīcija ir grozīta.
2. Ieinteresēto personu piezīmes
(9)
Piezīmju iesniegšanai piemērojamajā termiņā attiecīgais uzņēmums norādīja, ka pēc Vispārējās tiesas sprieduma dažu veidu Pakistānas izcelsmes polietilēntereftalāta importam Savienībā noteiktais galīgais kompensācijas maksājums būtu jāsamazina par 1,02 %. Novatex paziņoja arī, ka uzņēmumam piemērojamais kompensācijas maksājums no 2010. gada 1. jūnija (norādītais pagaidu maksājuma spēkā stāšanās datums) būtu jānosaka 4,1 % jeb EUR 35,39 par tonnu apmērā.
(10)
Citas piezīmes par procedūras daļējas atsākšanas būtību netika saņemtas.
3. Piezīmju analīze
(11)
Pēc iepriekš minēto piezīmju analīzes tika apstiprināts, ka apstrīdētās regulas atcelšana attiecībā uz Novatex, ciktāl galīgais kompensācijas maksājums pārsniedz maksājumu, kas būtu piemērojams, ja Tiesas norādītā kļūda nebūtu pieļauta, nenozīmē, ka tiek atcelta visa procedūra, kura veikta pirms minētās regulas pieņemšanas.
(12)
Novatex subsīdijas maksājuma likmes pārrēķinā, kurā ņemta vērā labotā uzņēmuma nodokļu deklarācijas 74. pozīcija, patiešām iegūst summu EUR 35,39 par tonnu.
(13)
Pārskatītā maksājuma likme tiešām būtu jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku, proti, no dienas, kad stājās spēkā apstrīdētā regula.
4. Secinājums
(14)
Iesniegtās piezīmes ir ņemtas vērā, un, tās izanalizējot, tika secināts, ka, īstenojot Vispārējās tiesas spriedumu, būtu jāpārskata uzņēmumam Novatex piemērojamā kompensācijas maksājuma likme, un tā būtu jāsamazina no EUR 44,02 par tonnu uz EUR 35,39 par tonnu. Uzņēmums Novatex izmeklēšanas periodā bija vienīgais attiecīgā ražojuma ražotājs eksportētājs Pakistānā, tāpēc šī pārskatītā maksājuma likme attiecas uz visu importu no Pakistānas. Pārskatītā maksājuma likme būtu jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku, proti, no dienas, kad stājās spēkā apstrīdētā regula. Tomēr, kā paredzēts minētās regulas 2. pantā, summas, ko nodrošināja ar pagaidu kompensācijas maksājumu, ievērojot Komisijas Regulu (ES) Nr. 473/2010 (6), par importu no Pakistānas, var galīgi iekasēt, tikai piemērojot galīgā kompensācijas maksājuma likmi - EUR 35,39 par tonnu -, kas tika uzlikts, ievērojot pašreizējo apstrīdētās regulas 1. panta grozījumu. Turklāt pārredzamības labad būtu jānorāda, ka Regula (ES) Nr. 473/2010 stājās spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, proti, 2010. gada 2. jūnijā (nevis 2010. gada 1. jūnijā, kā norādījis Novatex).
(15)
Būtu jāuzdod muitas dienestiem atbilstīgi piemērojamajiem tiesību aktiem muitas jomā atmaksāt tos maksājumus, kas samaksāti, pārsniedzot EUR 35,39 par tonnu attiecīgā importa.
C. INFORMĀCIJAS IZPAUŠANA
(16)
Ieinteresētās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata tika paredzēts īstenot Vispārējās tiesas spriedumu. Piemērojot pamatregulas 30. panta 5. punktā noteikto 10 dienu termiņu, visām ieinteresētajām personām tika dota iespēja iesniegt piezīmes.
(17)
Būtiskas piezīmes netika saņemtas.
D. PASĀKUMU GROZĪŠANA
(18)
Ņemot vērā rezultātus, kas gūti, daļēji atsākot procedūru, tiek uzskatīts par lietderīgu grozīt kompensācijas maksājumu, kas piemērojams dažu veidu tāda Pakistānas izcelsmes polietilēntereftalāta importam, kura viskozitātes rādītājs atbilstīgi ISO standartam 1628-5 ir 78 ml/g vai lielāks, uz EUR 35,39 par tonnu.
(19)
Šī procedūra neietekmē dienu, kurā beigsies ar apstrīdēto regulu noteikto pasākumu termiņš, proti, 2015. gada 30. septembri,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Īstenošanas regulas (ES) Nr. 857/2010 1. panta 2. punkta tabulu aizstāj ar šādu:
“Valsts
Galīgā kompensācijas maksājuma likme
(EUR par tonnu)
Irāna: visi uzņēmumi
139,70
Pakistāna: visi uzņēmumi
35,39
Apvienotie Arābu Emirāti: visi uzņēmumi
42,34 ”
2. Pakistānai noteikto pārskatīto maksājuma likmi EUR 35,39 par tonnu piemēro no 2010. gada 30. septembra.
3. Saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 857/2010 1. pantu (tās sākotnējā redakcijā) samaksāto vai iegrāmatoto maksājumu summas un pagaidu maksājumu summas, kas galīgi iekasētas saskaņā ar minētās regulas 2. pantu (tās sākotnējā redakcijā) un kas pārsniedz summas, kuras noteiktas, pamatojoties uz šīs regulas 1. pantu, atmaksā, vai notiek atbrīvošana no to samaksas. Atmaksu un atbrīvošanu no samaksas pieprasa no valsts muitas dienestiem saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem muitas jomā. Ja vien nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 23. septembrī