NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 481/2014
ze dne 4. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, pokud jde o zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosince 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (1), a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013 je nezbytné stanovit zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o náklady na zaměstnance, kancelářské a administrativní výdaje, náklady na cestování a ubytování, náklady na externí odborné poradenství a na služby a výdaje na vybavení (dále jen „kategorie výdajů“).
(2)
S cílem umožnit pružné uplatnění pravidel způsobilosti na programy spolupráce by mělo být členským státům účastnícím se daného programu spolupráce umožněno rozhodnout, že se daná kategorie výdajů nevztahuje na konkrétní prioritní osu daného programu spolupráce.
(3)
Je třeba upřesnit, jak se zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce stanovená tímto nařízením slučují s obecným právním rámcem pro pravidla způsobilosti platným pro všechny evropské strukturální a investiční fondy a stanoveným v článcích 65 až 71 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (2).
(4)
Pro každou kategorii výdajů by měl být stanoven seznam různých položek výdajů.
(5)
Mělo by být vyjasněno jako obecné pravidlo, že dary jsou nezpůsobilé. Nicméně distribuce malých položek souvisejících s propagací, komunikací, reklamou nebo informováním by měly být způsobilé.
(6)
Měly by být určeny jednotlivé položky nákladů na zaměstnance a pravidla pro výpočet, účtování a úhradu nákladů na zaměstnance obecně, a zejména pro přiřazení zaměstnanců na částečný úvazek a dohody na hodinovém základě.
(7)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky kancelářských a administrativních výdajů spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu těchto nákladových prvků buď jako nákladů přímých, nebo nepřímých, zejména pokud jsou kombinovány s paušálními sazbami podle nařízení (EU) č. 1303/2013.
(8)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na cestování a ubytování spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu bez ohledu na to, zda tyto výdaje vzniknou příjemci nebo přímo jeho zaměstnancům. Vyjasněny by měly být rovněž podmínky, za kterých by se náklady na cestování a ubytování měly účtovat, jsou-li vynaloženy mimo unijní část programové oblasti podle článku 20 nařízení (EU) č. 1299/2013.
(9)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na externí odborné poradenství a na služby.
(10)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky výdajů na vybavení spolu s pravidly pro způsobilost použitého vybavení.
(11)
S cílem umožnit co nejrychlejší použití opatření stanovených tímto nařízením by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Aniž jsou dotčena pravidla způsobilosti stanovená články 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013 nebo na jejich základě, toto nařízení stanoví zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o tyto kategorie výdajů:
a)
náklady na zaměstnance;
b)
kancelářské a administrativní výdaje;
c)
náklady na cestování a ubytování;
d)
náklady na externí odborné poradenství a služby a
e)
výdaje na vybavení.
2. Zúčastněné členské státy se v rámci monitorovacího výboru programu spolupráce mohou dohodnout, že výdaje spadající do jedné nebo více kategorií uvedených v odstavci 1 nejsou způsobilé v rámci jedné nebo více prioritních os.
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Veškeré výdaje způsobilé podle tohoto nařízení vynaložené příjemcem nebo z jeho pověření se vztahují na náklady spojené se zahájením nebo se zahájením a prováděním operace nebo části operace.
2. Způsobilé nejsou tyto náklady:
a)
pokuty, finanční sankce a výdaje na právní spory a soudní spory;
b)
náklady na dary, s výjimkou těch, jejichž hodnota nepřesahuje 50 EUR za dar, pokud souvisejí s propagací, komunikací, publicitou nebo informováním;
c)
náklady související s kolísáním směnných kurzů.
Článek 3
Náklady na zaměstnance
1. Výdaje na náklady na zaměstnance se skládají z hrubých mzdových nákladů na zaměstnance zaměstnávané příjemcem jedním z těchto způsobů:
a)
na plný úvazek;
b)
na částečný úvazek s pevně stanoveným procentním podílem odpracované doby za měsíc;
c)
na částečný úvazek s pružným počtem odpracovaných hodin za měsíc, nebo
d)
na hodinovém základě.
2. Výdaje na náklady na zaměstnance jsou omezeny na:
a)
vyplácení platů souvisejících s činnostmi, které by subjekt nevykonával, kdyby příslušná operace nebyla prováděna, stanovenými v pracovní smlouvě/dohodě, rozhodnutí o jmenování (dále jen „doklad o zaměstnání“) nebo zákonem a souvisejícími s odpovědností uvedenou v popisu pracovní náplně příslušného zaměstnance;
b)
jakékoli další náklady přímo spojené s vyplácením platů, vzniklé a vynaložené zaměstnavatelem, jako jsou daně z mezd a příspěvky na sociální zabezpečení, včetně důchodů, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (3), pokud:
i)
jsou stanoveny v dokladu o zaměstnání nebo zákonem,
ii)
jsou v souladu s právními předpisy, na které odkazuje doklad o zaměstnání, a s obvyklými postupy v zemi a/nebo organizaci, kde příslušný zaměstnanec skutečně pracuje, a
iii)
nemohou být zaměstnavateli nahrazeny.
Pokud jde o písmeno a), na platby fyzickým osobám pracujícím pro příjemce na základě jiné smlouvy než pracovní smlouvy/dohody lze pohlížet jako na vyplácení platu a takovou smlouvu lze považovat za doklad o zaměstnání.
3. Náklady na zaměstnance lze uhradit buď:
i)
na základě skutečných nákladů (prokázaných dokladem o zaměstnání a výplatními páskami), nebo
ii)
na základě zjednodušeného vykazování nákladů podle čl. 67 odst. 1 písm. b) až d) nařízení (EU) č. 1303/2013, nebo
iii)
paušálně v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1299/2013.
4. Náklady na zaměstnance vztahující se k jednotlivcům, kteří pracují na dané operaci na částečný úvazek, se vypočítají buď jako:
a)
pevně stanovený procentní podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s pevně stanoveným procentním podílem doby odpracované na operaci, bez povinnosti zavést zvláštní systém zaznamenávání pracovní doby, nebo
b)
pružný podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s počtem hodin odpracovaných na operaci a měnících se každý měsíc, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby, který pokrývá 100 % pracovní doby zaměstnance.
5. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. a) zaměstnavatel vydá pro každého zaměstnance doklad uvádějící procentní podíl pracovní doby, který se má odpracovat na operaci.
6. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. b) se úhrada nákladů na zaměstnance vypočítá na základě hodinové sazby, která se stanoví buď:
i)
podílem měsíčních hrubých mzdových nákladů a měsíční pracovní doby stanovené v dokladu o zaměstnání a vyjádřené v hodinách, nebo
ii)
podílem posledních doložených ročních hrubých mzdových nákladů a 1 720 hodin v souladu s čl. 68 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Hodinová sazba se vynásobí počtem hodin skutečně odpracovaných na operaci.
7. Pokud jde o náklady na zaměstnance vztahující se na jednotlivce, kteří podle dokladu o zaměstnání pracují na hodinovém základě, tyto náklady jsou způsobilé, když se počet hodin skutečně odpracovaných na operaci vynásobí hodinovou sazbou dohodnutou v dokladu o zaměstnání, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby.
Článek 4
Kancelářské a administrativní výdaje
Kancelářské a administrativní výdaje jsou omezeny na tyto prvky:
a)
nájem kancelářských prostorů;
b)
pojištění a daně související s budovami, v nichž se nacházejí zaměstnanci, a s vybavením kanceláře (např. pojištění proti požáru, krádeži);
c)
veřejné služby (např. elektřina, topení, voda);
d)
kancelářské potřeby;
e)
všeobecné účetnictví zajišťované uvnitř organizace, která je příjemcem;
f)
archivy;
g)
údržba, úklid a opravy;
h)
bezpečnost;
i)
systémy informačních technologií;
j)
komunikace (např. telefon, fax, internet, poštovní služby, vizitky);
k)
bankovní poplatky za otevření a správu účtu nebo účtů, jestliže provádění operace vyžaduje otevření zvláštního účtu;
l)
poplatky za nadnárodní finanční transakce.
Článek 5
Náklady na cestování a ubytování
1. Výdaje na náklady na cestování a ubytování jsou omezeny na tyto prvky:
a)
náklady na cestování (např. jízdenky, cestovní pojištění a pojištění motorových vozidel, palivo, počet ujetých kilometrů, dálniční poplatky a parkovací poplatky);
b)
náklady na jídlo;
c)
náklady na ubytování;
d)
náklady na víza;
e)
denní příspěvky.
2. Žádné prvky uvedené v odst. 1 písm. a) až d), na něž se vztahuje denní příspěvek, nesmí být hrazeny nad rámec denního příspěvku.
3. Výdaje na cestování a ubytování externích odborníků a poskytovatelů služeb spadají do nákladů na externí odborné poradenství a služby uvedených v článku 6.
4. Přímá platba výdajů podle tohoto článku prostřednictvím zaměstnance příjemce musí být doložena dokladem prokazujícím, že příjemce uhradil výdaje zaměstnanci.
5. U operací, které se týkají technické pomoci nebo propagačních činností a budování kapacit, jsou výdaje vzniklé mimo unijní část programové oblasti způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 1299/2013.
6. Řídící orgán může uznat náklady na ubytování a jídlo poskytnuté v zařízeních nacházejících se mimo unijní část programové oblasti za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013. To platí také pro místní náklady na cestování v místě události nebo akce mimo unijní část programové oblasti.
7. U zaměstnanců příjemců nacházejících se mimo unijní část programové oblasti může řídící orgán uznat náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013.
8. U zaměstnanců příjemců nacházejících se uvnitř unijní části programové oblasti jsou náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Článek 6
Náklady na externí odborné poradenství a služby
Výdaje na externí odborné poradenství a služby jsou omezeny na následující služby a poradenství poskytované subjektem veřejného nebo soukromého práva nebo fyzickou osobou jinou než příjemce operace:
a)
studie nebo šetření (např. hodnocení, strategie, koncepční poznámky, konstrukční výkresy, příručky);
b)
odborná příprava;
c)
překlady;
d)
vývoj, úpravy a aktualizace systémů informačních technologií a internetových stránek;
e)
podpora, komunikace, propagace nebo informování související s operací nebo programem spolupráce jako takovým;
f)
finanční řízení;
g)
služby související s pořádáním a prováděním událostí nebo zasedání (včetně nájmu, stravování nebo tlumočení);
h)
účast na událostech (např. registrační poplatky);
i)
právní poradenství a notářské služby, technické a finanční odborné poradenství, jiné poradenské a účetní služby;
j)
práva duševního vlastnictví;
k)
ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 1299/2013;
l)
náklady na certifikaci a audit výdajů na úrovni programu podle článků 126 a 127 nařízení (EU) č. 1303/2013;
m)
poskytnutí záruk bankou nebo jinou finanční institucí, pokud to vyžadují unijní nebo vnitrostátní právní předpisy nebo programový dokument přijatý monitorovacím výborem;
n)
cestování a ubytování externích odborníků, přednášejících, osob předsedajících zasedáním a poskytovatelů služeb;
o)
jiné specifické odborné poradenství a služby potřebné pro operace.
Článek 7
Výdaje na vybavení
1. Výdaje na financování koupě, pronájmu nebo leasingu vybavení příjemcem operace, a to s výjimkou výdajů, na které se vztahuje článek 4, jsou omezeny na:
a)
kancelářské vybavení;
b)
hardware a software informačních technologií;
c)
nábytek a vybavení;
d)
laboratorní vybavení;
e)
stroje a přístroje;
f)
nástroje nebo zařízení;
g)
vozidla;
h)
jiné specifické vybavení potřebné pro operace.
2. Náklady na nákup použitého vybavení mohou být způsobilé za těchto podmínek:
a)
nebyla na ně obdržena žádná jiná pomoc z evropských strukturálních a investičních fondů;
b)
jeho cena nepřevyšuje obecně přijímanou cenu na daném trhu;
c)
má technické vlastnosti nezbytné pro operaci a splňuje použitelné normy a standardy.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 2014.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 481/2014
(2014. gada 4. marts),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1299/2013 attiecībā uz īpašiem noteikumiem par sadarbības programmu izdevumu atbilstību
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1299/2013 par īpašiem noteikumiem par atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda saistībā ar mērķi “Eiropas teritoriālā sadarbība” (1) un jo īpaši tās 18. panta 1. punktu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1299/2013 18. panta 1. punktu ir nepieciešams izstrādāt īpašus noteikumus par sadarbības programmu izdevumu atbilstību attiecībā uz personāla izmaksām, biroja un administratīvajiem izdevumiem, ceļa un uzturēšanās izmaksām, ārējo ekspertu un pakalpojumu izmaksām un aprīkojuma izdevumiem (turpmāk “izdevumu kategorijas”).
(2)
Lai atbilstības noteikumus sadarbības programmām varētu piemērot elastīgi, dalībvalstīm, kas piedalās konkrētā sadarbības programmā, vajadzētu būt iespējai noteikt, ka konkrēta izdevumu kategorija nav piemērojama konkrētās sadarbības programmas īpašajā prioritārajā virzienā.
(3)
Būtu jānorāda, kā sadarbības programmu izdevumu atbilstības noteikumi, kas noteikti šajā regulā, iekļaujas vispārīgajā tiesiskajā regulējumā par atbilstības noteikumiem, kuri piemērojami visiem Eiropas strukturālajiem un investīciju (ESI) fondiem, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (2) 65.-71. pantā.
(4)
Attiecībā uz katru izdevumu kategoriju būtu jānosaka dažādi izdevumu elementi.
(5)
Būtu jāprecizē, ka izdevumi par dāvanām parasti nav atbilstīgi. Tomēr izdevumiem par nelielu reklāmas priekšmetu izplatīšanu reklāmas, komunikācijas, publicitātes vai informācijas mērķiem būtu jābūt atbilstīgiem.
(6)
Būtu jānosaka dažādie personāla izmaksu elementi un noteikumi par šādu izmaksu aprēķinu, uzskaiti un atlīdzināšanu kopumā, kā arī atsevišķi - par tādu nepilna darba laika uzdevumu vai pakalpojumu līgumu aprēķinu, uzskaiti un atlīdzināšanu, kuru pamatā ir stundas likme.
(7)
Būtu jānosaka dažādie biroja un administratīvo izdevumu elementi un noteikumi par šādu izmaksu elementu aprēķinu, uzskaiti un atlīdzināšanu tiešo vai netiešo izmaksu veidā, jo īpaši gadījumos, ja tie kombinēti ar Regulā (ES) Nr. 1303/2013 paredzētajām vienotajām likmēm.
(8)
Būtu jānosaka dažādie ceļa un uzturēšanās izmaksu elementi un noteikumi par šādu izmaksu elementu aprēķinu, uzskaiti un atlīdzināšanu neatkarīgi no tā, vai izdevumi radušies atbalsta saņēmējam vai tieši viņa personālam. Būtu arī jāprecizē nosacījumi, saskaņā ar kuriem veic ceļa un uzturēšanās izmaksu uzskaiti, ja izmaksas radušās ārpus programmas darbības teritorijas Savienības daļas, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1299/2013 20. pantā.
(9)
Būtu jānosaka dažādie ārējo ekspertu un pakalpojumu izmaksu elementi.
(10)
Būtu jānosaka dažādie aprīkojuma izdevumu elementi un noteikumi par lietota aprīkojuma atbilstību.
(11)
Lai būtu iespējams nekavējoties piemērot šajā regulā paredzētos pasākumus, šai regulai būtu jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Neskarot atbilstības noteikumus, kas noteikti Regulas (ES) Nr. 1303/2013 65.-71. pantā vai pamatojoties uz minētajiem pantiem, šajā regulā paredz īpašus noteikumus par sadarbības programmu izdevumu atbilstību attiecībā uz šādām izdevumu kategorijām:
a)
personāla izmaksas;
b)
biroja un administratīvie izdevumi;
c)
ceļa un uzturēšanās izmaksas;
d)
ārējo ekspertu un pakalpojumu izmaksas; un
e)
aprīkojuma izdevumi.
2. Dalībvalstis, kas pārstāvētas sadarbības programmas uzraudzības komitejā, drīkst vienoties noteikt, ka izdevumi, kas ietilpst vienā vai vairākās no 1. punktā minētajām kategorijām, nav atbilstīgi vienā vai vairākos prioritārajos virzienos.
2. pants
Vispārīgie noteikumi
1. Visi izdevumi, kas ir atbilstīgi saskaņā ar šo regulu un ko ir samaksājis atbalsta saņēmējs vai kas ir samaksāti atbalsta saņēmēja vārdā, attiecas uz darbības vai tās daļas sākšanas vai sākšanas un īstenošanas izmaksām.
2. Par atbilstīgām nav uzskatāmas šādas izmaksas:
a)
naudas sodi, finansiālas sankcijas un izdevumi par juridiskiem strīdiem un tiesvedību;
b)
izmaksas par dāvanām, izņemot tās, kuru vērtība nepārsniedz EUR 50 par vienu dāvanu, ja tās pasniegtas reklāmas, komunikācijas, publicitātes vai informācijas nolūkā;
c)
izmaksas, kas saistītas ar ārvalstu valūtas maiņas kursa svārstībām.
3. pants
Personāla izmaksas
1. Personāla izmaksu izdevumus veido bruto darbaspēka izmaksas, kas rodas, nodarbinot atbalsta saņēmēja darbiniekus vienā no šādiem veidiem:
a)
pilna laika darbs;
b)
nepilna laika darbs ar fiksētu mēnesī nostrādātā laika procentuālo daļu;
c)
nepilna laika darbs ar mainīgu mēnesī nostrādāto stundu skaitu; vai
d)
pamatojoties uz stundas likmi.
2. Personāla izmaksu izdevumi ir tikai:
a)
algas maksājumi, kas saistīti ar pasākumiem, kurus vienība neveiktu, ja attiecīgā darbība nebūtu uzsākta, kuri noteikti darba/darbu izpildes līgumā vai lēmumā par iecelšanu amatā (abi turpmāk “nodarbinātības dokuments”) vai ar likumu un kuri saistīti ar darba pienākumiem, kas minēti konkrētā darbinieka darba aprakstā;
b)
jebkuras citas izmaksas, kas tieši saistītas ar darba samaksas maksājumiem, kuri rodas darba devējam un kurus tas samaksā, piemēram, nodarbinātības nodokļi un sociālā apdrošināšana, tostarp pensijas, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 883/2004 (3), ja:
i)
tās ir noteiktas nodarbinātības dokumentā vai ar likumu;
ii)
tās ir saskaņā ar nodarbinātības dokumentā minētajiem tiesību aktiem un standarta praksi valstī un/vai organizācijā, kurā konkrētais darbinieks faktiski strādā; un
iii)
darba devējs tās nevar atgūt.
Attiecībā uz a) apakšpunktu algas maksājumiem var pielīdzināt maksājumus fiziskām personām, ko atbalsta saņēmējs nodarbina saskaņā ar līgumu, kurš nav darba/darbu izpildes līgums, un šādu līgumu var uzskatīt par nodarbinātības dokumentu.
3. Personāla izmaksas var atlīdzināt:
i)
ņemot vērā reālās izmaksas (ko pamato ar nodarbinātības dokumentu un algas aprēķinu); vai
ii)
saskaņā ar vienkāršotām izmaksu iespējām, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 67. panta 1. punkta b)-d) apakšpunktā; vai
iii)
kā vienotu likmi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1299/2013 19. pantu.
4. Personāla izmaksas, kas saistītas ar personām, kuras veic nepilna darba laika uzdevumu, kas ir saistīts ar attiecīgo darbību, aprēķina kā:
a)
fiksētu procentuālo daļu no bruto darbaspēka izmaksām atbilstoši fiksētai attiecīgajā darbībā nostrādātā laika procentuālajai daļai - bez pienākuma izveidot atsevišķu darba laika reģistrēšanas sistēmu; vai
b)
mainīgu daļu no bruto darbaspēka izmaksām atbilstoši attiecīgajā darbībā nostrādāto stundu skaitam, kas katrā mēnesī var būt atšķirīgs, - pamatojoties uz laika reģistrēšanas sistēmu, kura aptver 100 % no darbinieka darba laika.
5. Attiecībā uz nepilna darba laika uzdevumiem saskaņā ar 4. punkta a) apakšpunktu darba devējs par katru darbinieku sagatavo dokumentu, kurā nosaka saistībā ar attiecīgo darbību nostrādājamā laika procentuālo daļu.
6. Attiecībā uz nepilna darba laika uzdevumiem saskaņā ar 4. punkta b) apakšpunktu atlīdzināmās personāla izmaksas aprēķina, par pamatu izmantojot stundas likmi, ko nosaka:
i)
mēneša bruto darbaspēka izmaksas izdalot ar mēneša darba laiku, kas noteikts nodarbinātības dokumentā un izteikts stundās; vai
ii)
pēdējās reģistrētās gada bruto darbaspēka izmaksas izdalot ar 1 720 stundām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 68. panta 2. punktu.
Stundas likmi reizina ar to stundu skaitu, kas faktiski nostrādātas saistībā ar attiecīgo darbību.
7. Personāla izmaksas, kas saistītas ar personām, kuras saskaņā ar nodarbinātības dokumentu strādā, pamatojoties uz stundas likmi, ir atbilstīgas, saistībā ar darbību faktiski nostrādātās stundas piemērojot nodarbinātības dokumentā nolīgtajai stundas likmei (par pamatu izmanto darba laika reģistrēšanas sistēmu).
4. pants
Biroja un administratīvie izdevumi
Biroja un administratīvie izdevumi ir tikai šādi elementi:
a)
biroja noma;
b)
apdrošināšana un nodokļi, kas saistīti ar ēkām, kurās izvietots personāls, un biroja aprīkojumu (piemēram, apdrošināšana ugunsgrēka gadījumam, apdrošināšana zādzības gadījumam);
c)
komunālie pakalpojumi (piemēram, elektrība, apkure, ūdens);
d)
biroja piederumi;
e)
vispārējā uzskaite, kas tiek nodrošināta atbalsta saņēmēja organizācijā;
f)
arhīvi;
g)
tehniskā apkope, uzkopšana un remonti;
h)
drošība;
i)
IT sistēmas;
j)
sakari un komunikācija (piemēram, tālrunis, fakss, internets, pasta pakalpojumi, vizītkartes);
k)
bankas pakalpojumu maksa par konta vai kontu atvēršanu un apkalpošanu, ja darbības īstenošanai nepieciešama atsevišķa konta atvēršana;
l)
maksa par starpvalstu finanšu darījumiem.
5. pants
Ceļa un uzturēšanās izmaksas
1. Ceļa un uzturēšanās izmaksu izdevumi ir tikai šādi elementi:
a)
ceļa izmaksas (piemēram, biļetes, ceļojuma apdrošināšana, transportlīdzekļa apdrošināšana, degviela, pārvietošanās ar automašīnu, ceļu nodevas, stāvvietu maksas);
b)
ēdināšanas izmaksas;
c)
naktsmītņu izmaksas;
d)
vīzas izmaksas;
e)
dienas nauda.
2. Ja kāds no 1. punkta a)-d) apakšpunktā minētajiem elementiem ir segts ar dienas naudu, to neatlīdzina papildus dienas naudai.
3. Ceļa un uzturēšanās izdevumi, kas radušies ārējiem ekspertiem un pakalpojumu sniedzējiem, ietilpst ārējo ekspertu un pakalpojumu izmaksās, kas minētas 6. pantā.
4. Šajā pantā minēto izdevumu tiešu samaksu, ko veicis atbalsta saņēmēja darbinieks, pamato ar pierādījumu par to, ka atbalsta saņēmējs ir atlīdzinājis minētajam darbiniekam.
5. Attiecībā uz darbībām, kas attiecas uz tehnisko palīdzību vai reklāmas pasākumiem un spēju veidošanu, izdevumi, kuri radušies ārpus programmas darbības teritorijas Savienības daļas, ir atbilstīgi, ja tie radušies saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1299/2013 20. panta 3. punktu.
6. Vadošā iestāde kā atbilstīgas var pieņemt izmaksas par naktsmītņu un ēdināšanas pakalpojumiem, kas saņemti uzņēmumos, kuri atrodas ārpus programmas darbības teritorijas Savienības daļas, ja minētās izmaksas radušās saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1299/2013 20. panta 2. punktu. Tas attiecas arī uz vietējā transporta ceļa izmaksām pasākuma vai darbības norises vietā, kas atrodas ārpus programmas darbības teritorijas Savienības daļas.
7. Attiecībā uz atbalsta saņēmēju personālu, kas atrodas ārpus programmas darbības teritorijas Savienības daļas, vadošā iestāde kā atbilstīgas var pieņemt izmaksas, kuras minētas 1. punktā, tostarp izmaksas par nokļūšanu pasākuma vai darbības norises vietā, kas atrodas programmas darbības teritorijas Savienības daļā vai ārpus tās, un atgriešanos no tās, ja minētās izmaksas radušās saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1299/2013 20. panta 2. punktu.
8. Attiecībā uz atbalsta saņēmēju personālu, kas atrodas programmas darbības teritorijas Savienības daļā, par atbilstīgām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1299/2013 20. panta 1. punktu uzskata izmaksas, kuras minētas 1. punktā, tostarp izmaksas par nokļūšanu pasākuma vai darbības norises vietā, kas atrodas programmas darbības teritorijas Savienības daļā vai ārpus tās, un atgriešanos no tās.
6. pants
Ārējo ekspertu un pakalpojumu izmaksas
Izdevumi, ko veido ārējo ekspertu un pakalpojumu izmaksas, aptver šādus pakalpojumus un īpašās zināšanas, ko sniedz publisko tiesību vai privāto tiesību subjekts vai fiziska persona, kas nav darbības atbalsta saņēmējs:
a)
pētījumi vai apsekojumi (piemēram, novērtējumi, stratēģijas, koncepcijas apraksti, projekta plāni, rokasgrāmatas);
b)
apmācība;
c)
tulkošana;
d)
IT sistēmas un tīmekļa vietnes izstrāde, modifikācijas un atjauninājumi;
e)
reklāma, komunikācija, publicitāte vai informācija, kura saistīta ar darbību vai pašu sadarbības programmu;
f)
finanšu pārvaldība;
g)
pakalpojumi, kas saistīti ar pasākumu vai sanāksmju organizēšanu un īstenošanu (tostarp telpu noma, ēdināšana vai mutiskās tulkošanas pakalpojumi);
h)
dalība pasākumos (piemēram, reģistrācijas maksa);
i)
juridisko konsultāciju un notāra pakalpojumi, tehniskā un finanšu ekspertīze, citi konsultāciju un grāmatvedības pakalpojumi;
j)
intelektuālā īpašuma tiesības;
k)
pārbaudes saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 125. panta 4. punkta a) apakšpunktu un Regulas (ES) Nr. 1299/2013 23. panta 4. punktu;
l)
sertifikācijas un revīzijas izmaksas programmas līmenī saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 126. un 127. pantu;
m)
bankas vai citas finanšu iestādes garantiju saņemšana, ja tas nepieciešams saskaņā ar Savienības vai valstu tiesību aktiem vai ir noteikts plānošanas dokumentā, ko pieņēmusi uzraudzības komiteja;
n)
ceļa un uzturēšanās izmaksas, kas radušās ārējiem ekspertiem, lektoriem, sanāksmju vadītājiem un pakalpojumu sniedzējiem;
o)
citu veidu īpašās zināšanas un pakalpojumi, kas nepieciešami darbībām.
7. pants
Aprīkojuma izdevumi
1. Izdevumi, kas nav izdevumi, uz kuriem attiecas 4. pants, un kas ir saistīti ar tāda aprīkojuma finansēšanu, kuru darbības atbalsta saņēmējs iegādājies, nomā vai par kuru viņš ir noslēdzis līzinga līgumu, aptver tikai turpmāk minēto:
a)
biroja aprīkojumu;
b)
datortehniku un programmatūru;
c)
mēbeles un piederumus;
d)
laboratorijas aprīkojumu;
e)
iekārtas un instrumentus;
f)
rīkus un ierīces;
g)
transportlīdzekļus;
h)
citu īpašu aprīkojumu, kas nepieciešams darbībām.
2. Izmaksas par lietota aprīkojuma iegādi var uzskatīt par atbilstīgām, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
a)
attiecībā uz to nav saņemts nekāds cits atbalsts no ESI fondiem;
b)
tā cena nepārsniedz parasto cenu attiecīgajā tirgū;
c)
tam ir darbībai vajadzīgās tehniskās īpašības, un tas atbilst piemērojamām normām un standartiem.
8. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 4. martā