ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. září 2013
o vyrovnáních podle vyhlášky o statkových hnojivech K 75/98 (ex NN 45/98) provedené Belgií (regionem Flandry)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5818)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2013/530/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po výzvě pro zainteresované strany, aby předložily své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po přijetí stížnosti, že vlámská vláda vyplácí zemědělcům nezákonnou podporu v souvislosti s používáním hnojiv a statkových hnojiv (dále jen „opatření“), požádaly útvary Evropské komise dopisem ze dne 4. února 1998 belgické orgány, aby poskytly informace o provedení rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům za povinnosti podle právních předpisů o hnojivech (dále jen „vyhláška o statkových hnojivech“).
(2)
Komise obdržela tyto informace v dopise od vlámského ministerstva životního prostředí a zaměstnanosti ze dne 18. března 1998 a v dopise od stálého zastoupení Belgie ze dne 31. března 1998.
(3)
Dne 15. dubna 1998 se konalo jednání mezi zástupci příslušných belgických orgánů a útvarů Evropské komise.
(4)
Telexem ze dne 10. července 1998 Komise požádala belgické orgány o doplňující informace, které obdržela v odpovědi belgických orgánů v dopise ze dne 7. srpna 1998, zaevidovaném dne 10. srpna 1998.
(5)
Podle informací od belgických orgánů byly platby prováděny v roce 1996. Opatření však nebylo oznámeno Komisi v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU). Z tohoto důvodu byl spis zaevidován v registru neoznámených podpor pod číslem NN 45/98. Avšak ačkoli byl režim v platnosti v letech 1996 a 1997, Komise zaznamenala závazek belgických orgánů v jejich dopise ze dne 7. srpna 1998 nevyplatit podporu za rok 1997, dokud Komise nepřijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory se společným trhem. Belgické úřady informovaly Komisi, že záměrem vlámské vlády bylo začlenit tento režim vyrovnání do vlámského programu podpory podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (2).
(6)
Dopisem ze dne 21. ledna 1999 Komise informovala Belgii, že se ve věci opatření rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU.
(7)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno dne 17. dubna 1999 v Úředním věstníku (3).
(8)
Komise vyzvala zainteresované strany k předložení jejich připomínek k opatření.
(9)
Komise neobdržela od zainteresovaných stran žádné připomínky.
(10)
Oznámení týkající se jiných vlámských případů ve věci statkových hnojiv (C12/1999, N105/1999, N311/99) byla belgickými orgány stažena.
(11)
Dne 6. března 2012 Komise obdržela stížnost od zemědělce na platbu vyrovnání za rok 1996 v souladu s vyhláškou o statkových hnojivech. Na jednání zástupců belgických (vlámských) orgánů a útvarů Evropské komise dne 16. dubna 2012 Komise požádala belgické orgány o předložení jejich stanovisek ke stížnosti.
(12)
Dne 9. listopadu 2012 požádala Evropská komise o další informace. Belgické orgány odpověděly dopisem ze dne 14. ledna 2013.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. NÁZEV
(13)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech
2. ROZPOČET
(14)
Celkový rozpočet na opatření na rok 1996 činil 427 511 868 BEF (belgických franků) rozdělených takto:
(a)
vyrovnání sníženého výnosu
-
travní porost 250 279 282 BEF
-
kukuřice 50 102 650 BEF
(b)
vyrovnání nákladů na likvidaci statkových hnojiv 65 486 397 BEF
(c)
vyrovnání nákladů na uskladnění statkových hnojiv 34 276 829 BEF
(d)
vyrovnání nákupu dalšího hnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech byla vyplacena za rok 1996.
(16)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech je vyrovnání splatné zemědělcům, jejichž zemědělský podnik leží zcela nebo zčásti v oblasti vodní plochy nebo toku nebo v přírodní oblasti. Týká se 7,502 z celkových 40,673 zemědělských podniků s ornou půdou nebo hospodářskými zvířaty ve Flandrech (18,5 %). Z hlediska plochy spadá z celkových 649,223 ha v rámci orné půdy nebo hospodářských zvířat 47,948 ha (7,5 %) do oblastí vodních ploch a toků a 21,919 ha (3 %) spadá do přírodních oblastí.
(17)
Cílem režimu podpory je umožnit zemědělcům s půdou v environmentálně citlivých oblastech, aby byli schopni přizpůsobit se přísnějším normám v oblasti používání statkových hnojiv, a vyrovnat těmto zemědělcům ekonomickou ztrátu, kterou utrpí. Podpora se vypočítá na základě ušlých příjmů s ohledem na běžné zemědělské postupy mimo tyto citlivé oblasti. Podle belgických orgánů bylo vyrovnání nezbytné také proto, aby se předešlo sociálním nepokojům.
(18)
Podpora je poskytována zemědělcům v těchto citlivých oblastech s cílem vyrovnat jim:
(a)
pokles produkce způsobený menší mírou hnojení a používání statkových hnojiv;
(b)
další náklady na likvidaci statkových hnojiv;
(c)
další náklady na uskladnění statkových hnojiv;
(d)
další nákup chemických hnojiv.
(19)
Podle informací, které poskytly belgické orgány, vycházejí platby pro zemědělce, mající za cíl vyrovnat povinnosti dané právními předpisy o hnojivech, ze čtyř právních předpisů:
(a)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům v souvislosti s povinnostmi podle právních předpisů o hnojivech;
(b)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy;
(c)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 19. března 1996, kterým se stanovují pravidla pro další povinnosti s ohledem na likvidaci a pomoc s dalšími přebytky statkových hnojiv v oblastech, kde se uplatňují přísnější normy pro rozmetání statkových hnojiv;
(d)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 15. července 1997, kterým se upravuje rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy.
(20)
Ani jeden z těchto právních předpisů nebyl oznámen Komisi v souladu s článkem 93 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(21)
Podle belgických orgánů se politika týkající se statkových hnojiv ve Flandrech opírá o vyhlášku ze dne 20. prosince 1995, kterou se mění vyhláška ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy. Cílem této vyhlášky je zmírnění environmentálních problémů způsobených obohacováním povrchových a podzemních vod a vyplavováním fosfátů a dusičnanů do půdy s rizikem proniknutí do podzemních a povrchových vod. Podle zprávy o životním prostředí a přírodě ve Flandrech stojí zemědělství za 56 % čistého zatížení životního prostředí dusíkem a fosforem. Úniky amoniaku ze stájí hospodářských zvířat a rozmetání močůvky představují 21 % znečišťujících emisí ve Flandrech.
(22)
Vyhláška o statkových hnojivech vytyčuje cíle týkající se dosažení a/nebo zachování požadovaných kvalitativních norem pro půdu, vodu (povrchovou a podzemní) a ovzduší. Stanovuje postupné zpřísňování omezení používání statkových hnojiv. Umožňuje tak úpravy během přechodného období. Normy upravující používání hnojiv se budou postupně zpřísňovat, s výjimkou obzvláště ohrožených oblastí, konkrétně v oblastech vodních ploch nebo toků nebo v přírodních oblastech, kde přísnější pravidla vstoupila v platnost okamžitě.
(23)
Vyhláška také stanovuje zmrazení produkce statkových hnojiv a počtu hospodářských zvířat ve Flandrech na úrovni z roku 1992. Za tímto účelem se zavádí politika místních povolení. Současně se pro větší zemědělské podniky povolené objemy/počty při obnově povolení sníží až o 25 %. Živočišná výroba dostala čas (do roku 2002) na to, aby nalezla způsoby, jak omezit přebytky statkových hnojiv a jejich dopad.
(24)
Přísnější omezení vstoupila v účinnost okamžitě dne 1. ledna 1996 v těchto oblastech:
(a)
povodí a chráněná území;
(b)
přírodní rezervace, chráněné přírodní oblasti, lesní půda;
(c)
oblasti podle směrnice o ochraně ptáků;
(d)
údolí a ekologicky hodnotná zemědělská půda;
(e)
půda citlivá na dusičnany;
(f)
půda znečištěná fosfáty.
(25)
Podle belgických orgánů byly při určování těchto citlivých oblastí zohledněny požadavky směrnice Rady 91/676/EHS (4) o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a směrnice Rady 79/409/EHS (5) o ochraně volně žijících ptáků.
(26)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech se v období od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1998 v celých Flandrech, s výjimkou oblastí vodních ploch a toků a přírodních oblastí, uplatňovaly následující všeobecná omezení používání hnojiv a statkových hnojiv. Tato omezení byla vyjádřena v kilogramech oxidu fosforečného, v kilogramech dusíku z chemických hnojiv a v kilogramech celkového ročního povoleného množství dusíku, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
170
250
450
Kukuřice
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (6)
125
125
170
Ostatní plodiny
150
225
325
(27)
Belgické orgány také jako ukazatel toho, jaké cíle chtějí plnit od roku 2003, zveřejnily následující omezení.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík z hospodářských zvířat, statkových hnojiv a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
125
250
250
450
Kukuřice
100
130
225
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (7)
100
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
200
275
(28)
Kromě těchto kvantitativních omezení je na běžné zemědělské půdě zakázáno rozmetávat statková hnojiva nebo jiná biohnojiva během následujících období: od 21. září do 21. ledna, o všech nedělích a státních svátcích, o všech sobotách, kromě sobot v době od 1. února do 15. května, v noci (mezi 22:00 hod a 7:00 hod), když je země zaplavená, zmrzlá nebo pokrytá sněhem.
(29)
Přísnější normy se uplatňují v oblastech vodních ploch a toků, a to s ohledem na produkci pitné vody nebo z toho důvodu, že tyto oblasti jsou obzvláště citlivé na vyplavování dusičnanů. Výraz „oblast vodních ploch a toků“ představuje:
(a)
povodí a ochranná pásma typu II a III pro podzemní vody, vymezená podle vyhlášky ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami;
(b)
citlivé oblasti určené vlámskou vládou jako oblasti vyžadující přísnější normy v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
(c)
oblasti s půdou citlivou na dusičnany, kde jsou vyžadovány přísnější normy, stanovené vlámskou vládou a vymezené vyhláškou ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami.
(30)
Následující tabulka uvádí normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro oblasti vodních ploch a toků. Tato pravidla vycházejí z obvyklých výnosů pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík ze statkových hnojiv hospodářských zvířat a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
200
350
Kukuřice
100
150
170
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
170
275
(31)
V oblastech vodních ploch a toků je rozmetávání statkových hnojiv zakázáno v době od 1. září do 21. ledna včetně, s výjimkou pásem A a B v oblastech využívaných k zachytávání povrchových vod, kde se zákaz prodlužuje do 15. února včetně.
(32)
Výraz „přírodní oblast“ představuje:
(a)
údolní oblasti a ekologicky hodnotnou zemědělskou půdu vyznačenou na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje;
(b)
zvláštní ochranné zóny vymezené rozhodnutím vlámské vlády ze dne 17. října 1988;
(c)
specifická stanoviště a přilehlé nárazníkové zóny;
(d)
lesní oblasti, přírodní rezervace, oblasti rozvoje přírody nebo chráněné přírodní oblasti, vyznačené na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje, s přechodným opatřením použitelným do 31. prosince 1997.
(33)
Níže uvedená tabulka obsahuje normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro přírodní oblasti. Tato pravidla vycházejí z výnosových norem pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
400
Kukuřice
100
150
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
Ostatní plodiny
100
150
275
(34)
V přírodních oblastech je rozmetání statkových hnojiv zakázáno v období od 1. září do 21. ledna včetně a na travním porostu důležitém pro ochranu ptáků lze hnojení statkovými hnojivy zakázat také od 1. dubna do 30. června. Dále je zakázáno používat jakýkoli druh hnojiva v lesních oblastech, přírodních rezervacích, oblastech rozvoje přírody nebo chráněných přírodních oblastech v období od 1. ledna 1998, s výjimkou trusu hospodářských zvířat pasoucích se na dané půdě, přičemž maximální povolená hustota ustájení činí dvě velké dobytčí jednotky na hektar měřené ročně. Rodinná hospodářství mohou získat přechodné osvobození od tohoto zákazu.
(35)
Podle vyhlášky o statkových hnojivech se vyrovnání vyplácí automaticky pouze v případě travního porostu a kukuřice. U ostatních plodin se předpokládá, že snížené míry používání hnojiv nebudou mít za následek pokles produkce. Avšak i v tomto případě může zemědělec získat vyrovnání, pokud je schopen ztráty doložit.
(36)
Vyrovnání změny výnosu na travním porostu se vypočítá na základě rozdílu mezi povolenou normou pro hnojiva v oblastech mimo citlivé zóny a povolenými normami v citlivých zónách s tím, že se rozlišuje mezi oblastmi, které se nacházejí v oblastech vodních ploch a toků, a oblastmi, které se nacházejí v přírodních oblastech. Cílem podpory je vyrovnat ztrátu výnosu a ziskovosti způsobenou těmito omezeními.
(37)
Výchozím bodem pro výpočet podpory jsou průměrná upravená hrubá zisková rozpětí (semi-gross margins, SGM) v BEF/ha za poslední tři roky předcházející poskytnutí vyrovnání podle zákona o dani z příjmu. Rozlišuje se mezi půdou, která se využívá pro chov na mléko, a jiným travním porostem. Pro účely výpočtu upraveného hrubého ziskového rozpětí jsou Flandry rozděleny na třináct oblastí v závislosti na agronomických charakteristikách dotčené oblasti.
(38)
V případě travních porostů využívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v oblasti Kempenlandu v provincii Antverpy (55 700 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (33 167 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 44 160 BEF/ha. V případě travních porostů nevyužívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v písčitém/hlinitopísčitém regionu Západních Flander (36 100 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (24 633 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 31 941 BEF/ha.
(39)
U oblastí vodních ploch a toků vychází vyrovnání ze skutečnosti, že maximální povolená míra používání dusíku je stanovena na 350 kg/ha, zatímco v normálních oblastech činí 450 kg/ha. To odpovídá snížení o 22 %. Podle zákona o klesající návratnosti belgické orgány počítají, že výsledkem toho bude pokles výnosů o 15 %. Vliv na ziskovost zemědělského podniku však bude větší. Belgické orgány počítají s tím, že v průměru činí upravené hrubé ziskové rozpětí po odpočtu fixních nákladů 40 % celkového výnosu. Pokles výnosu o 15 % tak bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 37,5 % (15 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v dotčené oblasti je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 37,5 %. Současně s tím jsou zemědělci v oblastech vodních ploch a toků povinni používat o 50 kg/ha méně chemických hnojiv. To představuje úsporu ve výši 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Tato částka se tudíž odečítá od splatné podpory.
(40)
V případě přírodních oblastí vychází vyrovnání ze stejných zásad. V přírodních oblastech činí maximální povolená míra používání dusíku 400 kg/ha v porovnání se 450 kg/ha v normálních oblastech, což odpovídá poklesu o 11 %. Belgické orgány počítají, že výsledkem bude snížení výnosů o 7 %. Snížení výnosu o 7 % bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 17,5 % (7 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v přírodních oblastech je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 17,5 %. Navíc je provedeno stejné snížení podpory o 800 BEF (viz bod 39 výše) s ohledem na úspory z omezeného používání hnojiv.
(41)
Níže uvedená tabulka shrnuje nejvyšší, nejnižší a průměrné sazby splatné podpory.
Travní porosty využívané k produkci mléka
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0001.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenland v provincii Antverpy
55 700
20 088
8 948
Duny
33 167
11 638
5 004
Průměr
44 160
15 760
9 928
Ostatní travní porosty
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0003.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0004.xml.jpg
Západní Flandry- písčitý/hlinitopísčitý region
36 100
12 738
5 518
Duny
24 633
8 437
3 511
Průměr
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgické orgány zdůrazňují, že se jedná o maximální sazby vyrovnání na hektar. Celková plocha travního porostu způsobilého k vyrovnání činí 31 003 ha, z toho je 17 468 ha v oblastech vodních ploch a toků a 13 535 ha v přírodních oblastech. Maximální teoretické vyrovnání, které mohlo být vyplaceno, činí 202 822 411 BEF v oblastech vodních ploch a toků a 65 900 155 BEF v přírodních oblastech. Avšak vzhledem k nižším sazbám podpory pro travní porosty nepoužívané k produkci mléka činilo skutečné vyrovnání poskytnuté na travní porosty 250 275 012 BEF za rok, z čehož částka 186 505 640 BEF byla poskytnuta v oblastech vodních ploch a toků a částka 63 769 372 BEF v přírodních oblastech. Podle belgických orgánů je tento rozdíl mezi maximálními teoretickými sazbami podpory a sazbami skutečně vyplacené podpory způsoben celou řadou faktorů, zejména skutečností, že vyrovnání bylo vyplaceno pouze pro plochy travního porostu, který týž zemědělský podnik využíval jako travní porost již v roce 1994.
(43)
U kukuřice se uplatňuje paušální podpora při ztrátě produkce ve výši 3 600 BEF/ha za předpokladu, že se kukuřice stále pěstuje na témže pozemku a není vyseta na původně travním porostu, který byl zorán. Tato podpora vychází z odhadů, že průměrná produkce sušiny u kukuřice činí 14 500 kg/ha a průměrná ztráta výnosu v důsledku přísnějších norem je 900 kg/ha. Na základě odhadované nákladové ceny 4 BEF/kg sušiny je výsledkem ušlý příjem ve výši 3 600 BEF.
(44)
Mimoto jsou zemědělci vybízeni k tomu, aby po kukuřici seli trávu, čímž omezí odvádění dusičnanů z půdy a vyplavování dusičnanů. Na to byla poskytnuta další podpora ve výši 3 600 BEF/ha. Podle belgických orgánů tato podpora pokrývá pouze náklady na travní semeno.
(45)
Podpora je poskytována zemědělským podnikům v oblastech vodních ploch a toků a v přírodních oblastech s cílem pokrýt další náklady na likvidaci přebytků statkových hnojiv, které vyplývají z nižších limitů pro používání těchto hnojiv.
(46)
Podpora je poskytována, pokud má zemědělský podnik další přebytky statkových hnojiv, které se nahromadily následkem přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. Pro účely výpočtu podpory se rozlišuje mezi:
(a)
rodinnými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty a jinými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty, které v letech 1993 až 1996 nezískaly další ornou půdu; při výpočtu možností likvidace statkových hnojiv je brána v úvahu plocha orné půdy podle registru z roku 1996;
(b)
zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty jiného než rodinného typu, které v letech 1993 až 1996 získaly další půdu; plocha, která se bere v úvahu při určování možností likvidace statkových hnojiv, vychází z orné půdy evidované v roce 1994 (situace v zemědělském podniku v roce 1993).
(47)
Pro účely výpočtu podpory se používá vážený průměr na základě výpočtu počtu zvířat jednotlivých druhů (skot, prasata, drůbež, jiné) ve Flandrech a typické minerální složení statkových hnojiv od každého druhu z hlediska obsahu minerálů.
(48)
Na tomto základě se odhaduje, že každá tuna statkových hnojiv obsahuje 6,6 kg dusíku a 4,2 kg oxidu fosforečného.
(49)
Podpora se vyplácí za jednotku minerálů (na kilogram oxidu fosforečného (P2O5) a za kilogram dusíku (N)) způsobilých k vyrovnání. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby. Splatná podpora činí:
(a)
13 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „bílé“ obci s revidovanou produkcí 75 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „šedé“ obci s revidovanou produkcí 75 až 125 kg P2O5/ha;
(c)
27 BEF / jednotku: pro jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha.
(50)
Částky podpory jsou vyšší v obcích s vyšší revidovanou produkcí, protože statková hnojiva se musí převážet na delší vzdálenosti.
(51)
Kromě toho se podpora platí také jako vyrovnání zemědělcům, kteří již nemohou využívat dohody se sousedními zemědělskými podniky o rozmetávání přebytečných statkových hnojiv na půdě těchto podniků. Aby zemědělský podnik měl nárok na podporu, musel uzavřít dohodu o likvidaci přebytečných statkových hnojiv v roce 1995 s uživatelem, který má pozemky v oblasti, kde se uplatňují přísnější normy, a musí mít sídlo v obci s revidovanou produkcí nad 100 kg P2O5/ha. Vyrovnání se platí za jednotku minerálů, tj. za množství v kg P2O5 a za kg N, o něž bylo těmto uživatelům poskytnuto méně. Maximální množství, které může být způsobilé k vyrovnání, odpovídá rozdílu v možnostech likvidace mezi obvyklými normami upravujícími používání statkových hnojiv a normami, které se uplatňují v oblastech s přísnějšími pravidly. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby, která činí:
(a)
27 BEF / jednotku: jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku pro všechny ostatní zemědělské podniky.
(52)
Rodinné zemědělské podniky s hospodářskými zvířaty s přebytky statkových hnojiv na pozemcích v dílčím kluizenském povodí pro zachycování povrchových vod nebo na půdě citlivé na dusičnany na březích řeky Mázy (Maas) mohou využít povinnosti skladu statkových hnojiv přijímat další přebytky těchto hnojiv v důsledku přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. V tomto případě se vyrovnání likvidace a uskladnění statkových hnojiv snižuje v poměru k množství minerálů, v souvislosti s nimiž byla využita pomoc skladu statkových hnojiv.
(53)
Jelikož rozmetání statkových hnojiv v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech bylo zakázáno v období od 1. září, a nikoli od 21. září jako na ostatních územích, dostali se někteří zemědělci do potíží, protože statková hnojiva jsou v mnoha zemědělských podnicích rozmetávána po sklizni a řada plodin je sklízena až po (každoročním) datu začátku zákazu. To již v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech nebylo možné. Belgické úřady odhadují, že v důsledku toho by tyto podniky požadovaly další zařízení pro uskladnění statkových hnojiv na tři měsíce.
(54)
Rozdíl v normách upravujících používání statkových hnojiv v běžných oblastech a v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech odpovídá zhruba 50 kg P2O5/ha. Jelikož jedna tuna statkových hnojiv obsahuje v průměru 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha odpovídá přibližně 10 tunám požadované skladovací kapacity na hektar.
(55)
Na základě odhadu, že náklady na stavbu skladovacího zařízení o objemu 500 m3 činí 1 263 120 BEF, belgické orgány předpokládají, že poskytnutí nezbytné skladovací kapacity zahrnuje investici zhruba 2 500 BEF na tunu skladovací kapacity, která bude amortizována za 20 let, a odpovídá tudíž ekvivalentu 125 BEF/t/rok. Roční vyrovnání ve výši 1 250 BEF/ha je proto splatné zemědělcům produkujícím statková hnojiva od hospodářských zvířat s ornou půdou v oblastech, kde se uplatňují přísnější pravidla pro používání a rozmetání statkových hnojiv.
(56)
Zemědělci, kteří v roce 1996 obdrželi toto vyrovnání uskladnění statkových hnojiv podle vyhlášky o statkových hnojivech, nemohou v témže roce z Vlámského zemědělského investičního fondu získat dotace na úroky nebo kapitálové příplatky na vybudování zařízení pro uskladnění statkových hnojiv od hospodářských zvířat.
(57)
Jelikož zemědělci s pozemky v oblastech vodních ploch a toků nemohou plně pokrýt povolené množství dusíku na hektar používáním živočišných statkových hnojiv, belgické úřady předpokládají, že zemědělci v těchto oblastech se budou snažit zachovat úroveň produkce pomocí dalšího chemického hnojiva, a to zejména na „ostatní plodiny“ a na kukuřici.
(58)
Předpokládá se, že tyto zemědělské podniky použijí dalších 60 kg N/ha za cenu 16 BEF/kg. Splatná podpora tudíž činí 960 BEF (60 × 16), přičemž tato částka byla zaokrouhlena na paušální sazbu ve výši 1 000 BEF/ha.
(59)
Zemědělci, kteří měli v roce 1994 ornou půdu nacházející se v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech, mohou požádat sklad statkových hnojiv, který odpovídá za správu režimu podpory, o vyrovnání za tyto oblasti. Na mapách a plánech musí vyznačit své jednotlivé pozemky s ornou půdou a s osevním plánem pro rok 1994 a pro rok žádosti. Nachází-li se orná půda v několika oblastech nebo zónách, vyrovnání se vypočítá na základě nejpřísnějších norem pro používání a rozmetání statkových hnojiv. Sklad statkových hnojiv žádosti přezkoumá a dotčené osoby informuje o tom, jaké vyrovnání bude vyplaceno, a to na základě veškerých informací, které má k dispozici. Vyrovnání se neplatí, pokud jeho výše nedosahuje částky 1 000 BEF. Žadatelé mají právo odvolat se k vlámskému ministerstvu životního prostředí, které musí rozhodnout do šesti měsíců, jinak se odvolání považuje za přijaté.
(60)
Sklad statkových hnojiv, policie a úředníci oddělení inspekce životního prostředí úřadu pro správu životního prostředí, přírody, pozemků a vody a jiní úředníci jsou oprávněni kontrolovat, zda zemědělci plní své povinnosti podle vyhlášky o statkových hnojivech. Pokud jsou zjištěna porušení povinností, mohou být zemědělci požádáni o vrácení podpory. Podpora nesmí být podle vyhlášky o statkových hnojivech poskytnuta na půdu, která je vyňata z produkce.
III. POSOUZENÍ PODPORY
(61)
Opatření popsaná výše představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnání pochází ze státních zdrojů a vyplácí se určitým kategoriím zemědělců, tj. těm, kteří sídlí v oblastech vodních ploch a toků nebo přírodních oblastech. Tato podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, protože zlepšuje konkurenční postavení zemědělců, kteří dostávají vyrovnání, v porovnání se zemědělci v jiných částech Belgie nebo v jiných členských státech, kteří podporu nedostávají. Kromě toho pokud jsou produkty vyprodukované těmito zemědělci předmětem obchodu uvnitř EU, zdá se pravděpodobné, že opatření budou mít vliv na obchod mezi členskými státy.
(62)
Ve svých písemných připomínkách belgické orgány zdůraznily environmentální cíle režimu podpory a v této souvislosti citovaly ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o metodách zemědělské výroby slučitelných s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí (dále jen nařízení (EHS) č. 2078/92) (8) a pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (9). Bod 2.1 pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí uvádí, že v zemědělském odvětví se pokyny netýkají oblasti, na kterou se vztahuje nařízení (EHS) č. 2078/92. Je tudíž vhodné začít úvahou o použití nařízení (EHS) č. 2078/92 na dotčená opatření.
(63)
Belgické orgány vysvětlují, že na vyrovnání pro zemědělce poskytnuté jako součást opatření v přírodních oblastech a v oblastech vodních ploch a toků by se mělo pohlížet jako na provedení nařízení (EHS) č. 2078/92.
(64)
Nařízení (EHS) č. 2078/92 stanovuje režim podpory Společenství, který je určen mimo jiné k podpoře dobrovolného uplatňování zemědělských postupů, jež zmírňují znečišťující vlivy zemědělství, a to na základě závazků zemědělce (čl. 2 odst. 1). Členské státy určí podmínky pro poskytnutí podpory a výši podpory, která má být vyplacena, na základě závazku příjemce a ušlého příjmu, jakož i potřeby poskytnout pobídku (čl. 5 odst. 1 písm. a) a b)). Kromě toho může Společenství za podmínek stanovených Komisí také přispět k určitým prémiím poskytnutým členskými státy za účelem vyrovnání příjmů ušlých v důsledku povinného uplatňování omezení podle článku 2 v souvislosti s opatřeními zavedenými v těchto členských státech v souladu s ustanoveními Společenství (čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2078/92).
(65)
Dále podle čl. 10 odst. 1 mají členské státy možnost zavést režimy pro další opatření financované na vnitrostátní úrovni, jejichž podmínky pro udělení podpory se liší od požadavků nařízení nebo jejichž výše překračuje omezení stanovená v nařízení. Tyto režimy musí být v souladu s cíli nařízení a pravidly státní podpory.
(66)
Sporný režim nemá poskytovat vyrovnání ztrát spojených s plněním dobrovolně přijatých závazků zemědělců. Nezahrnuje ani spolufinancování vyrovnání ze strany Společenství v souvislosti s opatřeními, která Belgie zavedla za podmínek určených Komisí. Režim se spíše týká (výhradně) vnitrostátního financování vyrovnání ztrát pramenících z plnění povinností podle vnitrostátních právních předpisů o hnojivech.
(67)
Z těchto důvodů podpora nespadá do oblasti působnosti nařízení a musí být zkoumána podle platných pravidel státní podpory.
IV. UPLATŇOVÁNÍ POKYNŮ SPOLEČENSTVÍ KE STÁTNÍ PODPOŘE NA OCHRANU ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
(68)
Je nezbytné zvážit, zda lze opatření považovat za slučitelné s pokyny Komise z roku 1994 ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (10) (dále jen „pokyny“), které platily v době opatření (11).
(69)
V této souvislosti je nezbytné poznamenat, že opatření ve formě podpory na vyrovnání sníženého výnosu na travním porostu nebo u kukuřice, podpory na likvidaci přebytků statkových hnojiv a vyrovnání dalších nákladů na používání umělých hnojiv představují provozní podporu. V odpovědi na otázku útvarů Komise belgické orgány vysvětlily, že náklady na uskladnění statkových hnojiv nejsou na rozdíl od nákladů na investice do dalšího uskladnění statkových hnojiv ve skutečnosti přímo spojeny se skutečnými investicemi. Vzhledem k těmto vysvětlením se Komise domnívá, že toto opatření by mělo být také považováno za provozní podporu.
(70)
Komise se obecně domnívá, že vyplácení provozních podpor zemědělskému odvětví pravděpodobně neposkytne trvalý přínos k rozvoji odvětví a může představovat narušení podmínek hospodářské soutěže, jež znevýhodňuje zemědělce, kteří takové podpory nedostávají. Komise tudíž takové podpory posuzuje přísně.
(71)
Vyplácením provozní podpory na opatření v oblasti ochrany životního prostředí se zabývá bod 3.4 pokynů. Ten zní:
„V souladu s dlouholetou politikou Komise zpravidla neschvaluje provozní podporu, která firmám snižuje náklady vyplývající ze znečištění nebo ulevuje od nepříjemností, které způsobují. Za určitých dobře definovaných okolností však Komise může stanovit z této zásady výjimku. Doposud tak učinila v oblasti odpadového hospodářství a slev na ekologických daních. Komise bude i nadále posuzovat takové případy podle jejich opodstatněnosti a ve světle přísných kritérií, která vypracovala v těchto dvou právě zmíněných oblastech. Podle těchto kritérií musí podpora nahrazovat pouze výrobní vícenáklady na základě porovnání s tradičními náklady a měla by být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku ke snižování znečištění nebo rychlejšímu zavedení účinnějšího způsobu využití zdrojů. Podpora dále nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s ustanoveními, která se týkají volného pohybu zboží a služeb.
V oblasti odpadového hospodářství může veřejné financování dalších nákladů na tříděný sběr, využití a zpracování komunálního odpadu ve prospěch podniků i spotřebitelů zahrnovat státní podporu, ale v takovém případě je lze povolit za předpokladu, že podnikům jsou náklady účtovány v poměru k míře, v jaké systém využívají, nebo k množství odpadu, který ve svém provozu vyprodukují. Podpora sběru, využití a zpracování průmyslového a zemědělského odpadu se bude posuzovat případ od případu.
Dočasné slevy na nových ekologických daních lze povolit tehdy, pokud je nezbytné vyrovnat ztráty konkurenceschopnosti, zejména na mezinárodní úrovni. Dalším faktorem, který je třeba vzít v úvahu, je, co naopak musí udělat firmy, aby omezily znečišťování, které způsobují. Toto ustanovení se vztahuje i na slevy na daních zavedených podle právních předpisů Evropského společenství, kdy členské státy samy rozhodují o slevě na dani nebo její výši.“
(72)
Co se týká podpor na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv, Komise se domnívá, že přebytečná statková hnojiva lze považovat za formu zemědělského odpadu. V souladu s pokyny citovanými výše je zapotřebí podporu na likvidaci takového odpadu zvažovat případ od případu podle kritérií bodu 3.4 pokynů.
(73)
Komise konstatuje, že současné opatření bylo dočasné, jelikož se uplatňovalo pouze v letech 1996 a 1997. Dále Komise konstatuje, že belgické orgány neoznámily pokračování plateb přímé podpory na uskladnění nebo likvidaci statkových hnojiv, ačkoli dohody o sběru statkových hnojiv od některých zemědělců skladem statkových hnojiv zůstávají nezměněny.
(74)
Komise musí vzít v úvahu též skutečnost, že opatření ve formě podpory nejsou degresivní, jelikož po oba dotčené roky je poskytována stejná výše podpory (srov. body 38-40, 49-51).
(75)
Na základě informací, které poskytly belgické orgány, je také zjevné, že záměrem opatření je vyrovnat plné náklady na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv vzniklých v důsledku omezení uložených v citlivých zónách. Zemědělci by tak byli osvobozeni od poplatků za likvidaci odpadu. Zdá se také, že od zemědělců v citlivých zónách není požadováno, aby podnikli nějaké kroky ke snížení své produkce statkových hnojiv. Neexistuje tak žádné protiplnění ze strany zemědělců za příjem podpory, která jim jednoduše vyrovnává plnění přísnějších norem pro používání statkových hnojiv stanovených v citlivých zónách. V důsledku toho opatření nepředstavuje pobídku ke snižování produkce statkových hnojiv.
(76)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že opatření nejsou v souladu s pokyny a neplní cíle nařízení (EHS) č. 2078/92. Komise tudíž zastává názor, že nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(77)
Pokud jde o podpory, které zemědělcům vyrovnávají ztráty produkce v důsledku omezení používání živočišných statkových hnojiv, včetně podpory vyrovnávající další náklady na umělá hnojiva, Komise konstatuje, že podpory vyrovnávající úbytek produkce nejsou v pokynech výslovně uvedeny. Nicméně jelikož omezení používání statkových hnojiv má za následek snížené výnosy, zvyšuje pravděpodobně výrobní náklady zemědělců na zbývající plodiny. Podle zásad stanovených v pokynech uvedených výše by se zdálo, že takové podpory lze odůvodnit pouze v případě, že budou splněny následující podmínky (12):
(a)
podpora by měla být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku k snižování znečištění nebo k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů;
(b)
podpora musí pouze vyrovnávat výrobní vícenáklady v porovnání s tradičními metodami;
(c)
podpora nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES.
Kromě toho z článku 10 nařízení (EHS) č. 2078/92 vyplývá, že podpora poskytnutá mimo rámec nařízení, ale s cílem dosáhnout jednoho z omezení stanovených v jeho článku 2, musí být v souladu s cíli nařízení.
(78)
Jelikož se podpora uplatňovala pouze po dobu dvou let, zdálo by se, že byla dočasná. Při podání informací ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány potvrdily, že opatření byla v roce 1998 přerušena.
(79)
Avšak po dobu, po kterou se opatření uplatňovalo, nebyla podpora degresivní (srov. body 38-40, 49-50), v důsledku čehož nebyla vytvořena pobídka k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů.
(80)
Jak je uvedeno výše, vyrovnání ztráty produkce na travním porostu se vypočítá podle celkového používání umělých hnojiv povoleného v oblastech, které nejsou citlivé, konkrétně 450 kg N/ha pro travní porost a 325 kg N/ha pro kukuřici. Podle belgických orgánů byly tyto údaje vypočítány na vědeckém základě s cílem zajistit, aby koncentrace dusičnanů v podzemních a povrchových vodách nepřesáhla 50 mg NO3-N/l nebo 11,3 mg NO3-N/l, s přihlédnutím k průměrné přípustné ztrátě 70 kg NO3-N/l na hektar ročně. Jejich cílem je zkombinovat optimální produkci s minimálním vyplavováním. Omezení pro přírodní oblasti a oblasti vodních ploch a toků byla vypočítána stejně s přihlédnutím ke skutečnosti, že jejich status z hlediska dusičnanů je citlivější než v ostatních oblastech.
(81)
Ve svém dopise ze dne 7. srpna 1998 belgické orgány vysvětlily, že bylo rozhodnuto vypočítat vyrovnání rozdílu v normě na základě celkového množství dusíku, které lze použít v souladu se zákonem, včetně dusíku z umělých hnojiv i dusíku z živočišných statkových hnojiv. Podle belgických orgánů byl tento přístup použit z toho důvodu, že bylo pokládáno za nezbytné zajistit rovné zacházení se zemědělci v jednom regionu, aby zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech, pro které platí přísnější místní normy, nebyli poškozeni v porovnání se zemědělci, jejichž půda takovými normami nebyla dotčena. Pokud by normy byly stejné pro všechny zemědělce ve všech oblastech, bylo by toto konkurenční zvýhodnění zrušeno a nebylo by nutné platit žádné vyrovnání. Pokud zemědělci vynaloží úsilí o překročení základní normy kvality životního prostředí, je v této situaci možné vypočítat platbu vyrovnání na základě rozdílu mezi tím, čeho je dosaženo, a kvalitativní normou.
(82)
Na základě této zásady rovnosti v rámci téhož regionu se belgické orgány domnívaly, že platná pravidla nepředstavují nadměrné vyrovnání pro zemědělce a/nebo vyrovnání za upuštění od zemědělských postupů, které jsou v rozporu s nařízeními EU. V souladu s tímto argumentem bude konkurenční znevýhodnění nebo zvýhodnění v rámci jednoho zemědělského regionu výraznější v tomto regionu než v EU jako celku. Proto byla v rámci Flander vyrovnána celá ztráta, kterou utrpěli zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech s přísnějšími místními normami (tedy skutečná utrpěná ztráta výnosu).
(83)
Belgické orgány dále poukázaly na to, že vlámský region uložil přísnější místní normy již v letech 1996 a 1997, zatímco směrnice o dusičnanech toto vyžadovala až po 20. prosinci 1998. V citlivých oblastech vodních ploch a toků bylo uloženo omezení 200 kg N/ha u travních porostů, zatímco pro kukuřici a jiné plodiny to bylo 170 kg N/ha. Podle belgických orgánů tak bylo povolené množství živočišných statkových hnojiv již od roku 1996 nižší, než bylo stanoveno v rámci prvního akčního programu podle směrnice 91/676/EHS, a u určitých plodin bylo omezeno na úroveň stanovenou ve druhém akčním programu.
(84)
Dne 14. ledna 2013 belgické orgány poskytly podrobné informace o metodě výpočtu, aby ukázaly, že byla v souladu se zemědělskou praxí a s právními ustanoveními EU platnými v době opatření.
(85)
Avšak na základě dostupných informací ustanovení v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech zjevně výrazně nepřekračují rámec povinností stanovených ve směrnici 91/676/EHS. V této souvislosti Komise konstatuje, že samy belgické orgány ve svých písemných připomínkách uvedly, že označily oblasti vodních ploch a toků a přírodní oblasti za oblasti obzvláště citlivé na znečištění dusičnany, a že tudíž usoudily, že k dosažení cílových 50 mg/l dusičnanů v povrchových sladkých vodách, především vodách používaných pro získávání pitné vody, a v podzemních vodách jsou nezbytné nižší limity. To byla úroveň, která byla podle směrnice 91/676/EHS povinná na konci roku 1995.
(86)
Pokud jde o metodu výpočtu vyrovnání, Komise požádala belgické orgány, aby poskytly ověřené studie, s jejichž pomocí by prokázaly přesnost předpokladů použitých při výpočtu. Belgické orgány byly především požádány, aby poskytly výsledky studií prokazující, že snížení celkového používání hnojiv ze 450 kg N/ha na 350 kg N/ha skutečně vede ke snížení výnosu o 15 % a že snížení ze 450 kg N/ha na 400 kg N/ha má za následek snížení výnosu o 7 %. Belgické orgány prokázaly přesnost základních předpokladů použitých při výpočtu ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(87)
Belgické orgány byly také požádány, aby pomocí řady hypotéz předložily doplňující informace o předpokladech použitých při výpočtu účinků této ztráty produkce na celkovou ziskovost zemědělského podniku, včetně produkce čistě na orné půdě a smíšené produkce na orné půdě a z hospodářských zvířat. Komise zejména požádala belgické orgány, aby podrobně vysvětlily, proč předpokládají, že 15 % ztráta produkce travin ve smíšeném zemědělském podniku s ornou půdou a hospodářskými zvířaty představuje 40 % ztrátu ziskovosti zemědělského podniku s přihlédnutí k různým typům živočišné výroby. Tyto informace belgické orgány poskytly ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(88)
Belgické orgány byly také požádány, aby předložily výpočty na základě alternativních metod poskytování vyrovnání, například nákladů na nákup náhradního krmiva jako náhrady za ztrátu produkce. Ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány trvaly na tom, že vzhledem k tomu, že takové výpočty nebyly provedeny v době opatření, již je nelze provést.
(89)
Podle názoru Komise proto belgické orgány neprokázaly, že podpora byla omezena pouze na výrobní vícenáklady. Kromě toho, jak je uvedeno výše (bod 79), podpora nebyla degresivní.
(90)
Poskytnutí podpory na ztrátu produkce tak nesplňuje podmínky pokynů. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že tato opatření podpory nejsou slučitelná se Smlouvou.
V. ZÁVĚR
(91)
Komise má za to, že Belgie zavedla vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(92)
Opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2078/92.
(93)
Opatření týkající se vyrovnání na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv a ztrátu produkce představují provozní podporu, kterou lze za slučitelnou prohlásit pouze výjimečně. V této souvislosti přísný přístup pokynů předpokládá, že podpora na uskladnění a likvidaci může být prohlášena za slučitelnou, pokud je dočasná a degresivní a pokud vyžaduje protiplnění od zemědělce. V případě podpory na ztrátu produkce by měla být podpora dočasná a degresivní a měla by kompenzovat pouze výrobní vícenáklady. Jak bylo analyzováno výše, tyto podmínky nebyly splněny.
(94)
Vzhledem k tomu, že za příjem podpory nebylo vyžadováno žádné protiplnění příjemců a že opatření podpory zjevně neobsahují žádné pobídky pro příjemce, aby podnikli další kroky směřující ke zlepšení ochrany životního prostředí, nepřispívá podle Komise toto opatření podpory k rozvoji určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(95)
Vyhláška o statkových hnojivech byla zrušena v roce 1998 a veškerá opatření byla zastavena.
(96)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že během doby svého uplatňování v letech 1996 a 1997 opatření představovalo nezákonnou a neslučitelnou podporu, která v zásadě musí být vrácena.
(97)
Vzhledem ke skutečnosti, že na pravomoc Komise získat zpět neslučitelnou podporu se vztahuje promlčecí doba v délce deseti let (13), nelze tuto neslučitelnou podporu získat zpět.
(98)
Jakákoli individuální podpora, která v době poskytnutí splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá jako vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech, nezákonně zavedená Belgií v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Individuální podpora poskytnutá v rámci režimu podle článku 1, která v době, kdy byla poskytována, splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 16. září 2013.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 16. septembris)
par kompensācijām saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem C 75/98 (ex NN 45/98), ko īstenojusi Beļģija (Flandrija)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 5818)
(Autentisks ir tikai teksts nīderlandiešu un franču valodā)
(2013/530/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas tika aicinātas iesniegt piezīmes (1),
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Pēc sūdzības saņemšanas par to, ka Flandrijas valdība lauksaimniekiem veica nelikumīgus atbalsta maksājumus par mēslošanas līdzekļu un kūtsmēslu lietošanu (turpmāk “pasākums”), Eiropas Komisijas dienesti 1998. gada 4. februāra vēstulē lūdza Beļģijas iestādēm sniegt informāciju par to, kā tiek īstenots Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmums par kompensāciju, kas maksājama lauksaimniekiem par tiesību aktā par mēslošanas līdzekļiem (turpmāk “dekrēts par kūtsmēsliem”) paredzēto pienākumu pildīšanu.
(2)
Komisija šo informāciju saņēma Flandrijas Vides un nodarbinātības ministra 1998. gada 18. marta vēstulē un Beļģijas Pastāvīgās pārstāvniecības 1998. gada 31. marta vēstulē.
(3)
Pēc tam 1998. gada 15. aprīlī notika Beļģijas kompetento iestāžu pārstāvju un Eiropas Komisijas dienestu tikšanās.
(4)
Komisija 1998. gada 10. jūlija teleksā lūdza Beļģijas iestādēm sniegt papildinformāciju, uz ko 1998. gada 7. augusta vēstulē, kas reģistrēta 1998. gada 10. augustā, tika saņemta Beļģijas iestāžu atbilde.
(5)
Saskaņā ar Beļģijas iestāžu sniegto informāciju maksājumi tika veikti 1996. gadā. Tomēr par pasākumu nebija paziņots Komisijai saskaņā ar EK līguma 93. panta 3. punktu (tagad LESD 108. panta 3. punkts). Šī iemesla dēļ nepaziņoto atbalstu reģistrā tika sākta lieta ar numuru NN 45/98. Tomēr, kaut gan shēma bija spēkā 1996. un 1997. gadā, Komisija ņēma vērā Beļģijas iestāžu 1998. gada 7. augusta vēstulē pausto apņemšanos nemaksāt atbalstu par 1997. gadu, kamēr Komisija nav pieņēmusi lēmumu par atbalsta saderību ar kopējo tirgu. Beļģijas iestādes informēja Komisiju, ka Flandrijas valdības nolūks ir iekļaut šo kompensāciju shēmu Flandrijas atbalsta programmā, kas atbilda Padomes Regulai (EEK) Nr. 2078/92 (2).
(6)
Komisija 1999. gada 21. janvāra vēstulē informēja Beļģiju, ka ir nolēmusi attiecībā uz pasākumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.
(7)
Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu 1999. gada 17. aprīlī tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī (3).
(8)
Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par pasākumu.
(9)
Komisija nesaņēma ieinteresēto personu piezīmes.
(10)
Beļģijas iestādes atsauca paziņojumus par citām ar kūtsmēslu lietošanu Flandrijā saistītām lietām (C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Komisija 2012. gada 6. martā saņēma kāda lauksaimnieka sūdzību par kompensācijas samaksu saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem 1996. gadā. Beļģijas (Flandrijas) iestāžu pārstāvju un Eiropas Komisijas dienestu tikšanās laikā 2012. gada 16. aprīlī Komisija lūdza Beļģijas iestādēm iesniegt savu viedokli par sūdzību.
(12)
Eiropas Komisija 2012. gada 9. novembrī lūdza sniegt papildinformāciju. Beļģijas iestādes atbildēja 2013. gada 14. janvāra vēstulē.
II. ATBALSTA DETALIZĒTS APRAKSTS
1. NOSAUKUMS
(13)
Kompensācija saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem.
2. BUDŽETS
(14)
Pasākuma kopējais budžets 1996. gadā bija BEF (Beļģijas franki) 427 511 868, kas iedalīti šādi:
a)
kompensācija par ražas samazinājumu
-
zālāji BEF 250 279 282
-
kukurūza BEF 50 102 650,
b)
kūtsmēslu utilizācijas izmaksu kompensācija BEF 65 486 397,
c)
kūtsmēslu glabāšanas izmaksu kompensācija BEF 34 276 829,
d)
papildu mēslošanas līdzekļu iegādes izmaksu kompensācija BEF 27 366 710.
(15)
Kompensācija saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem tika maksāta par 1996. gadu.
(16)
Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem kompensācijas pienākas lauksaimniekiem, kuru uzņēmums pilnībā vai daļēji atrodas ūdens zonā vai dabas zonā. Šādi Flandrijā ir 7,502 no pavisam 40,673 uzņēmumiem ar aramzemi vai lopiem (18,5 %). Platības izteiksmē no zemkopības vai lopkopības saimniecību kopējās platības 649,223 ha apmērā 47,948 ha (7,5 %) atrodas ūdens zonā un 21,919 ha (3 %) - dabas zonā.
(17)
Atbalsta shēmas mērķis ir nodrošināt lauksaimniekiem, kam ir zeme vides ziņā jutīgās teritorijās, iespēju pielāgoties stingrākajām kūtsmēslu lietošanas prasībām un kompensēt šo lauksaimnieku ekonomiskos zaudējumus. Atbalstu aprēķina, pamatojoties uz zaudētajiem ienākumiem salīdzinājumā ar parasto lauksaimniecības praksi ārpus šīm jutīgajām teritorijām. Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas kompensācija bija vajadzīga arī, lai izvairītos no sociālām nekārtībām.
(18)
Atbalstu piešķir, lai atlīdzinātu lauksaimniekiem šajās jutīgajās zonās:
a)
ražīguma samazināšanos minerālmēslu un kūtsmēslu lietošanas daudzuma samazināšanās dēļ,
b)
kūtsmēslu utilizācijas papildu izmaksas,
c)
kūtsmēslu glabāšanas papildu izmaksas,
d)
ķīmisko mēslošanas līdzekļu papildu iegādes izmaksas.
(19)
Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas kompensācijas maksājumi lauksaimniekiem par to pienākumu pildīšanu, kas paredzēti tiesību aktos par mēslošanas līdzekļiem, bija pamatoti uz četriem tiesību aktiem:
a)
Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmums par kompensācijām, kas maksājamas lauksaimniekiem par tiesību aktos par mēslošanas līdzekļiem paredzēto pienākumu pildīšanu,
b)
Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmums, ar ko nosaka kompensāciju par 1996. un 1997. gadu saskaņā ar 1991. gada 23. janvāra dekrēta par vides aizsardzību pret piesārņojumu no kūtsmēslu lietošanas 15. panta 9. punktu,
c)
Flandrijas valdības 1996. gada 19. marta lēmums, ar ko nosaka noteikumus par papildu pienākumiem attiecībā uz papildu kūtsmēslu pārpalikumu utilizāciju un ar to saistīto atbalstu teritorijās, kur piemēro stingrākas kūtsmēslu izkliedēšanas prasības,
d)
Flandrijas valdības 1997. gada 15. jūlija lēmums, ar kuru groza Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmumu, ar ko nosaka kompensāciju par 1996. un 1997. gadu saskaņā ar 1991. gada 23. janvāra dekrēta par vides aizsardzību pret piesārņojumu no kūtsmēslu lietošanas 15. panta 9. punktu.
(20)
Neviens no šiem tiesību aktiem nav paziņots Komisijai saskaņā ar EK līguma 93. pantu (tagad LESD 108. panta 3. punkts).
(21)
Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas Flandrijas kūtsmēslu lietošanas politika ir pamatota uz 1995. gada 20. decembra lēmumu, ar ko groza 1991. gada 23. janvāra dekrētu par vides aizsardzību pret piesārņojumu no mēslošanas līdzekļu lietošanas. Šī dekrēta mērķis ir samazināt problēmas videi, ko izraisa virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu bagātināšana ar barības vielām un fosfātu un nitrātu izskalošanās augsnē, kas rada iesūkšanās risku gruntsūdeņos un virszemes ūdeņos. Saskaņā ar ziņojumu par Flandrijas vidi un dabu 56 % neto slāpekļa un fosfātu slodzes apkārtējai videi ir lauksaimnieciska izcelsme. Amonjaka izdalīšanās no mājlopu novietnēm un lauku mēslošana ar vircu rada 21 % Flandrijas vidi piesārņojošo emisiju.
(22)
Dekrētā par kūtsmēsliem ir noteikti mērķi attiecībā uz nepieciešamo kvalitātes rādītāju sasniegšanu un/vai saglabāšanu attiecībā uz augsni, ūdeni (virszemes ūdeņiem un gruntsūdeņiem) un gaisu. Tajā paredzēts pakāpeniski noteikt stingrākus kūtsmēslu lietošanas ierobežojumus. Tādējādi tas atļauj pārejas posmā veikt pielāgojumus. Stingrākus mēslošanas līdzekļu lietošanu reglamentējošos standartus ir paredzēts ieviest pakāpeniski, izņemot īpaši jutīgās teritorijās, respektīvi, ūdens zonās un dabas zonās, kur stingrāki noteikumi stājās spēkā nekavējoties.
(23)
Dekrēts paredz arī iesaldēt kūtsmēslu ražošanas apjomu un lopu skaitu Flandrijā saglabāt 1992. gada līmenī. Šajā nolūkā tiek ieviesta vietējo atļauju politika. Vienlaikus lielākiem uzņēmumiem atļaujā paredzētais apjoms tās atjaunošanas brīdī tiks samazināts par līdz pat 25 %. Lopkopības nozarei tika dots laiks (līdz 2002. gadam), lai atrastu veidus, kā samazināt kūtsmēslu pārpalikumu un to ietekmi.
(24)
Stingrākie ierobežojumi stājās spēkā nekavējoties 1996. gada 1. janvārī šādās teritorijās:
a)
ūdens sateces baseini un aizsardzības teritorijas,
b)
dabas aizsardzības teritorijas, dabas rezervāti, meži,
c)
Putnu direktīvas teritorijas,
d)
ielejas un ekoloģiski vērtīgas lauksaimniecības zemes,
e)
nitrātu riska zonas,
f)
ar fosfātiem piesārņotas platības.
(25)
Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas, nosakot šīs jutīgās teritorijas, tika ņemtas vērā prasības, kas paredzētas Padomes Direktīvā 91/676/EEK (4) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, un Padomes Direktīvā 79/409/EEK (5) par savvaļas putnu aizsardzību.
(26)
Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem visā Flandrijā, izņemot ūdens zonas un dabas zonas, no 1996. gada 1. janvāra līdz 1998. gada 31. decembrim piemēroja turpmāk minētos vispārējos minerālmēslu un kūtsmēslu lietošanas ierobežojumus. Šie ierobežojumi ir izteikti kā kopējais gadā pieļaujamais fosfora pentoksīda, ķīmiskā mēslojuma slāpekļa un kopējais slāpekļa daudzums kilogramos, kā norādīts turpmāk esošajā tabulā.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
170
250
450
Kukurūza
160 (1996. g.)
155 (1997. g.)
150 (1998. g.)
200
325
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa (6)
125
125
170
Citi kultūraugi
150
225
325
(27)
Beļģijas iestādes publicēja arī šādus ierobežojumus, kas norādot uz kritērijiem, kurus tās plānoja ieviest no 2003. gada.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Slāpeklis no lopu kūtsmēsliem un citiem mēslošanas līdzekļiem
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
125
250
250
450
Kukurūza
100
130
225
275
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa (7)
100
70
125
125
Citi kultūraugi
100
150
200
275
(28)
Papildus šiem kvantitatīvajiem ierobežojumiem parastās lauksaimniecības zemēs ir aizliegts izkliedēt kūtsmēslus vai citu organisko mēslojumu šādos periodos: no 21. septembra līdz 21. janvārim, visās svētdienās un valsts svētku dienās, visās sestdienās, izņemot no 1. februāra līdz 15. maijam, naktī (no plkst. 10 vakarā līdz 7 no rīta), ja zeme ir applūdusi, sasalusi vai pārklāta ar sniega segu.
(29)
Ūdens zonās ir noteiktas stingrākas prasības, lai ņemtu vērā to, ka tajās iegūst dzeramo ūdeni vai ka tās īpaši apdraud slāpekļa izskalošanās. Termins “ūdens zona” ir:
a)
ūdens sateces baseini un II un III tipa gruntsūdeņu aizsardzības zonas, kas ierīkotas saskaņā ar 1984. gada 24. janvāra dekrētu, ar ko nosaka gruntsūdeņu apsaimniekošanas pasākumus,
b)
jutīgas teritorijas, attiecībā uz kurām Flandrijas valdība noteikusi vajadzību paredzēt stingrākas prasības un kuras atrodas dzeramā ūdens ieguvei paredzētu virszemes ūdenstilpju pakārtotajos hidrogrāfiskajos rezervuāros, kas noteikti saskaņā ar 1971. gada 26. marta Likumu par virszemes ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu,
c)
nitrātu riska zonu teritorijās, attiecībā uz kurām Flandrijas valdība noteikusi vajadzību paredzēt stingrākas prasības un kuras ierīkotas saskaņā ar 1984. gada 24. janvāra dekrētu, ar ko nosaka gruntsūdeņu apsaimniekošanas pasākumus.
(30)
Turpmāk esošajā tabulā ir norādīti standarti, kuri reglamentē kūtsmēslu lietošanu un kurus kopš 1996. gada 1. janvāra piemēro ūdens zonās. Šie noteikumi ir pamatoti uz sarakstā iekļauto kultūraugu grupu standarta ražu un videi pieņemamajiem zudumiem šajās zonās. Daudzumi ir izteikti P2O5 un slāpekļa kilogramos uz hektāru gadā.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Slāpeklis no lopu kūtsmēsliem un citiem mēslošanas līdzekļiem
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
120
200
200
350
Kukurūza
100
150
170
275
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa
80
70
125
125
Citi kultūraugi
100
150
170
275
(31)
Ūdens zonās ir aizliegts izkliedēt kūtsmēslus no 1. septembra līdz 21. janvārim ieskaitot, izņemot A un B zonas teritorijās, ko izmanto virszemes ūdeņu ieguvei, kur aizliegums ir spēkā līdz 15. februārim ieskaitot.
(32)
Termins “dabas zona” ir:
a)
ieleju teritorijas un ekoloģiski vērtīgas lauksaimniecības zemes, kā norādīts lauku attīstības kartēs, kas paredzētas 1962. gada 29. marta Likumā par valsts plānošanas un pilsētplānošanas organizāciju,
b)
īpaši aizsargājamās zonas, kas noteiktas ar Flandrijas valdības 1988. gada 17. oktobra lēmumu,
c)
specifiski biotopi un pieguļošās buferjoslas,
d)
mežu platības, dabīgās teritorijas, dabas attīstības platības vai dabas rezervāti, kā norādīts lauku attīstības kartēs, kas paredzētas 1962. gada 29. marta Likumā par valsts plānošanas un pilsētplānošanas organizāciju, piemērojot pārejas pasākumu līdz 1997. gada 31. decembrim.
(33)
Turpmāk esošajā tabulā ir norādīti standarti, kas reglamentē kūtsmēslu lietošanu no 1996. gada 1. janvāra dabas zonās. Šie noteikumi ir pamatoti uz sarakstā iekļauto kultūraugu grupu standarta ražu un videi pieņemamajiem zudumiem šajās zonās. Daudzumi ir izteikti P2O5 un slāpekļa kilogramos uz hektāru gadā.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
120
200
400
Kukurūza
100
150
275
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa
80
70
125
Citi kultūraugi
100
150
275
(34)
Dabas zonās ir aizliegts izkliedēt kūtsmēslus no 1. septembra līdz 21. janvārim ieskaitot, un putnu aizsardzībai svarīgos zālājos mēslošanu ar kūtsmēsliem var aizliegt arī no 1. aprīļa līdz 30. jūnijam. Turklāt mežu teritorijās, dabīgās teritorijās, dabas attīstības teritorijās vai dabas rezervātos ir aizliegts lietot jebkura veida mēslojumu no 1998. gada 1. janvāra, izņemot mēslojumu, ko atstāj lopi, kas ganās šajās platībās, ja maksimālais lopu blīvums nepārsniedz 2 lopu vienības/ha gadā. Ģimenes saimniecības var saņemt pagaidu atbrīvojumu no šī aizlieguma.
(35)
Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem kompensāciju automātiski maksā tikai par zālājiem un kukurūzu. Attiecībā uz citiem kultūraugiem pieņem, ka mēslojuma daudzuma samazinājuma dēļ ražošanas apjoms nesamazināsies. Tomēr lauksaimnieks var saņemt kompensāciju, ja var pierādīt, ka tādēļ ir ciesti zaudējumi.
(36)
Ražas apjoma samazinājuma kompensāciju zālājos aprēķina, pamatojoties uz starpību starp mēslojuma daudzuma ierobežojumu citās teritorijās ārpus jutīgajām zonām un mēslojuma daudzuma ierobežojumu jutīgajās zonās, atsevišķi apskatot teritorijas ūdens zonās un dabas zonās. Atbalsta mērķis ir kompensēt ražas un rentabilitātes zaudējumu šo samazinājumu dēļ.
(37)
Atbalsta aprēķina sākumpunkts ir vidējais pusbruto segums (PBS) BEF/ha pēdējo trīs gadu laikā pirms kompensācijas piešķiršanas atbilstīgi ienākuma nodokļa kodam. Atsevišķi apskata piensaimniecībai izmantotās zālāju platības un citus zālājus. PBS aprēķināšanas vajadzībām Flandrija ir iedalīta 13 zonās atkarībā no attiecīgās zonas agronomiskajām īpašībām.
(38)
Piensaimniecības zālājiem visaugstākais PBS ir Antverpenes Kempenlandes reģionā (55 700 BEF/ha), viszemākais ir Kāpu apgabalā (33 167 BEF/ha), bet vidējais rādītājs Flandrijai kopumā ir 44 160 BEF/ha. Zālājiem, kas nav piensaimniecības zālāji, visaugstākais PBS ir Rietumflandrijas reģionā ar smilšainu/mālainu augsni (36 100 BEF/ha), viszemākais ir Kāpu apgabalā (24 633 BEF/ha), bet vidējais rādītājs Flandrijai kopumā ir 31 941 BEF/ha.
(39)
Ūdens zonās kompensācija ir pamatota uz to, ka maksimālais slāpekļa mēslojuma daudzuma ierobežojums ir 350 kg/ha, bet parastās platībās tas ir 450 kg/ha. Tas atbilst samazinājumam par 22 %. Saskaņā ar likumu par ieņēmumu samazināšanos Beļģijas iestādes ir aprēķinājušas, ka raža tādēļ samazināsies par 15 %. Tomēr ietekme uz saimniecības rentabilitāti būs lielāka. Pēc pastāvīgo izmaksu atņemšanas saskaņā ar Beļģijas iestāžu aprēķiniem PBS vidēji atbilst 40 % no kopējās ražas. Tādējādi, ražai samazinoties par 15 %, PBS samazināsies par 37,5 % (15 % × 100/40). Tādējādi attiecīgajās platībās novāktās ražas samazinājuma kompensācijas pamats ir PBS × 37,5 %. Vienlaikus ūdens zonās lauksaimniekiem ir jālieto par 50 kg/ha mazāk ķīmiskā mēslojuma. Tas atbilst BEF 800 lielam ietaupījumam (50 kg N × 16 BEF/kg). Tāpēc šo summu atskaita no maksājamās atbalsta summas.
(40)
Dabas zonās kompensāciju nosaka, pamatojoties uz tādiem pašiem principiem. Dabas zonā maksimālais slāpekļa mēslojuma daudzuma ierobežojums ir 400 kg/ha, bet parastās platībās tas ir 450 kg/ha, kas atbilst samazinājumam par 11 %. Pēc Beļģijas iestāžu aprēķiniem raža tādēļ samazināsies par 7 %. Ražai samazinoties par 7 %, PBS samazināsies par 17,5 % (7 % × 100/40). Tādējādi dabas zonās novāktās ražas samazinājuma kompensācijas pamats ir PBS × 17,5 %. Turklāt piemēro to pašu atbalsta samazinājumu par BEF 800 (skatīt iepriekš 39. apsvērumu) par izmantotā mēslojuma daudzuma samazinājuma dēļ ietaupītajiem līdzekļiem.
(41)
Turpmāk esošajā tabulā ir apkopota maksājamā atbalsta augstākā, zemākā un vidējā likme.
Piensaimniecības zālāji
PBS
Atbalsta likme, ūdens zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0001.xml.jpg
Atbalsta likme, dabas zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antverpene-Kempenlande
55 700
20 088
8 948
Kāpu apgabals
33 167
11 638
5 004
Vidēji
44 160
15 760
9 928
Citi zālāji
PBS
Atbalsta likme, ūdens zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0003.xml.jpg
Atbalsta likme, dabas zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0004.xml.jpg
Rietumflandrijas reģions ar smilšainu/mālainu augsni
36 100
12 738
5 518
Kāpu apgabals
24 633
8 437
3 511
Vidēji
31 941
11 177
4 789
(42)
Beļģijas iestādes uzsver, ka šīs ir maksimālās kompensācijas likmes par hektāru. Kopējā zālāju platība, par ko ir tiesības saņemt kompensāciju, ir 31 003 ha, no kuriem 17 468 ha atrodas ūdens zonās, bet 13 535 ha - dabas zonās. Maksimālā kompensācija, ko teorētiski būtu bijis iespējams izmaksāt, ir BEF 202 822 411 ūdens zonās un BEF 65 900 155 dabas zonās. Tomēr, ņemot vērā to, ka zālājiem, kas netiek izmantoti piensaimniecībā, atbalsta likmes ir zemākas, par zālājiem piešķirtā faktiskā kompensācija bija BEF 250 275 012 gadā, no kuriem BEF 186 505 640 tika piešķirti ūdens zonās un BEF 63 769 372 - dabas zonās. Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas šai starpībai starp maksimālo teorētisko un faktiski samaksāto atbalsta likmi ir vairāki cēloņi, jo īpaši tas, ka kompensācija tika maksāta tikai par platībām, kurās šajā pašā saimniecībā 1994. gadā jau bija zālāji.
(43)
Kukurūzai piemēro vienotas likmes atbalstu par ražošanas apjoma samazināšanos BEF 3 600/ha apmērā ar nosacījumu, ka kukurūzu joprojām audzē tajā pašā zemes gabalā, un tā nav iesēta apartās platībās, kur pirms tam bijuši zālāji. Šo atbalstu aprēķina, pamatojoties uz aplēsēm, ka vidējais ražā novāktais kukurūzas sausnas daudzums ir 14 500 kg/ha, un ka vidējais ražas zudums stingrāko ierobežojumu ieviešanas dēļ ir 900 kg/ha. Pamatojoties uz aplēsto kukurūzas pašizmaksu, kas ir BEF 4/kg sausnas, zaudētie ienākumi ir BEF 3 600.
(44)
Turklāt lauksaimniekus mudina pēc kukurūzas audzēt zāli, lai samazinātu nitrātu noteci un izskalošanos. Šai sakarībā tika piešķirts papildu atbalsts BEF 3 600/ha apmērā. Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas šī atbalsta summa sedz tikai zāles sēklu iegādes izmaksas.
(45)
Atbalstu piešķir uzņēmumiem ūdens un dabas zonās, lai segtu to kūtsmēslu pārpalikumu utilizācijas papildu izmaksas, kas radušies stingrāku mēslošanas ierobežojumu noteikšanas dēļ attiecībā uz kūtsmēsliem.
(46)
Atbalstu piešķir, ja uzņēmumam ir papildu kūtsmēslu pārpalikumi, kas uzkrājušies stingrāku mēslošanas ierobežojumu noteikšanas dēļ attiecībā uz kūtsmēsliem. Atbalsta aprēķinā nošķir:
a)
ģimenes lopkopības saimniecības un citas lopkopības saimniecības, kam 1993.-1996. gadā nebija vajadzīga papildu aramzeme; lai aprēķinātu kūtsmēslu utilizācijas iespējas, ņem vērā aramzemes platību saskaņā ar reģistra 1996. gada datiem;
b)
lopkopības saimniecības, kas nav ģimenes saimniecības un 1993.-1996. gadā papildus iegādājās zemi; lai aprēķinātu kūtsmēslu utilizācijas iespējas, ņem vērā aramzemes platību saskaņā ar 1994. gadā reģistrētajiem datiem (saimniecības situācija 1993. gadā).
(47)
Lai aprēķinātu atbalstu, izmanto vidējo svērto vērtību, pamatojoties uz aprēķiniem par katras sugas dzīvnieku skaitu (liellopi, cūkas, putni, citi) Flandrijā un katras sugas dzīvnieku kūtsmēslu raksturīgo minerālvielu sastāvu.
(48)
Šādi tiek aplēsts, ka katrā kūtsmēslu tonnā ir 6,6 kg slāpekļa un 4,2 kg difosfora pentoksīda.
(49)
Atbalstu maksā par katru minerālvielu vienību (kg difosfora pentoksīda (P2O5) un kg slāpekļa (N)), par ko ir tiesības saņemt kompensāciju. Maksājuma apjomu nosaka saimniecības atrašanās vieta. Maksājamā atbalsta summa ir šāda:
a)
BEF 13/vienība: saimniecībām “baltā” pašvaldībā, kur pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums nesasniedz 75 kg P2O5/ha,
b)
BEF 20/vienība: saimniecībām “pelēkā” pašvaldībā, kur pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums ir 75125 kg P2O5/ha,
c)
BEF 27/vienība: vienai saimniecībai, kas atrodas pašvaldībā, kur pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums ir lielāks nekā 125 kg P2O5/ha.
(50)
Atbalsta apjoms pašvaldībās ar lielāku pārskatīto saražoto mēslojuma daudzumu ir lielāks, jo kūtsmēsli, lai tos utilizētu, ir jātransportē tālāk no saimniecības.
(51)
Papildus atbalstu maksā arī, lai kompensētu zaudējumus tiem lauksaimniekiem, kas vairs nevar vienoties ar kaimiņu saimniecībām par pārpalikušā kūtsmēslu daudzuma izkliedēšanu šo saimniecību platībās. Lai saimniecība varētu saņemt atbalstu, tai 1995. gadā bija jābūt noslēgušai vienošanos par pārpalikušo kūtsmēslu izkliedēšanu ar zemes lietotāju apgabalā, kur bija spēkā stingrākie ierobežojumi, un tai bija jābūt reģistrētai pašvaldībā, kuras pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums pārsniedz 100 kg P2O5/ha. Kompensāciju maksā par minerālvielu vienību, t.i., par kg P2O5 un par kg N, no kuras atņemts attiecīgo lietotāju platībās izkliedētais mēslojuma daudzums. Maksimālais daudzums, par ko ir tiesības saņemt kompensāciju, ir starpība starp kūtsmēslu utilizācijas iespējām atbilstīgi parastajiem kūtsmēslu lietošanas ierobežojumiem un šīm iespējām teritorijās, kurās bija spēkā stingrākie ierobežojumi. Maksājamā summa ir atkarīga no saimniecības atrašanās vietas, un tā ir:
a)
BEF 27 par vienību: viena saimniecība pašvaldībā ar pārskatīto daudzumu lielāku par 125 kg P2O5/ha,
b)
BEF 20 par vienību visām pārējām saimniecībām.
(52)
Ģimenes lopkopības saimniecības ar kūtsmēslu pārpalikumiem zemes gabalos Kluizenes pakārtotajā virszemes ūdeņu ieguves hidrogrāfiskajā baseinā vai nitrātu riska zonās Māsas upes krastos var izmantot kūtsmēslu bankas pienākumu pieņemt papildu kūtsmēslu pārpalikumus, kas rodas kūtsmēslu lietošanas stingrāku ierobežojumu dēļ. Šajā gadījumā kompensāciju par kūtsmēslu utilizāciju un glabāšanu samazina proporcionāli tam minerālvielu daudzumam, attiecībā uz ko palīdzību ir sniegusi kūtsmēslu banka.
(53)
Tā kā ūdens zonās un dabas zonās kūtsmēslu izkliedēšanas aizliegums sākās 1. septembrī, nevis 21. septembrī kā citās zonās, atsevišķiem lauksaimniekiem radās grūtības, jo daudzās saimniecībās kūtsmēslus izkliedē pēc ražas novākšanas, un vairākus kultūraugus novāc pēc dienas, kad sākas (ikgadējais) aizliegums. Šādi saimniekot ūdens un dabas zonās vairs nebija iespējams. Beļģijas iestādes lēš, ka tādēļ šiem uzņēmumiem ir vajadzīgas papildu kūtsmēslu krātuves, kur trīs mēnešus glabāt kūtsmēslus.
(54)
Kūtsmēslu lietošanas ierobežojumu atšķirības parastās zemes platībās un ūdens un dabas zonās atbilst apmēram 50 kg P2O5/ha. Tā kā vienā tonnā kūtsmēslu vidēji ir 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha lielais daudzums nozīmē, ka vajadzēs uzglabāt aptuveni 10 tonnas/ha.
(55)
Pamatojoties uz aplēsēm, ka 500 m3 lielas krātuves būvniecības izmaksas ir BEF 1 263 120, Beļģijas iestādes lēš, ka, lai nodrošinātu vajadzīgo glabāšanas vietu, ir jāiegulda aptuveni BEF 2 500 par tonnu, kas tiks amortizēti 20 gadu laikā, un tādējādi atbilst BEF 125/t/gadā. Tāpēc lauksaimniekiem, kam ir aramzeme, kuru saimniecībās tiek saražoti kūtsmēsli un kuri atrodas teritorijās, kur ir spēkā stingrāki kūtsmēslu lietošanas un izkliedēšanas ierobežojumi, tika piešķirta ikgadēja kompensācija BEF 1 250/ha apmērā.
(56)
Lauksaimnieki, kas 1996. gadā saņēma šo kompensāciju par kūtsmēslu uzglabāšanu saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem, nevar saņemt procentu likmju subsīdijas vai kapitāla piemaksas par to pašu gadu par mājlopu kūtsmēslu krātuvju būvniecību no Flandrijas Lauksaimniecības investīciju fonda (VLF).
(57)
Tā kā lauksaimnieki, kam ir zeme, kas atrodas ūdens zonās, nevar pilnībā nodrošināt pieļaujamo slāpekļa daudzumu uz hektāru, izmantojot lopu kūtsmēslus, Beļģijas iestādes paredz, ka lauksaimnieki, kas apsaimnieko šīs teritorijas, centīsies saglabāt ražīgumu, lietojot vairāk ķīmiskā mēslojuma, jo īpaši “citiem kultūraugiem” un kukurūzai.
(58)
Pieņem, ka šīs saimniecības lietos papildu 60 kg N/ha, kas izmaksās BEF 16/kg. Tāpēc maksājamais atbalsts ir BEF 960 (60 × 16), kas noapaļojot veido BEF 1 000/ha lielu vienotu likmi.
(59)
Lauksaimnieki, kam 1994. gadā ūdens un dabas zonās bija aramzeme, drīkst iesniegt pieteikumu kūtsmēslu bankā, kas ir atbildīga par shēmas administrēšanu, lai saņemtu kompensāciju par saimniekošanu šajās teritorijās. Viņiem kartēs un plānos jānorāda aramzeme, identificējot individuālus zemes gabalus, pievienojot kultūraugu plānu 1994. gadam un mēslošanas gadam. Ja aramzeme atrodas vairākās teritorijās vai zonās, kompensāciju aprēķina, pamatojoties uz stingrākajiem kūtsmēslu lietošanas un izkliedēšanas ierobežojumiem. Kūtsmēslu banka izskata pieteikumus un informē iesniedzējus par maksājamo kompensāciju, izmantojot visu tai pieejamo informāciju. Kompensāciju nemaksā, ja tā ir mazāka par BEF 1 000. Pieteikuma iesniedzējiem ir tiesības iesniegt apelācijas sūdzību Flandrijas vides ministram, kam sešu mēnešu laikā ir jāpieņem lēmums, pretējā gadījumā apelācijas sūdzība tiek uzskatīta par apstiprinātu.
(60)
Kūtsmēslu banka, policijas darbinieki un vides, dabas, zemes un ūdens apsaimniekošanas iestādes vides inspekcijas nodaļas darbinieki un citi ierēdņi drīkst pārbaudīt, vai lauksaimnieki pilda savus dekrētā par mēslojumu paredzētos pienākumus. Pārkāpumu gadījumā lauksaimniekiem var pieprasīt atmaksāt saņemto atbalstu. Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem atbalstu nevar piešķirt par atmatā atstātu zemi.
III. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
(61)
Iepriekšminētie pasākumi ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Kompensāciju piešķir no valsts līdzekļiem, un tā tiek maksāta noteiktām lauksaimnieku kategorijām, t.i., lauksaimniekiem, kuru saimniecība atrodas ūdens zonās vai dabas zonās. Šis atbalsts kropļo vai var kropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo tas uzlabo to lauksaimnieku konkurētspējas situāciju, kuri saņem kompensāciju, salīdzinājumā ar lauksaimniekiem citur Beļģijā vai citās dalībvalstīs, kuri nesaņem atbalstu. Turklāt, ciktāl šo lauksaimnieku saražotos ražojumus tirgo ES iekšējā tirgū, šķiet, ka pasākumi ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(62)
Beļģijas iestādes savos rakstiskajos apsvērumos ir uzsvērušas atbalsta shēmas uz vides aizsardzību orientētos mērķus, un šajā kontekstā ir atsaukušās uz Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2078/92 par lauksaimniecības ražošanas metodēm, kas atbilst vides aizsardzības un lauku apvidu saglabāšanas prasībām (turpmāk Regula (EEK) Nr. 2078/92) (8), un Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (9). Pamatnostādņu par atbalstu vides aizsardzībai 2.1. punkts nosaka, ka lauksaimniecības nozarē pamatnostādnes nepiemēro jomā, uz ko attiecas Regula (EEK) Nr. 2078/92. Tāpēc ir lietderīgi sākumā apsvērt Regulas (EEK) Nr. 2078/92 piemērošanu attiecīgajiem pasākumiem.
(63)
Beļģijas iestādes izskaidroja, ka kompensācija lauksaimniekiem, kas piešķirta, īstenojot pasākumu dabas zonās un ūdens zonās, ir uzskatāma par Regulas (EEK) Nr. 2078/92 noteikumu īstenošanu.
(64)
Ar Regulu (EEK) Nr. 2078/92 tiek izveidota Kopienas atbalsta shēma, kas paredzēta, lai cita starpā veicinātu brīvprātīgu tādu saimniekošanas metožu izmantošanu, kas samazina lauksaimniecības piesārņojošo ietekmi, pamatojoties uz lauksaimnieka izteiktu apņemšanos (2. panta 1. punkts). Dalībvalstis nosaka atbalsta piešķiršanas nosacījumus un maksājamo atbalsta summu, pamatojoties uz atbalsta saņēmēja veikto apņemšanos, ienākumu zaudējumu un motivējoša stimula vajadzību (5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts). Papildus saskaņā ar Komisijas noteiktiem nosacījumiem Kopiena var arī papildināt noteiktas dalībvalstu piešķirtas piemaksas, lai kompensētu ienākumu zaudējumus, kas radušies 2. pantā minēto ierobežojumu obligātas piemērošanas dēļ sakarā ar pasākumiem, kas īstenoti šajās dalībvalstīs saskaņā ar Kopienas noteikumiem (Regulas (EEK) Nr. 2078/92 4. panta 5. punkts).
(65)
Turklāt saskaņā ar 10. panta 1. punktu dalībvalstis var ieviest valsts finansētas shēmas papildu pasākumu īstenošanai, kurās paredzēti citādi atbalsta piešķiršanas nosacījumi, nekā paredzēts regulā, vai summas, kas pārsniedz regulā noteiktos ierobežojumus. Šīm shēmām ir jāatbilst regulas mērķiem un noteikumiem par valsts atbalstu.
(66)
Vērtējamās shēmas mērķis nav kompensēt zaudējumus, kas saistīti ar lauksaimnieku brīvprātīgu apņemšanos pildīšanu. Šīs shēmas kompensācijām arī nav paredzēts Kopienas līdzfinansējums tādu Beļģijas īstenotu pasākumu kontekstā, ko īsteno, ievērojot Komisijas noteiktus nosacījumus. Šī shēma attiecas uz (tikai) par valsts līdzekļiem finansētu kompensāciju par zaudējumiem, kas rodas, pildot valsts tiesību aktos par mēslošanas līdzekļiem paredzētos pienākumus.
(67)
Tāpēc atbalsts neietilpst regulas piemērošanas jomā un ir jāizvērtē saskaņā ar piemērojamajiem noteikumiem par valsts atbalstu.
IV. KOPIENAS PAMATNOSTĀDŅU PAR VALSTS ATBALSTU VIDES AIZSARDZĪBAI PIEMĒROŠANA
(68)
Jāapsver, vai pasākumu var uzskatīt par saderīgu ar Komisijas noteiktajām 1994. gada Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (10) (turpmāk “pamatnostādnes”), kas bija piemērojamas pasākuma īstenošanas laikā (11).
(69)
Šajā kontekstā ir jāpiebilst, ka atbalsta pasākumi zālāju vai kukurūzas ražas samazināšanās zaudējumu kompensēšanai, atbalsts par kūtsmēslu pārpalikumu utilizāciju un vajadzīgā mākslīgā mēslojuma izmantošanas papildu izmaksu kompensācija ir darbības atbalsts. Atbildot uz Komisijas dienestu jautājumu, Beļģijas iestādes paskaidroja, ka, kaut gan kūtsmēslu glabāšanas izmaksas ir salīdzināmas ar izmaksām par ieguldījumiem papildu kūtsmēslu krātuvēs, patiesībā nav tieši saistītas ar faktiskiem ieguldījumiem. Ņemot vērā šos skaidrojumus, Komisija uzskata, ka arī šis pasākums ir uzskatāms par darbības atbalstu.
(70)
Kopumā Komisija uzskata, ka ir maz ticams, ka ar darbības atbalstu lauksaimniecības nozarē var dot ilgstošu ieguldījumu nozares attīstībā, un ka ar to var radīt konkurences apstākļu izkropļojumu, kas ir nelabvēlīgs lauksaimniekiem, kuri nesaņem šādu atbalstu. Tāpēc Komisija šādu atbalstu vērtē stingri.
(71)
Darbības atbalsta piešķiršana saistībā ar vides aizsardzības pasākumiem ir apskatīta pamatnostādņu 3.4. punktā. Tas ir šāds:
“Saskaņā ar ilglaicīgām politikas nostādnēm Komisija parasti neapstiprina darbības atbalstu, ar ko sedz tādas uzņēmumu izmaksas, kas izriet no to radītā piesārņojuma vai apgrūtinājuma. Tomēr Komisija dažos labi definētos apstākļos var pieļaut šī principa izņēmumu. Līdz šim tā ir tādu pieļāvusi atkritumu apsaimniekošanas jomā un attiecībā uz dabas resursu nodokļu atvieglojumiem. Komisija arī turpmāk šādus gadījumus novērtēs atbilstoši apstākļiem un ņemot vērā stingros kritērijus, ko tā ir izstrādājusi divās iepriekšminētajās jomās. Tie paredz, ka atbalstam jākompensē tikai ražošanas papildu izmaksas salīdzinājumā ar ierastajām izmaksām, un tam jābūt pagaidu raksturam un principā degresīvam, lai motivētu saņēmējus ātrāk samazināt piesārņojumu vai ātrāk sākt efektīvāk izmantot resursus. Turklāt atbalsts nedrīkst būt pretrunā citiem EK līguma noteikumiem, jo īpaši tiem, kas saistīti ar preču un pakalpojumu brīvu kustību.
Atkritumu apsaimniekošanas jomā publiskais finansējums, kas sedz sadzīves atkritumu selektīvās vākšanas, reģenerācijas un apstrādes papildu izmaksas par labu uzņēmumiem un patērētājiem, var tikt piešķirts valsts atbalsta veidā, bet šajā gadījumā to var sankcionēt ar nosacījumu, ka uzņēmumi maksā proporcionāli tam, kā tie izmanto sistēmu, vai to saražotajam atkritumu daudzumam uzņēmumā. Atbalsts rūpniecības un lauksaimniecības atkritumu vākšanai, reģenerācijai un apstrādei katrā gadījumā tiek izskatīts individuāli.
Jaunu dabas resursu nodokļu pagaidu atvieglojumus var sankcionēt, ja ir jākompensē konkurētspējas zaudējums, jo īpaši starptautiskā līmenī. Papildus jāņem vērā arī tās darbības, kas par atbalsta saņemšanu uzņēmumiem jāveic, lai samazinātu piesārņojumu. Šis noteikums attiecas arī uz tādu nodokļu atvieglojumiem, kas ieviesti saskaņā ar EK tiesību aktiem, kuros dalībvalstis var noteikt atvieglojumu vai tā summu.”
(72)
Attiecībā uz atbalstu pārpalikušo kūtsmēslu uzglabāšanai un utilizācijai Komisija uzskata, ka pārpalikušos kūtsmēslus var uzskatīt par lauksaimniecības atkritumu veidu. Saskaņā ar iepriekšminētajām pamatnostādnēm atbalsts par šādu atkritumu utilizāciju katrā individuālā gadījumā ir jāvērtē atsevišķi, ņemot vērā kritērijus to 3.4. punktā.
(73)
Komisija konstatē, ka attiecīgajam pasākumam bija pagaidu raksturs, jo to piemēroja tikai 1996. un 1997. gadā. Turklāt Komisija konstatē, ka Beļģijas iestādes nav paziņojušas par to, ka tās turpina veikt tiešos atbalsta maksājumus par kūtsmēslu glabāšanu un utilizāciju, kaut gan kūtsmēslu bankai joprojām ir tādas pašas vienošanās ar zināmiem lauksaimniekiem par kūtsmēslu savākšanu.
(74)
Komisijai jāņem vērā arī tas, ka atbalsta pasākumi nav degresīvi, jo abos apskatītajos gados tiek maksāta vienāda atbalsta summa (sal. 38.-40., 49.-51. apsvērumu).
(75)
Turklāt, pamatojoties uz Beļģijas iestāžu sniegto informāciju, šķiet, ka pasākums ir paredzēts, lai kompensētu visas neizlietoto kūtsmēslu glabāšanas un utilizācijas izmaksas, kas izriet no jutīgajās zonās noteiktajiem ierobežojumiem. Tādējādi lauksaimniekiem tiktu segti izdevumi par atkritumu utilizāciju. Turklāt šķiet, ka lauksaimniekiem jutīgajās zonās nav izvirzītas nekādas prasības veikt darbības, kuru mērķis būtu samazināt saimniecībā saražoto kūtsmēslu daudzumu. Tādējādi no lauksaimniekiem par atbalstu nekas netiek prasīts pretī, un atbalsts vienkārši kompensē viņu izdevumus, kas rodas, pildot stingrākus kūtsmēslu lietošanas ierobežojumus, kas noteikti jutīgajām zonām. Tāpēc pasākums nemotivē samazināt saražoto kūtsmēslu daudzumu.
(76)
Šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka pasākumi neatbilst pamatnostādnēm un Regulas (EEK) Nr. 2078/92 mērķiem. Tāpēc Komisija uzskata, ka tie nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
(77)
Attiecībā uz atbalstu, kas paredzēts, lai kompensētu lauksaimniekiem ražošanas apjoma zudumu mājlopu kūtsmēslu lietošanas ierobežojumu dēļ, tostarp atbalstu, kas paredzēts, lai kompensētu mākslīgo mēslošanas līdzekļu iegādes papildu izmaksas, Komisija konstatē, ka atbalsts par zaudēto ražošanas apjomu pamatnostādnēs nav atsevišķi minēts. Tomēr, ciktāl to kūtsmēslu lietošanas ierobežojumu dēļ samazinās raža, tie, iespējams, palielinās lauksaimnieku ražošanas izmaksas attiecībā uz pārējo kultūraugu audzēšanas izmaksām. Saskaņā ar iepriekšminētajās pamatnostādnēs izklāstītajiem principiem jāsecina, ka šāds atbalsts ir pamatots tikai, ja tiek izpildīti šādi nosacījumi (12):
a)
atbalstam jābūt pagaidu raksturam un principā degresīvam, lai motivētu samazināt piesārņojumu vai ātrāk ieviest resursu efektīvāka lietojuma veidus;
b)
atbalstam jāatlīdzina tikai tās ražošanas izmaksas, kas radušās papildus ierastajām izmaksām;
c)
atbalsts nedrīkst būt pretrunā citiem EK līguma noteikumiem.
Papildus no Regulas (EEK) Nr. 2078/92 10. panta izriet, ka atbalstam, kas piešķirts ārpus regulas piemērošanas jomas, bet ar mērķi sasniegt vienu no tās 2. pantā izklāstītajiem ierobežojumiem, ir jāatbilst regulas mērķiem.
(78)
Atbalstu piemēroja tikai divus gadus ilgā laikposmā, tāpēc tas būtu uzskatāms par pagaidu atbalstu. Beļģijas iestāžu 2013. gada 14. janvāra informācijas iesniegumā bija apstiprināts, ka pasākumi tika izbeigti 1998. gadā.
(79)
Tomēr atbalsts pasākuma piemērošanas laikā nebija degresīvs (sal. 38.-40., 49.-51. apsvērumu), un tādējādi nemotivēja ātrāk ieviest efektīvākus resursu izlietojuma veidus.
(80)
Kā norādīts iepriekš, kompensāciju par ražas zudumu zālājos aprēķina, atsaucoties uz kopējo pieļaujamo mēslojuma daudzumu zonās, kas nav jutīgas, proti, 450 kg N/ha zālājiem un 325 kg N/ha kukurūzai. Saskaņā ar Beļģijas iestāžu sniegto informāciju šie dati ir aprēķināti zinātniski, lai nodrošinātu, ka nitrātu koncentrācija gruntsūdeņos un virszemes ūdeņos nepārsniegtu 50 mg NO3-N/l vai 11,3 mg NO3-N/l, ņemot vērā vidējos pieļaujamos zudumus 70 kg NO3-N/l uz hektāru gadā. To mērķis ir vienlaikus nodrošināt iespēju novākt optimālu ražu ar minimālu izskaloto barības vielu daudzumu. Dabas zonās un ūdens zonās noteiktie ierobežojumi ir aprēķināti saskaņā ar tādu pašu principu, ņemot vērā to, ka šīs zonas ir jutīgākas pret nitrātu piesārņojuma risku nekā citas zonas.
(81)
Beļģijas iestādes 1998. gada 7. augusta vēstulē paskaidroja, ka ir izlemts aprēķināt kompensāciju par starpību starp ierobežojumu vērtībām, ņemot vērā kopējo slāpekļa daudzumu, ko var likumīgi lietot un kas ietver gan mākslīgajos mēslošanas līdzekļos, gan mājlopu kūtsmēslos esošo slāpekli. Saskaņā ar Beļģijas iestāžu sniegtajiem datiem šāda pieeja tika izmantota, jo tika uzskatīts par vajadzīgu nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem vienā un tajā pašā reģionā, lai lauksaimnieki, kuru zeme atrodas teritorijā, uz kuru attiecas stingrāki vietējie standarti, neciestu salīdzinājumā ar lauksaimniekiem, ko neietekmē šādi standarti. Ja standarti visiem lauksaimniekiem visās teritorijās būtu vienādi, šī konkurences priekšrocība būtu likvidēta, un nekādas kompensācijas nebūtu jāmaksā. Šajā gadījumā, ja lauksaimnieki cenšas pārsniegt vides kvalitātes pamata standartu, ir iespējams aprēķināt kompensācijas maksājumu, pamatojoties uz starpību starp sasniegto un kvalitātes standartu.
(82)
Pamatojoties uz šo vienlīdzīgas attieksmes principu pret viena reģiona lauksaimniekiem, Beļģijas iestādes uzskatīja, ka piemērojamie noteikumi nav pārmērīga kompensācija lauksaimniekiem un/vai kompensācija par tādu lauksaimniecības metožu izmantošanas pārtraukšanu, kas ir pretrunā ES noteikumiem. Tās argumentēja, ka nelabvēlīgāki vai labvēlīgāki konkurences apstākļi vienā lauksaimniecības reģionā būs izteiktāki šajā reģionā nekā ES kopumā. Tāpēc Flandrijā tika kompensēti visi zaudējumi (atbilstoši faktiskajam ražas zudumam), ko cieta lauksaimnieki, kuru zeme atrodas teritorijā, kur ir stingrāki vietējie standarti.
(83)
Turklāt Beļģijas iestādes norādīja, ka 1996. un 1997. gadā Flandrijas reģionā jau bija ieviesti stingrāki vietējie standarti, kamēr nitrātu direktīvā šādas prasības nebija paredzētas līdz 1998. gada 20. decembrim. Jutīgajās ūdens zonās bija ieviests ierobežojums 200 kg N/ha apmērā zālājiem, bet kukurūzai un citām kultūrām tas bija 170 kg N/ha. Tādējādi saskaņā ar Beļģijas iestāžu datiem pieļaujamais mājlopu kūtsmēslu daudzums kopš 1996. gada jau bija mazāks nekā Direktīvā 91/676/EEK paredzētajā pirmajā darbības programmā noteiktais, un dažiem kultūraugiem tas bija noteikts otrajā darbības programmā paredzētajā līmenī.
(84)
Beļģijas iestādes 2013. gada 14. janvārī sniedza detalizētu informāciju par aprēķināšanas metodi, lai parādītu, ka tā atbilda lauksaimniecības praksei un ES juridiskajiem noteikumiem, kas bija spēkā pasākuma darbības laikā.
(85)
Tomēr, pamatojoties uz pieejamo informāciju, nešķiet, ka noteikumi ūdens zonās un dabas zonās ievērojami pārsniegtu Direktīvā 91/676/EEK noteiktos pienākumus. Šajā kontekstā Komisija konstatē, ka arī Beļģijas iestādes savos rakstiskajos novērojumos ir norādījušas, ka ir identificējušas, ka ūdens zonas un dabas zonas ir īpaši jutīgas pret piesārņojumu ar nitrātiem, un ka tās tāpēc uzskatīja, ka ir vajadzīgi stingrāki ierobežojumi, lai varētu sasniegt virszemes ūdeņiem, jo īpaši dzeramā ūdens ieguvei izmantotajiem ūdeņiem, kā arī gruntsūdeņiem, izvirzīto nitrātu daudzuma mērķi, kas ir 50 mg nitrātu uz litru. Šis daudzums bija obligāti jāsasniedz 1995. gada beigās saskaņā ar Direktīvu 91/676/EEK.
(86)
Turklāt attiecībā uz kompensācijas aprēķināšanas metodi Komisija lūdza Beļģijas iestādēm sniegt apstiprinātus pētījumus, lai pierādītu aprēķinā izmantoto pieņēmumu precizitāti. Jo īpaši Beļģijas iestādēm lūdza sniegt pētījumu rezultātus, kas pierādītu, ka, samazinot kopējo mēslojuma daudzumu no 450 kg N/ha līdz 350 kg N/ha, raža patiešām samazinās par 15 %, un ka samazinot mēslojuma daudzumu no 450 kg N/ha līdz 400 kg N/ha, raža samazinās par 7 %. Beļģijas iestādes 2013. gada 14. janvāra atbildē pierādīja aprēķinu pamatojošo pieņēmumu precizitāti.
(87)
Turklāt Beļģijas iestādēm lūdza sniegt arī papildinformāciju par pieņēmumiem, kas izmantoti, lai aprēķinātu šī ražas samazinājuma ietekmi uz saimniecības kopējo ienesīgumu, izmantojot dažādas hipotēzes, tostarp hipotēzi, kurā apskatīta tikai augkopības saimniecība un jaukta augkopības/lopkopības saimniecība. Jo īpaši Komisija lūdza Beļģijas iestādēm sniegt detalizētu skaidrojumu tam, kāpēc tiek uzskatīts, ka, zāles ražai jauktā augkopības/lopkopības saimniecībā samazinoties par 15 %, saimniecības rentabilitāte samazinās par 40 %, ņemot vērā dažādos lopkopības veidus. Beļģijas iestādes sniedza šo informāciju 2013. gada 14. janvāra atbildē.
(88)
Turklāt Beļģijas iestādēm lūdza sniegt aprēķinus, kas pamatoti uz alternatīvām kompensācijas metodēm, piemēram, lopbarības, ar ko aizstāj zaudēto ražu, iegādes izmaksu kompensāciju. Beļģijas iestādes 2013. gada 14. janvāra atbildē atkārtoti uzsver, ka šādi aprēķini pasākuma īstenošanas laikā netika veikti, tāpēc tagad tādus vairs nav iespējams veikt.
(89)
Tāpēc Komisija uzskata, ka Beļģijas iestādes nav pierādījušas, ka atbalsts attiecās tikai uz ražošanas papildu izmaksām. Turklāt, kā parādīts iepriekš (79. apsvērums), atbalsts nebija degresīvs.
(90)
Tāpēc atbalsta piešķiršana par ražas zudumu neatbilst pamatnostādņu nosacījumiem. Šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka šie atbalsta pasākumi nav saderīgi ar Līgumu.
V. SECINĀJUMS
(91)
Komisija secina, ka Beļģija ir nelikumīgi īstenojusi kompensācijas shēmu saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem, pārkāpjot EK līguma 93. panta 3. punktu (tagad LESD 108. panta 3. punkts).
(92)
Pasākumi neietilpst Regulas (EEK) Nr. 2078/92 piemērošanas jomā.
(93)
Neizlietoto kūtsmēslu uzglabāšanas un utilizācijas izmaksu un ražas zudumu kompensācijas pasākumi ir darbības atbalsts, ko var pasludināt par saderīgu tikai izņēmuma gadījumos. Šai sakarībā pamatnostādņu stingrie principi paredz, ka atbalstu uzglabāšanai un utilizācijai var pasludināt par saderīgu, ja tas ir degresīvs pagaidu pasākums un ja to īstenojot, no lauksaimnieka kaut kas tiek prasīts pretī. Atbalstam par ražas zudumu jābūt degresīvam un pagaidu atbalstam un jākompensē tikai ražošanas papildu izmaksas. Saskaņā ar iepriekš izklāstīto analīzi šie nosacījumi nav izpildīti.
(94)
Ja no atbalsta saņēmēja par atbalstu nekas netiek prasīts pretī, un ciktāl atbalsta pasākumos nav stimulu saņēmējiem veikt papildu darbības, lai uzlabotu vides aizsardzību, Komisija uzskata, ka šis atbalsta pasākums neveicina konkrētas saimnieciskas darbības LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē.
(95)
Dekrēts par kūtsmēsliem tika atcelts 1998. gadā, un visi pasākumi tika izbeigti.
(96)
Iepriekšminēto iemeslu dēļ Komisija secina, ka pasākuma piemērošanas laikā 1996. un 1997. gadā tas bija nelikumīgs un nesaderīgs atbalsts, kas principā ir jāatgūst.
(97)
Uz Komisijas tiesībām atgūt nesaderīgu atbalstu attiecas desmit gadu noilgums (13), tāpēc šo nesaderīgo atbalstu nevar atgūt.
(98)
Jebkurš individuāls atbalsts, kas piešķiršanas laikā atbilda grupu atbrīvojuma vai apstiprinātas shēmas nosacījumiem, ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši šim atbalsta veidam piemērojamai maksimālajai atbalsta intensitātei,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, kas piešķirts kā kompensācija saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem, ko nelikumīgi īstenojusi Beļģija, pārkāpjot EK līguma 93. panta 3. punktu, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
Individuāls atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu, piešķiršanas laikā atbilda grupu atbrīvojuma vai apstiprinātas shēmas nosacījumiem, ir saderīgs ar iekšējo tirgu līdz maksimālajai atbalsta intensitātei, ko piemēro šādam atbalsta veidam.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Beļģijas Karalistei.
Briselē, 2013. gada 16. septembrī