PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. září 2014
o opatřeních proti zavlékání viru slintavky a kulhavky z Alžírska, Libye, Maroka a Tuniska do Unie
(oznámeno pod číslem C(2014) 6868)
(Text s významem pro EHP)
(2014/689/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS (1), a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství (2), a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 91/496/EHS stanoví zásady veterinárních kontrol zvířat dovážených do Unie ze třetích zemí. Stanoví opatření, která mohou být přijata Komisí, pokud se choroba, která může představovat vážné ohrožení zdraví zvířat nebo lidí, vyskytne nebo rozšíří na území třetí země.
(2)
Směrnice 97/78/ES stanoví zásady veterinárních kontrol produktů dovážených do Unie ze třetích zemí. Stanoví opatření, která mohou být přijata Komisí, pokud se choroba, která může představovat vážné ohrožení zdraví zvířat nebo lidí, vyskytne nebo rozšíří na území třetí země.
(3)
Slintavka a kulhavka je endemická v Libyi a byla potvrzena v Tunisku od 25. dubna 2014 a v Alžírsku od 23. července 2014.
(4)
Slintavka a kulhavka je jednou z nejnakažlivějších chorob skotu, ovcí, koz a prasat. Virus způsobující nákazu se může rychle šířit, zejména prostřednictvím produktů získaných z nakažených zvířat a kontaminovaných předmětů, včetně dopravních prostředků, jako jsou vozidla pro přepravu hospodářských zvířat. Virus může také přetrvávat v kontaminovaném prostředí mimo hostitelské zvíře po několik týdnů v závislosti na teplotě.
(5)
Přítomnost slintavky a kulhavky v Alžírsku, Libyi a Tunisku může představovat závažné nebezpečí pro hospodářská zvířata v Unii.
(6)
Ačkoli v Maroku nebyla slintavka a kulhavka potvrzena, je tato třetí země možnou tranzitní zemí pro vozidla pro přepravu hospodářských zvířat vracející se z Alžírska, Libye a Tuniska do Unie.
(7)
Drastické zhoršení situace v případě slintavky a kulhavky v Libyi a její rozšíření do Tuniska a Alžírska a v rámci těchto zemí vyžadují přijetí určitých ochranných opatření na úrovni Unie, která zohlední přežití viru slintavky a kulhavky v životním prostředí a potenciální trasy přenosu tohoto viru.
(8)
Vozidla a plavidla používaná pro přepravu živých zvířat do Alžírska, Libye a Tuniska mohou být v těchto infikovaných zemích kontaminována virem slintavky a kulhavky, a proto při svém návratu představují nebezpečí zavlečení nákazy do Unie.
(9)
Nejvhodnějším způsobem, jak snížit nebezpečí rychlého přenosu viru na dlouhé vzdálenosti, je vhodné očištění a dezinfekce vozidel a plavidel pro přepravu hospodářských zvířat.
(10)
Je proto vhodné zajistit, aby všechna vozidla a plavidla pro přepravu hospodářských zvířat, která přepravovala živá zvířata do míst určení v Alžírsku, Libyi a Tunisku, byla náležitě očištěna a vydezinfikována a aby toto očištění a dezinfekce byly řádně doloženy v prohlášení, které předkládá provozovatel nebo řidič příslušnému orgánu v místě vstupu.
(11)
Provozovatel nebo řidič by měl zajistit uchování osvědčení o provedení očištění a dezinfekce pro každé vozidlo a plavidlo pro přepravu hospodářských zvířat po dobu nejméně tří let.
(12)
Členské státy by měly mít možnost vozidla, která přepravují krmiva z infikovaných zemí nebo přepravovala krmiva do těchto zemí a u nichž nelze vyloučit značné nebezpečí zavlečení slintavky a kulhavky na území Unie, na místě podrobit dezinfekci kol nebo kterékoli jiné části vozidla, kde je to považováno za nezbytné pro zmírnění uvedeného nebezpečí.
(13)
Kromě toho, ačkoliv dovoz živých zvířat druhů vnímavých ke slintavce a kulhavce nebyl povolen z žádné země v Africe, dovoz některých kategorií koňovitých je povolen z Alžírska, Libye a Tuniska v souladu s ustanoveními směrnice Rady 2009/156/ES (3) a koňovití z uvedených třetích zemí mohou být přepravováni přes Unii do jiné třetí země v souladu s rozhodnutím Komise 2010/57/EU (4). Členské státy by proto měly mít možnost na místě podrobit vozidla pro hospodářská zvířata přepravující koňovité z těchto třetích zemí dezinfekci kol nebo kterékoli jiné části vozidla, kde je to považováno za nezbytné ke zmírnění nebezpečí zavlečení slintavky a kulhavky do Unie.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se „vozidlem pro přepravu hospodářských zvířat“ nebo „plavidlem pro přepravu hospodářských zvířat“ rozumí každé vozidlo nebo plavidlo, které je nebo bylo používáno pro přepravu živých suchozemských zvířat.
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel nebo řidič vozidla nebo plavidla pro přepravu hospodářských zvířat při příjezdu z Alžírska, Maroka, Libye a Tuniska poskytl příslušnému orgánu daného členského státu v místě vstupu na území Unie údaje prokazující, že prostor pro přepravu nebo nakládku, v patřičných případech vnějšek vozidla, nakládací rampa, vybavení, které přišlo do kontaktu se zvířaty, kola, kabina řidiče a ochranný oděv/boty použité při vykládce byly po poslední vykládce zvířat očištěny a vydezinfikovány.
2. Údaje zmíněné v odstavci 1 musí být uvedeny v prohlášení vyplněném podle vzoru uvedeného v příloze I nebo v jakémkoli jiném odpovídajícím formátu, který zahrnuje přinejmenším údaje stanovené v uvedeném vzoru.
3. Originál prohlášení podle odstavce 2 příslušný orgán uchová po dobu tří let.
Článek 3
1. Příslušný orgán členského státu v místě vstupu do Unie provede zrakovou kontrolu za účelem zjištění, zda vozidla pro přepravu hospodářských zvířat z Alžírska, Maroka, Libye a Tuniska byla uspokojivým způsobem očištěna a vydezinfikována.
2. Orgán příslušný pro vydávání veterinárního osvědčení pro dovoz živých zvířat, která mají být naložena, do Alžírska, Maroka, Libye a Tuniska provede zrakovou kontrolu plavidel pro přepravu hospodářských zvířat s cílem zjistit, zda byla před nakládkou zvířat uspokojivým způsobem vyčištěna a vydezinfikována.
3. V případě, že kontroly podle odstavců 1 a 2 ukáží, že očištění a dezinfekce proběhly uspokojivým způsobem, nebo v případě, že příslušné orgány kromě opatření uvedených v odstavci 1 nařídily, zajistily a provedly dodatečnou dezinfekci vozidel nebo plavidel pro přepravu hospodářských zvířat použitých pro přepravu zvířat, která byla předtím očištěna, stvrdí příslušný orgán tuto skutečnost vydáním osvědčení podle vzoru uvedeného v příloze II.
4. V případě, že kontroly podle odstavců 1 a 2 ukáží, že očištění a dezinfekce vozidla nebo plavidla pro přepravu hospodářských zvířat nebyly provedeny uspokojivým způsobem, přijme příslušný orgán jedno z těchto opatření:
a)
nařídí provedení náležitého očištění a dezinfekce vozidla nebo plavidla pro přepravu hospodářských zvířat na místě, které určí, co nejblíže místu vstupu na území dotčeného členského státu, a vydá osvědčení zmíněné v odstavci 3;
b)
pokud v blízkosti místa vstupu není žádné vhodné zařízení pro čištění a dezinfekci nebo hrozí-li nebezpečí, že zbytkové živočišné produkty mohou uniknout z neočištěného vozidla nebo plavidla pro přepravu hospodářských zvířat:
i)
odepře vstup dotyčného vozidla nebo plavidla pro přepravu hospodářských zvířat do Unie nebo
ii)
na místě provede předběžnou dezinfekci vozidla nebo plavidla pro přepravu hospodářských zvířat, které nebylo dostatečně očištěno a vydezinfikováno, do doby provedení opatření podle písmene a).
5. Originál osvědčení podle odstavce 3 uchová provozovatel nebo řidič příslušného vozidla pro přepravu hospodářských zvířat po dobu tří let. Kopii tohoto osvědčení uchová příslušný orgán po dobu tří let.
Článek 4
Příslušný orgán členského státu, kde se nachází místo vstupu do Unie, může každé vozidlo, které přepravovalo krmiva, přijíždějící z Alžírska, Libye, Maroka a Tuniska, u něhož nelze vyloučit značné nebezpečí zavlečení slintavky a kulhavky do Unie, na místě podrobit dezinfekci kol nebo kterékoli jiné části vozidla, kde je to považováno za nezbytné pro zmírnění uvedeného nebezpečí.
Článek 5
Příslušný orgán členského státu, v němž se nachází stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu, může vozidla přepravující koňovité z Alžírska, Libye a Tuniska, kteří mají být dovezeni do Unie v souladu s ustanoveními směrnice 2009/156/ES a v případě tranzitu v souladu s rozhodnutím 2010/57/EU, u nichž nelze vyloučit značné nebezpečí zavlečení slintavky a kulhavky na území Unie, na místě podrobit dezinfekci kol nebo kterékoli jiné části vozidla, kde je to považováno za nezbytné pro zmírnění uvedeného nebezpečí.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije do dne 1. října 2015.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 29. září 2014.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 29. septembris)
par pasākumiem, lai novērstu mutes un nagu sērgas vīrusa ievešanu Savienībā no Alžīrijas, Lībijas, Marokas un Tunisijas
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 6868)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/689/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/496/EEK, ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK (1), un jo īpaši tās 18. panta 7. punktu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvu 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (2), un jo īpaši tās 22. panta 6. punktu,
tā kā:
(1)
Ar Direktīvu 91/496/EEK nosaka principus, kuri reglamentē veterinārās pārbaudes attiecībā uz dzīvniekiem, ko ieved Savienībā no trešām valstīm. Tajā noteikti pasākumi, ko Komisija var pieņemt, ja trešās valsts teritorijā parādās vai izplatās slimība, kas var radīt nopietnus draudus dzīvnieku vai cilvēku veselībai.
(2)
Ar Direktīvu 97/78/EK nosaka principus, kuri reglamentē veterinārās pārbaudes attiecībā uz produktiem, ko ieved Savienībā no trešām valstīm. Tajā noteikti pasākumi, ko Komisija var pieņemt, ja trešās valsts teritorijā parādās vai izplatās slimība, kas var radīt nopietnus draudus dzīvnieku vai cilvēku veselībai.
(3)
Mutes un nagu sērga ir endēmiska Lībijā, un kopš 2014. gada 25. aprīļa tā ir apstiprināta Tunisijā un attiecīgi kopš 2014. gada 23. jūlija Alžīrijā.
(4)
Mutes un nagu sērga ir viena no lipīgākajām liellopu, aitu, kazu un cūku slimībām. Slimību izraisošais vīruss var strauji izplatīties, jo īpaši tad, ja tiek patērēti no inficētiem dzīvniekiem iegūti produkti un lietoti inficēti priekšmeti, tostarp transports, piemēram, lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļi. Vairākas nedēļas, atkarībā no temperatūras, vīruss var saglabāties arī inficētajā vidē ārpus saimniekdzīvnieka.
(5)
Mutes un nagu sērgas sastopamība Alžīrijā, Lībijā un Tunisijā var radīt nopietnu risku Savienības lauksaimniecības dzīvnieku populācijai.
(6)
Lai gan Marokā mutes un nagu sērga nav apstiprināta, šī trešā valsts ir potenciāla tranzīta valsts lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļiem, kas atgriežas Savienībā no Alžīrijas, Lībijas un Tunisijas.
(7)
Krasā mutes un nagu sērgas situācijas pasliktināšanās Lībijā un tās izplatība uz Tunisiju, tās teritorijā un uz Alžīriju liek pieņemt konkrētus aizsardzības pasākumus Savienības līmenī, ņemot vērā mutes un nagu sērgas vīrusa izdzīvošanu vidē un šā vīrusa potenciālos inficēšanās ceļus.
(8)
Lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļi un kuģi, kurus izmanto dzīvu dzīvnieku pārvadāšanai uz Alžīriju, Lībiju vai Tunisiju, varētu būt inficēti ar mutes un nagu sērgas vīrusu šajās inficētajās valstīs un tādējādi radīt slimības izplatīšanās risku pēc to atgriešanās Savienībā.
(9)
Vispiemērotākais veids, kā mazināt ātras vīrusa izplatības risku lielos attālumos, ir atbilstoša lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļu un kuģu tīrīšana un dezinficēšana.
(10)
Tāpēc ir lietderīgi nodrošināt, ka visi lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļi un kuģi, kas pārvadājuši dzīvus dzīvniekus uz galamērķiem Alžīrijā, Lībijā vai Tunisijā, tiktu atbilstoši iztīrīti un dezinficēti un lai šī tīrīšana un dezinficēšana tiktu pienācīgi dokumentēta deklarācijā, ko operators vai vadītājs ievešanas punktā iesniedz kompetentajai iestādei.
(11)
Operatoram vai vadītājam būtu jānodrošina, ka sertifikātu par katra lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļa un kuģa tīrīšanu un dezinficēšanu glabā vismaz trīs gadus.
(12)
Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai noteikt, ka tādiem transportlīdzekļiem, kuri transportē barību no inficētajām valstīm vai ir transportējuši barību uz tām un attiecībā uz kuriem nevar izslēgt būtisku mutes un nagu sērgas ievešanas risku Savienības teritorijā, uz vietas jādezinficē riteņi vai jebkura cita transportlīdzekļa daļa, ja to uzskata par nepieciešamu, lai mazinātu minēto risku.
(13)
Turklāt, lai gan tādu dzīvu dzīvnieku sugu, kuras ir uzņēmīgas pret mutes un nagu sērgu, imports nav atļauts no nevienas valsts Āfrikā, saskaņā ar Padomes Direktīvu 2009/156/EK (3) konkrētu kategoriju zirgu dzimtas dzīvniekus ir atļauts importēt no Alžīrijas, Lībijas un Tunisijas, un saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2010/57/ES (4) zirgu dzimtas dzīvnieki no šīm trešām valstīm ceļā uz citu trešo valsti drīkst šķērsot Savienības teritoriju tranzītā. Tādēļ dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai noteikt, ka tādiem lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļiem, kuri transportē zirgu dzimtas dzīvniekus no minētajām trešām valstīm, uz vietas jādezinficē riteņi vai jebkura cita transportlīdzekļa daļa, ja to uzskata par nepieciešamu, lai mazinātu mutes un nagu sērgas ievešanas risku Savienībā.
(14)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Šajā lēmumā “lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzeklis” vai “lauksaimniecības dzīvnieku kuģis” ir ikviens transportlīdzeklis vai kuģis, ko izmanto vai kas ir izmantots dzīvu sauszemes dzīvnieku pārvadāšanai.
2. pants
1. Dalībvalstis nodrošina, ka lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļa vai lauksaimniecības dzīvnieku kuģa operators vai vadītājs, ierodoties no Alžīrijas, Marokas, Lībijas vai Tunisijas, tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas iebraukšanas vieta Savienībā, sniedz informāciju, kas apliecina, ka lauksaimniecības dzīvnieku vai kravas nodalījums, vajadzības gadījumā arī kravas transportlīdzekļa virsbūve, iekraušanas rampa, aprīkojums, kas bijis saskarē ar dzīvniekiem, riteņi un vadītāja kabīne, kā arī aizsargtērps/apavi, kas izmantoti izkraušanā, pēc pēdējās dzīvnieku izkraušanas ir iztīrīti un dezinficēti.
2. Informāciju, kas minēta 1. punktā, iekļauj deklarācijā, kas aizpildīta saskaņā ar paraugu, kas sniegts I pielikumā vai jebkādā citā līdzvērtīgā formātā, kurā iekļauta vismaz paraugā minētā informācija.
3. Kompetentā iestāde šā panta 2. punktā minēto deklarācijas oriģinālu glabā trīs gadus.
3. pants
1. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā atrodas ievešanas vieta Savienībā, vizuāli pārbauda lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļus, kas iebrauc no Alžīrijas, Lībijas, Marokas vai Tunisijas, lai noteiktu, vai tie ir pietiekami labi iztīrīti un dezinficēti.
2. Kompetentā iestāde, kas atbild par veterinārā sertifikāta izsniegšanu iekraujamo dzīvu dzīvnieku importam Alžīrijā, Lībijā, Marokā vai Tunisijā, vizuāli pārbauda lauksaimniecības dzīvnieku kuģus, lai noteiktu, vai tie ir pietiekami labi iztīrīti un dezinficēti pirms dzīvnieku iekraušanas.
3. Ja 1. un 2. punktā minētās pārbaudes liecina, ka tīrīšana un dezinfekcija veikta pietiekami labi, vai ja kompetentās iestādes papildus 1. punktā noteiktajiem pasākumiem noteikušas, organizējušas un veikušas tādu iepriekš tīrītu lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļu vai kuģu papildu dezinfekciju, kompetentā iestāde apstiprina šo faktu, izdodot sertifikātu atbilstīgi II pielikumā sniegtajam paraugam.
4. Ja 1. un 2. punktā minētās pārbaudes liecina, ka lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļa vai kuģa tīrīšana un dezinfekcija nav veikta pietiekami labi, kompetentā iestāde veic vienu no šiem pasākumiem:
a)
nosaka lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzeklim vai kuģim pienācīgu tīrīšanu un dezinficēšanu vietā, ko iespējami tuvu ievešanas vietai attiecīgajā dalībvalstī izraudzījusies kompetentā iestāde, un izdod 3. punktā norādīto sertifikātu;
b)
ja ievešanas vietas tuvumā nav pienācīga aprīkojuma tīrīšanai vai dezinfekcijai vai ja pastāv risks, ka dzīvnieku produktu atliekas no neiztīrītā lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļa vai kuģa var nonākt apkārtējā vidē:
i)
lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzeklim vai kuģim neļauj iebraukt Savienībā; vai
ii)
uz vietas veic neapmierinoši iztīrītā un dezinficētā lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļa vai kuģa sākotnēju dezinfekciju, līdz tiek piemēroti pasākumi, kas paredzēti a) apakšpunktā.
5. Šā panta 3. punktā minētā sertifikāta oriģinālu lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļa operators vai vadītājs glabā trīs gadus. Sertifikāta kopiju kompetentā iestāde glabā trīs gadus.
4. pants
Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā atrodas ievešanas punkts Savienībā, var noteikt, ka jebkuram transportlīdzeklim, kas ir transportējis barību no Alžīrijas, Marokas, Lībijas vai Tunisijas un attiecībā uz kuru nevar izslēgt būtisku mutes un nagu sērgas ievešanas risku Savienības teritorijā, uz vietas jādezinficē riteņi vai jebkura cita transportlīdzekļa daļa, ja to uzskata par nepieciešamu, lai mazinātu minēto risku.
5. pants
Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā atrodas ievešanai Savienībā paredzētais robežkontroles punkts, var noteikt, ka lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļiem, kas pārvadā tādus zirgu dzimtas dzīvniekus no Alžīrijas, Lībijas vai Tunisijas, kurus ieved Savienībā saskaņā ar Direktīvas 2009/156/EK noteikumiem un - tranzīta gadījumā - saskaņā ar Lēmumu 2010/57/ES, un attiecībā uz kuriem nevar izslēgt būtisku mutes un nagu sērgas ievešanas risku Savienības teritorijā, uz vietas jādezinficē riteņi vai jebkura cita transportlīdzekļa daļa, ja to uzskata par nepieciešamu, lai mazinātu minēto risku.
6. pants
Šo lēmumu piemēro līdz 2015. gada 1. oktobrim.
7. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2014. gada 29. septembrī