SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/38/EU,
ze dne 12. srpna 2013,
kterou se mění směrnice 2009/16/ES o státní přístavní inspekci
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 23. února 2006 přijala Mezinárodní organizace práce (ILO) Úmluvu o práci na moři (dále jen „úmluva MLC 2006“), jejímž cílem je vytvořit jediný ucelený nástroj zahrnující pokud možno všechny aktuální normy obsažené ve stávajících mezinárodních úmluvách a doporučeních týkajících se práce na moři a rovněž základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
(2)
Rozhodnutí Rady 2007/431/ES (3) zmocňuje členské státy, aby v zájmu Evropského společenství úmluvu MLC 2006 ratifikovaly. Proto by členské státy měly úmluvu ratifikovat co nejdříve.
(3)
Členské státy by při provádění státních přístavních inspekcí v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (4) v souvislosti se záležitostmi, na které se vztahují úmluvy, jež členské státy dosud neratifikovaly a jež stanoví, že každá loď nacházející se v přístavu jiného smluvního státu či strany podléhá kontrole řádně zmocněných úředníků, měly vyvinout veškeré úsilí, aby dodržely postupy a zvyklosti podle těchto úmluv, a měly by tak upustit od podávání zpráv týkajících se státní přístavní inspekce Mezinárodní námořní organizaci (IMO) nebo ILO. Členské státy, které v době jejich vstupu v platnost neratifikovaly některou z mezinárodních úmluv, na něž se vztahuje směrnice 2009/16/ES, by měly vyvinout veškeré úsilí, aby na palubác0h svých lodí zavedly podobné podmínky v souladu s požadavky dané úmluvy.
(4)
V zájmu zajištění harmonizovaného přístupu k účinnému prosazování mezinárodních norem ze strany členských států při provádění kontrol státu vlajky i státních přístavních inspekcí a s cílem zabránit nesouladu mezi mezinárodním právem a právem Unie by členské státy měly usilovat o to, aby příslušné úmluvy ratifikovaly k datu, kterým vstupují v platnost, a to alespoň ty jejich části, které spadají do pravomoci Unie.
(5)
Úmluva MLC 2006 stanoví normy pro práci na moři pro všechny námořníky bez ohledu na jejich státní příslušnost a vlajku lodě, na níž slouží.
(6)
Je vhodnější, aby se pro účely směrnice 2009/16/ES pojmy „námořník“ a „posádka“ nevymezovaly, nýbrž aby byly v každém jednotlivém případě chápány v souladu s tím, jak jsou vymezeny nebo chápány v příslušných mezinárodních úmluvách. Zejména by ve všech záležitostech, které se týkají prosazování úmluvy MLC 2006, měl být pojem „posádka“ chápán ve smyslu pojmu „námořník“ vymezeného v úmluvě MLC 2006.
(7)
Ve všech záležitostech, na které se vztahuje tato směrnice a jež se týkají prosazování úmluvy MLC 2006, také pro lodě, na něž se nevztahuje Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti provozu lodí, by měly být odkazy na „společnost“ ve směrnici 2009/16/ES chápány ve smyslu pojmu „majitel lodě“, jak je vymezen v příslušném ustanovení úmluvy MLC 2006, protože tato definice lépe odpovídá zvláštním potřebám úmluvy MLC 2006.
(8)
Významná část norem úmluvy MLC 2006 je v právu Unie provedena prostřednictvím směrnice Rady 2009/13/ES ze dne 16. února 2009, kterou se provádí dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 uzavřená Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) (5), a směrnice Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (FST) (6). Ty normy úmluvy MLC 2006, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/13/ES nebo směrnice 1999/63/ES, mají členské státy provést v souladu s uvedenými směrnicemi.
(9)
Je obecnou zásadou, že opatření přijatá za účelem uplatňování této směrnice by za žádných okolností neměla být pro členské státy důvodem ospravedlňujícím snížení obecné úrovně ochrany námořníků na lodích plujících pod vlajkou některého členského státu, která je zajištěna platným sociálním právem Unie.
(10)
Úmluva MLC 2006 obsahuje ustanovení o prosazování, která vymezují povinnosti států plnících povinnosti státní přístavní inspekce. Za účelem ochrany bezpečnosti a prevence narušování hospodářské soutěže by členským státům mělo být dovoleno ověřovat dodržování ustanovení úmluvy MCL 2006 na všech lodích, které vplouvají do jejich přístavů a kotvišť, bez ohledu na to, pod vlajkou jakého státu plují.
(11)
Státní přístavní inspekce je upravena směrnicí 2009/16/ES, která by měla zahrnout úmluvu MLC 2006 mezi úmluvy, jejichž provádění je ověřováno orgány členských států v jejich přístavech.
(12)
Při provádění státních přístavních inspekcí v souladu se směrnicí 2009/16/ES by členské státy měly zohlednit ustanovení úmluvy MLC 2006, podle nichž mají být osvědčení o práci na moři a prohlášení o dodržování pravidel pro práci na moři přijímána jakožto důkazy prima facie o dodržování požadavků úmluvy MLC 2006.
(13)
Právo Unie by mělo také odrážet postupy stanovené v úmluvě MLC 2006, pokud jde o řešení stížností na pevnině týkajících se záležitostí, kterými se tato úmluva zabývá.
(14)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení směrnice 2009/16/ES by měly by být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Komise by měla být oprávněna přijímat prováděcí akty, pokud jde o: metodiku pro posuzování obecných rizikových parametrů týkajících se zejména kritérií státu vlajky a kritérií výkonnosti společnosti; zajištění jednotných podmínek týkajících se rozsahu rozšířené inspekce, včetně rizikových oblastí, na něž se má vztahovat; zajištění jednotného uplatňování postupů pro inspekce a bezpečnostní kontroly lodí; stanovení harmonizovaného elektronického formátu pro podávání zpráv o stížnostech týkajících se úmluvy MLC 2006; stanovení harmonizovaných postupů pro podávání hlášení o zjevných nesrovnalostech od lodivodů, přístavních orgánů nebo subjektů a o následných opatřeních přijatých členskými státy; a stanovení podrobných opatření ohledně zveřejňování informací o společnostech s nízkou nebo velmi nízkou výkonností, kritérií pro shromažďování příslušných údajů a četnosti jejich aktualizace. Jedná se o vysoce odbornou činnost, která by měla být vykonávána v mezích zásad a kritérií stanovených uvedenou směrnicí. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(15)
Komise by neměla přijmout prováděcí akt týkající se metodiky pro posuzování obecných rizikových parametrů, zejména pokud jde o kritéria státu vlajky a kritéria výkonnosti společnosti, zpráv lodivodů a přístavních orgánů nebo subjektů, včetně harmonizovaných postupů pro podávání hlášení o zjevných nesrovnalostech od lodivodů a přístavních orgánů nebo subjektů a o následných opatřeních přijatých členskými státy, jakož i podrobných opatření ohledně zveřejňování informací o společnostech s nízkou či velmi nízkou výkonností, jestliže výbor uvedený v této směrnici nevydá k návrhu prováděcího aktu předloženému Komisí žádné stanovisko.
(16)
Komise by při stanovování prováděcích pravidel měla konkrétně zohlednit odborné znalosti a zkušenosti získané během uplatňování systému inspekcí v Unii a měla by vycházet z odborných znalostí v rámci Memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci, podepsaného v Paříži dne 26. ledna 1982, v platném znění (dále jen „Pařížské memorandum“).
(17)
Prováděcími pravidly, včetně odkazů na instrukce a pokyny Pařížského memoranda, by neměl být ohrožen profesionální úsudek inspektorů nebo příslušného orgánu ani flexibilita podle ustanovení směrnice 2009/16/ES.
(18)
Inspekční databáze uvedená ve směrnici 2009/16/ES by měla být přizpůsobena a rozšiřována v souladu se změnami zavedenými touto směrnicí nebo změnami přijatými v rámci Pařížského memoranda.
(19)
Účelem Pařížského memoranda je vyloučit z provozu lodě nevyhovující normám, a to prostřednictvím harmonizovaného systému státní přístavní inspekce, zahrnujícího koordinované inspekce lodí vplouvajících do přístavů v oblasti Pařížského memoranda, včetně přístavů členských států. Cílem těchto inspekcí je ověřit, zda lodě splňují mezinárodní normy v oblasti ochrany, bezpečnosti a životního prostředí a zda mají námořníci přiměřené životní a pracovní podmínky v souladu s platnými mezinárodními úmluvami. Při provádění inspekcí a odkazování na instrukce a pokyny Pařížského memoranda by měla být vzata v úvahu skutečnost, že cílem vytváření a přijímání těchto instrukcí a pokynů je zajistit důslednost při provádění inspekcí v zájmu usnadnění dosažení co největšího stupně sblížení.
(20)
Inspekce, jejichž účelem je ověřit, zda životní a pracovní podmínky námořníků na lodi, jakož i jejich výcvik a kvalifikace, splňují požadavky úmluvy MLC 2006, vyžadují nezbytnou úroveň odborné přípravy inspektorů. Evropská agentura pro námořní bezpečnost a členské státy by měly rozvíjet tuto odbornou přípravu inspektorů pro účely kontrol dodržování úmluvy MLC 2006.
(21)
Aby měla Komise možnost urychleně aktualizovat příslušné postupy, a tím přispět k dosažení celosvětově rovných podmínek pro námořní dopravu, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny přílohy VI směrnice 2009/16/ES obsahující seznam „instrukcí“ přijatých Pařížským memorandem, s cílem udržovat postupy použitelné a vymahatelné na území členských států v souladu s postupy dohodnutými na mezinárodní úrovni a v souladu s příslušnými úmluvami. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(22)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a dopadů této směrnice lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(23)
Směrnice 2009/16/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(24)
Podle článku VIII úmluvy MLC 2006 má úmluva MLC 2006 vstoupit v platnost 12 měsíců ode dne, kdy jsou zaregistrovány ratifikace nejméně 30 členů ILO s celkovým podílem na světové hrubé prostornosti lodí ve výši 33 procent. Tato podmínka byla splněna dne 20. srpna 2012 a úmluva MLC 2006 vstoupí v platnost dne 20. srpna 2013.
(25)
Tato směrnice by měla vstoupit v platnost ve stejný den jako úmluva MLC 2006,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 2009/16/ES
Směrnice 2009/16/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se mění takto:
a)
bod 1 se mění takto:
i)
písmeno g) se zrušuje,
ii)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„i)
Úmluva o práci na moři z roku 2006 (MLC 2006);
j)
Mezinárodní úmluva o omezení používání škodlivých nátěrových systémů proti obrůstání lodí z roku 2001 (AFS 2001);
k)
Mezinárodní úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené znečištěním ropnými palivy z roku 2001 (úmluva BUNKERS 2001);“
b)
doplňují se nové body, které znějí:
„23)
„osvědčením o práci na moři“ osvědčení uvedené v pravidle 5.1.3 úmluvy MLC 2006.
24)
„prohlášením o dodržování pravidel pro práci na moři“ prohlášení uvedené v pravidle 5.1.3 úmluvy MLC 2006.“;
c)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„Všechny odkazy v této směrnici na úmluvy, mezinárodní předpisy a rezoluce, včetně odkazů na osvědčení a další dokumenty, se považují za odkazy na uvedené úmluvy, mezinárodní předpisy a rezoluce v jejich platném znění.“
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Při inspekci lodi plující pod vlajkou státu, který není smluvní stranou úmluvy, členské státy zajistí, aby zacházení s touto lodí a její posádkou nebylo příznivější než zacházení s lodí plující pod vlajkou státu, který je smluvní stranou úmluvy. Tato loď bude podrobena podrobné inspekci v souladu s postupy stanovenými Pařížským memorandem.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Opatření přijatá za účelem uplatňování této směrnice nesmí vést ke zhoršení stávající situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o obecnou úroveň ochrany námořníků podle sociálního práva Unie v oblastech, na něž se tato směrnice vztahuje. Jestliže příslušný orgán státu přístavu zjistí při provádění těchto opatření jasné porušení práva Unie na palubě lodí plujících pod vlajkou členského státu, neprodleně o této skutečnosti uvědomí v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi jakékoliv další příslušné orgány za účelem případného přijetí dalších opatření.“.
3)
V článku 8 se zrušuje odstavec 4.
4)
V článku 10 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Komisi se svěřují prováděcí pravomoci, pokud jde o stanovení metodiky pro posuzování obecných rizikových parametrů týkajících se zejména kritérií státu vlajky a kritérií výkonnosti společnosti. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 31 odst. 3.“
5)
V článku 14 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Rozsah rozšířené inspekce, včetně rizikových oblastí, na něž se má vztahovat, je uveden v příloze VII. Komise může přijmout podrobná opatření k zajištění jednotných podmínek pro uplatňování přílohy VII. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 31 odst. 3.“
6)
V článku 15 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise může přijmout podrobná opatření k zajištění jednotného uplatňování postupů uvedených v odstavci 1 a bezpečnostních kontrol uvedených v odstavci 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 31 odst. 3.“
(7)
V článku 17 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
„Je-li v návaznosti na podrobnou inspekci zjištěno, že životní a pracovní podmínky na lodi nejsou v souladu s požadavky úmluvy MLC 2006, inspektor neprodleně upozorní na nedostatky velitele lodě a sdělí mu lhůtu pro jejich nápravu.
V případě, že inspektor považuje tyto nedostatky za závažné, nebo jestliže tyto nedostatky souvisejí s možnou stížností podle přílohy V části A bodu 19, upozorní na ně inspektor rovněž příslušné organizace námořníků a majitelů lodí v členském státě, v němž je inspekce provedena, přičemž může:
a)
učinit oznámení zástupci státu vlajky;
b)
poskytnout příslušným orgánům nejbližšího nácestného přístavu příslušné informace.
Pokud jde o záležitosti týkající se úmluvy MLC 2006, je členský stát, v němž je inspekce provedena, oprávněn předat kopii zprávy o inspekci, doplněnou o všechny odpovědi obdržené ve stanovené lhůtě od příslušných orgánů státu vlajky, generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce, aby mohla být přijata vhodná a účelná opatření k zajištění toho, že se takové informace zaznamenají a že na ně budou upozorněny strany, které by mohly mít zájem o využití příslušných opravných prostředků.“
(8)
V článku 18 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
„Totožnost stěžovatele nesmí být vyzrazena veliteli lodě nebo majiteli dané lodě. Inspektor učiní vhodné kroky, aby zajistil důvěrnost stížností podaných námořníky, včetně toho, že zajistí důvěrnost při všech rozhovorech s námořníky.“
9)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 18a
Postupy pro řešení stížností v souvislosti s úmluvou MLC 2006 podaných na pevnině
1. Stížnost námořníka na porušení požadavků úmluvy MLC 2006, včetně porušení práv námořníků, je možné nahlásit inspektorovi v přístavu, do něhož loď námořníka vplula. V takových případech inspektor provede počáteční šetření.
2. Tam, kde je to vhodné, se počáteční šetření se zřetelem k povaze stížnosti zaměří i na to, zda byly dodrženy postupy pro projednání stížnosti na lodi podle pravidla 5.1.5 úmluvy MLC 2006. Inspektor může rovněž provést podrobnou inspekci v souladu s článkem 13 této směrnice.
3. Tam, kde je to vhodné, usiluje inspektor o to, aby byla stížnost vyřešena na palubě lodi.
4. Jestliže šetření nebo inspekce odhalí nesrovnalosti, které spadají do oblasti působnosti článku 19, použije se uvedený článek.
5. Pokud se nepoužije odstavec 4 a stížnost námořníka týkající se záležitostí upravených úmluvou MLC 2006 nebyla vyřešena na palubě lodi, oznámí to inspektor neprodleně státu vlajky a usiluje o to, aby ve stanovené lhůtě obdržel informace a plán nápravných opatření, který má předložit stát vlajky. Zpráva o jakékoli provedené inspekci se elektronickými prostředky předá do inspekční databáze uvedené v článku 24.
6. Nebyla-li stížnost vyřešena v návaznosti na opatření provedená podle odstavce 5, předá stát přístavu kopii zprávy inspektora generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce. Zpráva musí být doplněna o jakoukoli odpověď, kterou obdržel ve stanovené lhůtě od příslušného orgánu státu vlajky. Obdobně se informují příslušné organizace námořníků a majitelů lodí ve státu přístavu. Mimoto stát přístavu pravidelně předává generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce statistiky a informace týkající se stížností, které byly vyřešeny.
Tyto statistiky a informace se předávají za účelem zajištění toho, aby bylo možné na základě vhodných a účelných opatření vést záznamy o těchto informacích a aby na tyto záznamy mohly být upozorněny strany, včetně organizací námořníků a majitelů lodí, které by mohly mít zájem o využití příslušných opravných prostředků.
7. Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto článku se Komisi svěřují prováděcí pravomoci, pokud jde o zřízení harmonizovaného elektronického formátu a postupu pro podávání zpráv o následných opatřeních přijatých členskými státy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 31 odst. 3.
8. Tímto článkem není dotčen článek 18. Čl. 18 čtvrtý pododstavec se rovněž vztahuje na stížnosti týkající se záležitostí upravených úmluvou MLC 2006.“
10)
Článek 19 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. V případě, že životní a pracovní podmínky na lodi představují zjevné riziko pro bezpečnost, zdraví či ochranu námořníků, nebo v případě nedostatků, které představují závažné či opakované porušení požadavků úmluvy MLC 2006, včetně porušení práv námořníků, zajistí příslušný orgán státu přístavu, kde je prováděna inspekce lodi, zadržení lodi nebo zastavení činnosti, během níž se nedostatky objevily.
Příkaz k zadržení lodi nebo zastavení činnosti nelze odvolat, dokud nedojde k odstranění těchto nedostatků, nebo dokud příslušný orgán nepřijme plán opatření pro odstranění těchto nedostatků a není přesvědčen, že tento plán bude urychleně proveden. Předtím, než bude plán činností přijat, může inspektor konzultovat stát vlajky.“;
b)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Dojde-li k zadržení, uvědomí příslušný orgán neprodleně správní orgány státu vlajky, nebo není-li to možné, konzula nebo v případě jeho nepřítomnosti nejbližšího diplomatického zástupce státu písemně o všech okolnostech, za kterých byl zásah považován za nezbytný, včetně zprávy o inspekci. Dále jsou podle okolností informováni rovněž určení lodní inspektoři nebo uznané organizace příslušné pro vydávání lodních klasifikačních osvědčení nebo zákonných osvědčení podle úmluv. Je-li kromě toho lodi zabráněno v plavbě z důvodu vážného nebo opakovaného porušení požadavků úmluvy MLC 2006, včetně porušení práv námořníků, nebo proto, že životní a pracovní podmínky na lodi představují zjevné riziko pro bezpečnost, zdraví nebo ochranu námořníků, informuje o tom příslušný orgán neprodleně stát vlajky a vyzve jeho zástupce, aby se pokud možno dostavil, přičemž požádá stát vlajky, aby poskytl odpověď ve stanovené lhůtě. Příslušný orgán rovněž neprodleně informuje příslušné organizace námořníků a majitelů lodí ve státě přístavu, ve kterém byla inspekce provedena.“
11)
V článku 23 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Komisi se svěřují prováděcí pravomoci, aby přijala opatření k provádění tohoto článku, včetně harmonizovaných postupů pro podávání hlášení o zjevných nesrovnalostech od lodivodů, přístavních orgánů nebo subjektů a o následných opatřeních přijatých členskými státy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 31 odst. 3.“
12)
V článku 27 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Komisi se svěřují prováděcí pravomoci ke stanovení podrobných opatření ohledně zveřejňování informací uvedených v prvním pododstavci, kritérií pro shromažďování příslušných údajů a četnosti aktualizace. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 31 odst. 3.“
13)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 30a
Akty v přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 30b, pokud jde o změny přílohy VI, za účelem doplnění na seznam uvedený v uvedené příloze dalších instrukcí týkajících se státní přístavní inspekce, které byly přijaty organizací Pařížského memoranda.
Článek 30b
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených tímto článkem.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 30a je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne 20. srpna 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 30a kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 30a vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
14)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (8). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko k návrhu prováděcího aktu, který má být přijat podle čl. 10 odst. 3, čl. 23 odst. 5 a čl. 27 druhého pododstavce, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
15)
Článek 32 se zrušuje.
16)
Článek 33 se nahrazuje tímto:
„Článek 33
Prováděcí pravidla
Při stanovení prováděcích pravidel uvedených v čl. 10 odst. 3, čl. 14 odst. 4, čl. 15 odst. 4, čl. 18a odst. 7, čl. 23 odst. 5 a článku 27 postupem podle čl. 31 odst. 3 věnuje Komise zvláštní pozornost tomu, aby tato pravidla zohlednila odborné znalosti a zkušenosti získané během uplatňování systému inspekcí v Unii a aby vycházela z odborných znalostí v rámci Pařížského memoranda.“
17)
V příloze I části II se bod 2B mění takto:
a)
pátá odrážka se nahrazuje tímto:
„-
lodě, jichž se týká zpráva nebo stížnost, včetně stížnosti na pevnině, podaná velitelem lodě, členem posádky nebo jakoukoliv osobou či organizací s oprávněným zájmem na bezpečném provozu lodě, životních a pracovních podmínkách na lodi nebo zabránění znečištění, pokud dotyčný členský stát nepovažuje zprávu či stížnost za zjevně nepodloženou,“;
b)
doplňuje se nová odrážka, která zní:
„-
„lodě, pro něž byl schválen plán opatření pro odstranění nedostatků uvedený v čl. 19 odst. 2a, ale jeho provádění nebylo zkontrolováno inspektorem.“
18)
Příloha IV se mění takto:
a)
body 14, 15 a 16 se nahrazují tímto:
„14.
Lékařská osvědčení (viz úmluva MLC 2006).
15.
Tabulka rozpisu pracovního režimu na palubě (viz úmluvy MLC 2006 a STCW 78/95).
16.
Záznamy o pracovní době a době odpočinku námořníků (viz úmluva MLC 2006).“;
b)
doplňují se nové body, které znějí:
„45.
Osvědčení o práci na moři.
46.
Prohlášení o dodržování pravidel pro práci na moři, části I a II.
47.
Mezinárodní osvědčení o nátěrovém systému proti obrůstání.
48.
Osvědčení o pojištění nebo jiném finančním zajištění občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené znečištěním ropnými palivy.“
19)
V příloze V části A se doplňují nové body, které znějí:
„16.
Dokumenty požadované podle úmluvy MLC 2006 nejsou předloženy, vedeny nebo jsou vedeny nesprávně nebo předložené dokumenty neobsahují informace požadované podle úmluvy MLC 2006 nebo jsou z jiného důvodu neplatné.
17.
Životní a pracovní podmínky na lodi nesplňují požadavky úmluvy MLC 2006.
18.
Existuje důvodné podezření, že loď změnila vlajku, aby se vyhnula dodržování úmluvy MLC 2006.
19.
Byla podána stížnost, podle níž určité životní a pracovní podmínky na lodi nesplňují požadavky úmluvy MLC 2006.“
20)
V příloze X se bod 3.10 mění takto:
a)
nadpis se nahrazuje tímto:
„Oblasti podle úmluvy MLC 2006“;
b)
doplňují se nové body, které znějí:
„8.
Podmínky na lodi představují zjevné riziko pro bezpečnost, zdraví či ochranu námořníků.
9.
Nesoulad s předpisy představuje závažné či opakované porušení požadavků úmluvy MLC 2006, včetně práv námořníků, týkajících se životních a pracovních podmínek námořníků na lodi, jak jsou stanoveny v osvědčení o práci na moři dotčené lodě a v jejím prohlášení o dodržování pravidel pro práci na moři.“
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. listopadu 2014. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dne 20. srpna 2013, kdy vstupuje v platnost úmluva MLC 2006.
Článek 4
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 12. srpna 2013.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2013/38/ES
(2013. gada 12. augusts),
ar ko groza Direktīvu 2009/16/EK par ostas valsts kontroli
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Starptautiskā Darba organizācija (SDO) 2006. gada 23. februārī pieņēma 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā (MLC 2006), lai izveidotu vienotu un saskaņotu tiesību aktu, kurā pēc iespējas būtu iekļauti visi jaunākie standarti, kas ir spēkā starptautiskās konvencijās un ieteikumos par darbu jūrniecībā, kā arī pamatprincipi, kuri atrodami citās starptautiskajās darba konvencijās.
(2)
Ar Padomes Lēmumu 2007/431/EK (3) dalībvalstīm atļāva Eiropas Kopienas interesēs ratificēt MLC 2006. Tādēļ dalībvalstīm tā būtu jāratificē pēc iespējas drīz.
(3)
Dalībvalstīm, veicot ostas valsts kontroles inspekcijas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/16/EK (2009. gada 23. aprīlis) par ostas valsts kontroli (4), attiecībā uz jautājumiem, uz ko attiecas konvencijas, kuras tās vēl nav ratificējušas un kurās ir noteikts, ka pienācīgi pilnvarota amatpersona var pārbaudīt ikvienu kuģi, kas atrodas citas līgumslēdzējas valsts vai puses ostā, vajadzētu darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu atbilstību minētajās konvencijās paredzētajai praksei un procedūrām, un tādējādi tām vajadzētu atturēties no ziņojumu sniegšanas Starptautiskajai Jūrniecības organizācijai (SJO) un/vai SDO saistībā ar ostas valsts kontroli. Dalībvalstīm, kas Direktīvas 2009/16/EK spēkā stāšanās brīdī vēl nav ratificējušas starptautisku konvenciju, uz kuru minētā direktīva attiecas, vajadzētu pielikt visas pūles, lai saskaņā ar minētās konvencijas prasībām nodrošinātu līdzīgus apstākļus uz saviem kuģiem.
(4)
Lai nodrošinātu dalībvalstu vienotu pieeju starptautisko standartu piemērošanai, veicot gan karoga valsts, gan ostas valsts kontroles inspekcijas, un lai izvairītos no starptautisko un Savienības tiesību aktu nesaderības, dalībvalstīm vajadzētu censties konvencijas ratificēt līdz dienai, kad tās stājas spēkā, vai vismaz ratificēt tās daļas, kas ir Savienības kompetencē.
(5)
MLC 2006 nosaka jūrniecības darba standartus visiem jūrniekiem neatkarīgi no viņu valstspiederības un no tā kuģa karoga, uz kura viņi strādā.
(6)
Lai piemērotu Direktīvu 2009/16/EK, ir vēlams nevis definēt terminus “jūrnieks” un “apkalpe”, bet drīzāk minēto terminu nozīmi katrā gadījumā interpretēt saskaņā ar to definīcijām vai izpratni attiecīgajās starptautiskajās konvencijās. Visos jautājumos saistībā ar MLC 2006 īstenošanu termins “apkalpe” jo īpaši būtu jāsaprot kā tāds, kas attiecas uz jēdzienu “jūrnieks”, kā definēts MLC 2006.
(7)
Visos jautājumos saistībā ar MLC 2006 īstenošanu, uz ko attiecas šī direktīva, tostarp par kuģiem, kuriem nepiemēro Starptautisko Drošības pārvaldības kodeksu, atsauces Direktīvā 2009/16/EK uz terminu “sabiedrība” būtu jāsaprot ar nozīmi “kuģa īpašnieks”, kā definēts MLC 2006 attiecīgajos noteikumos, jo pēdējā minētā definīcija labāk atbilst konkrētām MLC 2006 vajadzībām.
(8)
MLC 2006 standartu būtiska daļa Savienības tiesību aktos tiek īstenota ar Padomes Direktīvu 2009/13/EK (2009. gada 16. februāris), ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federācijas (ETDF) Nolīgumu par 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā (5), un Padomes Direktīvu 1999/63/EK (1999. gada 21. jūnijs) attiecībā uz Nolīgumu par jūrnieku darba laika organizēšanu, ko noslēgusi Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociācija (EKKĪA) un Eiropas Savienības Transporta darbinieku arodbiedrību federācija (ESTDAF) (6). Tie MLC 2006 standarti, uz kuriem attiecas Direktīva 2009/13/EK vai Direktīva 1999/63/EK, dalībvalstīm jāīsteno saskaņā ar minētajām direktīvām.
(9)
Principā šīs direktīvas īstenošanai pieņemtajiem pasākumiem nekādā gadījumā nevajadzētu dot dalībvalstīm pamatojumu samazināt piemērojamos Savienības sociālās jomas tiesību aktos paredzēto vispārējo aizsardzības līmeni attiecībā uz jūrniekiem uz kuģiem, kuri kuģo ar kādas dalībvalsts karogu.
(10)
MLC 2006 ir ietverti izpildes noteikumi, ar ko nosaka to valstu atbildību, kuras veic ostas valstu kontroles pienākumus. Lai aizsargātu drošību un izvairītos no konkurences traucējumiem, dalībvalstīm būtu jāļauj pārbaudīt visu kuģu, kas iebrauc to ostās un enkurvietās, atbilstību MLC 2006 noteikumiem neatkarīgi no valsts, ar kuras karogu šie kuģi kuģo.
(11)
Ostas valsts kontroli reglamentē Direktīva 2009/16/EK, kurā MLC 2006 būtu jāietver starp konvencijām, kuru īstenošanu savās ostās pārbauda dalībvalstu iestādes.
(12)
Dalībvalstīm, veicot ostas valsts inspekcijas saskaņā ar Direktīvu 2009/16/EK, būtu jāņem vērā MLC 2006 noteikumi, kas paredz, ka jūras darbaspēka sertifikātu un paziņojumu par jūras darbaspēka atbilstību jāpieņem kā pirmšķietamus pierādījumus atbilstībai MLC 2006 prasībām.
(13)
Savienības tiesību aktos būtu jāatspoguļo arī MLC 2006 izklāstītās procedūras, kas attiecas uz krastā iesniegtu sūdzību izskatīšanu saistībā ar MLC 2006 risinātajiem jautājumiem.
(14)
Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus Direktīvas 2009/16/EK īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Komisijai vajadzētu būt tiesībām pieņemt īstenošanas aktus, lai: ieviestu metodoloģiju vispārējo riska rādītāju novērtēšanai, jo īpaši attiecībā uz karoga valsts kritērijiem un sabiedrības darbības kritērijiem; nodrošinātu vienādus nosacījumus paplašinātu inspekciju darbības jomai, tostarp tajā ietveramās riska zonas; nodrošinātu kontroles un kuģu drošuma inspekciju procedūru vienādu piemērošanu; izveidotu saskaņotu elektronisku formātu ziņošanai par sūdzībām saistībā ar MLC 2006; ieviestu saskaņotas procedūras par acīmredzamām nepilnībām, par kurām ziņojuši loči un ostas iestādes vai struktūras, un par dalībvalstu veiktajiem turpmākajiem pasākumiem; un noteiktu sīki izstrādātu kārtību, kādā publicē informāciju par sabiedrībām ar zemu un ļoti zemu darbības līmeni, un kritērijus attiecīgo datu apkopošanai un informācijas atjauninājumu biežumu. Tas ir ļoti tehnisks uzdevums, kas jāveic saskaņā ar principiem un kritērijiem, kas noteikti minētajā direktīvā. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (7).
(15)
Ja šajā direktīvā minētā komiteja nesniedz atzinumu par Komisijas iesniegto īstenošanas akta projektu, Komisijai nebūtu jāpieņem īstenošanas akti, kas saistīti ar metodoloģiju vispārējo riska rādītāju izvērtēšanai, jo īpaši attiecībā uz karoga valsts kritērijiem un sabiedrības darbības kritērijiem, ar loču un ostas iestāžu vai struktūru ziņojumiem, tostarp saskaņotām procedūrām, atbilstoši kurām loči un ostas iestādes vai struktūras ziņo par acīmredzamām nepilnībām un par dalībvalstu veiktiem turpmākiem pasākumiem, un ar sīki izstrādātu kārtību, kādā publicē informāciju par sabiedrībām ar zemu vai ļoti zemu darbības līmeni.
(16)
Nosakot īstenošanas noteikumus, Komisijai būtu īpaši jāņem vērā zināšanas un pieredze, kas gūta no inspekciju sistēmas Savienībā, un jāizmanto Saprašanās memoranda par ostas valsts kontroli, kuru parakstīja Parīzē 1982. gada 26. janvārī, tā jaunākajā redakcijā (“Parīzes SM”), īpašās zināšanas.
(17)
Īstenošanas noteikumiem, tostarp atsaucēm uz Parīzes SM instrukcijām un pamatnostādnēm, nebūtu jātraucē kompetentajai iestādei vai inspektoriem pieņemt profesionālus lēmumus un izmantot elastīgas iespējas, kas paredzētas Direktīvā 2009/16/EK.
(18)
Direktīvā 2009/16/EK minētās inspekciju datubāzes darbība būtu jāpielāgo un jāpilnveido, ņemot vērā ar šo direktīvu ieviestos grozījumus vai izmaiņas, kas pieņemtas saistībā ar Parīzes SM.
(19)
Parīzes SM nolūks ir izskaust standartiem neatbilstošu kuģu izmantošanu, piemērojot saskaņotu ostas valsts kontroles sistēmu, kurā ietilpst Parīzes SM teritorijā saskaņoti veiktas to kuģu inspekcijas, kuri ienāk ostās, tostarp dalībvalstu ostās. Minēto inspekciju mērķis ir pārbaudīt, vai kuģi atbilst starptautiskajiem drošuma, drošības un vides standartiem un vai jūrniekiem tiek nodrošināti pienācīgi dzīves un darba apstākļi atbilstīgi spēkā esošajām starptautiskajām konvencijām. Veicot inspekcijas un atsaucoties uz Parīzes SM instrukcijām un pamatnostādnēm, būtu jāņem vērā tas, ka minētās instrukcijas un pamatnostādnes izstrādā un pieņem ar mērķi nodrošināt konsekvenci un noteikt inspekciju virzību, lai veicinātu pēc iespējas lielāku konverģenci.
(20)
Lai veiktu inspekcijas, kurās pārbauda jūrnieku dzīves un darba apstākļus uz kuģiem, viņu apmācību un kvalifikāciju un pārliecinās par to atbilstību MLC 2006 prasībām, ir jānodrošina vajadzīgā līmeņa apmācība inspektoriem. Eiropas Jūras drošības aģentūrai un dalībvalstīm būtu jāaktualizē apmācību inspektoriem jautājums, lai pārskatītu atbilstību MLC 2006.
(21)
Lai Komisija varētu ātri atjaunināt attiecīgās procedūras, tādējādi palīdzot nodrošināt visiem vienlīdzīgus konkurences apstākļus kuģošanai, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu attiecībā uz grozījumiem Direktīvas 2009/16/EK VI pielikumā, kurā ietverts saraksts ar norādījumiem, kas pieņemti ar Parīzes SM, lai dalībvalstu teritorijā piemērojamās un izpildāmās procedūras būtu saskaņā ar tām, par kurām panākta vienošanos starptautiskā līmenī, un atbilstu attiecīgajām konvencijām. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(22)
Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka rīcības mēroga vai ietekmes dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(23)
Tāpēc Direktīva 2009/16/EK būtu attiecīgi jāgroza.
(24)
Saskaņā ar VIII pantu, MLC 2006 stājas spēkā 12 mēnešus pēc dienas, kad reģistrēts, ka to ratificējušas vismaz 30 SDO dalībnieces, kuru kuģu tilpības kopējais apjoms ir 33 % no pasaules bruto tilpības. Šis nosacījums tika izpildīts 2012. gada 20. augustā, un MLC 2006 stājas spēkā 2013. gada 20. augustā.
(25)
Šai direktīvai būtu jāstājas spēkā tajā pašā dienā, kad MLC 2006,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Grozījumi Direktīvā 2009/16/EK
Direktīvu 2009/16/EK groza šādi:
1)
direktīvas 2. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu groza šādi:
i)
punkta g) apakšpunktu svītro;
ii)
pievieno šādus apakšpunktus:
“i)
2006. gada Konvencija par darbu jūrniecībā (MLC 2006);
j)
2001. gada Starptautiskā konvencija par kuģu kaitīgo pretapaugšanas sistēmu kontroli (AFS 2001);
k)
2001. gada Starptautiskā konvencija par civilo atbildību par bunkera degvielas piesārņojuma radīto kaitējumu (Bunkera degvielas konvencija, 2001. gads).”;
b)
pievieno šādus punktus:
“23)
“jūras darbaspēka sertifikāts” ir sertifikāts, kas minēts MLC 2006 5.1.3. noteikumā;
24)
“paziņojums par jūras darbaspēka atbilstību” ir paziņojums, kas minēts MLC 2006 5.1.3. noteikumā.”;
c)
pievieno šādu daļu:
“Visas atsauces šajā direktīvā uz konvencijām, starptautiskiem kodeksiem un rezolūcijām, tostarp atsauces uz sertifikātiem un citiem dokumentiem, uzskata par atsaucēm uz minētajām konvencijām, starptautiskiem kodeksiem un rezolūcijām to jaunākajā redakcijā.”;
2)
direktīvas 3. pantu groza šādi:
a)
panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
“3. Inspicējot kuģus, kuri kuģo ar tādu valstu karogiem, kas nav konvenciju līgumslēdzējas puses, dalībvalstis nodrošina to, ka minētajiem kuģiem un to apkalpēm nepiemēro labvēlīgākus noteikumus kā kuģiem, kuri kuģo ar konvenciju līgumslēdzēju pušu karogiem. Uz šādiem kuģiem attiecas detalizētākas inspekcijas saskaņā ar Parīzes SM noteiktajām procedūrām.”;
b)
pievieno šādu punktu:
“5. Šīs direktīvas īstenošanai pieņemtie pasākumi salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju katrā dalībvalstī nemazina jūrnieku aizsardzības vispārējo līmeni, ko tiem nodrošina saskaņā ar Savienības sociālās jomas tiesību aktiem jomās, uz kurām attiecas šī direktīva. Īstenojot minētos pasākumus, ja ostas valsts kompetentā iestāde konstatē, ka uz kuģiem, kas kuģo ar kādas dalībvalsts karogu, tiek klaji pārkāpti Savienības tiesību akti, tā saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi nekavējoties informē citas attiecīgās kompetentās iestādes, lai pēc vajadzības tiktu veiktas turpmākas darbības.”;
3)
direktīvas 8. panta 4. punktu svītro;
4)
direktīvas 10. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
“3. Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura ievieš metodoloģiju vispārējo riska rādītāju novērtēšanai, jo īpaši attiecībā uz karoga valsts kritērijiem un sabiedrības darbības kritērijiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 31. panta 3. punktā.”;
5)
direktīvas 14. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Paplašinātas inspekcijas darbības joma, tostarp tajā ietveramās riska zonas, ir izklāstīta VII pielikumā. Komisija var pieņemt sīki izstrādātus pasākumus, lai nodrošinātu vienādus nosacījumus VII pielikuma piemērošanai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 31. panta 3. punktā.”;
6)
direktīvas 15. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Komisija var pieņemt sīki izstrādātus pasākumus, lai nodrošinātu šā panta 1. punktā minēto procedūru un šā panta 2. punktā minēto drošības pārbaužu vienādu piemērošanu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 31. panta 3. punktā.”;
7)
direktīvas 17. pantam pievieno šādas daļas:
“Ja pēc detalizētākas inspekcijas tiek konstatēts, ka dzīves un darba apstākļi uz kuģa neatbilst MLC 2006 prasībām, inspektors nekavējoties pievērš kuģa kapteiņa uzmanību šīm nepilnībām un informē par noteiktajiem termiņiem to novēršanai.
Ja inspektors uzskata šādas nepilnības par būtiskām vai ja tās attiecas uz iespējamu sūdzību saskaņā ar V pielikuma A daļas 19. punktu, inspektors vērš arī attiecīgo jūrnieku un kuģu īpašnieku organizāciju uzmanību uz šīm nepilnībām dalībvalstī, kurā tiek veikta inspekcija, un viņš var:
a)
informēt karoga valsts pārstāvi;
b)
sniegt nākamās piestāšanas ostas kompetentajām iestādēm attiecīgo informāciju.
Attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar MLC 2006, dalībvalstij, kurā veic inspekciju, ir tiesības nosūtīt Starptautiskā Darba biroja ģenerāldirektoram inspektora ziņojuma kopiju, kam pievienota noteiktajā termiņā no karoga valsts kompetentajām iestādēm saņemta atbilde, ar mērķi veikt darbības, kuras var uzskatīt par piemērotām un lietderīgām, lai nodrošinātu, ka šāda informācija tiek saglabāta un ka tiek informētas visas puses, kuras varētu būt ieinteresētas attiecīgās pārsūdzības procedūrās.”;
8)
direktīvas 18. panta ceturto daļu aizstāj ar šādu:
“Sūdzības iesniedzēja identitāti attiecīgā kuģa kapteinim vai īpašniekam neatklāj. Inspektors veic attiecīgus pasākumus, lai nosargātu jūrnieku iesniegto sūdzību konfidencialitāti, tostarp nodrošinot konfidencialitāti jūrnieku iztaujāšanas laikā.”;
9)
iekļauj šādu pantu:
“18.a pants
Krastā iesniegtu ar MLC 2006 saistītu sūdzību izskatīšanas procedūras
1. Par jūrnieka sūdzību attiecībā uz MLC 2006 prasību (tostarp jūrnieku tiesību) pārkāpumu var ziņot inspektoram tajā ostā, kurā jūrnieka kuģis ir ienācis. Šādos gadījumos inspektors uzsāk sākotnējo izmeklēšanu.
2. Attiecīgos gadījumos, ņemot vērā sūdzības būtību, sākotnējā izmeklēšanā apsver, vai ir ievērotas sūdzību procedūras uz kuģa, ko paredz MLC 2006 5.1.5. noteikums. Inspektors saskaņā ar šīs direktīvas 13. pantu var arī veikt detalizētāku inspekciju.
3. Inspektors vajadzības gadījumā cenšas veicināt sūdzības atrisināšanu kuģa līmenī.
4. Gadījumā, ja izmeklēšana vai inspekcija atklāj neatbilstību, uz ko attiecas 19. panta darbības joma, piemēro minēto pantu.
5. Gadījumā, ja 4. punktu nepiemēro un ja jūrnieka sūdzība, kas attiecas uz jautājumiem saistībā ar MLC 2006, nav atrisināta kuģa līmenī, inspektors nekavējoties informē karoga valsti, noteiktajā termiņā pieprasot konsultācijas un korekcijas rīcības plānu, kas jāiesniedz minētajai karoga valstij. Visu veikto pārbaužu ziņojumu elektroniski nosūta inspekciju datubāzei, kas minēta 24. pantā.
6. Ja sūdzība nav atrisināta, rīkojoties saskaņā ar 5. punktu, ostas valsts nosūta Starptautiskā Darba biroja ģenerāldirektoram inspektora ziņojuma kopiju. Ziņojumam pievieno jebkuru atbildi, kas noteiktajā termiņā saņemta no karoga valsts kompetentās iestādes. Līdzīgā kārtā informē attiecīgās jūrnieku un kuģu īpašnieku organizācijas ostas valstī. Turklāt ostas valsts regulāri nosūta Starptautiskā Darba biroja ģenerāldirektoram statistiku un informāciju saistībā ar sūdzībām, kas tikušas atrisinātas.
Šādu iesniegšanu nodrošina, lai, pamatojoties uz šādu darbību, ko varētu uzskatīt par piemērotu un lietderīgu, tiktu saglabāts šādas informācijas reģistrs un par to tiktu informētas puses, tostarp jūrnieku un kuģu īpašnieku organizācijas, kuras varētu būt ieinteresētas izmantot iespēju piedalīties attiecīgajās sūdzību iesniegšanas un izskatīšanas procedūrās.
7. Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šā panta īstenošanai, īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai attiecībā uz saskaņota elektroniska formāta un procedūras izveidi ziņošanai par dalībvalstu veiktajiem turpmākajiem pasākumiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 31. panta 3. punktā.
8. Šis pants neskar 18. pantu. Direktīvas 18. panta ceturto daļu piemēro arī sūdzībām, kas saistītas ar jautājumiem, uz kuriem attiecas MLC 2006.”;
10)
direktīvas 19. pantu groza šādi:
a)
iekļauj šādu punktu:
“2.a Ja dzīves un darba apstākļi uz kuģa acīmredzami apdraud jūrnieku drošību, veselību vai drošumu vai pastāv trūkumi, kas izraisa nopietnu vai atkārtotu MLC 2006 prasību (tostarp jūrnieku tiesību) pārkāpumu, tad ostas valsts kompetentā iestāde, kura kuģi inspicē, nodrošina kuģa aizturēšanu vai tās operācijas pārtraukšanu, kuras izpildē tikuši atklāti trūkumi.
Aizturēšanas rīkojumu vai operācijas pārtraukšanu atsauc vienīgi tad, kad šādi trūkumi ir novērsti vai kompetentā iestāde ir pieņēmusi rīcības plānu šo trūkumu novēršanai un ir pārliecinājusies, ka minētais plāns tiks īstenots nekavējoties. Pirms rīcības plāna pieņemšanas inspektors var konsultēties ar karoga valsti.”;
b)
panta 6. punktu aizstāj ar šādu:
“6. Aizturēšanas gadījumā kompetentā iestāde par visiem apstākļiem, kuros atzīts par vajadzīgu iejaukties, tūlīt rakstiski, pievienojot inspekcijas ziņojumu, informē karoga valsts administrāciju vai, ja tas nav iespējams, konsulu, vai, ja viņa nav, tuvāko valsts diplomātisko pārstāvi. Turklāt vajadzības gadījumā par minētajiem apstākļiem saskaņā ar konvencijām ziņo arī attiecīgiem inspektoriem vai atzītajām organizācijām, kas atbild par klasifikācijas sertifikātu vai normatīvo sertifikātu izdošanu. Turklāt, ja kuģim ir liegta kuģošana nopietnu vai atkārtotu MLC 2006 prasību (tostarp jūrnieku tiesību) pārkāpumu dēļ vai ja dzīves un darba apstākļi uz kuģa acīmredzami apdraud jūrnieku drošību, veselību vai drošumu, kompetentā iestāde nekavējoties informē karoga valsti un aicina, ja iespējams, nodrošināt karoga valsts pārstāvja klātbūtni, lūdzot karoga valsti sniegt atbildi noteiktā termiņā. Kompetentā iestāde nekavējoties informē arī attiecīgās jūrnieku un kuģu īpašnieku organizācijas ostas valstī, kurā veikta inspekcija.”;
11)
direktīvas 23. panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
“5. Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura pieņem pasākumus šā panta īstenošanai, tostarp saskaņotas procedūras attiecībā uz acīmredzamām nepilnībām, par kurām ziņojuši loči un ostas iestādes vai struktūras, un par dalībvalstu veiktajiem turpmākajiem pasākumiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 31. panta 3. punktā.”;
12)
direktīvas 27. panta otro daļu aizstāj ar šādu:
“Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura nosaka sīki izstrādātu kārtību, kādā publicē informāciju, kas minēta pirmajā daļā, kritērijus attiecīgo datu apkopošanai un informācijas atjauninājumu biežumu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 31. panta 3. punktā.”;
13)
iekļauj šādus pantus:
“30.a pants
Deleģētie akti
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 30.b pantu attiecībā uz grozījumiem VI pielikumā, lai pievienotu minētajā pielikumā noteiktajam sarakstam papildu norādījumus attiecībā uz ostas valsts kontroli, ko pieņēmusi Parīzes SM organizācija.
30.b pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 30.a pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2013. gada 20. augusta. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 30.a pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 30.a pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.”;
14)
direktīvas 31. pantu aizstāj ar šādu:
“31. pants
Komiteja
1. Komisijai palīdz Kuģošanas drošības un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanas komiteja (COSS), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 2099/2002 (8) 3. pantu. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
Ja komiteja nesniedz atzinumu par projektu īstenošanas aktam, kas jāpieņem attiecīgi saskaņā ar 10. panta 3. punktu, 23. panta 5. punktu un 27. panta otro daļu, Komisija nepieņem īstenošanas akta projektu, un piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešo daļu.
15)
direktīvas 32. pantu svītro;
16)
direktīvas 33. pantu aizstāj ar šādu:
“33. pants
Īstenošanas noteikumi
Nosakot 10. panta 3. punktā, 14. panta 4. punktā, 15. panta 4. punktā, 18.a panta 7. punktā, 23. panta 5. punktā un 27. pantā minētos īstenošanas noteikumus saskaņā ar 31. panta 3. punktā minētajām procedūrām, Komisija īpaši rūpējas par to, lai minētajos noteikumos tiktu ņemtas vērā zināšanas un pieredze, kas gūta inspekciju sistēmā Savienībā, un izmantotas Parīzes SM īpašās zināšanas.”;
17)
I pielikuma II daļas 2.B punktu groza šādi:
a)
piekto ievilkumu aizstāj ar šādu:
“-
Kuģi, par kuriem saņemts ziņojums vai sūdzība, tostarp krastā iesniegta sūdzība, no kuģa kapteiņa, kāda apkalpes locekļa vai jebkuras citas personas vai organizācijas, kurai ir likumīgas intereses attiecībā uz kuģa drošu ekspluatāciju, dzīves un darba apstākļiem uz kuģa vai piesārņojuma novēršanu, ja vien attiecīgā dalībvalsts šādu paziņojumu vai sūdzību neuzskata par acīmredzami nepamatotu.”;
b)
pievieno šādu ievilkumu:
“-
Kuģi, attiecībā uz kuriem ir panākta vienošanās par rīcības plānu trūkumu novēršanai, kā minēts 19. panta 2.a punktā, bet minētā plāna īstenošanu nav pārbaudījis inspektors.”;
18)
IV pielikumu groza šādi:
a)
14., 15. un 16. punktu aizstāj ar šādiem:
“14.
Medicīniskās izziņas (skatīt MLC 2006).
15.
Darba laika organizācijas tabula (skatīt MLC 2006 un STCW 78/95).
16.
Jūrnieku darba un atpūtas stundu reģistrs (skatīt MLC 2006).”;
b)
pievieno šādus punktus:
“45.
Jūras darbaspēka sertifikāts.
46.
Paziņojums par jūras darbaspēka atbilstību, I un II daļa.
47.
Pretapaugšanas sistēmu starptautiskais sertifikāts.
48.
Dokuments, kas apliecina apdrošināšanu vai citu finansiālu nodrošinājumu attiecībā uz civiltiesisko atbildību par bunkera degvielas piesārņojuma radītu kaitējumu.”;
19)
V pielikuma A daļā pievieno šādus punktus:
“16.
Dokumenti, kas prasīti MLC 2006, nav sagatavoti vai uzturēti vai ir nepatiesi uzturēti, vai sagatavotie dokumenti nesatur informāciju, kas prasīta MLC 2006, vai ir citādi nederīgi.
17.
Dzīves un darba apstākļi uz kuģa neatbilst MLC 2006 prasībām.
18.
Ir pamatoti iemesli uzskatīt, ka kuģis ir mainījis karogu nolūkā izvairīties no atbilstības MLC 2006.
19.
Ir iesniegta sūdzība par to, ka konkrēti dzīves un darba apstākļi uz kuģa neatbilst MLC 2006 prasībām.”;
20)
X pielikuma 3.10. punktu groza šādi:
a)
virsrakstu aizstāj ar šādu:
“Jomas, ko regulē MLC 2006”;
b)
pievieno šādus apakšpunktus:
“8.
Apstākļi uz kuģa acīmredzami apdraud jūrnieku drošību, veselību vai drošumu.
9.
Neatbilstība ir nopietns vai atkārtots MLC 2006 prasību (tostarp jūrnieku tiesību) pārkāpums saistībā ar jūrnieku dzīves un darba apstākļiem uz kuģa, kā noteikts kuģa jūras darbaspēka sertifikātā un paziņojumā par jūras darbaspēka atbilstību.”
2. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2014. gada 21. novembrim. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
3. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā 2013. gada 20. augustā - dienā, kad stājas spēkā MLC 2006.
4. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Briselē, 2013. gada 12. augustā