NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 576/2013
ze dne 12. června 2013
o neobchodních přesunech zvířat v zájmovém chovu a o zrušení nařízení (ES) č. 998/2003
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 (3) stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo ze třetích zemí do členských států, jakož i kontroly těchto přesunů. Jeho cílem je v rámci těchto neobchodních přesunů zajistit dostatečnou úroveň bezpečnosti s ohledem na rizika pro veřejné zdraví a zdraví zvířat a odstranit veškeré neodůvodněné překážky bránící těmto přesunům.
(2)
V prohlášení připojeném k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 438/2010 ze dne 19. května 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu (4), se Komise zavázala, že navrhne úplnou revizi nařízení (ES) č. 998/2003, zejména pak pokud jde o ustanovení týkající se aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. V důsledku vstupu Smlouvy o fungování Evropské unie v platnost je proto třeba uvést pravomoci svěřené Komisi nařízením (ES) č. 998/2003 do souladu s články 290 a 291 uvedené smlouvy. S přihlédnutím k počtu změn, které musí být u veterinárních podmínek stanovených nařízením (ES) č. 998/2003 učiněny, a za účelem zajištění dostatečné srozumitelnosti a přístupnosti těchto podmínek pro řadového občana by mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(3)
Toto nařízení by mělo stanovit seznam druhů zvířat, u kterých by měly být uplatňovány harmonizované veterinární podmínky, pokud jsou zvířata těchto druhů chována v zájmovém chovu a pokud dochází k jejich neobchodnímu přesunu. Při vytváření tohoto seznamu je třeba vzít v úvahu jejich vnímavost ke vzteklině nebo jejich úlohu v epidemiologii vztekliny.
(4)
Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (5), stanoví mimo jiné veterinární podmínky pro obchodování se psy, kočkami a fretkami a jejich dovoz, neboť se jedná o zvířata vnímavá ke vzteklině. Protože jsou zvířata těchto druhů rovněž chována v zájmovém chovu a často doprovázejí svého majitele nebo oprávněnou osobu během neobchodních přesunů uvnitř Unie a do Unie, mělo by toto nařízení stanovit veterinární podmínky pro neobchodní přesuny těchto druhů do členských států. Tyto druhy by měly být uvedeny v části A přílohy I tohoto nařízení.
(5)
Podobně by měl být vytvořen právní rámec pro veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat těch druhů, které nejsou náchylné ke vzteklině nebo představují bezvýznamné riziko z hlediska epidemiologie vztekliny a na něž by se, pokud by nebyla chována v zájmovém chovu, vztahovaly jiné právní předpisy Unie, včetně právních předpisů pro zvířata určená k výrobě potravin. Tyto druhy by měly být uvedeny v části B přílohy I.
(6)
Seznam v části B přílohy I by měl zahrnovat bezobratlé s výjimkou včel a čmeláků, na něž se vztahuje směrnice 92/65/EHS, a měkkýšů a korýšů, na něž se vztahuje směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (6). Měl by rovněž zahrnovat okrasné vodní živočichy chované v nekomerčních akváriích, již jsou vyjmuti z oblasti působnosti směrnice 2006/88/ES, jakož i obojživelníky a plazy.
(7)
Seznam v části B přílohy I by měl dále zahrnovat všechny druhy ptáků kromě těch, na které se vztahuje směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (7), hlodavce a králíky jiné než ty, kteří jsou určeni k produkci potravin a definováni v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (8).
(8)
V zájmu jednotnosti práva Unie by však až do doby, než budou stanovena pravidla Unie pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu, mělo být možné uplatňovat na tyto přesuny vnitrostátní pravidla za předpokladu, že nejsou přísnější než pravidla pro přesuny pro obchodní účely.
(9)
Zvířata druhů uvedených v části B přílohy I tohoto nařízení mohou náležet ke druhům vyžadujícím zvláštní ochranu, a proto by uplatňováním tohoto nařízení nemělo být dotčeno nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (9).
(10)
S cílem jasně rozlišit mezi pravidly pro neobchodní přesuny a pravidly pro obchod se psy, kočkami a fretkami, na které se vztahují veterinární podmínky směrnice 92/65/EHS, a pro jejich dovoz ze třetích zemí do Unie by toto nařízení nemělo definovat pouze pojem zvířete v zájmovém chovu, ale také pojem neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu, během nějž toto zvíře doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu. Zkušenosti ukazují, že není vždy možné zajistit, aby zvíře v zájmovém chovu bylo během neobchodního přesunu v každém okamžiku v bezprostřední blízkosti majitele nebo oprávněné osoby. V řádně odůvodněných a doložených případech by se mělo mít za to, že zvíře v zájmovém chovu doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu i tehdy, kdy neobchodní přesun tohoto zvířete následuje nebo předchází o nejvýše pět dnů pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby nebo probíhá na jiném místě než pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby.
(11)
Zkušenosti s uplatňováním stávajících pravidel ukazují, že obchod se zvířaty v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I a jejich dovoz ze třetích zemí do Unie mohou být podvodně vydávány za neobchodní přesun. S cílem zabránit těmto praktikám, které mohou představovat riziko pro zdraví zvířat, by toto nařízení mělo stanovit maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou doprovázet svého majitele nebo oprávněnou osobu. Za určitých stanovených podmínek by však mělo být možné tento maximální počet překročit. Dále by mělo být upřesněno, že pokud stanovené podmínky nebudou splněny a pokud počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení přesáhne stanovený maximální počet, budou se na tato zvířata vztahovat příslušná ustanovení směrnice 92/65/EHS a směrnice 90/425/EHS (10) nebo směrnice 91/496/EHS (11).
(12)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že během přechodného období mají být zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v částech A a B přílohy I považována za identifikovaná, pokud jsou opatřena buď zřetelně čitelným tetováním, nebo elektronickým systémem identifikace („transpondérem“). Toto nařízení by proto mělo stanovit pravidla pro označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení po uplynutí přechodného období dne 3. července 2011.
(13)
Aplikace transpondéru je invazivní zákrok a k jeho provedení je třeba určitá kvalifikace. Proto by ji měla provádět pouze osoba s náležitou kvalifikací. Pokud členský stát povolí, aby transpondéry aplikovaly osoby jiné než veterinární lékaři, měl by stanovit pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
(14)
Příloha Ia nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví technické požadavky na identifikaci zvířat v zájmovém chovu prostřednictvím transpondérů. Tyto technické požadavky odpovídají mezinárodně uznávaným normám a měly by být bez podstatných změn stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
(15)
Pro účely ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I by v tomto nařízení měla být stanovena možnost přijmout preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina. Tato opatření by měla být založena na ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny těch zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být těmito nákazami nebo infekcemi postižena. Opatření by měla zahrnovat pravidla kategorizace členských států nebo jejich částí, postupy, podle kterých by členské státy, které vyžadují uplatňování preventivních zdravotních opatření, měly průběžně zdůvodňovat opodstatnění těchto opatření, podmínky pro uplatňování a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření a případně podmínky, za kterých nemusí být tato opatření výjimečně uplatněna. Prováděcí akt přijatý na základě tohoto nařízení by proto měl stanovit seznam členských států nebo jejich částí kategorizovaných podle příslušných pravidel.
(16)
Očkovací látky proti vzteklině podané zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I před dosažením věku tří měsíců nemusí vzhledem k interferenci mateřských protilátek vyvolat ochrannou imunitní reakci. Z tohoto důvodu výrobci očkovacích látek doporučují mladá zvířata v zájmovém chovu před dosažením tohoto věku neočkovat. Aby bylo možné povolit neobchodní přesuny mladých zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež nebyla proti vzteklině očkována, nebo jež očkována byla, ale dosud nezískala ochrannou imunitu vůči vzteklině, mělo by toto nařízení stanovit přijetí určitých preventivních opatření a členským státům umožnit, aby v případě dodržení těchto opatření vstup těchto mladých zvířat na své území povolily.
(17)
V zájmu zjednodušení podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I mezi členskými státy s rovnocenným příznivým statusem, pokud jde o vzteklinu, by toto nařízení mělo rovněž stanovit možnost výjimky z požadavků na očkování proti vzteklině. Tato výjimka by měla být umožněna na společnou žádost dotyčných členských států. Měla by být založena na ověřených vědeckých informacích a měla by být uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat, která by mohla být vzteklinou nakažena. Členské státy nebo jejich části, které tyto výjimky využívají, by měly být uvedeny v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení.
(18)
Země a území uvedené v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 uplatňují pravidla rovnocenná pravidlům, která uplatňují členské státy, zatímco země a území uvedené v části C přílohy II uvedeného nařízení splňují kritéria stanovená v článku 10 uvedeného nařízení. Tyto seznamy by měly být bez podstatných změn stanoveny prováděcím aktem přijatým na základě tohoto nařízení.
(19)
Pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I by měl být dále v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení stanoven seznam území nebo třetích zemí, které uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v tomto nařízení.
(20)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví určité požadavky na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi členskými státy nebo ze zemí či území uvedených v oddíle 2 části B a v části C přílohy II uvedeného nařízení. Tyto požadavky zahrnují platné očkování proti vzteklině prováděné u daných zvířat v zájmovém chovu očkovacími látkami, jež splňují minimální normy stanovené v příslušné kapitole Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) nebo jimž byla udělena registrace v souladu se směrnicí 2001/82/ES (12) nebo s nařízením (ES) č. 726/2004 (13). Ukázalo se, že tyto očkovací látky jsou při ochraně zvířat proti vzteklině účinné a jsou jedním z požadavků týkajících se platnosti očkování proti vzteklině uvedených v příloze Ib nařízení (ES) č. 998/2003. Tyto požadavky by bez podstatných změn měly být stanoveny v příloze III tohoto nařízení.
(21)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví přísnější veterinární podmínky pro zvířata v zájmovém chovu, jež jsou přemisťována ze zemí či území jiných než těch, které jsou uvedeny v části C přílohy II uvedeného nařízení, do členských států. Tyto požadavky zahrnují kontroly účinnosti očkování proti vzteklině u jednotlivých zvířat sérologickým testem prokazujícím titr protilátek prováděným v laboratoři schválené v souladu s rozhodnutím Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině (14). Uvedený požadavek by proto měl být zachován v příloze IV tohoto nařízení a současně by měla být stanovena podmínka, že test by měl být proveden v souladu s postupy stanovenými v příslušné kapitole Příručky týkající se norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat.
(22)
Pro ověřování souladu s tímto nařízením jsou nezbytné identifikační doklady provázející zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež jsou v rámci neobchodních přesunů přemisťována do členských států. Toto nařízení by proto mělo stanovit podmínky pro vystavování těchto identifikačních dokladů a požadavky na jejich obsah, platnost, bezpečnostní prvky, formát a grafickou úpravu.
(23)
Toto nařízení by mělo členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným na určitém území nebo ve třetí zemi, která uplatňuje pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel uplatňovaných členskými státy. Mělo by rovněž členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat po pohybu na určité území nebo v třetí zemi ta zvířata v zájmovém chovu, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v některém členském státě, za předpokladu, že podmínky pro návrat z těchto území nebo třetích zemí jsou splněny dříve, než zvíře opustí Unii.
(24)
Toto nařízení by rovněž mělo členským státům umožnit, aby v případě nezbytného naléhavého odjezdu majitele, například z důvodu náhlé přírodní katastrofy, politických nepokojů nebo jiného případu vyšší moci týkajícího se majitele, povolily přivézt přímo na své území zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, která nesplňují podmínky stanovené v tomto nařízení, za předpokladu, že žádost o povolení byla podána předem, že členský stát určení toto povolení udělil a že za účelem splnění podmínek stanovených v tomto nařízení budou zvířata po vymezenou dobu v izolaci pod úředním dohledem. I přes nutnost takového naléhavého odjezdu jsou tato povolení nezbytná vzhledem k rizikům pro zdraví zvířat vyplývajícím ze skutečnosti, že do Unie vstoupí zvíře v zájmovém chovu, které nesplňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
(25)
Na veterinární kontroly zvířat v zájmovém chovu provázejících cestující v rámci neobchodních přesunů se nevztahují směrnice 90/425/EHS a směrnice 91/496/EHS.
(26)
Aby členské státy mohly ověřit soulad s tímto nařízením a přijmout nezbytná opatření, mělo by toto nařízení stanovit pro osoby provázející zvířata v zájmovém chovu povinnost předložit požadovaný identifikační doklad při jakémkoli neobchodním přesunu zvířete v zájmovém chovu do členského státu a stanovit rovněž odpovídající kontroly dokladů i totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitých území nebo třetích zemí do členského státu.
(27)
Členským státům by toto nařízení rovněž mělo stanovit povinnost provádět na určených místech vstupu systematické kontroly dokladů a totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z určitých území nebo třetích zemí do členského státu. Tyto kontroly by měly zohlednit příslušné zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (15). V případech, kdy je to nezbytné pro účely dalších přesunů do jiných členských států, by členské státy měly mít povinnost zaznamenávat kontroly do identifikačního dokladu, aby tak bylo možné podle data těchto kontrol určit dobu platnosti identifikačního dokladu.
(28)
Kromě toho by toto nařízení mělo stanovit ochranná opatření pro účely řešení rizik pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, která jsou s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu spojena.
(29)
S cílem poskytnout občanům jasné a dostupné informace o pravidlech, která platí pro vstup zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I na území Unie v rámci neobchodního přesunu, by členské státy měly mít povinnost tyto informace, zejména příslušná ustanovení vnitrostátních právních předpisů, zpřístupnit veřejnosti.
(30)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I a druhově specifická preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, které postihují druhy uvedené v příloze I, dále přijímat pravidla pro omezení počtu zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I, jež provázejí svého majitele v rámci neobchodního přesunu, jakož i změny příloh II až IV. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(31)
Dále by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty postupem pro naléhavé případy v řádně odůvodněných případech rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, pokud jde o preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, kterými by mohla být postižena zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I.
(32)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o seznam členských států nebo jejich částí, které mají rovnocenný příznivý statut z hlediska vztekliny a které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam členských států kategorizovaných v souladu s pravidly týkajícími se preventivních zdravotních opatření proti nákazám a infekcím jiným než vzteklina, seznamy území a třetích zemí stanovené za účelem výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiných než vzteklina. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (16).
(33)
Komise by měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí s rovnocenným příznivým statusem z hlediska vztekliny oprávněných uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam území nebo třetích zemí stanovený pro účely výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiné než vzteklina, je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se zdraví zvířat a veřejného zdraví.
(34)
V řadě členských států byly zjištěny určité nedostatky při dodržování pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 998/2003. Členské státy by proto měly stanovit sankce za porušování tohoto nařízení.
(35)
Rozhodnutí Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (17), zavádí vzorový pas pro přesun některých zvířat v zájmovém chovu, totiž psů, koček a fretek, mezi členskými státy podle nařízení (ES) č. 998/2003. S cílem omezit administrativní a finanční zátěž majitelů těchto zvířat by identifikační doklady vystavené v souladu se vzorovým pasem měly za určitých podmínek zůstat platné po celou dobu života zvířete v zájmovém chovu.
(36)
Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/874/EU ze dne 15. prosince 2011, kterým se stanoví seznam třetích zemí a území, z nichž je povolen dovoz psů, koček a fretek a neobchodní přesuny více než pěti psů, koček a fretek do Unie, a vzorová osvědčení pro dovoz a neobchodní přesuny uvedených zvířat do Unie (18), zavádí vzorové zdravotní osvědčení prokazující soulad s nařízením (ES) č. 998/2003 pro neobchodní přesun nejvýše pěti psů, koček nebo fretek do Unie. Za účelem zajištění hladkého přechodu k novým pravidlům stanoveným v tomto nařízení by s výhradou určitých podmínek mělo toto vzorové osvědčení zůstat v platnosti.
(37)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení veterinárních podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I s cílem zabránit rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat vyplývajícím z těchto přesunů nebo tato rizika minimalizovat, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(38)
S cílem zajistit souběžné zveřejnění tohoto nařízení a prováděcích aktů, jimiž se stanoví seznamy území a třetích zemí za účelem odchylek od určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, a pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení, by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontrolu toho, zda jsou při těchto přesunech uvedené podmínky dodržovány.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 338/97;
b)
žádná vnitrostátní opatření přijatá, zveřejněná a zpřístupněná veřejnosti členskými státy, jejichž cílem je omezit přesuny některých druhů nebo plemen zvířat v zájmovém chovu na základě jiných hledisek, než je zdraví zvířat.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„neobchodním přesunem“ přesun, jehož cílem není prodej ani převod vlastnictví zvířete v zájmovém chovu;
b)
„zvířetem v zájmovém chovu“ zvíře některého z druhů uvedených v příloze I, které po celou dobu neobchodního přesunu provází svého majitele nebo oprávněnou osobu a ten za ně během tohoto přesunu zůstává odpovědný;
c)
„majitelem“ fyzická osoba uvedená jako majitel v identifikačním dokladu;
d)
„oprávněnou osobou“ fyzická osoba, kterou majitel písemně zmocnil, aby jeho jménem provedla neobchodní přesun zvířete v zájmovém chovu;
e)
„transpondérem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení pouze pro odečítání;
f)
„identifikačním dokladem“ doklad vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, jenž umožňuje jednoznačnou identifikaci zvířete v zájmovém chovu a kontrolu souladu jeho nákazového statusu s tímto nařízením;
g)
„schváleným veterinárním lékařem“ veterinární lékař schválený příslušným orgánem pro výkon určitých činností v souladu s tímto nařízením nebo s akty přijatými na jeho základě;
h)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem;
i)
„kontrolou dokladů“ ověření identifikačního dokladu, který provází zvíře v zájmovém chovu;
j)
„kontrolou totožnosti“ ověření toho, zda se identifikační doklad týká příslušného zvířete v zájmovém chovu a tam, kde je to vhodné, ověření přítomnosti a správnosti označení;
k)
„místem vstupu“ prostor určený členskými státy pro účely kontrol uvedených v čl. 34 odst. 1.
Článek 4
Obecné povinnosti
Neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, která splňují veterinární podmínky stanovené v tomto nařízení, nelze zakázat, omezovat nebo ztěžovat z veterinárních důvodů jiných než těch, které vyplývají z uplatňování tohoto nařízení.
Článek 5
Maximální počet zvířat v zájmovém chovu
1. Maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele či oprávněnou osobu, nesmí být vyšší než pět.
2. Odchylně od odstavce 1 může být maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I vyšší než pět, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
účelem neobchodního přesunu těchto zvířat je účast na soutěžích, výstavách nebo sportovních akcích či přípravě na tyto akce;
b)
majitel nebo oprávněná osoba předloží písemné potvrzení dokládající, že tato zvířata jsou přihlášena k účasti na některé z akcí uvedených v písmenu a) nebo jsou registrována u sdružení pořádajícího takové akce;
c)
tato zvířata jsou starší šesti měsíců.
3. Členské státy mohou vykonávat běžné namátkové kontroly, jejichž cílem je ověřit správnost informací předložených v souladu s odst. 2 písm. b).
4. Je-li maximální počet zvířat v zájmovém chovu uvedený v odstavci 1 překročen a podmínky uvedené v odstavci 2 nejsou splněny, musí tato zvířata splňovat veterinární podmínky stanovené pro dotčené druhy ve směrnici 92/65/EHS a členské státy zajistí, aby u těchto zvířat byly provedeny veterinární kontroly stanovené ve směrnici 90/425/EHS nebo 91/496/EHS, podle okolností.
5. S cílem zabránit tomu, aby byly obchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I podvodně vydávány za neobchodní přesuny, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, jimiž stanoví pravidla pro určování maximálního počtu zvířat v zájmovém chovu uvedených druhů, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele nebo oprávněnou osobu.
6. Do 29. června 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku. V případě potřeby Komise navrhne na základě této zprávy změny tohoto nařízení.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z JEDNOHO ČLENSKÉHO STÁTU DO JINÉHO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 6
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z jednoho členského státu do jiného členského státu, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina přijatým podle čl. 19 odst. 1;
d)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 22.
Článek 7
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 6 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu z jiného členského státu přemístěna zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 8
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Výjimkou z čl. 6 písm. b) může být postupem podle odstavce 2 a na společnou žádost dotčených členských států povoleno, aby se mezi členskými státy nebo jejich částmi uskutečnil přímý neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která nebyla očkována proti vzteklině.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam členských států, které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z čl. 6 písm. b) v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Na tomto seznamu jsou uvedeny části těch členských států, na které se může výjimka vztahovat.
3. Aby byly členské státy mající zájem o takovou vzájemnou dohodu zařazeny na seznam uvedený v odstavci 2, podají Komisi společnou žádost, včetně podrobného znění návrhu dohody, jejímž prostřednictvím mohou s přihlédnutím k postupům stanoveným v Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) pro účely vlastního prohlášení, že daná země nebo dané území je prosté vztekliny, prokázat, že splňují alespoň tyto podmínky:
a)
žádající členské státy mají zavedeny systémy průběžného sledování a ohlašování vztekliny;
b)
žádající členské státy nebo části jejich území, které jsou předmětem žádosti, byly na základě systémů uvedených v písmenu a) nejméně ve dvou letech předcházejících podání společné žádosti prosté vztekliny a není známo, že by na území dotčených členských států nebo jejich částí byla vzteklina zjištěna u divokých zvířat;
c)
žádající členské státy mají zavedena účinná a účelná kontrolní opatření s cílem zabránit zavlečení vztekliny na jejich území a jejímu šíření;
d)
uplatňování výjimky z čl. 6 písm. b) je odůvodněné a úměrné rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícím s přímým neobchodním přesunem neočkovaných zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho ze žádajících členských států do jiného nebo části jeho území.
Společná žádost musí obsahovat dostatečné, spolehlivé a vědecky ověřené informace.
4. Pozbude-li v důsledku změny okolností uvedených v odstavci 3 uplatňování výjimky opodstatnění, Komise prostřednictvím prováděcího aktu vyškrtne členské státy ze seznamu uvedeného v odstavci 2, a to buď ve vztahu k celému jejich území nebo jeho části.
5. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 2 a 4 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí uvedený v odstavci 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 9
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny těchto zvířat z jednoho členského státu do jiného splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v odstavci 1 smějí být přemístěna z jednoho členského státu do jiného pouze tehdy, pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 29.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jiného členského státu na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro obchod se zvířaty těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z URČITÉHO ÚZEMÍ NEBO TŘETÍ ZEMĚ DO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 10
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z určitého území nebo třetí země do členského státu, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
byla podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr protilátek proti vzteklině, jenž splňuje požadavky na platnost podle přílohy IV;
d)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1, a
e)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 26.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1, do členského státu pouze přes jedno z míst vstupu uvedených na seznamu podle čl. 34 odst. 3.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy povolit, aby registrovaní vojenští nebo hledací a záchranářští psi byli přemístěni přes jiné místo, než je místo vstupu, pokud:
a)
majitel nebo oprávněná osoba předem požádali o povolení a členský stát je udělil a
b)
tito psi jsou v souladu s čl. 34 odst. 2 podrobeni kontrole splnění podmínek na místě k tomu určeném příslušným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými v povolení uvedeném v písmenu a) tohoto odstavce.
Článek 11
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Následný neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu uvedených v odstavci 1 tohoto článku do jiného členského státu je zakázán s výjimkou případů, kdy jsou přemisťována v souladu s podmínkami stanovenými v článku 6 nebo kdy byl jejich přesun povolen v souladu s článkem 7 a kdy členský stát určení rovněž povolil jejich přesun na své území z území nebo třetích zemí v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
4. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 12
Výjimka z povinného sérologického testu prokazujícího titr protilátek pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. c) není sérologický test prokazující titr protilátek požadován u zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou přemisťována z určitého území nebo třetí země, jež jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2, do členského státu:
a)
buď přímo;
b)
nebo poté, co pobývala výhradně na jednom či více z těchto území nebo v jedné či více z těchto třetích zemí;
c)
nebo po tranzitu přes určité území nebo třetí zemi jiné než uvedené na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 za podmínky, že majitel nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata nepřišla během tohoto tranzitu do styku se zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině a že jsou v dopravním prostředku nebo v areálu mezinárodního letiště bezpečně zajištěna.
2. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 1 písm. b) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 13
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
1. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 1 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že ve vztahu ke zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I splňují alespoň tato kritéria:
a)
případy vztekliny jsou povinně hlášeny příslušným orgánům;
b)
nejméně po dva roky předcházející podání žádosti fungoval účinný systém sledování případů vztekliny, pro nějž je minimálním požadavkem průběžný program včasného odhalování s cílem zajistit vyšetřování a ohlašování případů zvířat s podezřením na vzteklinu;
c)
struktura a organizace jejich veterinárních a kontrolních služeb, pravomoci těchto služeb a dozor, kterému podléhají, a prostředky, jimiž disponují, včetně personálního zajištění a laboratorní kapacity, dostačují k:
i)
účinnému uplatňování a prosazování vnitrostátních právních předpisů týkajících se neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu a
ii)
zaručení platnosti identifikačních dokladů ve formátu stanoveném v článku 25 vystavených v souladu s článkem 26;
d)
jsou zavedena a účinně uplatňována pravidla prevence a tlumení vztekliny s cílem minimalizovat riziko nákazy zvířat v zájmovém chovu, včetně pravidel pro dovoz zvířat v zájmovém chovu z jiných zemí nebo území a tam, kde je to vhodné, pravidel pro:
i)
sledování populací toulavých psů a koček,
ii)
očkování domácích zvířat proti vzteklině, zejména v případě výskytu vztekliny u netopýrů podčeledi upíři (Desmodontinae), a
iii)
tlumení a eradikaci vztekliny u volně žijících živočichů;
e)
jsou v platnosti pravidla pro udělování licencí, pro očkovací látky proti vzteklině a pro uvádění těchto očkovacích látek na trh.
3. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam území nebo třetích zemí uvedený v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 14
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny takových zvířat z určitého území nebo třetí země do členského státu splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu uvedená v odstavci 1 smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země do členského státu pouze tehdy, pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 31;
d)
jestliže pocházejí z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle článku 15, vstoupila přes jedno z míst vstupu.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro dovoz zvířat těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
Článek 15
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
Komise může přijmout prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které prokázaly, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 2 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu
Článek 16
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi některými zeměmi a územími
Odchylně od článků 10 a 14 lze neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi následujícími zeměmi a územími nadále provádět za podmínek stanovených vnitrostátními pravidly těchto zemí a území:
a)
San Marino a Itálie;
b)
Vatikán a Itálie;
c)
Monako a Francie;
d)
Andorra a Francie;
e)
Andorra a Španělsko;
f)
Norsko a Švédsko;
g)
Faerské ostrovy a Dánsko;
h)
Grónsko a Dánsko.
KAPITOLA IV
OZNAČOVÁNÍ A PREVENTIVNÍ ZDRAVOTNÍ OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Označování
Článek 17
Označování zvířat v zájmovém chovu
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I musí být označena aplikací transpondéru nebo zřetelně čitelným tetováním provedenými před 3. červencem 2011.
Nesplňuje-li transpondér uvedený v prvním pododstavci technické požadavky stanovené v příloze II, majitel nebo oprávněná osoba zajistí zařízení nezbytné pro jeho odečítání při každém ověřování označení podle čl. 22 odst. 1 a 2 a článku 26 a každé kontrole totožnosti podle článku 33 a čl. 34 odst. 1.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I musí být označena nebo popsána s přihlédnutím k charakteristickým rysům každého druhu takovým způsobem, aby byla zajištěna spojitost mezi daným zvířetem a jeho identifikačním dokladem.
S ohledem na rozmanitost druhů uvedených v části B přílohy I je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování nebo popis zvířat v zájmovém chovu těchto druhů, a to s přihlédnutím k veškerým příslušným vnitrostátním požadavkům.
Článek 18
Kvalifikační předpoklady požadované pro aplikaci transpondérů zvířatům v zájmovém chovu
Pokud členský stát hodlá povolit, aby transpondéry aplikovaly jiné osoby než veterinární lékař, stanoví pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
ODDÍL 2
Preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina
Článek 19
Preventivní zdravotní opatření a podmínky jejich uplatňování
1. V případech, kdy je na ochranu veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu nezbytné zavést preventivní zdravotní opatření za účelem tlumení nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina, které se mohou při přesunu těchto zvířat šířit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifická preventivní zdravotní opatření zaměřená na tyto nákazy nebo infekce.
Ve zvláště závažných naléhavých případech, kdy je ohroženo veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, se na akty v přenesené pravomoci podle tohoto odstavce použije postup stanovený v článku 40.
2. Druhově specifická preventivní zdravotní opatření povolená aktem v přenesené pravomoci přijatým podle odstavce 1 musí být založena na dostatečných, spolehlivých a ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být nákazami nebo infekcemi jinými než vzteklina postižena.
3. Akty v přenesené pravomoci uvedené v odstavci 1 mohou rovněž zahrnovat:
a)
pravidla pro kategorizaci členských států nebo jejich částí podle jejich nákazového statusu a jejich systémů sledování a ohlašování některých nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina;
b)
podmínky, které mají členské státy splňovat, aby mohly i nadále uplatňovat preventivní zdravotní opatření uvedená v odstavci 2;
c)
podmínky pro používání a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 před uskutečněním neobchodního přesunu zvířat v zájmovém chovu;
d)
podmínky pro udělování výjimek z uplatňování preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 za určitých specifických okolností.
Článek 20
Seznam členských států nebo jejich částí uvedených v čl. 19 odst. 3 písm. a)
Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout seznamy členských států nebo jejich částí, které jsou v souladu s pravidly kategorizace členských států nebo jejich částí podle čl. 19 odst. 3 písm. a). Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
KAPITOLA V
IDENTIFIKAČNÍ DOKLADY
ODDÍL 1
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 21
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad podle čl. 6 písm. d) má formát pasu odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
jméno, druh, plemeno, pohlaví, barva, datum narození uvedené majitelem a veškeré výrazné nebo rozeznatelné rysy či vlastnosti zvířete v zájmovém chovu;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor uvedený v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky týkající se jazyků, grafické úpravy a bezpečnostních prvků pasu uvedeného v uvedeném odstavci, a pravidla nezbytná pro přechod ke vzoru tohoto pasu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Pas uvedený v odstavci 1 je opatřen číslem, které se skládá z kódu ISO členského státu, kde byl pas vystaven, a jedinečného alfanumerického kódu.
Článek 22
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) vystavuje schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno podle čl. 17 odst. 1;
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno v souladu s čl. 17 odst. 1, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. d), f), g) a h), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 6 písm. b) a c) a tam, kde je to relevantní, v čl. 27 písm. b) bodě ii).
Bez ohledu na první pododstavec může údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. h) vyplnit jiný než schválený veterinární lékař, pokud to umožňuje akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 19 odst. 1.
3. Schválený veterinární lékař, který identifikační doklad vystavil, uchovává záznamy týkající se údajů uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) až c) a v čl. 21 odst. 3 minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
4. V případě potřeby může být splnění podmínek uvedených v odstavci 2 tohoto článku zaznamenáno ve více než jednom identifikačním dokladu ve formátu stanoveném v čl. 21 odst. 1.
Článek 23
Distribuce tiskopisů identifikačních dokladů
1. Příslušné orgány zajistí, aby tiskopisy identifikačních dokladů byly distribuovány pouze schváleným veterinárním lékařům a aby u jejich jména a kontaktních údajů byl uveden odkaz na číslo stanovené v čl. 21 odst. 3.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se uchovávají minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
Článek 24
Výjimka z formátu identifikačního dokladu podle čl. 21 odst. 1
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 členské státy povolí, aby byla zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 26, v rámci neobchodního přesunu přemístěna z jednoho členského státu do jiného.
2. V případě potřeby se soulad s požadavky podle čl. 6 písm. c) zaznamená v identifikačním dokladu uvedeném v odstavci 1 až po dokončení kontrol stanovených v čl. 34 odst. 1.
ODDÍL 2
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 25
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
1. Identifikační doklad podle čl. 10 odst. 1 písm. e) má formát veterinárního osvědčení odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
druh, plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva zvířete;
c)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
d)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
e)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
j)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
k)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor zmíněný v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky na jazyky, grafickou úpravu a platnost veterinárního osvědčení uvedeného v uvedeném odstavci. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 26
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
Identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z nichž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno podle čl. 17 odst. 1; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 25 odst. 1 písm. a) až h), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 10 odst. 1 písm. a) a tam, kde je to relevantní, v čl. 10 odst. 1 písm. b), c) a d).
Článek 27
Odchylka od formátu identifikačního dokladu podle čl. 25 odst. 1
Odchylně od čl. 25 odst. 1 členské státy povolí neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 22, na své území, pokud:
a)
byl daný identifikační doklad vystaven na jednom z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo
b)
tato zvířata v zájmovém chovu vstupují do členského státu po přesunu z členského státu na určité území nebo do třetí země nebo po tranzitu z členského státu přes toto území nebo třetí zemi a identifikační doklad vyplnil a vystavil schválený veterinární lékař, který potvrdil, že tato zvířata před opuštěním Unie byla:
i)
očkována proti vzteklině v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) a
ii)
podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr ochranných protilátek proti vzteklině stanovenému v čl. 10 odst. 1 písm. c), kromě případů, na které se vztahuje výjimka stanovená v článku 12.
ODDÍL 3
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 28
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu, platnost nebo bezpečnostní prvky. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 29
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 9 odst. 2 písm. c) vystaví schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2;
b)
do příslušných kolonek řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno v souladu s čl. 17 odst. 2, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c) údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. d) a f), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 9 odst. 2, je-li to relevantní.
ODDÍL 4
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 30
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který doklad vystavil;
e)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
h)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu a platnost. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 31
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
Identifikační doklad uvedený v čl. 14 odst. 2 písm. c) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z níž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 30 odst. 1 písm. a) až f), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 14 odst. 2 písm. a) a b), je-li to relevantní.
KAPITOLA VI
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výjimka pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu do členských států
Článek 32
Výjimka z podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14
1. Odchylně od podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14 mohou členské státy ve výjimečných situacích povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna zvířata v zájmovém chovu, která nesplňují podmínky stanovené v uvedených článcích, za předpokladu, že:
a)
majitel podal žádost o povolení předem a členský stát určení toto povolení udělil;
b)
tato zvířata budou v izolaci pod úředním dohledem po dobu nezbytnou pro splnění těchto podmínek a nepřevyšující šest měsíců:
i)
v místě schváleném příslušným orgánem a
ii)
v souladu s podmínkami stanovenými v povolení.
2. Povolení uvedené v odst. 1 písm. a) může obsahovat oprávnění k tranzitu přes jiný členský stát za předpokladu, že členský stát tranzitu předem udělil členskému státu určení souhlas.
ODDÍL 2
Obecné podmínky týkající se souladu
Článek 33
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a článku 15 do členského státu
1. Aniž je dotčen článek 16, a k ověření souladu s kapitolou II provádějí členské státy nediskriminačním způsobem kontroly dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jiného členského státu nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 na své území.
2. Během neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 do členského státu majitel nebo oprávněná osoba na žádost příslušného orgánu odpovědného za kontroly stanovené v odstavci 1 tohoto článku:
a)
předloží identifikační doklad tohoto zvířete požadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s požadavky na takový přesun, a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u tohoto zvířete provedeny.
Článek 34
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů z území nebo třetích zemí jiných než uvedených na seznamech podle čl. 13 odst. 1 nebo článku 15
1. K ověření souladu s kapitolou III provádí příslušný orgán členského státu v místě vstupu kontrolu dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z území nebo třetích zemí jiných než těch, jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do tohoto členského státu.
2. Majitel nebo oprávněná osoba se při vstupu z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do členského státu obrátí na příslušný orgán přítomný v místě vstupu za účelem kontrol uvedených v odstavci 1 a:
a)
předloží identifikační doklad zvířete v zájmovém chovu vyžadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s podmínkami pro takový přesun; a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u zvířete v zájmovém chovu provedeny.
3. Členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznam míst vstupu.
4. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán, který pověřily prováděním kontrol uvedených v odstavci 1:
a)
byl plně informován o pravidlech stanovených v kapitole III a aby jeho úředníci byli dostatečně zaškoleni k jejich uplatňování;
b)
vedl záznamy o celkovém počtu provedených kontrol a o případech nesplnění podmínek zjištěných během těchto kontrol a
c)
zaznamenával provedené kontroly do příslušné kolonky identifikačního dokladu, pokud je takový záznam nezbytný pro účely neobchodního přesunu do jiných členských států, jak je stanoveno v čl. 24 odst. 1.
Článek 35
Opatření v případech nesplnění podmínek zjištěných během kontrol stanovených v článcích 33 a 34
1. Pokud kontroly uvedené v článcích 33 a 34 odhalí, že zvíře v zájmovém chovu nesplňuje podmínky stanovené v kapitolách II nebo III, rozhodne příslušný orgán po konzultaci s úředním veterinárním lékařem a v případě potřeby také s majitelem nebo oprávněnou osobou, že:
a)
zvíře odešle zpět do země nebo na území, z něhož bylo odesláno;
b)
zvíře izoluje pod úřední kontrolou po dobu nezbytnou pro dosažení souladu s podmínkami stanovenými v kapitolách II nebo III nebo
c)
v krajním případě, pokud navrácení zvířete není možné nebo jeho izolace není z praktických důvodů proveditelná, usmrtí je v souladu s příslušnými vnitrostátními pravidly týkajícími se ochrany zvířat v zájmovém chovu při usmrcování.
2. Pokud příslušný orgán neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu do Unie zamítne, jsou tato zvířata izolována pod úřední kontrolou do doby buď:
a)
jejich návratu do země nebo území, z něhož byla odeslána nebo
b)
přijetí jakéhokoliv jiného správního rozhodnutí o těchto zvířatech.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 se provádějí na náklady majitele a majitel ani oprávněná osoba nemají nárok na finanční odškodnění.
Článek 36
Ochranná opatření
1. Pokud se v členském státě, na určitém území nebo v třetí zemi vyskytne nebo rozšíří vzteklina nebo nákaza či infekce jiná než vzteklina, která by mohla vážně ohrozit veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu v závislosti na závažnosti situace neprodleně přijmout prostřednictvím prováděcího aktu některé z těchto opatření:
a)
pozastavit neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu nebo jejich tranzit z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země;
b)
stanovit zvláštní podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, kdy je třeba omezit nebo odstranit vážné riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty.
Článek 37
Informační povinnosti
1. Členské státy poskytnou veřejnosti jasné a snadno dostupné informace o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidlech pro kontrolu dodržování uvedených podmínek při těchto přesunech, jak jsou stanoveny v tomto nařízení.
2. Informace podle odstavce 1 se týkají zejména:
a)
kvalifikačních předpokladů, jež musí splňovat osoby aplikující transpondér podle článku 18;
b)
povolování výjimky z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I podle článků 7 a 11;
c)
podmínek pro vstup zvířat v zájmovém chovu na území členských států přemisťovaných v rámci neobchodního přesunu,
i)
která nesplňují podmínky článku 6, 9, 10 nebo 14,
ii)
která pocházejí z určitých zemí a území za podmínek stanovených jejich vnitrostátními pravidly podle článku 16;
d)
seznamu míst vstupu vypracovaného podle čl. 34 odst. 3, včetně uvedení příslušného orgánu pověřeného prováděním kontrol podle čl. 34 odst. 4;
e)
podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I na území členských států, které stanoví jejich vnitrostátní pravidla podle čl. 9 odst. 3 a čl. 14 odst. 3;
f)
informací o očkovacích látkách proti vzteklině, kterým příslušný orgán členských států udělil registraci, jak je uvedeno v bodě 1 písm. b) přílohy III, a zejména o příslušném očkovacím protokolu.
3. Členské státy vytvoří internetové stránky, na nichž uvedou informace podle odstavce 1, a jejich internetovou adresu sdělí Komisi.
4. Komise je členským státům nápomocna při zprostředkovávání těchto informací veřejnosti tím, že na své internetové stránce uvede:
a)
odkazy na internetové informační stránky členských států a
b)
informace uvedené v odst. 2 písm. b), d) a e) tohoto článku a informace zpřístupněné veřejnosti v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. b) případně v dalších jazycích.
ODDÍL 3
Procesní ustanovení
Článek 38
Změny příloh
1. Za účelem zohlednění technického pokroku, vědeckého vývoje a ochrany veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39 měnící přílohy II až IV.
Článek 39
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 28. června 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce a článku 38 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 40
Postup pro naléhavé případy
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky postupem uvedeným v čl. 39 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 41
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený článkem 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (19). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Má-li být stanovisko výboru získáno písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud tak o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 42
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy Komisi neprodleně oznámí takto stanovené sankce a všechny následné změny těchto ustanovení.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 998/2003 se zrušuje s výjimkou oddílu 2 části B přílohy II, který zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení v platnost, a části C přílohy II, která zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení v platnost.
Odkazy v tomto nařízení na seznam obsažený v prováděcích aktech přijatých podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 se do vstupu uvedených prováděcích aktů v platnost považují za odkazy na seznamy třetích zemí a území obsažené - ve vztahu k čl. 13 odst. 1 - v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 a - ve vztahu k čl. 13 odst. 2 - v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
3. Zrušením nařízení (ES) č. 998/2003 není dotčena skutečnost, že nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1152/2011 ze dne 14. července 2011, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů (20), jež bylo přijato na základě čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce uvedeného nařízení, zůstává v platnosti.
Článek 44
Přechodná opatření týkající se identifikačních dokladů
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 je identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES; a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
2. Odchylně od čl. 25 odst. 1 a čl. 27 písm. a) je identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým osvědčením uvedeným v příloze II rozhodnutí 2011/874/EU nebo případně se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
Článek 45
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 29. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 12. června 2013.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 576/2013
(2013. gada 12. jūnijs)
par lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu un par Regulas (EK) Nr. 998/2003 atcelšanu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu un 168. panta 4. punkta b) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 998/2003 (3) nosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz dalībvalsti no kādas citas dalībvalsts vai trešās valsts, un pārbaudes, kas piemērojamas šādai pārvietošanai. Regulas mērķis ir nodrošināt pietiekamu drošības līmeni attiecībā uz cilvēku un dzīvnieku veselības riskiem, kas ir saistīti ar šādu nekomerciālo pārvietošanu, un novērst nepamatotus šķēršļus šādai pārvietošanai.
(2)
Paziņojumā, kas pievienots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 438/2010 (2010. gada 19. maijs), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai (4), Komisija apņēmās ierosināt Regulas (EK) Nr. 998/2003 pārskatīšanu kopumā, jo īpaši attiecībā uz aspektiem, kas saistīti ar deleģētajiem un īstenošanas aktiem. Tādēļ, ņemot vērā to, ka stājies spēkā Līgums par Eiropas Savienības darbību (LESD), pilnvaras, kas ar Regulu (EK) Nr. 998/2003 piešķirtas Komisijai, ir jāpielāgo LESD 290. un 291. pantam. Ņemot vērā, cik daudz grozījumu izdarāms dzīvnieku veselības prasībās, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 998/2003, un lai nodrošinātu minēto prasību pietiekamu skaidrību un pieejamību ikvienam pilsonim, minētā regula būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo regulu.
(3)
Ar šo regulu būtu jāizveido tādu dzīvnieku sugu saraksts, kurām būtu piemērojamas saskaņotas dzīvnieku veselības prasības gadījumos, kad šo sugu dzīvnieki tiek turēti kā lolojumdzīvnieki un nekomerciāli pārvietoti. Sagatavojot šādu sarakstu, būtu jāņem vērā to uzņēmība pret trakumsērgu vai loma trakumsērgas epidemioloģijā.
(4)
Padomes Direktīvā 92/65/EEK (1992. gada 13. jūlijs), ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā (5), cita starpā ir noteiktas dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas suņu, kaķu un mājas sesku - pret trakumsērgu uzņēmīgu sugu - tirdzniecībai un importam. Tā kā šo sugu dzīvnieki tiek turēti arī kā lolojumdzīvnieki, kas bieži pavada savu īpašnieku vai citas pilnvarotas personas nekomerciālas pārvietošanas laikā Savienībā un uz Savienību, šajā regulā būtu jānosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas šo sugu nekomerciālai pārvietošanai dalībvalstīs. Minēto sugu saraksts būtu jāietver šīs regulas I pielikuma A daļā.
(5)
Līdzīgi būtu jāizveido tiesiskais regulējums dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas tādu sugu dzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, kuras neslimo ar trakumsērgu vai kuras nav epidemioloģiski nozīmīgas attiecībā uz trakumsērgu un kurām, ja tās neturētu kā lolojumdzīvniekus, piemērotu citus Savienības tiesību aktus, ieskaitot tiesību aktus par pārtikas ražošanā izmantotajiem dzīvniekiem. Minēto sugu saraksts būtu jāietver I pielikuma B daļā.
(6)
Šīs regulas I pielikuma B daļas sarakstā būtu jāiekļauj bezmugurkaulnieki, izņemot bites un kamenes, uz kurām attiecas Direktīva 92/65/EEK, un gliemji un vēžveidīgie, uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (6). Tajā būtu jāiekļauj arī nekomerciālos akvārijos audzēti dekoratīvie ūdensdzīvnieki, kuri nav iekļauti Direktīvas 2006/88/EK darbības jomā, kā arī abinieki un rāpuļi.
(7)
Šīs regulas I pielikuma B daļas sarakstā būtu jāiekļauj arī visas putnu sugas, izņemot tās, uz kurām attiecas Padomes Direktīva 2009/158/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (7), kā arī grauzēji un truši, izņemot tos, kuri paredzēti pārtikas ražošanai un definēti I pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 853/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (8).
(8)
Tomēr Savienības tiesību konsekvences labad, kamēr nav ieviesti Savienības noteikumi, ar ko reglamentē I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz kādu dalībvalsti no citas dalībvalsts vai no teritorijas vai trešās valsts, šādai pārvietošanai būtu jāvar piemērot attiecīgās valsts noteikumus, ja vien tie nav stingrāki par noteikumiem, ko piemēro komerciālai pārvietošanai.
(9)
Tā kā šīs regulas I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu dzīvnieki var piederēt pie sugām, kam vajadzīga īpaša aizsardzība, šī regula būtu jāpiemēro, neskarot Padomes Regulu (EK) Nr. 338/97 (1996. gada 9. decembris) par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību (9).
(10)
Lai skaidri nošķirtu noteikumus, kas attiecas uz tādu suņu, kaķu un mājas sesku nekomerciālu pārvietošanu, tirdzniecību un importu Savienībā no trešām valstīm, uz kuriem attiecas Direktīvas 92/65/EEK dzīvnieku veselības prasības, šajā regulā būtu ne tikai jādefinē lolojumdzīvnieks, bet arī lolojumdzīvnieka nekomerciāla pārvietošana, kuras laikā šāds lolojumdzīvnieks pavada savu īpašnieku vai citu pilnvarotu personu. Pieredze liecina, ka nekomerciālās pārvietošanas laikā ne vienmēr ir iespējams nodrošināt, ka lolojumdzīvnieks nepārtraukti atrodas pavisam tuvu īpašniekam vai pilnvarotajai personai. Gadījumos, kad tam ir pienācīgi pamatoti un dokumentēti iemesli, būtu jāuzskata, ka lolojumdzīvnieks pavada īpašnieku vai pilnvarotu personu pat tad, ja lolojumdzīvnieka nekomerciāla pārvietošana notiek piecas dienas pirms vai pēc īpašnieka vai pilnvarotās personas pārvietošanās vai fiziski notiek atšķirīgā atrašanās vietā nekā tajā, kur atrodas īpašnieks vai pilnvarotā persona.
(11)
Spēkā esošo noteikumu piemērošanā gūtā pieredze liecina, ka I pielikuma A daļā uzskaitīto lolojumdzīvnieku sugu tirdzniecība un imports Savienībā no trešām valstīm var tikt krāpnieciski maskēts kā nekomerciāla pārvietošana. Lai novērstu šādus paņēmienus, jo tie var apdraudēt dzīvnieku veselību, šajā regulā būtu jānosaka maksimālais skaits I pielikuma A daļā uzskaitīto lolojumdzīvnieku sugu dzīvnieku, kuri drīkst pavadīt savu īpašnieku vai kādu pilnvarotu personu. Tomēr minēto maksimālo skaitu būtu atļauts pārsniegt, ievērojot konkrētus nosacījumus. Turklāt būtu jāprecizē, ka gadījumos, kad konkrētie nosacījumi nav ievēroti un kad šīs regulas I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku skaits pārsniedz noteikto maksimālo skaitu, uz minētajiem lolojumdzīvniekiem attiecina noteikumus, kas paredzēti Direktīvā 92/65/EEK un Direktīvā 90/425/EEK (10) vai Direktīvā 91/496/EEK (11).
(12)
Regulā (EK) Nr. 998/2003 ir paredzēts, ka pārejas laikā tās I pielikuma A un B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki ir uzskatāmi par identificētiem, ja tiem ir vai nu skaidri salasāms tetovējums, vai elektroniska identifikācijas sistēma (“transponders”). Tādēļ šajā regulā būtu jāparedz noteikumi šīs regulas I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku apzīmēšanai pēc tam, kad 2011. gada 3. jūlijā beigsies pārejas laiks.
(13)
Transpondera implantēšana ir invazīva iejaukšanās, kuras veikšanai nepieciešama noteikta kvalifikācija. Tālab transponderu implantēšana būtu jāveic tikai atbilstoši kvalificētām personām. Ja kāda dalībvalsts atļauj personām, kas nav veterinārārsti, implantēt transponderus, tai būtu jāparedz noteikumi par minimālo kvalifikāciju, kas vajadzīga šādām personām.
(14)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 Ia pielikumā ir izklāstītas tehniskās prasības lolojumdzīvnieku identifikācijai ar transponderiem. Minētās tehniskās prasības atbilst starptautiski pieņemtajiem standartiem, un bez būtiskiem grozījumiem tās būtu jāizklāsta šīs regulas II pielikumā.
(15)
Lai aizsargātu cilvēku veselību un I pielikumā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku veselību, šajā regulā būtu jāparedz iespēja veikt profilaktiskus veselības aizsardzības pasākumus pret slimībām un infekcijām (izņemot trakumsērgu). Minēto pasākumu pamatā vajadzētu būt zinātniski apstiprinātai informācijai, un tie būtu jāpiemēro proporcionāli cilvēku vai dzīvnieku veselībai radītajam riskam, kas ir saistīts ar tādu dzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu, kurus varētu skart šīs slimības vai infekcijas. Šiem pasākumiem būtu jāietver noteikumi par dalībvalstu vai to teritorijas daļu iedalīšanu kategorijās, procedūras, ar kurām dalībvalstīm, kas pieprasa piemērot profilaktiskus veselības aizsardzības pasākumus, būtu jāpamato šādi pastāvīgi pasākumi, nosacījumi, kā piemērot un dokumentēt profilaktiskos veselības aizsardzības pasākumus, un attiecīgā gadījumā nosacījumi, ar kādiem var atkāpties no šo pasākumu piemērošanas. Dalībvalstu vai to teritorijas daļu saraksts, kas iedalītas kategorijās atbilstoši attiecīgajiem noteikumiem, tāpēc būtu jānosaka ar īstenošanas aktu, kas būtu jāpieņem saskaņā ar šo regulu.
(16)
Ir iespējams, ka trakumsērgas vakcīnas, kas veiktas I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem pirms triju mēnešu vecuma, nerada aizsargimunitāti, jo mātes antivielas ir spēcīgākas par vakcīnu. Tādēļ vakcīnu ražotāji iesaka nevakcinēt jaunus lolojumdzīvniekus pirms šā vecuma sasniegšanas. Tādēļ, lai atļautu tādu I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu, kuri vēl ir jauni un nav vakcinēti pret trakumsērgu vai ir vakcinēti, bet vēl nav ieguvuši aizsargimunitāti pret trakumsērgu, ar šo regulu būtu jānosaka daži veicami piesardzības pasākumi un būtu jādod dalībvalstīm iespēja atļaut šādu pārvietošanu to teritorijā, ja attiecībā uz jaunajiem lolojumdzīvniekiem šie pasākumi ir ievēroti.
(17)
Lai vienkāršotu nosacījumus I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai starp dalībvalstīm, kurām attiecībā uz trakumsērgu ir vienlīdz labvēlīga situācija, šajā regulā būtu jāparedz arī iespēja atkāpties no prasības veikt vakcinēšanu pret trakumsērgu. Šāda iespēja būtu jādod pēc ieinteresēto dalībvalstu kopīga pieteikuma iesniegšanas. Šādas atkāpes pamatā vajadzētu būt zinātniski apstiprinātai informācijai, un šī iespēja būtu jāpiemēro proporcionāli cilvēku vai dzīvnieku veselībai radītajam riskam, kas ir saistīts ar tādu dzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu, kurus varētu skart trakumsērga. Tās dalībvalstis vai to teritorijas daļas, kuras izmanto šādu atkāpi, būtu jāuzskaita īstenošanas aktā, kas jāpieņem saskaņā ar šo regulu.
(18)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 II pielikuma B daļas 2. iedaļā uzskaitītās valstis un teritorijas piemēro noteikumus, kas ir līdzvērtīgi tiem, kurus piemēro dalībvalstis, savukārt minētās regulas II pielikuma C daļā uzskaitītās valstis un teritorijas atbilst minētās regulas 10. pantā noteiktajiem kritērijiem. Šie saraksti bez jebkādiem būtiskiem grozījumiem būtu jāiekļauj īstenošanas aktā, kas ir jāpieņem saskaņā ar šo regulu.
(19)
Turklāt īstenošanas aktā, kas jāpieņem saskaņā ar šo regulu, būtu jāiekļauj tādu teritoriju un trešo valstu saraksts, kuras piemēro noteikumus ar tādu pašu saturu un spēku, kāds ir šīs regulas noteikumiem attiecībā uz I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem.
(20)
Regulā (EK) Nr. 998/2003 ir paredzētas noteiktas prasības attiecībā uz lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz dalībvalstīm no citām dalībvalstīm un no minētās regulas II pielikuma B daļas 2. iedaļā un C daļā uzskaitītajām valstīm vai teritorijām. Šīs prasības ietver to, ka attiecīgajiem lolojumdzīvniekiem ir jābūt izdarītai derīgai vakcinēšanai pret trakumsērgu ar vakcīnām, kas atbilst Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) Sauszemes dzīvnieku diagnostisko testu un vakcīnu rokasgrāmatas attiecīgajā nodaļā noteiktajiem minimālajiem standartiem vai kam piešķirta tirdzniecības atļauja saskaņā ar Direktīvu 2001/82/EK (12) vai Regulu (EK) Nr. 726/2004 (13). Ir pierādīts, ka šīs vakcīnas efektīvi aizsargā dzīvniekus pret trakumsērgu, un prasība pēc tām ir viena no Regulas (EK) Nr. 998/2003 Ib pielikumā izklāstītajām prasībām, kuras jāizpilda, lai vakcinēšanu pret trakumsērgu uzskatītu par derīgu. Minētās prasības bez būtiskiem grozījumiem būtu jāiekļauj šīs regulas III pielikumā.
(21)
Regulā (EK) Nr. 998/2003 ir noteiktas stingrākas dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz lolojumdzīvniekiem, ko uz dalībvalstīm pārvieto no valstīm vai teritorijām, kas nav uzskaitītas minētās regulas II pielikuma C daļā. Minētās prasības attiecībā uz trakumsērgas vakcīnu efektivitāti atsevišķiem dzīvniekiem paredz pārbaudes ar antivielu titrēšanu laboratorijā, kas apstiprināta saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/258/EK (2000. gada 20. marts), ar ko tiek izraudzīta īpaša iestāde, kas atbildīga par tādu kritēriju noteikšanu, kas vajadzīgi, lai standartizētu seroloģiskos testus trakumsērgas vakcīnu efektivitātes pārraudzīšanai (14). Tādēļ šīs regulas IV pielikumā būtu jāsaglabā šī prasība un būtu jāiekļauj nosacījums, ka tests būtu jāizdara saskaņā ar Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) Sauszemes dzīvnieku diagnostisko testu un vakcīnu rokasgrāmatas attiecīgajā nodaļā noteiktajām metodēm.
(22)
Lai apliecinātu atbilstību šai regulai, I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem, ko nekomerciāli pārvieto uz dalībvalstīm, ir vajadzīgi identifikācijas dokumenti. Tādēļ ar šo regulu būtu jānosaka identifikācijas dokumentu izdošanas nosacījumi un to satura, derīguma, aizsardzības elementu, formas un izkārtojuma prasības.
(23)
Ar šo regulu būtu jādod dalībvalstīm iespēja atļaut I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz to teritoriju, ja tiem līdzi ir identifikācijas dokuments, kas izdots kādā teritorijā vai trešā valstī, kura piemēro noteikumus ar tādu pašu saturu un spēku, kāds ir dalībvalstīs piemērotajiem noteikumiem. Regulā dalībvalstīm būtu jādod arī iespēja atļaut lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz to teritoriju pēc tam, kad tie kopā ar kādā dalībvalstī izdotu identifikācijas dokumentu ir pārvietoti kādā teritorijā vai trešā valstī ar noteikumu, ka nosacījumi attiecībā uz atgriešanos no šīm teritorijām vai trešām valstīm ir bijuši izpildīti, pirms lolojumdzīvnieks atstāja Savienību.
(24)
Šajā regulā dalībvalstīm būtu jāparedz arī iespēja tad, ja īpašniekam rodas vajadzība steidzami izceļot, piemēram, pēkšņu dabas katastrofu, politisku nemieru vai citu ar īpašnieku saistītu force majeure gadījumu dēļ, atļaut to teritorijā tieši ieceļot I pielikumā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem, kuri neatbilst šai regulai, ar noteikumu, ka iepriekš ir pieprasīta atļauja un galamērķa dalībvalsts to ir piešķīrusi un ka tie, lai izpildītu šīs regulas nosacījumus, oficiālā uzraudzībā ierobežotu laikposmu bijuši izolācijā. Pat ja ir vajadzīga steidzama aizbraukšana, šādas atļaujas ir obligātas, ņemot vērā dzīvnieku veselības riskus, kas saistīti ar tāda lolojumdzīvnieka ievešanu Savienībā, kurš neatbilst šai regulai.
(25)
Direktīva 90/425/EEK un Direktīva 91/496/EEK neattiecas uz to lolojumdzīvnieku veterinārajām pārbaudēm, kuri nekomerciālas pārvietošanas laikā pavada ceļotājus.
(26)
Tādēļ, lai dalībvalstis varētu pārbaudīt atbilstību šai regulai un attiecīgi rīkoties, šajā regulā būtu jānosaka prasība, ka persona, kas ceļo kopā ar lolojumdzīvnieku, uzrāda pieprasīto identifikācijas dokumentu jebkuras nekomerciālas pārvietošanas laikā uz dalībvalsti, un būtu jāparedz atbilstīgas dokumentu un identitātes pārbaudes lolojumdzīvniekiem, kuri nekomerciālas pārvietošanas laikā pavada to īpašnieku uz dalībvalsti no citas dalībvalsts vai dažām teritorijām, vai trešām valstīm.
(27)
Tajā būtu arī jānosaka prasība, lai dalībvalstis noteiktajās ieceļošanas vietās veiktu sistemātiskas dokumentu un identitātes pārbaudes lolojumdzīvniekiem, kuri nekomerciālas pārvietošanas laikā pavada īpašnieku uz kādu dalībvalsti no dažām teritorijām vai trešām valstīm. Šajās pārbaudēs būtu jāņem vērā attiecīgie principi, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (15). Ja nepieciešams attiecībā uz turpmāku pārvietošanu uz citām dalībvalstīm, būtu jāuzliek dalībvalstīm pienākums veiktās pārbaudes reģistrēt identifikācijas dokumentā, lai šo pārbaužu datumu varētu izmantot identifikācijas dokumenta derīguma termiņa noteikšanai.
(28)
Turklāt šajā regulā būtu jāparedz drošības pasākumi, lai novērstu lolojumdzīvnieku nekomerciālas pārvietošanas radīto risku cilvēku vai dzīvnieku veselībai.
(29)
Lai pilsoņiem sniegtu skaidru un pieejamu informāciju par noteikumiem, kas attiecas uz I pielikumā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz Savienību, šo informāciju, jo īpaši attiecīgos valsts tiesību aktu noteikumus, būtu jāliek dalībvalstīm darīt pieejamu sabiedrībai.
(30)
Lai nodrošinātu šīs regulas pareizu piemērošanu, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz katrai sugai specifiskām prasībām I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku apzīmēšanai un katrai sugai specifiskiem profilaktiskiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu), kas skar I pielikumā uzskaitītās sugas, kā arī noteikumus par to I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku skaita ierobežošanu, kuri nekomerciālas pārvietošanas laikā pavada īpašnieku, un grozīt II līdz IV pielikumu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(31)
Turklāt pienācīgi pamatotos gadījumos, kad pastāv risks cilvēku vai dzīvnieku veselībai, attiecībā uz profilaktiskiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu), kuras var skart I pielikumā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus, pilnvaras steidzamības kārtā pieņemt aktus būtu jādeleģē Komisijai.
(32)
Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz tādu dalībvalstu vai to teritorijas daļu sarakstu, kurām attiecībā uz trakumsērgu ir vienlīdz labvēlīga situācija un kurām ir atļauts noslēgt savstarpēju vienošanos par atkāpšanos no dažiem noteikumiem, ko piemēro lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, attiecībā uz tādu dalībvalstu sarakstu, kas iedalītas kategorijās atbilstoši noteikumiem par profilaktiskiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām un infekcijām (izņemot trakumsērgu), un attiecībā uz teritoriju vai trešo valstu sarakstiem, kas izveidoti, lai varētu atkāpties no dažiem nekomerciālai pārvietošanai piemērojamiem nosacījumiem, attiecībā uz paraugu to I pielikumā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku identifikācijas dokumentiem to nekomerciālas pārvietošanas laikā uz dalībvalsti no dalībvalsts vai no teritorijas vai trešās valsts, noteikumiem par parakstāmo deklarāciju formātu, izkārtojumu un valodām un attiecībā uz drošības pasākumiem gadījumā, kad ir konstatēta vai izplatās trakumsērga vai kāda cita slimība vai infekcija, kas nav trakumsērga. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (16).
(33)
Komisijai būtu jāpieņem nekavējoties piemērojami īstenošanas akti, ar ko atjaunina tādu dalībvalstu vai to teritorijas daļu sarakstu, kurām attiecībā uz trakumsērgu ir vienlīdz labvēlīga situācija un kurām ir atļauts noslēgt savstarpēju vienošanos par atkāpšanos no dažiem nosacījumiem, ko piemēro lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un teritoriju vai trešo valstu sarakstu, kas izveidots, lai atkāptos no dažiem nekomerciālai pārvietošanai piemērojamiem nosacījumiem, un attiecībā uz drošības pasākumiem gadījumā, kad tiek konstatēta vai izplatās trakumsērga vai kāda cita slimība vai infekcija, kas nav trakumsērga, ja tas vajadzīgs pienācīgi pamatotos gadījumos saistībā ar dzīvnieku un cilvēku veselību nenovēršamas steidzamības iemeslu dēļ.
(34)
Vairākās dalībvalstīs ir atklāti daži gadījumi, kad nav ievēroti Regulas (EK) Nr. 998/2003 noteikumi. Tādēļ dalībvalstīm būtu jāizstrādā noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas pārkāpumiem.
(35)
Ar Komisijas Lēmumu 2003/803/EK (2003. gada 26. novembris), ar ko ievieš pases paraugu suņu, kaķu un mājas sesku pārvadāšanai Kopienā (17), ir izveidots pases paraugs lolojumdzīvnieku - suņu, kaķu un mājas sesku - pārvietošanai starp dalībvalstīm saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 998/2003. Lai ierobežotu administratīvo un finansiālo slogu, kas gulstas uz īpašniekiem, identifikācijas dokumentiem, kas izdoti atbilstoši šim pases paraugam, ar dažiem nosacījumiem vajadzētu būt derīgiem visu lolojumdzīvnieka mūžu.
(36)
Ar Komisijas Īstenošanas lēmumu 2011/874/ES (2011. gada 15. decembris), ar ko nosaka to trešo valstu un teritoriju sarakstu, no kurām atļauts ievest suņus, kaķus un mājas seskus un nekomerciāli pārvietot Savienībā vairāk nekā piecus suņus, kaķus un mājas seskus, un nosaka standarta sertifikātus šādu dzīvnieku ievešanai vai nekomerciālai pārvietošanai Savienībā (18), piecu vai mazāka skaita suņu, kaķu vai mājas sesku nekomerciālai pārvietošanai Savienībā izveido tāda veselības sertifikāta paraugu, kurš apliecina atbilstību Regulas (EK) Nr. 998/2003 prasībām. Lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju uz jaunajiem noteikumiem, kas paredzēti šajā regulā, minētā parauga sertifikātam ar dažiem nosacījumiem būtu jāpaliek derīgam.
(37)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, noteikt dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz I pielikumā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu, lai novērstu vai mazinātu šādas pārvietošanas radīto risku cilvēku vai dzīvnieku veselībai, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(38)
Lai nodrošinātu, ka šī regula tiek publicēta vienlaikus ar īstenošanas aktiem attiecībā uz to teritoriju un trešo valstu sarakstiem, kas izveidoti, lai atkāptos no dažiem nosacījumiem, kuri piemērojami nekomerciālai pārvietošanai, attiecībā uz to identifikācijas dokumentu paraugu, kam jābūt līdzi I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālas pārvietošanas laikā uz dalībvalsti no citas dalībvalsts vai arī no teritorijas vai trešās valsts, un attiecībā uz noteikumiem par parakstāmās deklarācijas formātu, izkārtojumu un valodām, šai regulai būtu jāstājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
Šajā regulā ir noteiktas dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un noteikumi, kas attiecas uz šādas pārvietošanas atbilstības pārbaudēm.
2. pants
Darbības joma
1. Šī regula attiecas uz lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz kādu dalībvalsti no citas dalībvalsts vai no kādas teritorijas vai trešās valsts.
2. Šo regulu piemēro, neskarot:
a)
Regulu (EK) Nr. 338/97;
b)
jebkādus valsts pasākumus, ko dalībvalstis ir pieņēmušas, publicējušas un darījušas pieejamus sabiedrībai, lai ierobežotu konkrētu sugu vai šķirņu lolojumdzīvnieku pārvietošanu, pamatojoties uz apsvērumiem, kas nav saistīti ar dzīvnieku veselību.
3. pants
Definīcijas
Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:
a)
“nekomerciāla pārvietošana” ir pārvietošana, kuras mērķis nav ne lolojumdzīvnieka pārdošana, ne īpašumtiesību uz lolojumdzīvnieku nodošana;
b)
“lolojumdzīvnieks” ir I pielikumā uzskaitīto sugu dzīvnieks, kas pavada savu īpašnieku vai pilnvarotu personu nekomerciālas pārvietošanas laikā un par ko nekomerciālās pārvietošanas laikā atbildību saglabā īpašnieks vai pilnvarotā persona;
c)
“īpašnieks” ir fiziska persona, kas identifikācijas dokumentā ir minēta kā īpašnieks;
d)
“pilnvarota persona” ir jebkura fiziska persona, kurai ir īpašnieka rakstiska atļauja īpašnieka vārdā veikt lolojumdzīvnieka nekomerciālu pārvietošanu;
e)
“transponders” ir lasāmrežīma pasīva radiofrekvences identifikācijas ierīce;
f)
“identifikācijas dokuments” ir dokuments, kurš ir izstrādāts saskaņā ar paraugu, kas noteikts saskaņā ar šo regulu pieņemtos īstenošanas aktos, un ar kuru nodrošina, lai lolojumdzīvnieks būtu skaidri identificējams un lai varētu pārbaudīt, vai tā veselības stāvoklis atbilst šīs regulas prasībām;
g)
“pilnvarots veterinārārsts” ir veterinārārsts, ko kompetentā iestāde ir pilnvarojusi veikt konkrētus uzdevumus saskaņā ar šo regulu vai citiem aktiem, kas pieņemti atbilstīgi šai regulai;
h)
“oficiāls veterinārārsts” ir veterinārārsts, ko iecēlusi kompetentā iestāde;
i)
“dokumentu pārbaude” ir lolojumdzīvnieku pavadošā identifikācijas dokumenta pārbaude;
j)
“identitātes pārbaude” ir atbilstības pārbaude starp identifikācijas dokumentu un lolojumdzīvnieku un attiecīgā gadījumā - apzīmējuma esamību un atbilstību;
k)
“ceļotāju ieceļošanas vieta” ir zona, ko dalībvalstis noteikušas 34. panta 1. punktā minēto pārbaužu veikšanai.
4. pants
Vispārīgi pienākumi
Lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu, kas atbilst šajā regulā noteiktajām dzīvnieku veselības prasībām, neaizliedz, neierobežo un nekavē tādu dzīvnieku veselības apsvērumu dēļ, kuri neizriet no šīs regulas piemērošanas.
5. pants
Lolojumdzīvnieku maksimālais skaits
1. Regulas I pielikuma A daļā minēto sugu lolojumdzīvnieku maksimālais skaits, kuri drīkst pavadīt savu īpašnieku vai pilnvaroto personu vienas nekomerciālas pārvietošanas laikā, nav lielāks par pieciem.
2. Atkāpjoties no 1. punkta noteikumiem, I pielikuma A daļā minēto sugu lolojumdzīvnieku maksimālais skaits var pārsniegt piecus, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
lolojumdzīvnieku nekomerciālās pārvietošanas mērķis ir piedalīties sacensībās, izstādēs, sporta pasākumos vai pasākumos, kuros gatavojas minētajiem pasākumiem;
b)
īpašnieks vai pilnvarotā persona iesniedz rakstisku pierādījumu tam, ka lolojumdzīvnieki ir reģistrēti vai nu, lai apmeklētu kādu a) apakšpunktā minēto pasākumu, vai kādā biedrībā, kura organizē šādus pasākumus;
c)
lolojumdzīvnieki ir vecāki par sešiem mēnešiem.
3. Dalībvalstis var veikt standarta izlases pārbaudes, lai pārbaudītu, vai saskaņā ar 2. punkta b) apakšpunktu iesniegtā informācija ir pareiza.
4. Ja tiek pārsniegts 1. punktā minētais maksimālais lolojumdzīvnieku skaits un nav izpildīti 2. punktā minētie nosacījumi, minētajiem lolojumdzīvniekiem jāatbilst dzīvnieku veselības prasībām, kas attiecībā uz konkrēto sugu noteiktas Direktīvā 92/65/EEK, un dalībvalstis nodrošina, lai minētajiem dzīvniekiem tiktu veiktas veterinārās pārbaudes, kas paredzētas Direktīvā 90/425/EEK vai Direktīvā 91/496/EEK.
5. Lai nepieļautu, ka I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku komerciālu pārvietošanu krāpnieciski noformē kā nekomerciālu pārvietošanu, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 39. pantu, izstrādājot noteikumus, kuros nosaka to sugu lolojumdzīvnieku maksimālo skaitu, kuri vienā nekomerciālas pārvietošanas reizē var pavadīt īpašnieku vai pilnvarotu personu.
6. Ne vēlāk kā 2018. gada 29. jūnijā Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šā panta īstenošanu. Vajadzības gadījumā, pamatojoties uz minēto ziņojumu, Komisija var ierosināt regulas grozījumus.
II NODAĻA
NOSACĪJUMI, KAS PIEMĒROJAMI LOLOJUMDZĪVNIEKU NEKOMERCIĀLAI PĀRVIETOŠANAI UZ DALĪBVALSTI NO CITAS DALĪBVALSTS
1. IEDAĻA
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki
6. pants
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai piemērojamie nosacījumi
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus nepārvieto uz dalībvalsti no citas dalībvalsts, ja vien tie neatbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tie ir apzīmēti saskaņā ar 17. panta 1. punktu;
b)
tie ir vakcinēti pret trakumsērgu atbilstoši III pielikumā noteiktajām derīguma prasībām;
c)
tie atbilst profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu), kas noteikti saskaņā ar 19. panta 1. punktu;
d)
tiem līdzi ir identifikācijas dokuments, kas ir pienācīgi aizpildīts un izdots saskaņā ar 22. pantu.
7. pants
Atkāpe no nosacījuma par vakcinēšanu pret trakumsērgu attiecībā uz jauniem I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem
1. Atbilstoši šā panta 2. punktam dalībvalstis, atkāpjoties no 6. panta b) punkta, var atļaut nekomerciāli pārvietot no citas dalībvalsts uz savu teritoriju I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus, kuri ir:
a)
jaunāki par 12 nedēļām un nav vakcinēti pret trakumsērgu; vai
b)
no 12 līdz 16 nedēļas veci un ir vakcinēti pret trakumsērgu, bet vēl neatbilst III pielikuma 2. punkta e) apakšpunktā noteiktajām derīguma prasībām.
2. Šā panta 1. punktā minēto atļauju var piešķirt tikai tad, ja:
a)
īpašnieks vai pilnvarotā persona sniedz parakstītu deklarāciju, ka lolojumdzīvnieki no dzimšanas līdz nekomerciālās pārvietošanas laikam nav bijuši saskarsmē ar tādu sugu savvaļas dzīvniekiem, kuras ir uzņēmīgas pret trakumsērgu; vai
b)
lolojumdzīvnieki ir kopā ar māti, no kuras joprojām ir atkarīgi, un māti pavadošā identifikācijas dokumentā var konstatēt, ka māte pirms to dzimšanas ir vakcinēta pret trakumsērgu atbilstoši III pielikumā izklāstītajām derīguma prasībām.
3. Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt noteikumus par šā panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto deklarāciju formu, izkārtojumu un tajās lietotajām valodām. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
8. pants
Atkāpe no nosacījuma par vakcinēšanu pret trakumsērgu attiecībā uz I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem
1. Atkāpjoties no 6. panta b) punkta, starp dalībvalstīm vai to teritorijas daļām var atļaut tieši nekomerciāli pārvietot I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus, kas nav vakcinēti pret trakumsērgu, saskaņā ar 2. punktā minēto procedūru pēc attiecīgo dalībvalstu kopīga pieteikuma.
2. Komisija ar īstenošanas aktu pieņem to dalībvalstu sarakstu, kurām saskaņā ar šā panta 1. punktu ir atļauts noslēgt savstarpēju vienošanos, lai atkāptos no 6. panta b) punkta noteikumiem. Minētajā sarakstā uzskaita to dalībvalstu teritorijas daļas, kurām var piemērot atkāpi.
3. Lai tiktu iekļautas 2. punktā minētajā sarakstā, dalībvalstis, kuras vēlas noslēgt šādu savstarpēju vienošanos, nosūta Komisijai kopīgu pieteikumu, tostarp vienošanās projekta sīku izklāstu, ar ko šīs dalībvalstis, ņemot vērā Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) Sauszemes dzīvnieku veselības kodeksā izklāstītās procedūras par valsts vai zonas pašas deklarēšanu, ka tajā nav trakumsērgas, var apliecināt, ka tās atbilst vismaz šādiem nosacījumiem:
a)
dalībvalstīs, kuras iesniegušas pieteikumu, nepārtraukti darbojas trakumsērgas uzraudzības un ziņošanas sistēmas;
b)
pamatojoties uz a) apakšpunktā minētajām sistēmām, pieteikuma iesniedzējās dalībvalstīs vai to teritorijas daļās, par kurām tiek iesniegts pieteikums, vismaz divus gadus pirms kopīgā pieteikuma iesniegšanas nav bijis trakumsērgas un nav ziņu par to, ka attiecīgo dalībvalstu teritorijā vai tās daļā trakumsērga būtu konstatēta savvaļas dzīvnieku populācijās;
c)
pieteikuma iesniedzējās dalībvalstīs darbojas efektīvi kontroles pasākumi, ar kuriem novērš trakumsērgas ievešanu vai izplatīšanos to teritorijā;
d)
pieteikums atkāpei no 6. panta b) punkta ir pamatots un samērīgs ar cilvēku un dzīvnieku veselībai radīto risku, kas saistīts ar I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku tiešu nekomerciālu pārvietošanu no vienas pieteikuma iesniedzējas dalībvalsts uz otru vai uz tās teritorijas daļu.
Kopīgajā pieteikumā iekļauj atbilstīgu, uzticamu un zinātniski pārbaudītu informāciju.
4. Komisija ar īstenošanas aktu no 2. punktā minētā saraksta svītro dalībvalstis kopumā vai to teritorijas daļas, ja notikušas izmaiņas 3. punktā sniegtajos datos un tie vairs nepamato atkāpes piešķiršanu.
5. Šā panta 2. un 4. punktā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
6. Pienācīgi pamatotos nenovēršamas steidzamības gadījumos saistībā ar riskiem cilvēku vai dzīvnieku veselībai Komisija saskaņā ar 41. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem tūlītēji piemērojamus īstenošanas aktus, ar ko atjaunina šā panta 2. punktā minēto dalībvalstu vai to teritoriju sarakstu.
2. IEDAĻA
I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki
9. pants
I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem piemērojamie nekomerciālas pārvietošanas nosacījumi
1. Ja Komisija saskaņā ar 19. panta 1. punktu ir pieņēmusi deleģētu aktu attiecībā uz kādas no I pielikuma B daļā minētās sugas lolojumdzīvniekiem, minētās sugas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz dalībvalsti no citas dalībvalsts jāizpilda šā panta 2. punktā paredzētie nosacījumi.
2. Šā panta 1. punktā minēto sugu lolojumdzīvniekus uz dalībvalsti no citas dalībvalsts var pārvietot vienīgi tad, ja tie atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tie ir apzīmēti vai aprakstīti saskaņā ar prasībām, kas noteiktas atbilstīgi 17. panta 2. punktam;
b)
tie atbilst saskaņā ar 19. panta 1. punktu noteiktajiem profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu);
c)
tiem līdzi ir identifikācijas dokuments, kas ir pienācīgi aizpildīts un izdots saskaņā ar 29. pantu.
3. Kamēr nav pieņemti attiecīgie 1. punktā minētie deleģētie akti, dalībvalstis I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz to teritoriju no citas dalībvalsts var piemērot valsts noteikumus, ja šādi noteikumi:
a)
tiek piemēroti proporcionāli riskam, ko cilvēku un dzīvnieku veselībai rada minēto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana; un
b)
nav stingrāki par tiem, ko piemēro šo sugu dzīvnieku tirdzniecībai saskaņā ar Direktīvu 92/65/EEK vai Direktīvu 2006/88/EK.
III NODAĻA
NOSACĪJUMI, KAS PIEMĒROJAMI LOLOJUMDZĪVNIEKU NEKOMERCIĀLAI PĀRVIETOŠANAI UZ DALĪBVALSTI NO KĀDAS TERITORIJAS VAI TREŠĀS VALSTS
1. IEDAĻA
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki
10. pants
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem piemērojamie nekomerciālas pārvietošanas nosacījumi
1. Regulas I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus uz kādu dalībvalsti nepārvieto no kādas teritorijas vai trešās valsts, ja vien tie neatbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tie ir apzīmēti saskaņā ar 17. panta 1. punktu;
b)
tie ir vakcinēti pret trakumsērgu atbilstoši III pielikumā izklāstītajām derīguma prasībām;
c)
tie ir izgājuši trakumsērgas antivielu titrēšanas testu, kas atbilst IV pielikumā izklāstītajām derīguma prasībām;
d)
tie atbilst tādiem profilaktiskiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu), kas pieņemti saskaņā ar 19. panta 1. punktu; un
e)
tiem līdzi ir identifikācijas dokuments, kas ir pienācīgi aizpildīts un izdots saskaņā ar 26. pantu.
2. Regulas I pielikuma A daļā minēto sugu lolojumdzīvniekus dalībvalstī no kādas teritorijas vai trešās valsts, kas nav norādītas atbilstoši 13. panta 1. punktam izveidotajā sarakstā, drīkst pārvietot tikai caur ceļotāju ieceļošanas vietām, kas atbilstoši 34. panta 3. punkta noteikumiem ir norādītas sarakstā.
3. Atkāpjoties no 2. punkta, dalībvalstis var atļaut reģistrētiem militārajiem suņiem vai meklētājsuņiem un glābējsuņiem pārvietoties caur ieceļošanas punktiem, kas nav ceļotāju ieceļošanas vietas, ar noteikumu, ka:
a)
īpašnieks vai pilnvarotā persona iepriekš ir pieprasījusi atļauju un dalībvalsts šādu atļauju ir piešķīrusi; un
b)
suņi iziet atbilstības pārbaudes saskaņā ar 34. panta 2. punktu vietā, ko šim nolūkam noteikusi kompetentā iestāde, un tas notiek atbilstīgi šā punkta a) apakšpunktā minētajā atļaujā noteiktajai kārtībai.
11. pants
Atkāpe no nosacījuma par vakcinēšanu pret trakumsērgu attiecībā uz jauniem I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem
1. Saskaņā ar 2. punktu, atkāpjoties no 10. panta 1. punkta b) apakšpunkta, dalībvalstis uz savu teritoriju no teritorijām vai trešām valstīm, kas norādītas saskaņā ar 13. panta 1. un 2. punktu izveidotajā sarakstā, var atļaut nekomerciāli pārvietot I pielikuma A daļā minēto sugu lolojumdzīvniekus, kuri ir:
a)
jaunāki par 12 nedēļām un nav vakcinēti pret trakumsērgu; vai
b)
no 12 līdz 16 nedēļas veci un ir vakcinēti pret trakumsērgu, bet vēl neatbilst III pielikuma 2. punkta e) apakšpunktā noteiktajām derīguma prasībām.
2. Šā panta 1. punktā minēto atļauju var piešķirt tikai tad, ja:
a)
īpašnieks vai pilnvarotā persona sniedz parakstītu deklarāciju, ka lolojumdzīvnieki no dzimšanas līdz nekomerciālās pārvietošanas laikam nav bijuši saskarsmē ar tādu sugu savvaļas dzīvniekiem, kuri ir uzņēmīgi pret trakumsērgu; vai
b)
lolojumdzīvnieki ir kopā ar māti, no kuras joprojām ir atkarīgi, un māti pavadošajā identifikācijas dokumentā var konstatēt, ka māte pirms to dzimšanas ir vakcinēta pret trakumsērgu atbilstoši III pielikumā izklāstītajām derīguma prasībām.
3. Tālāka nekomerciāla šā panta 1. punktā minēto lolojumdzīvnieku pārvietošana uz citu dalībvalsti ir aizliegta, izņemot gadījumus, kad tos pārvieto saskaņā ar 6. panta nosacījumiem vai kad saskaņā ar 7. pantu ir piešķirta atļauja tos pārvietot un arī galamērķa dalībvalsts saskaņā ar šī panta 1. punktu ir atļāvusi uz savu teritoriju pārvietot lolojumdzīvniekus no citām teritorijām vai no trešām valstīm.
4. Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt noteikumus par šā panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto deklarāciju formu, izkārtojumu un tajās lietotajām valodām. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
12. pants
Atkāpe no nosacījuma par antivielu titrēšanas testu attiecībā uz I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem
1. Atkāpjoties no 10. panta 1. punkta c) apakšpunkta, antivielu titrēšanas tests nav vajadzīgs I pielikuma A daļā minēto sugu lolojumdzīvniekiem, kas uz dalībvalsti no kādas teritorijas vai trešās valsts, kura ir uzskaitīta saskaņā ar 13. panta 1. vai 2. punktu izveidotajā sarakstā, tiek pārvietoti:
a)
vai nu tieši;
b)
pēc uzturēšanās tikai vienā vai vairākās minētajās teritorijās vai trešās valstīs; vai
c)
pēc tranzīta caur kādu teritoriju vai trešo valsti, kas nav iekļauta saskaņā ar 13. panta 1. vai 2. punktu izveidotajā sarakstā, ar noteikumu, ka īpašnieks vai pilnvarotā persona sniedz parakstītu deklarāciju, ka šāda tranzīta laikā lolojumdzīvniekiem nav bijusi saskarsme ar tādu sugu dzīvniekiem, kuras ir uzņēmīgas pret trakumsērgu, un ka tie ir palikuši neapdraudēti transportlīdzeklī vai starptautiskas lidostas teritorijā.
2. Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt noteikumus par šā panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto deklarāciju formu, izkārtojumu un tajās lietotajām valodām. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
13. pants
Teritoriju un trešo valstu saraksta izveide
1. Komisija ar īstenošanas aktu pieņem tādu teritoriju un trešo valstu sarakstu, kuras ir iesniegušas pieteikumu ietveršanai sarakstā, kurā tās pierāda, ka tās I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu dzīvniekiem piemēro noteikumus ar tādu pašu saturu un spēku, kāds ir II nodaļas 1. iedaļas, šīs iedaļas un VI nodaļas 2. iedaļas noteikumiem, un attiecīgā gadījumā - noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar minētajiem noteikumiem.
2. Komisija ar īstenošanas aktu pieņem tādu teritoriju vai trešo valstu sarakstu, kuras iesniegušas pieteikumu ietveršanai sarakstā, kurā tās pierāda, ka tās attiecībā uz I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem atbilst vismaz šādiem kritērijiem:
a)
trakumsērgas gadījumu paziņošana kompetentajām iestādēm ir obligāta;
b)
vismaz divus gadus pirms pieteikuma iesniegšanas ir darbojusies efektīva trakumsērgas uzraudzības sistēma, kuras minimāla prasība ir nepārtraukta agras atklāšanas programma, lai nodrošinātu izmeklēšanu un ziņošanu par dzīvniekiem, par kuriem ir aizdomas par to inficēšanos ar trakumsērgu;
c)
to veterināro un kontroles dienestu struktūra un organizācija, un šādu dienestu pilnvaras, uz tiem attiecināmā pārraudzība, to rīcībā esošie līdzekļi, tostarp personāls un laboratoriju kapacitāte, ir pietiekami, lai:
i)
efektīvi piemērotu un īstenotu valsts tiesību aktus par lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu; un
ii)
garantētu derīgumu identifikācijas dokumentiem, kuru formāts noteikts 25. pantā un kuri izdoti saskaņā ar 26. pantu;
d)
ir spēkā un tiek efektīvi īstenoti trakumsērgas profilakses un kontroles noteikumi, lai mazinātu lolojumdzīvnieku inficēšanās risku, tostarp noteikumi par lolojumdzīvnieku importu no citām valstīm vai teritorijām, un attiecīgā gadījumā par:
i)
klaiņojošu suņu un kaķu populācijas kontroli;
ii)
mājdzīvnieku vakcinēšanu pret trakumsērgu, īpaši gadījumos, kad trakumsērga ir konstatēta vampīrsikspārņiem; un
iii)
trakumsērgas kontroli un apkarošanu savvaļas dzīvniekiem;
e)
ir spēkā noteikumi par trakumsērgas vakcīnu licencēšanu un tirdzniecību.
3. Šā panta 1. un 2. punktā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotos nenovēršamas steidzamības gadījumos saistībā ar risku cilvēku vai dzīvnieku veselībai, Komisija saskaņā ar 41. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem tūlītēji piemērojamus īstenošanas aktus, ar ko atjaunina teritoriju vai trešo valstu sarakstu, kurš minēts šā panta 1. un 2. punktā.
2. IEDAĻA
I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki
14. pants
I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem piemērojamie nekomerciālas pārvietošanas nosacījumi
1. Ja Komisija saskaņā ar 19. panta 1. punktu ir pieņēmusi deleģētu aktu attiecībā uz kādas no I pielikuma B daļā minētās sugas lolojumdzīvniekiem, minētās sugas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz kādu dalībvalsti no kādas teritorijas vai trešās valsts piemēro šā panta 2. punktā paredzētos nosacījumus.
2. Šā panta 1. punktā minētos lolojumdzīvniekus uz dalībvalsti no kādas teritorijas vai trešās valsts var pārvietot vienīgi tad, ja tie atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tie ir apzīmēti vai aprakstīti saskaņā ar prasībām, kas noteiktas atbilstīgi 17. panta 2. punktam;
b)
tie atbilst saskaņā ar 19. panta 1. punktu noteiktajiem profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu);
c)
tiem līdzi ir identifikācijas dokuments, kas ir pienācīgi aizpildīts un izdots saskaņā ar 31. pantu;
d)
tie tiek ievesti caur ceļotāju ieceļošanas vietām, ja tie nāk no teritorijas vai trešās valsts, kas nav uzskaitītas saskaņā ar 15. pantu.
3. Kamēr nav pieņemti attiecīgie 1. punktā minētie deleģētie akti, dalībvalstis I pielikuma B daļā minēto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz to teritoriju no kādas teritorijas vai trešās valsts var piemērot valsts noteikumus, ja šādi noteikumi:
a)
tiek piemēroti proporcionāli riskam, ko cilvēku un dzīvnieku veselībai rada minēto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana; un
b)
nav stingrāki par tiem, ko piemēro šo sugu dzīvnieku importam saskaņā ar Direktīvu 92/65/EEK vai Direktīvu 2006/88/EK.
15. pants
Teritoriju un trešo valstu saraksta izveide
Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt teritoriju un trešo valstu sarakstu, kuras ir pierādījušas, ka tās I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem piemēro noteikumus ar tādu pašu saturu un spēku, kāds ir II nodaļas 2. iedaļas, šīs iedaļas un VI nodaļas 2. iedaļas noteikumiem, un attiecīgā gadījumā - noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar minētajiem noteikumiem.
3. IEDAĻA
Atkāpe no nosacījumiem, kas piemērojami lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai
16. pants
Atkāpe no nosacījumiem, kas piemērojami lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai starp konkrētām valstīm un teritorijām
Atkāpjoties no 10. un 14. panta, var turpināt lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu starp šādam valstīm un teritorijām saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti šo valstu un teritoriju valsts noteikumos:
a)
Sanmarīno un Itālija;
b)
Vatikāns un Itālija;
c)
Monako un Francija;
d)
Andora un Francija;
e)
Andora un Spānija;
f)
Norvēģija un Zviedrija;
g)
Fēru Salas un Dānija;
h)
Grenlande un Dānija.
IV NODAĻA
APZĪMĒŠANA UN PROFILAKTISKI VESELĪBAS AIZSARDZĪBAS PASĀKUMI
1. IEDAĻA
Apzīmēšana
17. pants
Lolojumdzīvnieku apzīmēšana
1. Regulas I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki ir apzīmēti ar implantētu transponderu vai skaidri salasāmu tetovējumu, kurš uzlikts pirms 2011. gada 3. jūlija.
Ja pirmajā daļā minētais transponders neatbilst II pielikumā izklāstītajām tehniskajām prasībām, īpašnieks vai pilnvarotā persona, nodrošina līdzekļus, kas vajadzīgi, lai varētu nolasīt minēto transponderu ikvienas 22. panta 1. un 2. punktā un 26. pantā paredzētās apzīmējuma pārbaudes un 33. pantā un 34. panta 1. punktā paredzētās identitātes pārbaudes laikā.
2. I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieki, ņemot vērā katras sugas īpatnības, tiek apzīmēti vai aprakstīti tādā veidā, lai tiktu nodrošināta saikne starp lolojumdzīvnieku un tā identifikācijas dokumentu.
Ņemot vērā I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu daudzveidību, Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 39. pantu pieņemt deleģētus aktus par šādām ar sugām saistītām konkrētām prasībām attiecībā uz minēto sugu lolojumdzīvnieku apzīmēšanu vai aprakstu, ņemot vērā iespējamās spēkā esošās attiecīgās valsts prasības.
18. pants
Kvalifikācija, kas vajadzīga, lai lolojumdzīvniekiem implantētu transponderus
Ja kāda dalībvalsts plāno atļaut, ka personas, kas nav veterinārārsti, implantē transponderus, tā paredz noteikumus par minimālo kvalifikāciju, kas vajadzīga šādām personām.
2. IEDAĻA
Profilaktiski veselības aizsardzības pasākumi pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu)
19. pants
Profilaktiski veselības aizsardzības pasākumi un to piemērošanas nosacījumi
1. Ja profilaktiski veselības aizsardzības pasākumi vajadzīgi cilvēku veselības vai lolojumdzīvnieku veselības aizsardzībai, to slimību vai infekciju (izņemot trakumsērgu) kontrolei, kuras varētu izplatīties šo lolojumdzīvnieku pārvietošanas dēļ, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 39. pantu attiecībā uz katrai sugai noteiktajiem profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret šādām slimībām vai infekcijām.
Ja nenovēršamas steidzamības iemeslu dēļ, kad pastāv risks cilvēku vai dzīvnieku veselībai, ir nepieciešams, deleģētajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar šo punktu, piemēro 40. pantā paredzēto procedūru.
2. Katrai sugai specifiskie profilaktiskie veselības aizsardzības pasākumi, kas atļauti ar deleģēto aktu, kurš pieņemts atbilstoši 1. punktam, ir pamatoti ar adekvātu, uzticamu un zinātniski apstiprinātu informāciju, un tos piemēro proporcionāli riskam, ko cilvēku vai dzīvnieku veselībai rada tādu lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana, kurus varētu skart slimības vai infekcijas (izņemot trakumsērgu).
3. Šā panta 1. punktā paredzētie deleģētie akti var arī ietvert:
a)
noteikumus par dalībvalstu vai to teritorijas daļu iedalīšanu kategorijās pēc dzīvnieku veselības stāvokļa, uzraudzības un ziņošanas sistēmām attiecībā uz dažām slimībām un infekcijām (izņemot trakumsērgu);
b)
nosacījumus, kas dalībvalstīm jāizpilda, lai saglabātu tiesības piemērot 2. punktā minētos profilaktiskos veselības aizsardzības pasākumus;
c)
nosacījumus, kā piemērot un dokumentēt 2. punktā minētos profilaktiskos veselības aizsardzības pasākumus pirms lolojumdzīvnieku nekomerciālas pārvietošanas;
d)
nosacījumus, kā dažos konkrētos apstākļos piešķir atkāpes no 2. punktā minēto profilaktisko veselības aizsardzības pasākumu piemērošanas.
20. pants
Dalībvalstu vai to teritorijas daļu saraksts, kas minēts 19. panta 3. punkta a) apakšpunktā
Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt dalībvalstu vai to teritorijas daļu sarakstu, kas atbilst 19. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētajiem noteikumiem par dalībvalstu un to teritorijas daļu iedalīšanu kategorijās. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
V NODAĻA
IDENTIFIKĀCIJAS DOKUMENTI
1. IEDAĻA
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku identifikācijas dokumenti nekomerciālai pārvietošanai uz dalībvalsti no dalībvalsts
21. pants
Regulas 6. panta d) punktā minētā identifikācijas dokumenta forma un saturs
1. Identifikācijas dokuments, kas minēts 6. panta d) punktā, ir pases formā un atbilst paraugam, kas pieņemts saskaņā ar šā panta 2. punktu, un tajā ir iedaļas, kur ierakstīt šādu informāciju:
a)
transpondera vai tetovējuma atrašanās vieta un vai nu transpondera vai tetovējuma uzlikšanas datums, vai nolasīšanas datums, kā arī transpondera vai tetovējuma burtciparu kods;
b)
lolojumdzīvnieka vārds, suga, šķirne, dzimums, krāsa, īpašnieka norādītais dzimšanas datums un labi pamanāmas vai uztveramas īpatnības vai īpašības;
c)
īpašnieka uzvārds un kontaktinformācija;
d)
tā pilnvarotā veterinārārsta uzvārds, kontaktinformācija un paraksts, kurš izdevis vai aizpildījis identifikācijas dokumentu;
e)
īpašnieka paraksts;
f)
informācija par vakcinēšanu pret trakumsērgu;
g)
trakumsērgas antivielu titrēšanas testam vajadzīgo asins paraugu ņemšanas datums;
h)
atbilstība profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu);
i)
cita būtiska informācija par lolojumdzīvnieka veselības stāvokli.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktu, nosakot šā panta 1. punktā minēto paraugu, kā arī prasības minētajā punktā minētajā pasē izmantotajām valodām, tās izkārtojumam un aizsardzības elementiem, un noteikumus, kas vajadzīgi, lai pārietu uz minētās pases parauga izmantošanu. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. Pasei, kas minēta 1. punktā, ir numurs, kurā ietilpst izdevējas dalībvalsts ISO kods, kam seko individuāls burtciparu kods.
22. pants
Regulas 6. panta d) punktā minētā identifikācijas dokumenta izdošana un aizpildīšana
1. Regulas 6. panta d) punktā minēto identifikācijas dokumentu izsniedz pilnvarots veterinārārsts pēc tam, kad:
a)
viņš ir pārbaudījis, ka lolojumdzīvnieks ir apzīmēts saskaņā ar 17. panta 1. punktu;
b)
viņš ir pienācīgi identifikācijas dokumenta attiecīgajās iedaļās ierakstījis 21. panta 1. punkta a)-d) apakšpunktā minēto informāciju; un
c)
īpašnieks ir parakstījis identifikācijas dokumentu.
2. Pilnvarots veterinārārsts, pārbaudījis, ka lolojumdzīvnieks ir apzīmēts saskaņā ar 17. panta 1. punktu, identifikācijas dokumenta attiecīgajās iedaļās ieraksta 21. panta 1. punkta d), f), g) un h) apakšpunktā minēto informāciju, tādējādi apliecinot atbilstību prasībām, kas minētas 6. panta b) un c) punktā un attiecīgā gadījumā - 27. panta b) punkta ii) apakšpunktā.
Neatkarīgi no šā punkta pirmās daļas noteikuma 21. panta 1. punkta h) apakšpunktā minēto informāciju var ierakstīt veterinārārsts, kas nav pilnvarots veterinārārsts, ja tas atļauts ar deleģēto aktu, kas pieņemts saskaņā ar 19. panta 1. punktu.
3. Pilnvarotais veterinārārsts, kurš izdod identifikācijas dokumentu, 21. panta 1. punkta a) līdz c) apakšpunktā un 21. panta 3. punktā minēto informāciju uzglabā vismaz minimālo laiku, ko nosaka kompetentā iestāde, bet kas nevar būt īsāks par trim gadiem.
4. Vajadzības gadījumā atbilstība šā panta 2. punktā minētajiem nosacījumiem var būt ierakstīta vairāk nekā vienā identifikācijas dokumentā formā, kas minēta 21. panta 1. punktā.
23. pants
Neaizpildītu identifikācijas dokumentu izplatīšana
1. Kompetentās iestādes nodrošina, ka neaizpildītus identifikācijas dokumentus izplata vienīgi pilnvarotajiem veterinārārstiem un ka viņu vārdus un kontaktinformāciju reģistrē ar atsauci uz 21. panta 3. punktā minēto numuru.
2. Šā panta 1. punktā minētos ierakstus uzglabā minimālu laiku, ko nosaka kompetentā iestāde, bet kas nav īsāks par trim gadiem.
24. pants
Atkāpe attiecībā uz 21. panta 1. punktā paredzētā identifikācijas dokumenta formu
1. Atkāpjoties no 21. panta 1. punkta, dalībvalstis atļauj no dalībvalsts uz dalībvalsti nekomerciāli pārvietot I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus, kam ir līdzi identifikācijas dokuments, kurš izdots saskaņā ar 26. pantu.
2. Vajadzības gadījumā pēc tam, kad pabeigtas 34. panta 1. punktā paredzētās pārbaudes, 1. punktā minētajā identifikācijas dokumentā dokumentē atbilstību 6. panta c) punktā minētajām prasībām.
2. IEDAĻA
I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku identifikācijas dokumenti nekomerciālai pārvietošanai uz kādu dalībvalsti no kādas teritorijas vai trešās valsts
25. pants
Regulas 10. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta forma un saturs
1. Identifikācijas dokuments, kas minēts 10. panta 1. punkta e) apakšpunktā, ir dzīvnieka veselības sertifikāta formā un atbilst paraugam, kas ir jāpieņem saskaņā ar šā panta 2. punktu, un tajā ir iedaļas, kur ierakstīt šādu informāciju:
a)
transpondera vai tetovējuma atrašanās vieta un vai nu transpondera vai tetovējuma uzlikšanas datums, vai nolasīšanas datums, kā arī transpondera vai tetovējuma burtciparu kods;
b)
lolojumdzīvnieka suga, šķirne, īpašnieka norādītais dzimšanas datums, dzimums un krāsa;
c)
individuāls sertifikāta identifikācijas numurs;
d)
īpašnieka vai pilnvarotās personas uzvārds un kontaktinformācija;
e)
tā oficiālā vai pilnvarotā veterinārārsta uzvārds, kontaktinformācija un paraksts, kurš izdevis identifikācijas dokumentu;
f)
informācija par vakcinēšanu pret trakumsērgu;
g)
trakumsērgas antivielu titrēšanas testam vajadzīgo asins paraugu ņemšanas datums;
h)
attiecīgā gadījumā - atbilstība profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu);
i)
apstiprinātājas kompetentās iestādes pārstāvja uzvārds un paraksts;
j)
34. pantā paredzēto pārbaužu veikšanai izraudzītās kompetentās iestādes pārstāvja uzvārds, paraksts un kontaktinformācija, kā arī minēto pārbaužu datums;
k)
cita būtiska informācija par lolojumdzīvnieka veselības stāvokli.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktu, kurā paredz paraugu, kas minēts šā panta 1. punktā, kā arī prasības par nosauktajā punktā minētajā dzīvnieka veselības sertifikātā lietojamajām valodām, tā izkārtojumu un derīgumu. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. Identifikācijas dokumentam, kas minēts 10. panta 1. punkta e) apakšpunktā, pievieno rakstisku deklarāciju, kuru parakstījis īpašnieks vai pilnvarotā persona un kurā apstiprināts, ka lolojumdzīvnieka pārvietošana uz Savienību ir nekomerciāla pārvietošana.
26. pants
Regulas 10. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta izdošana un aizpildīšana
Regulas 10. panta 1. punkta e) apakšpunktā norādīto identifikācijas dokumentu izdod vai nu nosūtītājas teritorijas vai trešās valsts oficiāls veterinārārsts, balstoties uz apliecinošiem dokumentiem, vai arī pilnvarots veterinārārsts, un to apstiprina nosūtītājas teritorijas vai trešās valsts kompetentā iestāde pēc tam, kad veterinārārsts, kurš izdod identifikācijas dokumentu:
a)
ir pārbaudījis, ka lolojumdzīvnieks ir apzīmēts saskaņā ar 17. panta 1. punktu; un
b)
identifikācijas dokumenta attiecīgajās iedaļās ir pienācīgi ierakstījis 25. panta 1. punkta a)-h) apakšpunktā minēto informāciju, tādējādi apliecinot atbilstību nosacījumiem, kas minēti 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā un attiecīgā gadījumā - 10. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā.
27. pants
Atkāpe attiecībā uz 25. panta 1. punktā paredzētā identifikācijas dokumenta formu
Atkāpjoties no 25. panta 1. punkta, dalībvalstis atļauj nekomerciāli pārvietot uz to teritoriju I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekus, kam ir līdzi identifikācijas dokuments, kurš izdots saskaņā ar 22. pantu, ja:
a)
identifikācijas dokuments izdots vienā no tām teritorijām vai trešām valstīm, kas uzskaitītas saskaņā ar 13. panta 1. punktu; vai
b)
šādus lolojumdzīvniekus ieved dalībvalstī pēc to pārvietošanas no dalībvalsts uz teritoriju vai trešo valsti vai pēc tranzīta no dalībvalsts caur teritoriju vai trešo valsti, un pilnvarots veterinārārsts ir aizpildījis un izdevis identifikācijas dokumentu, kurā apliecināts, ka pirms lolojumdzīvnieku izvešanas no Savienības, lolojumdzīvnieki ir:
i)
vakcinēti pret trakumsērgu, kā paredzēts 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā; un
ii)
izgājuši trakumsērgas antivielu titrēšanas testu, kā paredzēts 10. panta 1. punkta c) apakšpunktā, izņemot gadījumu, kad izmantota 12. pantā paredzētā atkāpe.
3. IEDAĻA
I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku identifikācijas dokumenti nekomerciālai pārvietošanai no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti
28. pants
Regulas 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta forma un saturs
1. Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta paraugu, kurā ir iedaļas, kur ierakstīt šādu informāciju:
a)
lolojumdzīvnieka apzīmējuma raksturojums vai dzīvnieka apraksts atbilstīgi 17. panta 2. punktam;
b)
lolojumdzīvnieka suga un attiecīgā gadījumā - šķirne, dzimšanas datums, dzimums un krāsa saskaņā ar īpašnieka apgalvoto;
c)
īpašnieka uzvārds un kontaktinformācija;
d)
tā pilnvarotā veterinārārsta uzvārds, kontaktinformācija un paraksts, kurš izdevis vai aizpildījis identifikācijas dokumentu;
e)
īpašnieka paraksts;
f)
izklāsts par profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu);
g)
cita būtiska informācija par lolojumdzīvnieka veselības stāvokli.
2. Īstenošanas aktā, kas minēts šā panta 1. punktā, nosaka prasības arī par tajā minētajā identifikācijas dokumentā lietojamajām valodām, tā izkārtojumu, derīgumu vai aizsardzības elementiem. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
29. pants
Regulas 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta izdošana un aizpildīšana
1. Regulas 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto identifikācijas dokumentu izsniedz pilnvarots veterinārārsts pēc tam, kad:
a)
viņš ir pārbaudījis, ka lolojumdzīvnieks ir apzīmēts vai aprakstīts saskaņā ar 17. panta 2. punktu;
b)
viņš ir pienācīgi identifikācijas dokumenta attiecīgajās iedaļās ierakstījis 28. panta 1. punkta a)-d) apakšpunktā minēto informāciju;
c)
īpašnieks ir parakstījis identifikācijas dokumentu.
2. Pilnvarotais veterinārārsts, pārbaudījis, ka lolojumdzīvnieks ir apzīmēts vai aprakstīts saskaņā ar 17. panta 2. punktu, 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta attiecīgajās iedaļās ieraksta 28. panta 1. punkta d) un f) apakšpunktā minēto informāciju, tādejādi attiecīgajā gadījumā apliecinot atbilstību nosacījumiem, kas minēti 9. panta 2. punkta b) apakšpunktā.
4. IEDAĻA
I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku identifikācijas dokumenti nekomerciālai pārvietošanai uz dalībvalsti no kādas teritorijas vai trešās valsts
30. pants
Regulas 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta forma un saturs
1. Komisija ar īstenošanas aktu var pieņemt 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta paraugu, kurā ir iedaļas, kur ierakstīt šādu informāciju:
a)
lolojumdzīvnieka apzīmējuma raksturojums vai dzīvnieka apraksts atbilstīgi 17. panta 2. punktam;
b)
lolojumdzīvnieka suga un attiecīgā gadījumā - šķirne, dzimšanas datums, dzimums un krāsa saskaņā ar īpašnieka apgalvoto;
c)
īpašnieka vai pilnvarotās personas uzvārds un kontaktinformācija;
d)
tā oficiālā vai pilnvarotā veterinārārsta uzvārds, kontaktinformācija un paraksts, kurš izdevis identifikācijas dokumentu;
e)
individuāls sertifikāta identifikācijas numurs;
f)
informācija par profilaktiskajiem veselības aizsardzības pasākumiem pret slimībām vai infekcijām (izņemot trakumsērgu);
g)
apstiprinātājas kompetentās iestādes pārstāvja uzvārds un paraksts;
h)
34. pantā paredzēto pārbaužu veikšanai izraudzītās kompetentās iestādes pārstāvja uzvārds, paraksts un kontaktinformācija, kā arī minēto pārbaužu datums;
i)
cita būtiska informācija par lolojumdzīvnieka veselības stāvokli.
2. Īstenošanas aktā, kas minēts šā panta 1. punktā, nosaka prasības par 1. punktā minētajā identifikācijas dokumentā lietojamajām valodām, tā izkārtojumu un derīgumu. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. Identifikācijas dokumentam, kas minēts 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā, pievieno rakstisku deklarāciju, kuru parakstījis īpašnieks vai pilnvarotā persona un kurā apstiprināts, ka lolojumdzīvnieka pārvietošana uz Savienību ir nekomerciāla pārvietošana.
31. pants
Regulas 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā identifikācijas dokumenta izdošana un aizpildīšana
Regulas 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā norādīto identifikācijas dokumentu izdod vai nu nosūtītājas teritorijas vai trešās valsts oficiāls veterinārārsts, balstoties uz apliecinošiem dokumentiem, vai arī pilnvarots veterinārārsts, un to apstiprina nosūtītājas teritorijas vai trešās valsts kompetentā iestāde pēc tam, kad veterinārārsts, kurš izdod identifikācijas dokumentu:
a)
ir pārbaudījis, ka lolojumdzīvnieks ir apzīmēts vai aprakstīts saskaņā ar 17. panta 2. punktu; un
b)
ir pienācīgi identifikācijas dokumenta attiecīgajās iedaļās ierakstījis 30. panta 1. punkta a) līdz f) apakšpunktā minēto informāciju, tādējādi attiecīgā gadījumā apliecinot 14. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā minēto nosacījumu izpildi.
VI NODAĻA
KOPĪGI NOTEIKUMI
1. IEDAĻA
Atkāpe attiecībā uz lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz dalībvalstīm
32. pants
Atkāpe no 6., 9., 10. un 14. panta nosacījumiem
1. Atkāpjoties no 6., 9., 10. un 14. pantā paredzētajiem nosacījumiem, dalībvalstis ārkārtas situācijās var atļaut uz savu teritoriju nekomerciāli pārvietot lolojumdzīvniekus, kuri neatbilst minēto pantu nosacījumiem, ar noteikumu, ka:
a)
pirms tam īpašnieks ir iesniedzis atļaujas pieteikumu un galamērķa dalībvalsts šādu atļauju ir piešķīrusi;
b)
lolojumdzīvnieki ir izolēti oficiāli uzraudzībā uz laiku, kas nepieciešams, lai tie atbilstu minētajiem nosacījumiem, bet nepārsniedz sešus mēnešus:
i)
vietā, ko apstiprinājusi kompetentā iestāde; un
ii)
saskaņā ar atļaujā aprakstīto kārtību.
2. Atļaujā, kas minēta 1. punkta a) apakšpunktā, var ietvert atļauju tranzītam caur citu dalībvalsti, ja vien tranzīta dalībvalsts, ir devusi iepriekšēju piekrišanu galamērķa dalībvalstij.
2. IEDAĻA
Vispārīgi nosacījumi attiecībā uz atbilstību
33. pants
Dokumentu un identitātes pārbaudes, kas jāveic, lolojumdzīvnieku nekomerciāli pārvietojot uz kādu dalībvalsti no citas dalībvalsts vai no kādas teritorijas vai trešās valsts, kas iekļautas saskaņā ar 13. panta 1. punktu un 15. pantu izveidotajā sarakstā
1. Neskarot 16. pantu, lai pārbaudītu atbilstību II nodaļai, dalībvalstis nediskriminējošā veidā veic dokumentu un identitātes pārbaudes attiecībā uz lolojumdzīvniekiem, kurus nekomerciāli pārvieto uz to teritoriju no citas dalībvalsts vai no tādas teritorijas vai trešās valsts, kas uzskaitīta saskaņā ar 13. panta 1. punktu un attiecīgā gadījumā - 15. pantu.
2. Jebkuras nekomerciālas pārvietošanas laikā uz dalībvalsti no citas dalībvalsts vai atbilstīgi 13. panta 1. punktam un attiecīgā gadījumā atbilstīgi 15. pantam izveidotajā sarakstā iekļautas teritorijas vai trešās valsts pēc tādas kompetentās iestādes pieprasījuma, kura ir atbildīga par šā panta 1. punktā paredzētajām pārbaudēm, īpašnieks vai pilnvarotā persona:
a)
uzrāda saskaņā ar šo regulu noteikto lolojumdzīvnieka identifikācijas dokumentu, kas apliecina atbilstību šādas pārvietošanas prasībām; un
b)
ļauj, lai lolojumdzīvniekam veic minētās pārbaudes.
34. pants
Dokumentu un identitātes pārbaudes attiecībā uz nekomerciālu pārvietošanu no kādas teritorijas vai trešās valsts, kas nav uzskaitīta sarakstā saskaņā ar 13. panta 1. punktu vai 15. pantu
1. Lai pārbaudītu III nodaļas noteikumu ievērošanu, dalībvalsts kompetentā iestāde ceļotāju ieceļošanas vietā veic dokumentu un identitātes pārbaudi lolojumdzīvniekiem, kurus nekomerciāli pārvieto uz šo dalībvalsti no kādas teritorijas vai trešās valsts, kas nav uzskaitīta saskaņā ar 13. panta 1. punktu un attiecīgā gadījumā saskaņā ar 15. pantu.
2. Ieceļojot dalībvalstī no tādas teritorijas vai trešās valsts, kas nav uzskaitīta saskaņā ar 13. panta 1. punktu un attiecīgā gadījumā 15. pantu, īpašnieks vai pilnvarotā persona sazinās ar ieceļošanas vietā esošo kompetento iestādi, lai veiktu 1. punktā minētās pārbaudes, un:
a)
uzrāda šajā regulā paredzēto lolojumdzīvnieka identifikācijas dokumentu, kas apliecina atbilstību šādas pārvietošanas prasībām; un
b)
ļauj, lai lolojumdzīvniekiem veic minētās pārbaudes.
3. Dalībvalstis izveido un atjaunina ceļotāju ieceļošanas vietu sarakstu.
4. Dalībvalstis nodrošina, lai kompetentā iestāde, ko tās izraudzījušas 1. punktā paredzēto pārbaužu veikšanai:
a)
būtu pilnībā informēta par III nodaļas noteikumiem un kompetentās iestādes amatpersonas būtu pienācīgi apmācītas tās veikt;
b)
glabātu reģistru par veikto pārbaužu kopējo skaitu un par minēto pārbaužu laikā konstatēto neatbilstību gadījumiem; un
c)
veiktās pārbaudes dokumentētu identifikācijas dokumenta attiecīgajā iedaļā, ja šāda dokumentācija ir vajadzīga saistībā ar nekomerciālu pārvietošanu uz citām dalībvalstīm, kā paredzēts 24. panta 1. punktā.
35. pants
Rīcība gadījumos, kad 33. un 34. pantā paredzētajās pārbaudēs tiek atklāta neatbilstība prasībām
1. Ja 33. un 34. pantā paredzētajās pārbaudēs atklāj, ka lolojumdzīvnieks neatbilst II vai III nodaļas nosacījumiem, kompetentā iestāde, apspriedusies ar oficiālo veterinārārstu un -attiecīgā gadījumā - ar īpašnieku vai pilnvaroto personu, izlemj:
a)
nosūtīt lolojumdzīvnieku atpakaļ uz tā nosūtītāju valsti vai teritoriju;
b)
oficiālā kontrolē izolēt lolojumdzīvnieku uz laiku, kas nepieciešams, lai panāktu atbilstību II vai III nodaļas nosacījumiem;
c)
kā galējo līdzekli, ja nosūtīšana atpakaļ vai izolācija nav iespējama, iemidzināt lolojumdzīvnieku saskaņā ar attiecīgajiem valsts noteikumiem par lolojumdzīvnieku aizsardzību to nonāvēšanas laikā.
2. Ja kompetentā iestāde noraida lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu uz Savienību, lolojumdzīvniekus izolē vietā, kur tie atrodas oficiālā kontrolē, līdz:
a)
tie dodas atpakaļ uz savu nosūtītāju valsti vai teritoriju; vai
b)
tiek pieņemts kāds cits administratīvs lēmums par šiem lolojumdzīvniekiem.
3. Šā panta 1. un 2. punktā minētos pasākumus piemēro uz īpašnieka rēķina un īpašniekam vai pilnvarotajai personai nav iespējas saņemt nekādu finansiālu kompensāciju.
36. pants
Drošības pasākumi
1. Ja dalībvalstī, teritorijā vai trešā valstī ir konstatēta vai izplatās trakumsērga vai kāda cita slimība vai infekcija, kas nav trakumsērga, un tas var nopietni apdraudēt cilvēku vai dzīvnieku veselību, bez kavēšanās un atkarībā no situācijas nopietnības Komisija pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pieprasījuma ar īstenošanas aktu var veikt kādu no šādiem pasākumiem:
a)
apturēt lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu vai tranzītu no visas skartās dalībvalsts vai teritorijas, vai trešās valsts vai to daļas;
b)
noteikt īpašus nosacījumus lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai no visas skartās dalībvalsts vai teritorijas, vai trešās valsts vai to daļas.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 41. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. Pienācīgi pamatotos nenovēršamas steidzamības gadījumos, kad jāierobežo vai jānovērš nopietns risks cilvēku vai dzīvnieku veselībai, Komisija saskaņā ar 41. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem tūlītēji piemērojamus īstenošanas aktus.
37. pants
Informēšanas pienākumi
1. Dalībvalstis sniedz sabiedrībai skaidru un viegli pieejamu informāciju par šajā regulā paredzētajām dzīvnieku veselības prasībām, ko piemēro lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un par noteikumiem, kas attiecas uz šādas pārvietošanas atbilstības pārbaudēm.
2. Šā panta 1. punktā minētajā informācijā jo īpaši iekļauj ziņas par:
a)
regulas 18. pantā paredzēto to personu kvalifikāciju, kuras implantē transponderu;
b)
regulas 7. un 11. pantā paredzēto atļauju atkāpties no nosacījuma par vakcinēšanu pret trakumsērgu attiecībā uz jauniem I pielikuma A daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvniekiem;
c)
nosacījumiem, kas piemērojami tādu lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz dalībvalstu teritoriju:
i)
kuri neatbilst 6., 9., 10. vai 14. pantam;
ii)
kuri ir no konkrētām valstīm un teritorijām, kam piemēro 16. pantā paredzētos valsts noteikumus;
d)
saskaņā ar 34. panta 3. punktu izveidoto ceļotāju ieceļošanas vietu sarakstu, kurā norādīta arī kompetentā iestāde, kas izraudzīta 34. panta 4. punktā paredzēto pārbaužu veikšanai;
e)
valsts noteikumos ietvertajiem 9. panta 3. punktā un 14. panta 3. punktā paredzētajiem nosacījumiem, kas piemērojami I pielikuma B daļā uzskaitīto sugu lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai uz dalībvalstu teritoriju;
f)
vakcīnām pret trakumsērgu, kurām dalībvalstu kompetentā iestāde ir piešķīrusi tirdzniecības atļauju saskaņā ar III pielikuma 1. punkta b) apakšpunktu, un jo īpaši par atbilstīgu vakcinācijas protokolu.
3. Dalībvalstis tīmeklī izveido vietnes, kurās sniedz 1. punktā minēto informāciju, un šo vietņu tīmekļa adresi nosūta Komisijai.
4. Komisija palīdz dalībvalstīm šo informāciju darīt pieejamu sabiedrībai, nodrošinot tās tīmekļa vietnē:
a)
saites uz dalībvalstu informatīvajām vietnēm tīmeklī; un
b)
informāciju, kas minēta šā panta 2. punkta b), d) un e) apakšpunktā, informāciju, kas darīta pieejama sabiedrībai saskaņā ar 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu, attiecīgā gadījumā - papildu valodās.
3. IEDAĻA
Procesuāli noteikumi
38. pants
Grozījumi pielikumos
Lai ņemtu vērā tehnikas attīstību, zinātnes sasniegumus un cilvēku veselības vai lolojumdzīvnieku veselības aizsardzību, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 39. pantu, lai grozītu II-IV pielikumu.
39. pants
Deleģējuma īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 5. panta 5. punktā, 17. panta 2. punkta otrajā daļā, 19. panta 1. punkta pirmajā daļā un 38. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu, sākot no 2013. gada 28. jūnija. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. panta 5. punktā, 17. panta 2. punkta otrajā daļā, 19. panta 1. punkta pirmajā daļā un 38. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esamību.
4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 5. panta 5. punktu, 17. panta 2. punkta otro daļu, 19. panta 1. punkta pirmo daļu un 38. pantu pieņemts deleģētais stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
40. pants
Steidzamības procedūra
1. Deleģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar šo pantu, stājas spēkā nekavējoties, un to piemēro, kamēr nav izteikti nekādi iebildumi atbilstoši 2. punktam. Paziņojot deleģēto aktu Eiropas Parlamentam un Padomei, izklāsta steidzamības procedūras izmantošanas iemeslus.
2. Eiropas Parlaments un Padome var izteikt iebildumus pret deleģēto aktu saskaņā ar 39. panta 5. punktā minēto procedūru. Tādā gadījumā Komisija nekavējoties atceļ aktu, ievērojot Eiropas Parlamenta vai Padomes paziņojumu par lēmumu izteikt iebildumus.
41. pants
Komitejas procedūra
1. Komisijai palīdz Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja, kas izveidota saskaņā ar 58. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (19). Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. Ja komitejas atzinums jāsaņem rakstiskā procedūrā, minēto procedūru izbeidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanas termiņā tā nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa komitejas locekļi ar vienkāršu balsu vairākumu.
3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar tās 5. pantu.
42. pants
Sankcijas
Dalībvalstis izstrādā noteikumus par sankcijām, ko piemēro par šīs regulas pārkāpumiem, un veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to īstenošanu. Paredzētajām sankcijām ir jābūt iedarbīgām, samērīgām un preventīvām.
Dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par minētajiem noteikumiem un visiem turpmākiem grozījumiem, kas ietekmē minētos noteikumus.
VII NODAĻA
PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
43. pants
Atcelšana
1. Ar šo atceļ Regulu (EK) Nr. 998/2003, izņemot tās II pielikuma B daļas 2. iedaļu un C daļu, kas paliek spēkā līdz brīdim, kad stājas spēkā attiecīgi saskaņā ar šīs regulas 13. panta 1. un 2. punktu pieņemtie īstenošanas akti.
Kamēr minētie īstenošanas akti nav stājušies spēkā, atsauces šajā regulā uz saskaņā ar 13. panta 1. punktu un 2. punktu pieņemtajos īstenošanas aktos ietverto sarakstu uzskata par atsaucēm attiecīgi uz Regulas (EK) Nr. 998/2003 II pielikuma B daļas 2. iedaļas un C daļas trešo valstu un teritoriju sarakstu.
2. Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu V pielikumā.
3. Regulas (EK) Nr. 998/2003 atcelšana neskar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 1152/2011 (2011. gada 14. jūlijs), ar kuru papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 998/2003 attiecībā uz profilaktiskiem veselības aizsardzības pasākumiem Echinococcus multilocularis infekcijas kontrolei suņiem (20), kas tika pieņemta saskaņā ar minētās regulas 5. panta 1. punkta otro daļu, paturēšanu spēkā.
44. pants
Pārejas pasākumi attiecībā uz identifikācijas dokumentiem
1. Atkāpjoties no 21. panta 1. punkta, 6. panta d) punktā minēto identifikācijas dokumentu uzskata par atbilstīgu šai regulai, ja tas ir ticis:
a)
sagatavots atbilstīgi Lēmumā 2003/803/EK noteiktajam pases paraugam; un
b)
izdots pirms 2014. gada 29. decembra.
2. Atkāpjoties no 25. panta 1. punkta un 27. panta a) punkta, 10. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto identifikācijas dokumentu uzskata par atbilstīgu šai regulai, ja tas ir ticis:
a)
sagatavots atbilstīgi Lēmuma 2011/874/ES II pielikumā noteiktajam standarta sertifikātam vai attiecīgā gadījumā - Lēmumā 2003/803/EK noteiktajam pases paraugam; un
b)
izdots pirms 2014. gada 29. decembra.
45. pants
Stāšanās spēkā un piemērojamība
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 29. decembra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2013. gada 12. jūnijā