ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. března 2014
o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(oznámeno pod číslem C(2014) 1818)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/539/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci svého ekonomického ozdravného programu zahájilo Řecko program privatizace (2). K privatizaci byla jako státní podnik určena i společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (dále jen „společnost Larco“).
(2)
V březnu 2012 Fond pro správu majetku Řecké republiky (Hellenic Republic Asset Development Fund, dále jen „HRADF“) (3) informoval Komisi o navrhované privatizaci společnosti Larco. Aby se objasnilo, zda mohou v souvislosti s privatizačním projektem vyvstat nějaké problémy spojené se státní podporou, zahájila Komise řízení z moci úřední a v dubnu 2012 zahájila předběžné posouzení.
(3)
V rámci těchto jednání z odpovědi řeckých úřadů na dotazník ze dne 16. března 2012 vyplynulo, že společnost Larco měla již dříve užitek ze státních opatření. Komise požádala o další informace prostřednictvím e-mailových zpráv ze dne 18. dubna 2012, 24. dubna 2012, 5. července 2012, 22. srpna 2012 a 7. prosince 2012, a dopisy ze dne 4. května 2012 a 14. ledna 2013, na něž řecké orgány odpověděly dne 20. dubna 2012, 26. dubna 2012, 3. října 2012, 13. listopadu 2012, 15. listopadu 2012, 7. prosince 2012, 24. prosince 2012 a 18. ledna 2013. Setkání útvarů Komise a zástupců řeckých orgánů se uskutečnilo ve dnech 30. dubna 2012 a 11. září 2012 v Aténách a dne 25. ledna 2013 v Bruselu.
(4)
Dopisem ze dne 6. března 2013 (dále jen „rozhodnutí ze dne 6. března 2013“) Komise sdělila Řecku, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, pokud jde o některá opatření podpory popsaná v části 2.2. níže (dále jen „formální vyšetřovací řízení“).
(5)
Rozhodnutí ze dne 6. března 2013 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala řecké orgány a zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k opatřením podpory.
(6)
Komise obdržela vyjádření od řeckých orgánů dne 30. dubna 2013. Od zúčastněných stran žádné připomínky neobdržela.
(7)
Dne 21. ledna 2014 řecké orgány e-mailem informovaly Komisi, že souhlasí s přijetím rozhodnutí v anglickém jazyce.
2. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
2.1. Příjemce
(8)
Společnost Larco se zabývá těžbou a zpracováním lateritu, těžbou lignitu a výrobou feroniklu a vedlejších produktů. Mezi činnosti společnosti patří průzkum, vývoj, těžba, tavba a obchodování s vlastními výrobky na celém světě. Společnost Larco je jedním z největších výrobců feroniklu na světě. V roce 2012 měla společnost 960 zaměstnanců, čímž se řadí mezi velké podniky (5).
(9)
V době, kdy probíhalo formální vyšetřovací řízení, vlastnil 55,2 % akcií společnosti Larco řecký stát prostřednictvím HRADF, 33,4 % vlastnila Řecká národní banka (National Bank of Greece S.A., soukromá finanční instituce, dále jen „NBG“) a 11,4 % vlastnila společnost Public Power Corporation S.A. (zavedený výrobce elektrické energie v Řecku, v němž je řecký stát majoritním držitelem akcií, dále jen „PPC“).
(10)
Společnost Larco provozuje huť ve městě Larymna ve středním Řecku. Společnost Larco rovněž vlastní těžební práva ve čtyřech lokalitách v různých částech Řecka: v dolech Agios Ioannis (poblíž města Larymna), v dolech Evia, v dolech Kastoria a v lignitovém dole Servia.
(11)
Společnost Larco byla založena jako nová právnická osoba v roce 1989 po likvidaci společnosti Hellenic Mining and Metallurgical S.A. ve městě Larymna (dále jen „někdejší společnost Larco“). Někdejší společnost Larco je stále v likvidaci, ale její aktiva byla spolu s odpovídajícími závazky v roce 1989 převedena do společnosti Larco. Někdejší společnost Larco je tedy věřitelem nynější společnosti Larco.
2.2. Popis jednotlivých opatření
2.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(12)
V dubnu 1998 bylo dosaženo dohody o vyrovnání pohledávek mezi společností Larco a jejími největšími věřiteli, zejména někdejší společností Larco, společností PPC a řeckým státem. Podle dohody z roku 1998 měly být závazky společnosti Larco vůči těmto věřitelům spravovány s úrokem 6 % per annum (dále jen „p.a.“). Dluh vůči řeckému státu nicméně zůstal stabilní či přinejmenším od roku 2004 mírně vzrostl (6), zatímco závazky vůči společnosti PPC a někdejší společnosti Larco byly vyrovnány či poklesly (7).
(13)
Zdá se tedy, že stát nakládal se svými pohledávkami za společností Larco jiným způsobem než druzí dva věřitelé.
2.2.2. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(14)
Dne 22. prosince 2008 poskytl stát záruku za úvěr pro společnost Larco od banky ATE ve výši 30 milionů EUR. Záruka se vztahovala na 100 % úvěru po dobu až 3 let a prémie za záruku činila 1 % p.a.
2.2.3. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(15)
V roce 2009 s ohledem na záporné hodnoty vlastního kapitálu správní rada společnosti Larco navrhla navýšit základní kapitál o 134 milionů EUR, což všichni tři akcionáři schválili. Nicméně pouze řecký stát využil svá práva v plném rozsahu, zatímco banka NBG využila svá práva částečně a společnost PPC se na navýšení kapitálu nijak nepodílela. Na navýšení základního kapitálu se nepodíleli žádní noví akcionáři.
(16)
Skutečné navýšení základního kapitálu činilo pouze o 65,5 milionu EUR, z čehož stát přispěl přibližně 45 miliony EUR (69 % celkového kapitálového vkladu) a banka NBG přispěla 20,5 milionu EUR (31 %). I přes obtížnou finanční situaci společnosti Larco se zdá, že navýšení kapitálu nebylo založeno na restrukturalizačním plánu, který by obnovil životaschopnost společnosti, zatímco banka NBG podle všeho odepsala účetní hodnotu společnosti „protože banka NBG nepředpokládá, že získá zpět účetní hodnotu investice, jelikož společnost čelí vážným finančním problémům“ (8) (viz 45. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 6. března 2013).
2.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(17)
Dne 10. května 2010 poskytl stát záruku na krytí záruční listiny, aby banka NGB poskytla společnosti Larco částku ve výši 10,8 milionu EUR. Záruka pokryla 100 % záruční listiny, byla poskytnuta na neomezenou dobu a prémie za záruku činila 2 % p.a.
2.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(18)
V roce 2010 řecké daňové orgány provedly audit účetní závěrky společnosti Larco a odmítly účetní zpracování určitých ztrát plynoucích ze zajišťovacích smluv pro ceny niklu. Z důvodu nesprávného zaúčtování ztrát byla uložena daňová pokuta ve výši 190 milionů EUR (9).
(19)
Společnost Larco tuto daňovou pokutu následně napadla u řeckých soudů. Podle řeckých právních předpisů platí (10), že subjekt, který je povinen uhradit daňovou pokutu, musí z této pokuty předem splatit 25 %, aby ji mohl u soudu napadnout (v tomto případě 25 % částky odpovídá 47 milionům EUR).
(20)
V případě společnosti Larco však řecký správní soud rozhodl, že ji zprostí povinnosti zaplatit 25 % daňové pokuty předem, a tuto povinnost nahradil povinností uložit záruční listiny na částku ve výši pouhých 1,5 milionu EUR.
2.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(21)
Dne 30. prosince 2011 řecký stát poskytl dvě záruky na dva úvěry ve výši 30 milionů EUR a 20 milionů EUR od banky ATE. Jeden z úvěrů (ve výši 20 milionů EUR) byl v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta, po termínu splatnosti. Záruky zajišťovaly 100 % pokrytí dluhu a prémie činila 1 % p.a.
2.3. Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(22)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013 (18.-25. bod odůvodnění) dospěla Komise k předběžnému závěru, že společnost Larco může být od roku 2007 považována za podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (11). Vzhledem k tomu dospěla Komise k předběžnému závěru, že všech šest opatření představuje státní podporu a vyjádřila pochybnosti ohledně slučitelnosti těchto opatření s vnitřním trhem.
(23)
V případě, že by dotčená opatření představovala státní podporu, byla by poskytnuta v rozporu s požadavky na oznámení a pozastavení stanovenými v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
3.1. Podnik v obtížích
(24)
Ve svých připomínkách v rámci formálního vyšetřovacího řízení řecké orgány tvrdily, že společnost Larco nebyla v letech 2008 a 2009 podnikem v obtížích, protože zaznamenané ztráty byly způsobeny poklesem celosvětové ceny feroniklu v tomto období. Řecké orgány tvrdily, že společnost Larco byla podnikem v obtížích až od roku 2010.
3.2. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(25)
Řecké orgány namítly, že státní úvěr pro společnost Larco v podstatě nepředstavuje státní prostředky, protože to byl původně soukromý úvěr poskytnutý organizací pro restrukturalizaci podniků (Organisation for Entreprise Restructuring S.A., dále jen „OER“). Když organizace OER procházela likvidací podle zákona č. 2741/1999, všechny její pohledávky byly převedeny na stát.
(26)
Dále řecké orgány vysvětlily, že dohoda o vyrovnání pohledávek z roku 1998 obsahovala zvláštní pravidla pro správu a vymáhání nesplacených pohledávek, která se měla použít na konci každého účetního období následujícím způsobem:
a)
pokud by společnost Larco zaznamenala během účetního období zisk, byly by věřitelům nejdříve splaceny vzniklé úroky (6 % p.a.) a až poté jistina;
b)
po splacení úroků by si společnost Larco ponechala určitou částku ze zisků na investice;
c)
po použití bodů a) a b) by jakýkoliv zisk, který zůstal na účtech společnosti Larco, byl rozdělen poměrným způsobem mezi věřitele společnosti Larco.
(27)
Pokud by společnost Larco po roce 1999 nevykázala žádný zisk, věřitelé měli právo dosáhnout splacení pohledávky prostřednictvím různých prostředků, jako například považovat platbu za splatnou, kapitalizace dluhu atd. Věřitelé nicméně nebyli oprávněni k jakékoliv nucené exekuci nesplacené pohledávky, jako je například zabavení aktiv společnosti nebo nucené zahájení konkurzního řízení vůči dotčené společnosti.
(28)
Do roku 2003 věřitelé obdrželi vzniklý úrok, jak bylo dohodnuto. V letech 2004-2007 společnost Larco nedosáhla žádného zisku, a tudíž nedošlo ke splacení vzniklého úroku. V roce 2007 uzavřela společnost PPC se společností Larco dohodu o surovinách, kterou schválili všichni věřitelé a podle níž společnost Larco dodávala společnosti PPC lignit, čímž snižovala výši pohledávky. Pohledávka vůči společnosti PPC byla zcela splacena v roce 2011.
(29)
Správce majetku někdejší společnosti Larco pokračoval ve vymáhání dluhu soudní cestou a zdá se, že určitá částka již byla splacena. Do roku 2011 někdejší společnost Larco na základě dohody z roku 1998 vymohla 5 milionů EUR nesplacené pohledávky. Vzhledem k tomu, že někdejší společnost Larco též měla dluhy vůči řeckému státu, vymohl řecký stát celou částku těchto 5 milionů EUR.
(30)
Pokud jde o přímý dluh společnosti Larco vůči řeckému státu, řecký stát společnosti Larco pravidelně zasílal faktury na roční částky dluhu včetně ročních vzniklých úroků.
(31)
Řecké orgány tudíž tvrdily, že dluh plynoucí z dohody z roku 1998 nemůže představovat státní prostředky a že společnost Larco v žádném případě nezískala selektivní výhodu.
3.3. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(32)
Řecké orgány se odvolaly na sdělení Komise o zárukách (12), a zejména na bod 3.2 tohoto sdělení, který obsahuje podmínky, za nichž Komise může vyloučit státní podporu v případě individuální záruky. Podle řeckých orgánů:
a)
společnost Larco nebyla podnikem v obtížích v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta;
b)
rozsah záruky mohl být náležitě poměřen v okamžiku, kdy byla záruka udělena;
c)
záruka byla poskytnuta na dluhové cenné papíry (dluhopisy), a mohla tudíž přesáhnout 80 % výše nesplaceného úvěru;
d)
1 % prémie zaplacená za záruku byla běžnou tržní cenou zohledňující finanční situaci společnosti Larco.
(33)
Řecké orgány tedy tvrdily, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 nepředstavuje státní podporu.
(34)
Řecké orgány objasnily, že opatření 2 bylo uděleno na základě ministerského rozhodnutí YA 2/93378/0025 ze dne 22. prosince 2008 a pokrývalo přesnou částku 30 000 000 EUR.
3.4. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(35)
Řecké orgány uvedly, že důvodem účasti státu na navýšení kapitálu bylo ochránit hodnotu společnosti kvůli její nadcházející privatizaci a za účelem provedení plánu restrukturalizace. Ve svém rozhodnutí stát zohlednil růstový potenciál společnosti Larco, hodnotu aktiv společnosti, celkovou situaci na trhu s feroniklem, jakož i restrukturalizační opatření a opatření ke snížení nákladů.
(36)
Banka NBG poskytla 31 % částky určené k navýšení kapitálu. Na rozdíl od řeckého státu se banka NBG rozhodla využít svá práva pouze částečně. Řecké orgány namítly, že záměrem banky NBG bylo udržet určitou kontrolu nad společností, a že tudíž její kroky by neměly být považovány za nedostatek důvěry v budoucnost společnosti Larco. Banka NBG opravdu snížila svůj podíl ve společnosti Larco na nezbytné minimum podle řeckých právních předpisů, aby měla právo veta nad některými důležitými rozhodnutími správní rady.
(37)
Třetí akcionář, společnost PPC, výslovně rozhodl, že se nebude podílet na navýšení kapitálu, a souhlasil tudíž, že se jeho akciový podíl sníží. Řecké orgány uvedly, že se společnost PPC rozhodla nezúčastnit se navýšení kapitálu z toho důvodu, že jejím záměrem bylo umožnit státu, aby získal větší akcionářský podíl kvůli privatizaci společnosti.
(38)
Na závěr řecké orgány uvedly, že stát jednal jako investor v tržním hospodářství, a že tedy navýšení kapitálu v roce 2009 nepředstavovalo státní podporu.
(39)
Pokud jde o datum poskytnutí záruky, řecké orgány neposkytly přesvědčivé informace. Ze zápisu z valné hromady vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 na základě dokumentu Οικ2/27694/0025 ministerstva financí vzhledem k celkovému příspěvku státu na navýšení základního kapitálu, který dosáhl výše 44 999 999,40 EUR. V účetní závěrce společnosti Larco z roku 2009 je uvedeno, že o navýšení kapitálu bylo rozhodnuto dne 14. května 2009, ale neobjasňuje se, kdy se vklad nového kapitálu fakticky uskutečnil.
3.5. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(40)
Řecké orgány vysvětlily, že v rámci dohody z roku 1998 někdejší společnost Larco trvale usilovala o splacení částky, jež jí dlužila společnost Larco, u řeckých soudů a byla vydána řada rozsudků a rozhodnutí o neplatnosti, mimo jiné i ve věci dluhu ve výši 10,5 milionu EUR (13).
(41)
V rámci odvolání, které společnost Larco podala, a vzhledem k nebezpečí, že dojde k nenapravitelné škodě, pozastavil řecký nejvyšší soud splácení dluhu ve výši přibližně 10,5 milionu EUR až do konečného rozsudku příslušného soudu. Toto pozastavení bylo uděleno pod podmínkou, že společnost Larco poskytne někdejší společnosti Larco záruční listinu na výše uvedenou částku. Banka NBG poskytla společnosti Larco záruční listinu na částku přibližně 10,8 milionu EUR (10,5 milionu EUR původně napadeného dluhu + 0,3 milionu EUR na soudní výlohy a poplatky). Záruční listina byla následně pokryta státní zárukou na celou částku s prémií 2 % p.a. na neomezenou dobu.
(42)
Řecké orgány vysvětlily, že opatření bylo poskytnuto státem jako akcionářem s cílem splnit podmínky nutné pro pozastavení splácení a pro ochranu státních investic před dluhy po lhůtě splatnosti. V opačném případě by pozastavení splácení nebylo použitelné a někdejší společnost Larco by měla právo vymáhat splacení pohledávky, a to případně i zabavením aktiv společnosti Larco, která by se tak stala insolventní. Podle řeckých orgánů by banka NBG záruční listinu bez státní záruky neposkytla.
(43)
Řecké orgány objasnily, že opatření 4 bylo poskytnuto na základě ministerského rozhodnutí YA 2/923/0025 ze dne 10. května 2010 a vztahuje se na částku ve výši přesně 10 510 824,95 EUR a na částku 310 000 EUR na soudní poplatky a náklady, tedy na celkovou částku 10 820 824,95 EUR.
3.6. Opatření 5: záruční listiny místozaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(44)
Řecké orgány objasnily, že dotčené opatření se týká spíše dodatečné daně než daňové pokuty. Dodatečná daň byla vyměřena proto, že daňové orgány nesouhlasily s tím, že by ztráty vyplývající ze zajišťovacích smluv měly být odvozeny z čistých příjmů společnosti Larco, jak tvrdila společnost Larco. Řecké orgány rovněž upřesnily, že společnost Larco byla soudem vyzvána, aby poskytla záruční listiny v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR.
(45)
Řecké orgány předložily důkazy o tom, že společnost Larco byla na základě obecného právního předpisu oprávněna nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami. Soud v rozsudku, který umožnil společnosti Larco nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami v souladu s vnitrostátními právními předpisy (14), použil ověření vyváženosti a zvážil přínos pro věřitele (stát) a životaschopnost dlužníka (společnost Larco), a rozhodl proto o dočasném pozastavení povinnosti předem zaplatit 47 milionů EUR (což představuje 25 % dodatečné daně) a o nahrazení této platby záruční listinou v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR. Toto pozastavení mělo být v platnosti až do vydání konečného rozsudku ve sporu týkajícím se uložení dodatečné daně, který společnost Larco zahájila proti státu pro vyměření dodatečné daně.
(46)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že rozhodnutí vnitrostátních soudů nemohou být připisována státu.
(47)
Řecké orgány rovněž vysvětlily, že navzdory tomuto dočasnému pozastavení stát prakticky zrušil finanční dopad tohoto pozastavení započtením dodatečné daně, kterou měla společnost Larco zaplatit, proti částce, kterou měl společnosti Larco zaplatit stát, např. vrácením přeplatku na dani z příjmu nebo na DPH. To bylo umožněno pozdějšími předpisy pro zrychlení výběru daní v Řecku.
(48)
To znamená, že stát již zjevně ve skutečnosti získal minimálně 16,1 milionu EUR z dlužné částky, pokud jde o zaplacení dodatečné daně společností Larco předem.
3.7. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(49)
Řecké orgány objasnily, že ani jeden z těchto dvou úvěrů, pro které byly poskytnuty záruky, nebyl po lhůtě splatnosti. Úvěr ve výši 20 milionů EUR poskytla banka ATE jako refinancování staršího úvěru ve výši 20 milionů EUR, který byl po splatnosti.
(50)
Řecké orgány uvedly, že ani jedna státní záruka se netýkala státních prostředků, protože stát společnosti Larco dlužil 60 milionů EUR na přeplatcích za DPH. Proto kdyby bylo třeba splatit záruky, tyto částky mohly kompenzovat nesplacené pohledávky státu.
(51)
Orgány rovněž tvrdily, že i kdyby opatření představovalo podporu, mělo by být považováno za slučitelné s vnitřním trhem, protože byly dodrženy požadavky dočasného rámce (15) a příslušného dočasného řeckého systému pro úvěrové záruky (dále jen „dočasný systém záruk“) (16). Orgány se zejména domnívaly, že kromě toho, že společnost Larco byla v době poskytnutí opatření podnikem v obtížích, byly splněny ostatní podmínky dočasného systému záruk:
a)
společnost Larco byla velkým podnikem;
b)
úvěr ve výši 30 milionů EUR byl investičním úvěrem, zatímco úvěr ve výši 20 milionů EUR byl úvěrem na refinancování staršího úvěru, který byl poskytnut na investiční účely;
c)
záruky byly poskytnuty před koncem roku 2011;
d)
celková částka dvou zaručených úvěrů přesáhla roční mzdové náklady společnosti Larco pouze částkou 3 miliony EUR;
e)
záruky se vztahují na 100 % úvěru, ale takové opatření bylo jedinou možností, jak mohla společnost Larco získat přístup k financování s ohledem na zvláštní situaci řeckého hospodářství;
f)
záruky obsahovaly prémii 1 % p.a., která by měla být považována za tržní prémii.
(52)
Dále řecké orgány uvedly, že v případě, že by Komise dospěla k závěru, že toto opatření představuje podporu a nebyly splněny podmínky dočasného systému záruk, opatření mělo být považováno za podporu na záchranu. Tato podpora by měla být považována za oznámenou, protože Komise byla o tomto opatření informována v odpovědi v dotazníku ze dne 16. března 2012, kdy věc byla ve fázi předběžného šetření z moci úřední.
(53)
Podle řeckých orgánů byla pomoc v souladu s požadavky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť:
a)
se jednalo o likviditní podporu ve formě úvěrových záruk;
b)
byla opodstatněna závažnými sociálními problémy a neměla významně nepříznivé vedlejší účinky na jiné členské státy;
c)
řecké orgány připravovaly plán restrukturalizace ve spolupráci s Komisí;
d)
byla omezena na částku potřebnou k udržení podniku v provozu po omezenou dobu;
e)
respektovala podmínku „jednou a dost“, neboť společnost Larco nebyla příjemcem podpory na záchranu či restrukturalizaci v minulosti;
f)
společnost Larco předložila státu obchodní plán odůvodňující nutnost financování ve výši 30 milionů EUR na investice.
(54)
Řecké orgány objasnily, že opatření 6 bylo přijato na základě i) ministerského rozhodnutí YA 2/95156/0025 ze dne 30. prosince 2011 pokrývajícího přesnou částku ve výši 30 000 000 EUR a ii) ministerského rozhodnutí YA 2/95161/0025 ze dne 30. prosince 2011 týkajícího se částky ve výši přesně 20 000 000 EUR.
4. HODNOCENÍ
(55)
Toto rozhodnutí se v úvodu zabývá otázkou, zda je společnost Larco podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Následně rozhodnutí posoudí, zda zkoumaná opatření představují státní podporu vůči společnosti Larco ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a konečně zda taková podpora je slučitelná s vnitřním trhem.
4.1. Obtíže společnosti Larco
(56)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013, a to zejména v 18.-25. bodu odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise dospěla k předběžnému závěru, že v době, kdy bylo poskytnuto šest dotčených opatření, byla společnost Larco podnikem v obtížích. V tabulce jsou uvedeny klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-2011:
Klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-6/2012 (v milionech EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Obrat
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Zisk před zdaněním
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Základní kapitál
163,8
163,8
109
109
109
109
Vlastní kapitál
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Celkový dluh
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Dluh/ vlastní kapitál (poměr)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Bod 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci uvádí, že společnost s ručením omezeným se považuje za podnik v obtížích, pokud u ní „došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců“. To odráží předpoklad, že společnost prodělávající značné ztráty zapsaného (základního) kapitálu nebude schopna zastavit ztráty, které téměř jistě povedou k ukončení podnikatelské činnosti v krátkodobém nebo střednědobém horizontu (jak je uvedeno v bodě 9 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci).
(58)
Kromě toho podle bodu 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci může být společnost považována za podnik v obtížích „tehdy, kdy jsou patrné typické příznaky podniku v obtížích, například narůstající ztráta, klesající obrat, rostoucí skladové zásoby, nadbytečná kapacita, slábnoucí peněžní tok, narůstající dluh, narůstající úroky a klesající nebo nulová hodnota čistých aktiv“. V tomto ohledu podle Tribunálu existence „záporného vlastního kapitálu, což může být […] považováno za významný ukazatel finančních potíží podniku“ (18).
(59)
Podle účetních závěrek společnosti Larco v období od roku 2007 do 1. pololetí roku 2012 základní kapitál společnosti neklesl o více než polovinu. Nicméně ve stejném období vlastní kapitál společnosti dosáhl záporných hodnot. Komise v předchozích případech měla za to, že pokud společnost má záporný vlastní kapitál, znamená to, že celý základní kapitál této společnosti byl ztracen, a a priori se předpokládá, že kritéria uvedená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci jsou splněna (19).
(60)
V případě společnosti Larco se Komise domnívá, že základní kapitál této společnosti se pouze zdánlivě nesnížil o více než polovinu, protože společnost nepřijala náležitá opatření, jež v takové situaci stanoví řecké právní předpisy (20). Příslušná opatření se zaměřují na změnu hodnoty vlastního kapitálu společnosti z negativní na pozitivní a zároveň na jeho zvyšování na odpovídající úroveň. Takovými opatřeními by mohla být buď kapitalizace ztrát, nebo zvýšení kapitálu, anebo obojí.
(61)
V této souvislosti se Komise domnívá, že kapitalizace ztrát by měla za následek ztrátu celého základního kapitálu společnosti, protože kumulované ztráty byly vyšší než základní kapitál. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že v tomto případě jsou od roku 2008 splněna kritéria stanovená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(62)
Kromě toho, pokud jde o kritéria stanovená v bodě 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, ve společnosti Larco došlo od roku 2007 do roku 2009 k výraznému poklesu obratu a v letech 2008 a 2009 k významným ztrátám, a to v celkové výši 221 milionů EUR (116 milionů EUR a 105 milionů EUR). V letech 2010 a 2011 se společnosti zvýšil obrat i zisky, ale tento nárůst nebyl dostatečný k tomu, aby došlo k finančnímu zotavení společnosti. Během téhož období vlastní kapitál společnosti zůstal záporný a její dluh nadále rostl. Navíc operace společnosti Larco byly v 1. pololetí roku 2012 opět ztrátové.
(63)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že společnost Larco nebyla v průběhu let 2008 a 2009 v obtížích, protože ztráty byly způsobeny snížením ceny feroniklu.
(64)
Za prvé, skutečnost, že pokles cen feroniklu vedl ke ztrátám a přispěl k obtížím společnosti Larco, neomlouvá sama o sobě zjištění, že společnost Larco vykazovala obvyklé rysy podniku v obtížích. Zdravá firma by musela přizpůsobit své náklady takovým cenovým změnám, aby zabránila ztrátám.
(65)
Za druhé, v letech 2008 a 2009 měla společnost záporný vlastní kapitál a její dluh rostl (nárůst o 63 % mezi lety 2007-2008). I když se cena feroniklu a obrat společnosti po roce 2010 výrazně zvýšily, pozdější finanční výsledky společnosti Larco naznačují, že její obtíže přetrvávaly. Proto nelze dospět k závěru, že ztráty z roku 2008 a 2009 byly pouze důsledkem nízkých cen feroniklu.
(66)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že společnost Larco byla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci v době, kdy jí bylo poskytnuto šest dotčených opatření.
4.2. Existence státní podpory
(67)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou - pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy - neslučitelné s vnitřním trhem.
(68)
V souladu s ustálenou praxí Komise, a jak bylo potvrzeno judikaturou, kritériem pro posouzení, zda transakce mezi veřejnoprávním subjektem a podnikem je státní podporou, je zásada investora v tržním hospodářství nebo zásada věřitele v tržním hospodářství (21). Z této zásady plyne, že pokud stát jedná na trhu jako komerční hospodářský subjekt, musí tak učinit způsobem srovnatelným se soukromým subjektem. Pokud stát tak nečiní, může se jednat o státní podporu. Jinými slovy, ukazatelem pro posouzení, zda transakce zahrnuje státní podporu, je to, zda by se soukromý subjekt v podobné situaci choval stejným způsobem. Při uplatňování této zásady nelze jako důvody pro udělení podpůrných opatření vzít v úvahu jiná než hospodářská hlediska.
4.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(69)
Na základě dostupných informací nemůže Komise souhlasit s tvrzením řeckých orgánů, že úvěr od organizace OER byl soukromým úvěrem. Podle řeckého zákona č. 1386/1983 (článek 1) (22), kterým se zřizuje organizace OER, „OER bude fungovat ve prospěch společenského zájmu a pod dohledem státu“. Podle článku 3 téhož zákona byl stát jediným akcionářem organizace OER. Kromě toho měl stát možnost přímo jmenovat předsedu spolu s 2 z 8 členů představenstva a nepřímo i další 4 členy. Z výše uvedeného vyplývá, že zdroje organizace OER jsou v podstatě státními prostředky, a tedy se zdá, že každý úvěr od organizace OER lze považovat za úvěr od státu.
(70)
Důkazy předložené řeckými orgány ukazují, že dluh společnosti Larco vůči organizaci OER (následně převedený na stát) byl pravidelně vykazován a fakturován v souladu s dohodou o vyrovnání pohledávek z roku 1998 a na základě dohody vyrovnání pohledávek z roku 1998. Část dluhu byla splacena, když to umožnila ziskovost společnosti. Společnost Larco v tomto období provedla investice, které snížily splátky, ale tyto investice byly schváleny všemi věřiteli. Podle zmíněné dohody věřitelé neměli nárok na žádnou nucenou exekuci nesplaceného dluhu.
(71)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že opatření 1 je v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství, protože stát jako věřitel jednal způsobem srovnatelným s chováním soukromého věřitele, protože použil všechny prostředky, které měl k dispozici a ve smluvně dohodnutém rámci, s cílem vymoci svůj dluh.
4.2.2. Opatření 2: státní záruka v roce 2008
(72)
Státní záruky představují riziko pro státní prostředky, protože požadavek na jejich plnění je hrazen ze státního rozpočtu. Navíc jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena, znamená pro stát finanční ztrátu. Kritérium státních prostředků a přičitatelnost státu jsou tedy pro toto opatření splněny a řecké orgány to nezpochybňují.
(73)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že jsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách. Komise dospěla k závěru, že společnost Larco byla v roce 2008 podnikem v obtížích. Kromě toho roční záruku ve výši 1 % nelze považovat za záruku zohledňující riziko selhání, pokud jde o zaručené úvěry, a to vzhledem ke značným finančním obtížím společnosti Larco a zejména vzhledem k vysokému podílu dluhů k vlastnímu kapitálu v případě této společnosti.
(74)
Komise se domnívá, že rozumný tržní věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(75)
Společnost Larco působí v odvětví, s jehož produkty se mezi členskými státy obchoduje, a sama vyváží většinu své produkce do jiných členských států. Těžba niklu, tavení a rafinace se kromě Řecka dále děje v 6 členských státech, a to v Rakousku, Finsku, Francii (Nové Kaledonii), Španělsku, Švédsku a Spojeném království (23). S niklem se obchoduje téměř ve všech členských státech (24).
(76)
Zkoumaná opatření umožňují společnosti Larco, aby pokračovala v činnosti jako doposud, a na rozdíl od ostatních konkurentů, kteří se nacházejí ve finančních potížích, nemusí čelit následkům, jež by jinak vyplynuly ze špatných finančních výsledků společnosti. To narušuje hospodářskou soutěž, protože ostatní společnosti, které působí na stejných trzích, se musí bez této státní podpory obejít.
(77)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 2 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že podpora se rovná výši zaručeného úvěru, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco s ohledem na své ekonomické obtíže nalezla na trhu prostředky financování, a to bez ohledu na podmínky. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu, která se rovná výši zaručeného úvěru, protože bez státní záruky by nebyla schopna na trhu takové finanční prostředky získat.
(78)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.3. Opatření 3: navýšení základního kapitálu v roce 2009
(79)
Účast státu na navýšení základního kapitálu ve společnosti Larco v roce 2009 zahrnuje státní prostředky a lze ji připsat státu. Toto kritérium je tedy splněno a řecké orgány je nezpochybňují.
(80)
Komise neobdržela ze strany řeckých orgánů žádné přesvědčivé důkazy, které by ospravedlnily jejich tvrzení, že stát jednal jako rozumný investor v tržním hospodářství. Zápisy z valných hromad akcionářů uvedené jako důkaz ve skutečnosti naznačují, že žádný plán restrukturalizace nebyl akcionářům před navýšením základního kapitálu předložen, a to i přesto, že společnost Larco byla podnikem v obtížích. Kromě toho konečná částka navýšení základního kapitálu nakonec nedostačovala k pokrytí záporného vlastního kapitálu společnosti, a proto navýšení nemohlo být považováno za opatření na ochranu hodnoty společnosti a podporu její restrukturalizace.
(81)
Pokud jde o účast banky NBG, Komise připomíná vyjádření Soudního dvora, že „souběžnost sama o sobě i při existenci významných soukromých investic dostačující k učinění závěru o neexistenci podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, když nebyly vzaty v úvahu ostatní relevantní skutkové a právní okolnosti“ (25).
(82)
Ve skutečnosti nelze částečnou účast banky NBG použít jako důkaz o souběžnosti činností mezi státem a soukromými akcionáři, protože banka NBG byla vůči společnosti Larco nejen akcionářem, ale také věřitelem. Její rozhodnutí podílet se částečně na navýšení kapitálu bylo tedy prostředkem, jak ochránit nejen hodnotu své investice, ale také své postavení věřitele.
(83)
Kromě toho stát již poskytl společnosti Larco státní záruku v roce 2008. Tedy, jak stanovuje příslušná judikatura, účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 nelze chápat izolovaně, ale musí být posuzována v souvislosti s jinými podpůrnými opatřeními (26).
(84)
A konečně, v zápisech z valných hromad akcionářů nelze najít oporu pro tvrzení řeckých orgánů, že záměrem společnosti PPC bylo, aby stát dosáhl výrazného většinového podílu. Namísto toho společnost PPC jednoduše prohlásila, že se na navýšení základního kapitálu nebude podílet.
(85)
Komise se proto domnívá, že rozumný tržní investor by se na navýšení základního kapitálu společnosti Larco za těchto podmínek nepodílel. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(86)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(87)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 3 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že není zpochybněno, že stát plně vykonával svá práva na navýšení základního kapitálu [nejasné], hodnota opatření 3 dosahuje částky 44 999 999,40 EUR.
(88)
Pokud jde o datum poskytnutí příspěvku, ze zápisu z valné hromady konané dne 14. května 2009 vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 (27) s cílem navýšit základní kapitál [nejasné] příspěvkem státu v celkové hodnotě 44 999 999,40 EUR. Komise nemá informace o datu, kdy byla poskytnuta zbývající částka příspěvku státu na navýšení základního kapitálu společnosti.
4.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(89)
Ze stejných důvodů jako u opatření 2 je pro opatření 4 splněno kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu a řecké orgány to nezpochybnily.
(90)
Komise uznává, že poskytnutí záruky v případech podobných tomuto případu může být běžnou obchodní praxí akcionářů. Avšak vzhledem k tomu, že banka NBG byla také akcionářem společnosti Larco, se Komise domnívá, že by pro akcionáře bylo obvyklé úměrně sdílet expozici plynoucí z dotčené záruky. Místo toho stát na sebe vzal veškeré riziko plynoucí z poskytnutí záruky na úvěr, zatímco společnost Larco byla v obtížích a její dluh narůstal.
(91)
Pokud jde o opatření 2, podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách nejsou ani pro toto opatření splněny, protože dluhová prémie ve výši 2 % nemůže být považována za prémii zohledňující riziko selhání společnosti Larco.
(92)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco za těchto podmínek záruku neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(93)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(94)
Proto Komise dospěla k závěru, že opatření 4 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že výše podpory se rovná zaručené částce, protože je jasné, že bez ohledu na podmínky by žádný rozumný subjekt na trhu nebyl schopen zaručit pro společnost Larco tuto částku vzhledem k ekonomickým obtížím společnosti. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu ve výši zaručené částky, protože bez státní záruky by společnost Larco nemohla na trhu získat žádné záruky.
(95)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení dodatečné daně předem v roce 2010
(96)
Komise bere na vědomí vysvětlení předložená řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec opatření 5.
(97)
S ohledem na důkazy předložené řeckými orgány Komise souhlasí s tím, že právo nahradit platbu dodatečné daně předem záruční listinou bylo společnosti uděleno soudem na základě objektivních kritérií, která by se použila na jakoukoliv společnost v podobné situaci. Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 5 nezahrnovalo selektivní výhodu pro společnost Larco.
4.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(98)
Komise bere na vědomí vysvětlení poskytnutá řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec pro opatření 6.
(99)
Komise nesouhlasí s řeckými orgány, že opatření 6 nezahrnuje státní prostředky. Za prvé, jak je vysvětleno u opatření 2, státní záruky ohrožují prostředky státu, protože jejich plnění je vypláceno ze státního rozpočtu. Kromě toho jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena tržní prémií, znamená pro stát finanční ztrátu. Navíc argument o nesplacených pohledávkách DPH ve výši 60 milionů EUR se zdá být v rozporu s připomínkami k opatření 5, kde řecké orgány tvrdily, že úmyslně a v souladu se zákonem nevrátily dlužnou DPH, a to s cílem kompenzovat pozastavení platby dodatečné daně předem.
(100)
Komise se proto domnívá, že kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu je u tohoto opatření splněno.
(101)
Ani pro toto opatření, podobně jako u opatření 2 a 4, nejsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách.
(102)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo společnosti Larco poskytnuto selektivně, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(103)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(104)
Proto došla Komise k závěru, že opatření 6 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o opatření 2, Komise se domnívá, že výše podpory se rovná částce zaručených úvěrů, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco vzhledem ke svým ekonomickým obtížím nalezla na trhu financování bez ohledu na podmínky.
(105)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.7. Závěr ohledně existence státní podpory
(106)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 1 a 5 nepředstavují státní podporu, zatímco opatření, 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(107)
To znamená, že státní podpora plynoucí z opatření 2 činí 30 000 000 EUR poskytnutých dne 22. prosince 2008. Státní podpora plynoucí z opatření 3 činí 44 999 999,40 EUR, ale je třeba, aby řecké orgány upřesnily datum (data), kdy byla podpora poskytnuta. Státní podpora plynoucí z opatření 4 činí 10 820 824,95 EUR a byla poskytnuta dne 10. května 2010 a celková státní podpora plynoucí z opatření 6 činí 50 000 000 EUR (součet 30 000 000 EUR + 20 000 000 EUR) poskytnutých dne 30. prosince 2011.
4.3. Protiprávní podpora
(108)
Opatření 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu, která byla poskytnuta v rozporu s povinností týkající se oznámení a povinností nekonat, jež jsou stanoveny v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tato opatření tudíž představují protiprávní státní podporu.
4.4. Slučitelnost podpory
(109)
Vzhledem k tomu, že určitá opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jejich slučitelnost musí být posouzena s ohledem na výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy.
(110)
Podle judikatury Soudního dvora záleží na rozhodnutí členského státu, zda se bude dovolávat možných důvodů slučitelnosti a prokáže, že jsou splněny podmínky pro takovou slučitelnost (28).
4.4.1. Slučitelnost opatření 2, 4 a 6
(111)
V případě opatření 2 a 4 se řecké orgány nedovolávaly žádných případných důvodů slučitelnosti, protože namítaly, že tato opatření nepředstavují státní podporu.
(112)
Vzhledem k tomu, že tato opatření představují státní podporu, měla by být posuzována s ohledem na jejich slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 bodu c) Smlouvy, a zejména podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť společnost Larco byla podnikem v obtížích nejméně od roku 2008. Podle bodu 20 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci „nemůže být podnik v obtížích považován za prostředek k prosazování jiných politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost. Komise se proto domnívá, že podpora poskytovaná podnikům v obtížích může přispívat k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivňovala obchod v takové míře, jež by byla v rozporu se zájmem Společenství, pouze pokud budou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.“
(113)
Nicméně, příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (bod 3.1.) nejsou v projednávaném případě splněny. Záruky nebyly ukončeny po 6 měsících a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace, kterým by se obnovila životaschopnost společnosti, přičemž nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady nepředložily plán likvidace.
(114)
Pokud jde o opatření 6, řecké orgány namítly, že bylo v souladu s dočasným rámcem a dočasným systémem záruk, a proto je lze v každém případě považovat za podporu na záchranu.
(115)
Komise nesouhlasí s argumenty řeckých orgánů. Domnívá se, že nebyly splněny podmínky dočasného rámce a dočasného systému pojištění vkladů, protože společnost Larco byla podnikem v obtížích. Celková částka obou záruk převýšila roční mzdové náklady společnosti Larco, záruka překročila 90 % úvěru a dluhová prémie ve výši 1 % p.a. nemůže být považována za tržní prémii, jež odráží riziko selhání při splácení zaručené částky.
(116)
Pokud jde o tvrzení, že opatření bylo součástí podpory na záchranu, i když Komise vedla jednání s řeckými úřady o společnosti Larco od roku 2011, úřady se nikdy nezmínily, že záruky poskytnuté v roce 2011 by měly být považovány za podporu na záchranu, a nikdy nic takového neoznámily. Ve skutečnosti ve své odpovědi ze dne 16. března 2012 v dotazníku řecké orgány výslovně prohlásily, že společnost Larco za posledních 10 let z podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci netěžila.
(117)
Příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci každopádně nebyly splněny ani v tomto případě. Záruky poskytnuté v roce 2011 nebyly po 6 měsících ukončeny a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace nebo plán likvidace. Obchodní plán odůvodňující potřebu 30 milionů EUR na investice nemůže tvořit základ slučitelného plánu restrukturalizace podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Důvodem je, že tento plán nesměřoval k obnovení životaschopnosti podniku a neobsahoval žádná plánovaná nebo provedená kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Kromě toho neexistoval žádný důkaz o tom, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady neposkytly ani plán likvidace.
(118)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost opatření 2, 4 a 6.
(119)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 2, 4 a 6 nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
4.4.2. Slučitelnost opatření 3
(120)
Řecké orgány neuvedly žádné případné důvody pro slučitelnost opatření 3, protože tvrdily, že toto opatření nepředstavuje státní podporu.
(121)
Vzhledem k tomu, že zmíněné opatření představuje státní podporu, mělo by také být posuzováno s ohledem na svou slučitelnost s pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, a to z důvodů uvedených v 112. bodě odůvodnění. Nicméně příslušné podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci nejsou ani v tomto případě splněny. Řecké orgány nikdy neoznámily plán restrukturalizace, který by obnovil životaschopnost podniku, a nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory.
(122)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost tohoto opatření.
(123)
Na základě těchto skutečností považuje Komise opatření 3 za neslučitelné s vnitřním trhem.
4.5. Navrácení podpory
(124)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, zda dotyčný členský stát musí zrušit nebo upravit podporu, pokud zjistí, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem (29). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, je upravena tak, aby obnovila předchozí stav (30). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (31).
(125)
V souladu s judikaturou je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (32) uvedeno, že „[j]e-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]“.
(126)
Vzhledem k tomu, že v rozporu s článkem 108 Smlouvy žádné z dotčených opatření nebylo Komisi oznámeno, a je tudíž třeba je považovat za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato opatření vrácena, aby byla opět nastolena situace, která na trhu existovala před jejich poskytnutím. Vrácení by se mělo týkat doby, odkdy vznikla příjemci výhoda, tj. odkdy mohl příjemce podporu využívat, až do okamžiku vrácení podpory, a částky, které mají být získány zpět, by měly být úročeny až do okamžiku vrácení podpory.
5. ZÁVĚR
(127)
Opatření 1 a 5 nepředstavují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(128)
Řecko protiprávně a v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy provedlo opatření 2, 3, 4 a 6.
(129)
Zejména opatření 2, 4 a 6 (státní záruky poskytnuté v letech 2008, 2010 a 2011) ve prospěch společnosti Larco představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a jsou neslučitelná s vnitřním trhem, neboť nebyly splněny příslušné podmínky stanovené pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyly zjištěny žádné další důvody pro slučitelnost.
(130)
Opatření 3 (účast státu na navýšení kapitálu společnosti Larco v roce 2009) rovněž představuje státní podporu a je neslučitelné se Smlouvou, protože nebyly splněny příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyl zjištěn žádný jiný důvod pro slučitelnost.
(131)
Komise bere na vědomí, že Řecko souhlasilo s tím, aby toto rozhodnutí bylo přijato v anglickém jazyce.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nevymáhání dluhu ministerstvem financí a přijetí záručních listin místo platby dodatečné daně předem v roce 2010, což Řecko uplatnilo v případě společnosti Larco, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Státní podpora ve výši 135 820 824,35 EUR ve formě státních záruk pro společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. poskytnutých v letech 2008, 2010 a 2011 a účast státu na navýšení základního kapitálu společnosti v roce 2009 protiprávně poskytnutá Řeckem v rozporu s článkem 108 odst. 3 Smlouvy jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Řecko od příjemce zajistí navrácení neslučitelné podpory uvedené v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, se úročí ode dne, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do okamžiku jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složené úroky v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (33) ve znění pozdějších předpisů.
4. Pokud jde o opatření 3, Řecko poskytne přesné datum (data), kdy poskytlo svůj příspěvek k navýšení základního kapitálu v roce 2009.
5. Řecko zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 2 s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko předloží následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úrok do okamžiku vrácení podpory), která má být příjemcem navrácena,
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím,
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do okamžiku úplného navrácení podpory uvedené v článku 2. Na žádost Komise Řecko neprodleně předloží informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím a poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemce již vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 27. března 2014.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2014. gada 27. marts)
par valsts atbalstu SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 1818)
(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/539/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas aicinātas iesniegt apsvērumus atbilstīgi minētajiem nosacījumiem (1),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Saistībā ar ekonomikas korekciju programmu Grieķija īstenoja privatizācijas programmu (2). Uzņēmums Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (Larco) tika nodots privatizācijai kā valstij piederošs uzņēmums.
(2)
Grieķijas Republikas Aktīvu attīstības fonds (HRADF) (3) 2012. gada martā informēja Komisiju par ierosināto Larco privatizāciju. Lai noskaidrotu, vai saistībā ar šo privatizācijas projektu varētu rasties jautājumi par valsts atbalstu, Komisija pēc savas iniciatīvas ierosināja lietu un 2012. aprīlī sāka sākotnējo izvērtēšanu.
(3)
Saistībā ar šīm diskusijām no Grieķijas varas iestāžu atbildēm uz aptaujas jautājumiem 2012. gada 16. martā kļuva zināms, ka uzņēmuma Larco labā jau ir veikti valsts atbalsta pasākumi. Komisija elektroniskā pasta vēstulēs 2012. gada 18. aprīlī, 2012. gada 24. aprīlī, 2012. gada 5. jūlijā, 2012. gada 22. augustā un 2012. gada 7. decembrī, kā arī vēstulēs - 2012. gada 4. maijā un 2013. gada 14. janvārī pieprasīja papildu informāciju; Grieķijas varas iestādes uz šīm vēstulēm atbildēja 2012. gada 20. aprīlī, 2012. gada 26. aprīlī, 2012. gada 3. oktobrī, 2012. gada 13. novembrī, 2012. gada 15. novembrī, 2012. gada 7. decembrī, 2012. gada 24. decembrī un 2013. gada 18. janvārī. Komisijas dienesti un Grieķijas varas iestāžu pārstāvji tikās Atēnās 2012. gada 30. aprīlī un 2012. gada 11. septembrī, un 2013. gada 25. janvārī - Briselē.
(4)
Komisija 2013. gada 6. marta vēstulē (“2013. gada 6. marta lēmums”) paziņoja Grieķijai savu lēmumu sākt Līguma 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz konkrētiem atbalsta pasākumiem, kas aprakstīti tālāk 2.2. sadaļā (“formāla izmeklēšanas procedūra”).
(5)
2013. gada 6. marta lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija aicināja Grieķijas varas iestādes un ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus par atbalsta pasākumiem.
(6)
Komisija 2013. gada 30. aprīlī saņēma Grieķijas varas iestāžu apsvērumus. Ieinteresētās personas apsvērumus neiesniedza.
(7)
Savā 2014. gada 21. janvāra elektroniskā pasta vēstulē Grieķijas varas iestādes informēja Komisiju, ka piekrīt lēmuma pieņemšanai angļu valodā.
2. ATBALSTA PASĀKUMU APRAKSTS
2.1. Atbalsta saņēmējs
(8)
Uzņēmuma Larco darbības joma ir laterītu ieguve un apstrāde, brūnogļu ieguve un ferroniķeļa un tā blakusproduktu ražošana. Uzņēmuma darbības ietver minēto produktu atradņu izpēti, izstrādi, ieguvi raktuvēs, kausēšanu un tirdzniecību visā pasaulē. Larco ir viens no lielākajiem ferroniķeļa ražotājiem pasaulē. Uzņēmumā 2012. gadā strādāja 960 darbinieki, un tāpēc tas iekļauts lielo uzņēmumu kategorijā (5).
(9)
Laikā, kad tika veikta formālā izmeklēšanas procedūra, 55,2 % Larco kapitāla daļu ar HRADF starpniecību piederēja Grieķijas valstij, 33,4 % - Grieķijas valsts bankai National Bank of Greece S.A. (NBG - privāta finanšu iestāde) un 11,4 % - uzņēmumam Public Power Corporation S.A. (PPC - lielākais elektroenerģijas ražošanas uzņēmums Grieķijā, kura vairākuma akcionārs ir valsts).
(10)
Uzņēmumam Larco pieder kausēšanas rūpnīca Larimnā, Grieķijas centrālajā daļā. Uzņēmumam Larco ir arī kalnrūpniecības atļaujas vairākās vietās Grieķijā četrās atradnēs: Agios Ioannis raktuves (Larimnas tuvumā), Evia raktuves, Kastoria raktuves un Servia brūnogļu raktuves.
(11)
Uzņēmums Larco dibināts 1989. gadā kā jauns uzņēmums pēc Larimnas uzņēmuma Hellenic Mining and Metallurgical S.A. (“bijušais Larco”) likvidācijas. Bijušā Larco likvidācijas process vēl nav pabeigts, taču tā aktīvi kopā ar attiecīgajām saistībām 1989. gadā tika nodoti Larco. Tāpēc bijušais Larco ir Larco kreditors.
2.2. Pasākumu apraksts
2.2.1. 1. pasākums. Neatmaksātais parāds finanšu ministrijai
(12)
Uzņēmums Larco un tā galvenie kreditori, proti, bijušais Larco, PPC un Grieķijas valsts, 1998. gada aprīlī vienojās par parāda samaksu. Saskaņā ar 1998. gada vienošanos Larco saistību summa minētajiem kreditoriem bija jāsamaksā, maksājot 6 % gadā. Tomēr parāds Grieķijas valstij kopš 2004. gada (6) ir palicis stabils vai nedaudz palielinājies, savukārt saistības ar PPC un bijušo Larco ir daļēji vai pilnīgi nokārtotas (7).
(13)
Tāpēc šķiet, ka valsts sava Larco piešķirtā kredīta gadījumā rīkojās citādi nekā abi pārējie kreditori.
2.2.2. 2. pasākums. Valsts garantija 2008. gadā
(14)
Valsts 2008. gada 22. decembrī garantēja ATE Bank aizdevumu uzņēmumam Larco EUR 30 miljonu apmērā. Garantija trīs gadu laikā sedza aizdevumu 100 % apmērā, un garantijas prēmija bija 1 % gadā.
2.2.3. 3. pasākums. Kapitāla palielināšana 2009. gadā
(15)
Ņemot vērā pašu kapitāla nepietiekamību, 2009. gadā Larco direktoru padome ierosināja un trīs akcionāri apstiprināja akciju kapitāla palielināšanu par EUR 134 miljoniem. Tomēr tikai Grieķijas valsts savas tiesības izmantoja pilnībā, savukārt NBG izmantoja savas tiesības daļēji, bet PPC akciju kapitāla palielināšanā nepiedalījās. Neviens jauns akcionārs akciju kapitāla palielināšanā ieguldījumus neveica.
(16)
Faktiskais akciju kapitāls palielinājās tikai līdz EUR 65,5 miljoniem, kur valsts ieguldīja apmēram EUR 45 miljonus (69 % no kopējā kapitāla iepludināšanas apjoma), bet NBG - EUR 20,5 miljonus (31 %). Lai gan Larco finansiālais stāvoklis bija slikts, šķiet, ka kapitāla palielināšana nebija pamatota ar pārstrukturēšanas plānu, kura mērķis būtu atjaunot uzņēmuma dzīvotspēju, turklāt šķiet, ka NBG norakstīja uzņēmuma bilances vērtību, jo “uzņēmuma būtisko finansiālo problēmu dēļ grupa neplāno atgūt ieguldījuma bilances vērtību” (8) (sk. 2013. gada 6. marta lēmuma 45. apsvērumu).
2.2.4. 4. pasākums. Valsts garantija 2010. gadā
(17)
Valsts 2010. gada 10. maijā piešķīra garantiju, lai varētu segt garantijas vēstuli, ko NBG sniedza Larco par apmēram EUR 10,8 miljonu lielu parādu. Garantija sedza 100 % no garantijas vēstules summas, garantija bija piešķirta uz nenoteiktu laiku, un garantijas prēmija bija 2 % gadā.
2.2.5. 5. pasākums. Garantijas vēstules, kas aizstāj nodokļu naudas soda priekšapmaksu 2010. gadā
(18)
Grieķijas nodokļu iestādes 2010. gadā veica Larco finanšu pārskatu revīziju un konstatēja, ka nav pareizi iegrāmatoti konkrēti zaudējumi, ko radīja riska ierobežošana līgumiem par niķeļa cenām. Tāpēc par zaudējumu nepatiesu reģistrāciju uzņēmumam tika noteikts naudas sods EUR 190 miljonu apmērā (9).
(19)
Šo nodokļu naudas sodu Larco vēlāk apstrīdēja Grieķijas tiesās. Lai naudas sodu apstrīdētu tiesā, saskaņā ar Grieķijas tiesību aktiem (10) personai, kurai jāmaksā nodokļu naudas sods, jāveic priekšapmaksa 25 % apmērā no soda naudas summas (šajā gadījumā - EUR 47 miljoni).
(20)
Tomēr Larco gadījumā Grieķijas administratīvā tiesa nolēma atbrīvot uzņēmumu no pienākuma veikt priekšapmaksu 25 % apmērā no soda naudas summas, aizstājot to ar pienākumu deponēt garantijas vēstules par EUR 1,5 miljoniem.
2.2.6. 6. pasākums. Valsts garantijas 2011. gadā
(21)
Valsts 2011. gada 30. decembrī piešķīra divas garantijas diviem ATE Bank aizdevumiem EUR 30 miljonu un EUR 20 miljonu apmērā. Garantijas piešķiršanas brīdī viena aizdevuma (EUR 20 miljoni) samaksas termiņš bija nokavēts. Garantijas nodrošināja 100 % segumu, un to prēmija bija 1 % gadā.
2.3. Pamatojums formālās izmeklēšanas procedūras sākšanai
(22)
Komisija 2013. gada 6. marta lēmumā (18.-25. apsvērums) provizoriski secināja, ka Larco no 2007. gada varēja uzskatīt par grūtībās nonākušu uzņēmumu atbilstīgi Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm (11). Ņemot vērā šo pamatinformāciju, Komisija provizoriski secināja, ka visi seši pasākumi bija valsts atbalsts, un apšaubīja to saderību ar iekšējo tirgu.
(23)
Ja norādītie pasākumi būtu valsts atbalsts, tie būtu piešķirti, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punkta noteikumu par paziņošanu un atturēšanos no rīcības.
3. GRIEĶIJAS APSVĒRUMI
3.1. Grūtībās nonācis uzņēmums
(24)
Savos apsvērumos saistībā ar formālo izmeklēšanas procedūru Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka 2008. un 2009. gadā Larco nebija grūtībās nonācis uzņēmums, jo reģistrētos zaudējumus radīja šajos gados notikusī ferronikeļa cenu samazināšanās pasaules tirgū. Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums tikai no 2010. gada.
3.2. 1. pasākums. Neatmaksātais parāds finanšu ministrijai
(25)
Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka kredīts, ko uzņēmumam Larco piešķīra valsts, netika piešķirts no valsts līdzekļiem, jo sākumā tas bija privāts kredīts, ko piešķīra uzņēmumu pārstrukturēšanas organizācija Organisation for Entreprise Restructuring S.A. (OER). Pēc OER likvidācijas saskaņā ar Likumu Nr. 2741/1999 visi tā prasījumi tika nodoti valstij.
(26)
Varas iestādes paskaidroja arī to, ka 1998. gada līgumā par parāda samaksu attiecībā uz atlikušās parāda daļas apstrādi un iekasēšanu bija paredzēti īpaši noteikumi, kas katra finanšu gada beigās bija jāpiemēro šādi:
a)
ja finanšu gadā Larco guvis peļņu, uzkrātie procenti (6 % gadā) vispirms būtu jāsamaksā kreditoriem pirms parāda pamatsummas atmaksas;
b)
pēc procentu atmaksas Larco saglabātu zināmu peļņas daļu ieguldījumiem;
c)
pēc a) un b) apakšpunktā minēto noteikumu piemērošanas visa atlikusī Larco peļņas daļa tiktu līdzīgās daļās sadalīta Larco kreditoriem.
(27)
Ja pēc 1999. gada Larco nebija guvis peļņu, kreditoriem bija tiesības panākt sava aizdevuma atmaksāšanu, izmantojot dažādus līdzekļus, piemēram, maksāšanas termiņa pārskatīšanu, parāda kapitalizāciju utt. Tomēr kreditoriem nebija tiesību atlikušā parāda samaksu panākt piespiedu kārtā, piemēram, konfiscējot uzņēmuma aktīvus vai pieprasot sākt bankrota procedūru pret uzņēmumu.
(28)
Līdz 2003. gadam kreditori saņēma uzkrātos procentus saskaņā ar vienošanos. 2004.-2007. gadā Larco neguva peļņu, un tāpēc uzkrātie procenti netika atmaksāti. PPC ar Larco 2007. gadā noslēdza līgumu par izejvielām, ko atbalstīja visi kreditori; saskaņā ar šo līgumu Larco piegādāja uzņēmumam PPC brūnogles, tādējādi attiecīgi samazinot parāda summu. Parāds PPC pilnībā tika atmaksāts 2011. gadā.
(29)
Bijušā Larco administrators centās panākt parāda samaksu, izmantojot juridiskus līdzekļus, un šķiet, ka konkrētas summas jau ir samaksātas. Līdz 2011. gadam saskaņā ar 1998. gada vienošanos bijušais Larco no atlikušā parāda daļas bija iekasējis EUR 5 miljonus. Tā kā bijušajam Larco ir parādi arī Grieķijas valstij, tā iekasēja visus šos EUR 5 miljonus.
(30)
Attiecībā uz Larco tiešo parādu Grieķijas valstij - valsts regulāri sūtīja Larco rēķinus par parāda gada summu, norādot arī gadā uzkrātos procentus.
(31)
Tāpēc Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka parāds, kas radies saskaņā ar 1998. gada vienošanos, nevar būt valsts līdzekļi un jebkurā gadījumā tas nerada Larco selektīvas priekšrocības.
3.3. 2. pasākums. Valsts garantija 2008. gadā
(32)
Grieķijas varas iestādes atsaucās uz paziņojumu par garantijām (12), jo īpaši šā paziņojuma 3.2. sadaļu, kurā ir nosacījumi, ar kuriem Komisija var nepieļaut valsts atbalsta elementu konkrētajā garantijā. Grieķijas varas iestādes apgalvoja:
a)
garantijas piešķiršanas brīdī Larco nebija grūtībās nonācis uzņēmums;
b)
piešķiršanas brīdī varēja precīzi noteikt garantijas apmēru;
c)
garantija tika piešķirta parāda vērtspapīriem (obligāciju aizņēmums), un tāpēc garantētā summa bija lielāka par 80 % no atlikušās parāda daļas;
d)
1 % apmērā noteiktā garantijas prēmija bija tirgum atbilstīga cena, kas atspoguļoja Larco finansiālo stāvokli.
(33)
Tāpēc Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka 2008. gadā piešķirtā valsts garantija nav uzskatāma par valsts atbalstu.
(34)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka 2. pasākums tika piešķirts saskaņā ar ministrijas 2008. gada 22. decembra lēmumu YA 2/93378/0025 un attiecās uz precīzu summu - EUR 30 000 000.
3.4. 3. pasākums. Kapitāla palielināšana 2009. gadā
(35)
Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka valsts iesaistīšanās kapitāla palielināšanā bija paredzēta, lai aizsargātu uzņēmuma vērtību, ņemot vērā tā paredzēto privatizāciju, un lai īstenotu pārstrukturēšanas plānu. Savā lēmumā valsts ņēma vērā Larco izaugsmes iespējas, tā aktīvu vērtību un vispārējo situāciju ferroniķeļa tirgū, kā arī pārstrukturēšanas un izmaksu samazināšanas pasākumus.
(36)
NBG kapitāla palielināšanā ieguldīja 31 %. Pretēji valstij NBG nolēma savas tiesības izmantot tikai daļēji. Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka NBG mērķis bija saglabāt zināmu kontroli uzņēmumā, un tāpēc bankas darbības nebūtu jāuzskata par neuzticēšanos Larco nākotnei. Patiešām, NBG samazināja savu akciju daļu līdz Grieķijas tiesību aktos paredzētajai obligātajai minimālajai daļai, lai iegūtu veto tiesības, lemjot par konkrētiem svarīgiem jautājumiem direktoru padomē.
(37)
Trešais akcionārs - PPC - pauda skaidru lēmumu nepiedalīties kapitāla palielināšanā, apzinoties, ka uzņēmuma akciju vērtība samazināsies. Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka PPC nepiedalījās kapitāla palielināšanā, jo tā mērķis bija saistībā ar uzņēmuma privatizāciju nodrošināt valstij iespēju iegūt lielāku akciju vairākumu.
(38)
Tāpēc Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka valsts rīcība bija atbilstīga ieguldītāja rīcībai tirgus ekonomikā un ka tāpēc kapitāla palielināšana 2009. gadā nav uzskatāma par valsts atbalstu.
(39)
Attiecībā uz piešķiršanas datumu Grieķijas varas iestādes nesniedza pārliecinošu informāciju. Akcionāru sapulces protokolā minēts, ka Grieķijas valsts 2009. gada 15. aprīlī kapitāla palielināšanai piešķīra EUR 15 000 000 saskaņā ar Finanšu ministrijas dokumentu Οικ2/27694/0025, lai palielinātu valsts kopējo akciju kapitālu, kura apmērs bija EUR 44 999 999,40. Larco 2009. gada finanšu pārskatā redzams, ka lēmums par kapitāla palielināšanu tika pieņemts 2009. gada 14. maijā, taču nav skaidrs, kad faktiski notika kapitāla iepludināšana.
3.5. 4. pasākums. Valsts garantija 2010. gadā
(40)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka saistībā ar 1998. gada vienošanos bijušais Larco Grieķijas tiesās centās panākt Larco parāda atmaksu un ka ir pieņemti vairāki tiesas spriedumi un lēmumi par anulēšanu, cita starpā attiecībā uz apmēram EUR 10,5 miljonu lielu parāda summu (13).
(41)
Saistībā ar Larco iesniegto pārsūdzību neatlīdzināma zaudējuma riska dēļ Grieķijas Augstākā tiesa atlika parāda samaksu aptuveni EUR 10,5 miljonu apmērā, līdz attiecīgā tiesa būs pieņēmusi galīgo spriedumu. Samaksa tika atlikta ar nosacījumu, ka Larco bijušajam Larco iesniegs garantijas vēstuli par atlikto summu. NBG piešķīra Larco garantijas vēstuli par apmēram EUR 10,8 miljoniem (EUR 10,5 miljoni no sākotnēji apstrīdētās parāda summas + EUR 0,3 miljoni - maksa par juridiskajiem pakalpojumiem un izdevumi). Savukārt garantijas vēstuli sedza valsts garantija par visu summu uz neierobežotu laikposmu, garantijas prēmija bija 2 % gadā.
(42)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka šo pasākumu valsts piešķīra kā akcionāre ar mērķi nodrošināt parāda samaksas atlikšanas nosacījumus un aizsargāt savus ieguldījumus no parādiem, kuru atmaksas termiņš ir beidzies. Pretējā gadījumā parāda samaksas atlikšanu nevarētu īstenot, un bijušajam Larco būtu tiesības panākt parāda iekasēšanu, iespējams, konfiscējot Larco aktīvus. Tādējādi Larco kļūtu maksātnespējīgs. Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka bez valsts garantijas NBG nebūtu piešķīrusi garantijas vēstuli.
(43)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka 4. pasākums tika piešķirts saskaņā ar ministrijas 2010. gada 10. maija lēmumu YA 2/923/0025 un attiecās uz precīzu summu - EUR 10 510 824,95, pieskaitot EUR 310 000 lielu maksu par juridiskajiem pakalpojumiem un izdevumiem, tādējādi kopumā bija piešķirti EUR 10 820 824,95.
3.6. 5. pasākums. Garantijas vēstules, kas aizstāj nodokļu naudas soda priekšapmaksu 2010. gadā
(44)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka apstrīdētais pasākums attiecas uz papildu nodokli, nevis uz nodokļu naudas sodu. Papildu nodoklis tika piemērots, jo - pretēji Larco apgalvojumam - nodokļu iestādes neatzina, ka zaudējumi, ko radīja līgumi par riska ierobežošanu, būtu jāatņem no Larco tīrā ieņēmuma summas. Grieķijas varas iestādes arī paskaidroja, ka tiesa uzņēmumam Larco lūdza iesniegt garantijas vēstules par kopējo summu EUR 4,7 miljonu apmērā.
(45)
Grieķijas varas iestādes iesniedza pierādījumus, ka saskaņā ar vispārēju tiesību aktu noteikumu Larco bija tiesības papildu nodokļa priekšapmaksu aizstāt ar garantijas vēstulēm. Tiesas spriedumā, ar kuru Larco saskaņā ar valsts tiesību aktiem (14) tika atļauts papildu nodokļa priekšapmaksu aizstāt ar garantijas vēstulēm, tika piemērota līdzsvarošanas pārbaude, ņemot vērā izdevīgumu kreditoram (valstij) un debitora dzīvotspēju (Larco), un tāpēc tika pieņemts lēmums uz laiku atlikt pienākumu veikt priekšapmaksu EUR 47 miljonu apmērā (proti, 25 % no papildu nodokļa summas), aizstājot to ar garantijas vēstulēm kopumā par EUR 4,7 miljoniem. Minētā atlikšana bija jāpiemēro līdz galīgā lēmuma pieņemšanai tiesvedībā, ko Larco par papildu nodokļa piemērošanu bija ierosinājis pret valsti.
(46)
Grieķijas varas iestādes arī apgalvoja, ka valsts tiesu lēmumus nevar attiecināt uz valsti.
(47)
Grieķijas varas iestādes arī paskaidroja, ka, neraugoties uz samaksas pagaidu atlikšanu, valsts faktiski anulēja šādas atlikšanas finansiālo ietekmi, uzņēmuma Larco papildu nodokļa summu kompensējot ar summām, kas valstij jāmaksā Larco, piemēram, ienākuma nodoklis vai PVN ieņēmumi. Tāda iespēja bija atļauta nesen pieņemtajos tiesību aktos, lai Grieķijā paātrinātu nodokļu iekasēšanu.
(48)
Tādējādi valsts faktiski jau bija iekasējusi vismaz EUR 16,1 miljonus no Larco papildu nodokļa priekšapmaksas summas.
3.7. 6. pasākums. Valsts garantijas 2011. gadā
(49)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka garantiju piešķiršanas brīdī nevienam no abiem aizdevumiem nebija beidzies samaksas termiņš. Aizdevumu EUR 20 miljonu apmērā piešķīra ATE Bank, lai refinansētu senāku aizdevumu EUR 20 miljonu apmērā, kura samaksas termiņš bija beidzies.
(50)
Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka abām valsts garantijām netika izmantoti valsts līdzekļi, jo valsts uzņēmumam Larco bija parādā EUR 60 miljonus no PVN ieņēmumiem. Tāpēc, ja garantijas tiktu izmantotas, attiecīgās summas varētu kompensēt valsts atlikušo parādu.
(51)
Varas iestādes arī apgalvoja, ka gadījumā, ja pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu, būtu jāatzīst, ka tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu, jo tas atbilst valsts pasākumu pagaidu shēmai (15) un attiecīgajai Grieķijas pagaidu shēmai attiecībā uz aizdevumu garantijām (“pagaidu garantiju shēma”) (16). Proti, varas iestādes uzskatīja, ka neatkarīgi no tā, ka pasākuma piešķiršanas brīdī Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums, bija izpildīti arī citi minētās shēmas nosacījumi:
a)
Larco bija liels uzņēmums;
b)
EUR 30 miljonu aizdevums bija aizdevums ieguldījumiem, no šīs summas EUR 20 miljoni bija aizdevums, lai refinansētu senāku aizdevumu, kas bija piešķirts ieguldījumiem;
c)
garantijas tika piešķirtas līdz 2011. gada beigām;
d)
abu garantēto aizdevumu kopējā summa tikai par EUR 3 miljoniem pārsniedza Larco gada izdevumus darba algām;
e)
garantijas sedza 100 % aizdevuma, taču Grieķijas ekonomikas īpašā stāvokļa dēļ šāds pasākums bija Larco vienīgā iespēja piekļūt finansējumam;
f)
garantijās bija iekļauta prēmija 1 % apmērā, kas jāuzskata par tirgum atbilstīgu prēmiju.
(52)
Visbeidzot, Grieķijas varas iestādes apgalvoja - ja Komisija secinātu, ka pasākums ir atbalsts un ka pagaidu garantiju shēmas nosacījumi nav izpildīti, pasākums būtu jāuzskata par glābšanas atbalstu. Būtu jāuzskata, ka par šādu atbalstu ir paziņots, jo Komisija par minēto pasākumu tika informēta 2012. gada 16. martā atbildēs uz aptaujas jautājumiem, veicot sākotnējo izmeklēšanu pēc savas iniciatīvas.
(53)
Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka atbalsts atbilda Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs noteiktajām prasībām:
a)
tas bija likviditātes atbalsts aizdevuma garantiju veidā;
b)
tas tika garantēts nopietnu sociālu problēmu dēļ, un tam nebija pārmērīgi negatīva plašāka ietekme uz citām dalībvalstīm;
c)
Grieķijas varas iestādes kopā ar Komisiju gatavoja pārstrukturēšanas plānu;
d)
atbalsts bija ierobežots līdz summai, kas vajadzīga, lai saglabātu uzņēmuma komercdarbību noteiktā laikposmā;
e)
piešķirot atbalstu, tika ievērots nosacījums “vienreiz un pēdējoreiz”, jo Larco iepriekš nebija piešķirts glābšanas vai pārstrukturēšanas atbalsts;
f)
Larco valstij iesniedza darbības plānu, kur pamatoja ieguldījumiem vajadzīgos EUR 30 miljonus.
(54)
Grieķijas varas iestādes paskaidroja, ka 6. pasākums tika piešķirts saskaņā ar i) ministrijas 2011. gada 30. decembra lēmumu YA 2/95156/0025 un attiecās uz precīzu summu - EUR 30 000 000 un ii) ministrijas 2011. gada 30. decembra lēmumu YA 2/95161/0025 un attiecās uz precīzu summu - EUR 20 000 000.
4. NOVĒRTĒJUMS
(55)
Šajā lēmumā aplūkots sākotnējais jautājums par to, vai Larco ir grūtībās nonācis uzņēmums Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu izpratnē. Tādēļ lēmumā tiks izvērtēts, vai pārbaudāmie pasākumi ir valsts atbalsts uzņēmumam Larco Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē un, visbeidzot, vai šāds atbalsts varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu.
4.1. Larco grūtības
(56)
Komisija 2013. gada 6. marta lēmumā un jo īpaši tā 18.-25. apsvērumā secināja, ka laikā, kad tika piešķirti 6 apstrīdētie pasākumi, Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums. Larco galvenie finanšu dati 2007.-2011. gadā redzami tabulā:
Larco galvenie finanšu dati 2007.-6./2012. gadā (EUR miljoni)
2007.g.
2008.g.
2009.g.
2010.g.
2011.g.
1. pusgads 2012. (17)
Apgrozījums
549,3
284
98,8
239
311
154,6
EBT
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Statūtkapitāls
163,8
163,8
109
109
109
109
Pašu kapitāls
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Kopējais parāds
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Parāds/pašu kapitāls (attiecība)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 10. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka sabiedrība ar ierobežotu atbildību tiek uzskatīta par nonākušu grūtībās, ja “ir zudusi vairāk nekā puse to statūtkapitāla un vairāk nekā ceturtdaļa no šā kapitāla ir zaudēta iepriekšējos 12 mēnešos”. Tajā atspoguļots pieņēmums, ka uzņēmums, kas zaudējis milzīgu daļu sava statūtkapitāla, nespēs apturēt zaudējumus, kuri īstermiņā vai vidējā termiņā gandrīz noteikti novedīs to līdz nespējai turpināt darbību (kā noteikts Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 9. punktā).
(58)
Turklāt saskaņā ar Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 11. punktu uzņēmumu var uzskatīt par grūtībās esošu uzņēmumu, “ja novērojamas parastās grūtībās nonākuša uzņēmuma pazīmes, tādas kā zaudējumu pieaugums, apgrozījuma samazināšanās, gatavās produkcijas krājumu pieaugšana, jaudas pārpalikums, naudas plūsmas samazināšanās, parāda pieaugums, procentu likmju celšanās un krītoša vai nulles neto aktīvu vērtība”. Šajā ziņā Vispārējā tiesa ir spriedusi: “negatīva pamatkapitāla esamība, kura […] var tikt uzskatīta par būtisku norādi uz to, ka uzņēmums ir nonācis finanšu grūtību situācijā” (18).
(59)
Larco finanšu pārskatos par 2007.-2012. gada pirmo pusgadu redzams, ka uzņēmuma statūtkapitāls nav samazinājies vairāk par pusi. Tomēr tajā pašā laikposmā uzņēmuma pašu kapitāls bija negatīvs. Iepriekšējās lietās Komisija uzskatīja, ka tad, ja uzņēmumam ir negatīvs pašu kapitāls, ir zaudēts viss uzņēmuma statūtkapitāls un ir a priori jāpieņem, ka ir izpildīti Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 10. punkta a) apakšpunkta kritēriji (19).
(60)
Larco lietā Komisija uzskata, ka, šķiet, tikai tā statūtkapitāls nav samazinājies vairāk par pusi, jo uzņēmums neveica atbilstīgus pasākumus, kas parasti paredzēti Grieķijas tiesību aktos (20). Šādu atbilstīgu pasākumu mērķis ir panākt uzņēmuma pašu kapitāla palielināšanu no negatīva uz pozitīvu, vienlaikus palielinot to līdz pienācīgam līmenim. Šādi atbilstīgi pasākumi varētu būt vai nu zaudējumu kapitalizācija, vai kapitāla palielināšana, vai abi minētie pasākumi.
(61)
Šajā ziņā Komisija uzskata, ka zaudējumu kapitalizācija būtu izraisījusi uzņēmuma statūtkapitāla zaudējumu, jo uzkrāto zaudējumu summa būtu lielāka par statūtkapitāla summu. Tādēļ Komisija uzskata, ka šajā lietā kopš 2008. gada ir izpildīti Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 10. punkta a) apakšpunkta kritēriji.
(62)
Turklāt attiecībā uz kritērijiem Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 11. punktā - Larco apgrozījums būtiski samazinājās no 2007. līdz 2009. gadam, un 2008. un 2009. gadā uzņēmums cieta vērā ņemamus zaudējumus, kuru kopējā summa bija EUR 221 miljons (attiecīgi EUR 116 miljoni un EUR 105 miljoni). Uzņēmums 2010. un 2011. gadā palielināja apgrozījumu un ieņēmumus, taču šis palielinājums nebija pietiekams, lai nodrošinātu Larco sanāciju. Tajā pašā laikposmā uzņēmuma pašu kapitāls joprojām bija negatīvs, un parāda summa turpināja palielināties. Turklāt 2012. gada pirmajā pusgadā Larco darbība atkal radīja zaudējumus.
(63)
Komisija nepiekrīt Grieķijas varas iestāžu apsvērumam, ka 2008. un 2009. gadā Larco nebija grūtībās nonācis uzņēmums, jo zaudējumus radīja ferronikeļa cenu samazināšanās.
(64)
Pirmkārt, fakts, ka ferroniķeļa cenu samazināšanās radīja zaudējumus un pastiprināja Larco grūtības, pats par sevi nemazina konstatējumu, ka uzņēmumam Larco bija parastās grūtībās nonākuša uzņēmuma pazīmes. Lai novērstu zaudējumus, stabilam uzņēmumam nevajadzētu pielāgot savas izmaksas šādām cenu pārmaiņām.
(65)
Otrkārt, 2008. un 2009. gadā uzņēmumam bija negatīvs pašu kapitāls un pieaugoša parāda summa (63 % palielinājums 2007.-2008. gadā). Lai gan pēc 2010. gada ferroniķeļa cena un apgrozījums būtiski palielinājās, vēlākie Larco finanšu rezultāti norāda, ka uzņēmumam joprojām bija grūtības. Tāpēc nevar secināt, ka zaudējumus 2008. un 2009. gadā radīja tikai zemās ferroniķeļa cenas.
(66)
Ņemot vērā minēto, tiek secināts, ka 6 apstrīdēto pasākumu piešķiršanas brīdī Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu izpratnē.
4.2. Valsts atbalsta esība
(67)
Līguma 107. panta 1. punktā noteikts - “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem, un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(68)
Saskaņā ar Komisijas iedibināto praksi un tās apstiprinājumu judikatūrā, lai noteiktu, vai valsts institūcijas un uzņēmuma darījums uzskatāms par valsts atbalstu, kritērijs ir tirgus ekonomikas ieguldītāja vai kreditora princips (“TEIP” vai “TEKP”) (21). Saskaņā ar šo principu valstij, ja tā tirgū darbojas kā komerciāls uzņēmums, ir jārīkojas kā privātam tirgus dalībniekam. Ja valsts tā nerīkojas, varētu būt runa par valsts atbalstu. Tādējādi atbalsta esības novērtēšanai izšķirošs ir jautājums, vai privāts tirgus dalībnieks līdzīgā situācijā būtu rīkojies tāpat. Piemērojot šo principu, apsvērumus, kas nav saistīti ar ekonomiku, nevar ņemt vērā, lai pamatotu atbalsta pasākumu piešķiršanu.
4.2.1. 1. pasākums. Neatmaksātais parāds finanšu ministrijai
(69)
Pamatojoties uz pieejamo informāciju, Komisija nevar piekrist Grieķijas varas iestāžu apgalvojumam, ka OER piešķirtais kredīts bija privāts kredīts. Saskaņā ar Grieķijas Likumu Nr. 1386/1983 (1. pants) (22), ar ko izveido OER,“OER darbība ir valsts sociālo interešu labā, un to pārrauga valsts”. Tā paša likuma 3. pantā teikts, ka valsts ir vienīgā OER akcionāre. Turklāt valstij ir iespēja tieši norīkot direktoru padomes priekšsēdētāju un divus no astoņiem locekļiem, bet netieši - četrus locekļus. No minētā izriet, ka OER līdzekļi ir valsts līdzekļi, un tāpēc, šķiet, jebkuru OER kredītu var uzskatīt par valsts kredītu.
(70)
Grieķijas varas iestāžu iesniegtie pierādījumi liecina, ka par Larco parādu OER (vēlāk nodots valstij) regulāri ir ziņots un par to izrakstīti rēķini saskaņā ar 1998. gada vienošanos par parāda samaksu. Daļa no parāda tika iekasēta, kad uzņēmuma ienesīguma dēļ tas bija iespējams. Šajā laikposmā Larco veica ieguldījumus, kas samazināja atmaksājamo summu, tomēr visi kreditori bija piekrituši šiem ieguldījumiem. Saskaņā ar vienošanos kreditoriem nebija tiesību atlikušā parāda samaksu panākt piespiedu kārtā.
(71)
Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka 1. pasākums atbilst TEKP, jo valsts, būdama kreditore, rīkojās tādā veidā, kā rīkotos privāts kreditors, proti, izmantojot visus savā rīcībā esošos līdzekļus un ievērojot līgumiski saskaņotu sistēmu, lai iekasētu savu aizdevumu.
4.2.2. 2. pasākums. Valsts garantija 2008. gadā
(72)
Valsts garantijas apdraudēja valsts līdzekļus, jo garantijas izmantošanas gadījumā tā tiktu maksāta no valsts budžeta. Turklāt visas garantijas, kas netiek pienācīgi atmaksātas, nozīmē valsts finanšu līdzekļu zaudējumu. Tāpēc attiecībā uz šo pasākumu ir izpildīts kritērijs par valsts līdzekļiem un piedēvējamību valstij, to Grieķijas varas iestādes neapstrīd.
(73)
Komisija nepiekrīt Grieķijas varas iestāžu apgalvojumam, ka ir izpildīti paziņojuma par garantijām 3.2. sadaļas nosacījumi. Komisija ir konstatējusi, ka 2008. gadā Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums. Turklāt, ņemot vērā Larco būtiskās finansiālās grūtības, jo īpaši lielo starpību starp parāda un pašu kapitāla summām, nevar uzskatīt, ka gada garantijas prēmija 1 % apmērā atspoguļo garantēto aizdevumu saistību neizpildes risku.
(74)
Komisija uzskata, ka saprātīgs tirgus kreditors šādos apstākļos uzņēmumam Larco garantiju nepiešķirtu. Tā kā pasākums tika veikts selektīvi uzņēmumam Larco, Komisija secina, ka 2008. gadā piešķirtā valsts garantija saņēmējam rada selektīvas priekšrocības.
(75)
Uzņēmums Larco darbojas nozarē, kuras produktus tirgo dalībvalstīs, un pats uzņēmums lielāko savas produkcijas daļu eksportē uz citām dalībvalstīm. Turklāt līdztekus Grieķijai niķeli iegūst, kausē un bagātina vēl 6 dalībvalstīs, proti, Apvienotajā Karalistē (23), Austrijā, Francijā (Jaunkaledonijā), Somijā, Spānijā un Zviedrijā. Niķeli tirgo gandrīz visās dalībvalstīs (24).
(76)
Apstrīdētie pasākumi nodrošina Larco iespēju turpināt darbību, lai, pretēji citiem konkurentiem, kuriem ir finansiālas grūtības, to neietekmētu sekas, ko parasti izraisa uzņēmuma sarežģītie finanšu rezultāti. Tas kropļo konkurenci, jo citiem tā paša tirgus uzņēmumiem jānodrošina darbība bez šāda valsts atbalsta.
(77)
Tāpēc Komisija secina, ka 2. pasākums ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Komisija uzskata, ka atbalsta summa ir vienāda ar garantētā aizdevuma summu, jo ir apšaubāms, ka Larco, ņemot vērā tā ekonomiskās problēmas, būtu varējis saņemt finansējumu, neatkarīgi no nosacījumiem. Proti, Komisija uzskata, ka Larco saņēma priekšrocības, kas ir līdzvērtīgas garantētā aizdevuma summai, jo bez valsts garantijas tam nebūtu iespēju saņemt šādu finansējumu tirgū.
(78)
Komisijai nav informācijas, ka garantija būtu izmantota.
4.2.3. 3. pasākums. Kapitāla palielināšana 2009. gadā
(79)
Valstij piedaloties Larco akciju kapitāla palielināšanā 2009. gadā, tika izmantoti valsts līdzekļi, un tā ir piedēvējama valstij. Tāpēc šis kritērijs ir izpildīts, un Grieķijas varas iestādes to neapstrīd.
(80)
Komisija no Grieķijas varas iestādēm nav saņēmusi pārliecinošus pierādījumus, kas pamatotu varas iestāžu apgalvojumu, ka valsts rīkojās kā saprātīgs tirgus ieguldītājs. Patiešām, ņemot vērā pierādījumiem iesniegto akcionāru sapulces protokolu, var uzskatīt, ka, lai gan Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums, pirms kapitāla palielināšanas akcionāriem netika iesniegts pārstrukturēšanas plāns. Turklāt kapitāla palielināšanas galīgā summa galu galā bija nepietiekama, lai segtu Larco negatīvo pašu kapitālu, un tāpēc to nevarētu uzskatīt par pasākumu, kas aizsargā uzņēmuma vērtību un atbalsta tā pārstrukturēšanu.
(81)
Attiecībā uz NBG līdzdalību Komisija atgādina Tiesas precizējumu, ka “vienlaicīgums - pat nozīmīgu privāto ieguldījumu gadījumā - pats par sevi nevar būt pietiekams, lai secinātu atbalsta neesību EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, neņemot vērā citus atbilstošus faktiskos un tiesiskos elementus (25)”.
(82)
Patiešām, NBG daļēju piedalīšanos nevar izmantot, lai pierādītu valsts un privāto akcionāru ieguldījuma vienlaicīgumu, jo NBG attiecībā pret Larco bija ne vien akcionārs, bet arī kreditors. Tāpēc tās lēmums daļēji piedalīties kapitāla palielināšanā bija līdzeklis, lai aizsargātu ne vien savu ieguldījumu vērtību, bet arī savu - kreditora stāvokli.
(83)
Turklāt valsts jau 2008. gadā piešķīra Larco valsts garantiju. Tāpēc, kā noteikts attiecīgajā judikatūrā, valsts līdzdalību 2009. gadā kapitāla palielināšanā nevar skatīt atsevišķi, bet tā jāizvērtē saistībā ar atbalsta pasākumiem (26).
(84)
Visbeidzot, akcionāru sapulces protokols neapstiprina Grieķijas varas iestāžu apgalvojumu, ka PPC nolūks bija nodrošināt valstij iespēju iegūt lielāku akciju vairākumu. Tieši pretēji - PPC tikai paziņoja, ka nepiedalīsies akciju kapitāla palielināšanā.
(85)
Tāpēc Komisija uzskata, ka saprātīgs tirgus ieguldītājs šādos apstākļos nepiedalītos Larco akciju kapitāla palielināšanā. Tā kā pasākums tika veikts selektīvi uzņēmumam Larco, Komisija secina, ka valsts piedalīšanās 2009. gadā kapitāla palielināšanā saņēmējam radīja selektīvas priekšrocības.
(86)
Ņemot vērā iemeslus, kas iepriekš izklāstīti 75.-76. apvērumā, attiecīgais pasākums varēja ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā un kropļot konkurenci.
(87)
Tāpēc Komisija secina, ka 3. pasākums ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Tā kā netiek apstrīdēts, ka valsts pilnībā izmantoja savas tiesības akciju kapitāla palielināšanā [nav skaidrs], 3. pasākuma vērtība ir EUR 44 999 999,40.
(88)
Attiecībā uz piešķiršanas datumu 2009. gada 14. maija akcionāru sapulces protokolā redzams, ka Grieķijas valsts 2009. gada 15. aprīlī (27) kapitāla palielināšanai piešķīra EUR 15 000 000, lai palielinātu valsts kopējo akciju kapitālu [nav skaidrs], kura apmērs bija EUR 44 999 999,40. Komisijai nav zināms datums, kad tika piešķirta akciju kapitāla palielināšanai paredzētā valsts ieguldījuma atlikusī summa.
4.2.4. 4. pasākums. Valsts garantija 2010. gadā
(89)
Tādu pašu iemeslu dēļ kā saistībā ar 2. pasākumu attiecībā uz 4. pasākumu ir izpildīts kritērijs par valsts līdzekļiem un piedēvējamību valstij, un to Grieķijas varas iestādes neapstrīdēja.
(90)
Komisija atzina, ka akcionāru parastā komercdarbības prakse varētu būt garantiju piešķiršana apstākļos, kas līdzīgi apstākļiem šajā lietā. Tomēr tā kā NBG arī bija Larco akcionāre, Komisija uzskata, ka akcionāri parasti līdzīgās daļās sadalītu izdevumus, ko rada apstrīdētā garantija. Tieši pretēji - valsts, sniedzot parāda garantiju, uzņēmās visu risku, lai gan Larco bija grūtības un tā parāda apmērs jau bija palielinājies.
(91)
Attiecībā uz 2. pasākumu paziņojuma par garantiju 3.2. sadaļas noteikumi vispār nav izpildīti, jo nevar uzskatīt, ka 2 % prēmija atspoguļo Larco saistību neizpildes risku.
(92)
Tāpēc Komisija uzskata, ka saprātīgs tirgus kreditors šādos apstākļos uzņēmumam Larco garantiju nepiešķirtu. Tā kā pasākums tika veikts selektīvi uzņēmumam Larco, Komisija secina, ka tas saņēmējam rada selektīvas priekšrocības.
(93)
Ņemot vērā iemeslus, kas iepriekš izklāstīti 75.-76. apvērumā, attiecīgais pasākums varēja ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā un kropļot konkurenci.
(94)
Tāpēc Komisija secina, ka 4. pasākums ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Komisija uzskata, ka atbalsta summa ir vienāda ar garantēto summu, jo ir skaidrs, ka neatkarīgi no nosacījumiem saprātīgs tirgus dalībnieks nevarētu garantēt šādu summu uzņēmumam Larco, ņemot vērā tā ekonomiskās problēmas. Proti, Komisija uzskata, ka Larco saņēma priekšrocības, kas ir līdzvērtīgas garantētajai summai, jo bez valsts garantijas tam nebūtu iespēju saņemt šādu garantiju tirgū.
(95)
Komisijai nav informācijas, ka garantija būtu izmantota.
4.2.5. 5. pasākums. Garantijas vēstules, kas aizstāj papildu nodokļa priekšapmaksu 2010. gadā
(96)
Komisija ņem vērā Grieķijas varas iestāžu paskaidrojumus par 5. pasākuma faktiskajiem apstākļiem.
(97)
Ņemot vērā Grieķijas varas iestāžu sniegtos pierādījumus, Komisija piekrīt, ka tiesības papildu nodokļa priekšapmaksu aizstāt ar garantijas vēstulēm Larco piešķīra tiesa, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas līdzīgā situācijā būtu jāpiemēro ikvienam uzņēmumam. Tāpēc Komisija secina, ka 5. pasākums neradīja selektīvas priekšrocības Larco.
4.2.6. 6. pasākums. Valsts garantijas 2011. gadā
(98)
Komisija ņem vērā Grieķijas varas iestāžu paskaidrojumus par 6. pasākuma faktiskajiem apstākļiem.
(99)
Komisija nepiekrīt Grieķijas varas iestādēm, ka 6. pasākumā nav iekļauti valsts līdzekļi. Pirmkārt, kā paskaidrots saistībā ar 2. pasākumu, valsts garantijas apdraudēja valsts līdzekļus, jo garantijas izmantošanas gadījumā tā tiktu maksāta no valsts budžeta. Turklāt visas garantijas, kas netiek pienācīgi atmaksātas, izmantojot tirgum atbilstīgu prēmiju, nozīmē valsts finanšu līdzekļu zaudējumu. Turklāt apgalvojums par atlikušo parāda daļu - EUR 60 miljoniem PVN - šķiet pretrunā apsvērumiem saistībā ar 5. pasākumu, kur Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka tās likumīgi un ar nolūku nav atmaksājušas atmaksājamo PVN summu, lai kompensētu atlikto papildu nodokļa priekšapmaksu.
(100)
Tāpēc Komisija uzskata, ka attiecībā uz šo pasākumu ir izpildīts kritērijs par valsts līdzekļiem un piedēvējamību valstij.
(101)
Līdzīgi kā attiecībā uz 2. un 4. pasākumu nav izpildīti visi paziņojuma par garantijām 3.2. sadaļas nosacījumi.
(102)
Tāpēc Komisija uzskata, ka saprātīgs tirgus kreditors šādos apstākļos uzņēmumam Larco garantiju nepiešķirtu. Tā kā pasākums tika veikts selektīvi uzņēmumam Larco, Komisija secina, ka tas saņēmējam rada selektīvas priekšrocības.
(103)
Ņemot vērā iemeslus, kas iepriekš izklāstīti 75.-76. apvērumā, attiecīgais pasākums varēja ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā un kropļot konkurenci.
(104)
Tāpēc Komisija secina, ka 6. pasākums ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Tāpat kā attiecībā uz 2. pasākumu Komisija uzskata, ka atbalsta summa ir līdzvērtīga garantētā aizdevuma summai, jo ir apšaubāms, ka Larco, ņemot vērā tā ekonomiskās problēmas, būtu varējis saņemt finansējumu, neatkarīgi no nosacījumiem.
(105)
Komisijai nav informācijas, ka garantija būtu izmantota.
4.2.7. Secinājums par valsts atbalsta esību
(106)
Ņemot vērā minēto, Komisija uzskata, ka 1. un 5. pasākums nav valsts atbalsts, savukārt 2., 3., 4. un 6. pasākums ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē.
(107)
Tādējādi 2. pasākumā valsts atbalsta apmērs bija EUR 30 000 000, un tas tika piešķirts 2008. gada 22. decembrī. Valsts atbalsta apmērs 3. pasākumā bija EUR 44 999 999,40, tomēr Grieķijas varas iestādēm jāprecizē piešķiršanas datums(-i). Valsts atbalsta apmērs 4. pasākumā bija EUR 10 820 824,95, un tas tika piešķirts 2010. gada 10. maijā, bet 6. pasākumā valsts atbalsta summa bija EUR 50 000 000 (saskaitot EUR 30 000 000 + EUR 30 000 000), kas tika piešķirta 2011. gada 30. decembrī.
4.3. Nelikumīgs atbalsts
(108)
2., 3., 4. un 6. pasākums ir valsts atbalsts, un tie tika piešķirti, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punkta noteikumu par paziņošanu un atturēšanos no rīcības. Tāpēc šie pasākumi ir nelikumīgs valsts atbalsts.
4.4. Atbalsta saderība
(109)
Tā kā konkrētie pasākumi ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē, to saderība jāizvērtē, ņemot vērā šā panta 2. un 3. punktā minētos izņēmumus.
(110)
Saskaņā ar Tiesas judikatūru dalībvalstij jāpaskaidro iespējamais atbilstības pamatojums un jāpierāda, ka ir izpildīti šādas atbilstības nosacījumi (28).
4.4.1. 2., 4. un 6. pasākuma saderība
(111)
Attiecībā uz 2. un 4. pasākumu Grieķijas varas iestādes nepamatoja iespējamo atbilstību, jo tās apgalvoja, ka šie pasākumi nav valsts atbalsts.
(112)
Tā kā minētie pasākumi ir valsts atbalsts, tie jāizvērtē attiecībā uz atbilstību Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam un jo īpaši Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm, jo Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums vismaz no 2008. gada. Saskaņā ar Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 20. punktu “šādu uzņēmumu nevar uzskatīt par piemērotu instrumentu citu sabiedriskās kārtības mērķu veicināšanai, kamēr netiek nodrošināta tā dzīvotspēja. Rezultātā Komisija uzskata, ka atbalsts grūtībās nonākušiem uzņēmumiem var sekmēt saimnieciskās darbības attīstību, negatīvi neietekmējot tirdzniecību, kas būtu pretrunā ar Kopienas interesēm, tikai tad, ja tiek izpildīti šajās pamatnostādnēs paredzētie nosacījumi”.
(113)
Tomēr šajā gadījumā nav izpildīti Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu attiecīgie nosacījumi (3.1. sadaļa). Garantijas netika atceltas pēc sešiem mēnešiem, un Grieķijas varas iestādes neiesniedza pārstrukturēšanas plānu, kas būtu atjaunojis uzņēmuma dzīvotspēju, netika arī īstenoti kompensējoši pasākumi, lai mazinātu konkurences kropļojumus. Visbeidzot, nav pierādījumu, ka atbalsts bija ierobežots līdz nepieciešamajam minumam, proti, veicot būtisku paša atbalsta saņēmēja ieguldījumu. Varas iestādes neiesniedza likvidācijas plānu.
(114)
Attiecībā uz 6. pasākumu Grieķijas varas iestādes apgalvoja, ka tas bija saderīgs ar pagaidu shēmu un pagaidu garantiju shēmu un ka tas jebkurā gadījumā uzskatāms par glābšanas atbalstu.
(115)
Komisija nepiekrīt Grieķijas varas iestāžu apgalvojumiem. Komisija uzskata, ka valsts pasākumu pagaidu shēmas un pagaidu garantiju shēmas nosacījumi nebija izpildīti, jo Larco bija grūtībās nonācis uzņēmums. Abu uzņēmumam Larco piešķirto garantiju kopējā summa bija lielāka par Larco gada izdevumiem darba algām, garantijas summa pārsniedza 90 % darba algu summas, un 1 % gadā nevar uzskatīt par tirgum atbilstīgu prēmiju, kas atspoguļo saistību neizpildes risku.
(116)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka minētais pasākums bija glābšanas atbalsts, jāsaka - lai gan Komisija kopš 2011. gada ir apspriedusies ar Grieķijas varas iestādēm par Larco, varas iestādes nekad nav minējušas, ka 2011. gadā piešķirtās garantijas būtu jāuzskata par glābšanas atbalstu, un par to nekad nav sniegušas paziņojumu. Patiešām, Grieķijas varas iestādes 2012. gada 16. martā atbildēs uz aptaujas jautājumiem skaidri paziņoja, ka uzņēmums pēdējos 10 gados glābšanas un/vai pārstrukturēšanas atbalstu nav saņēmis.
(117)
Šajā lietā jebkurā gadījumā nav izpildīti Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu attiecīgie nosacījumi. Garantijas, kas bija piešķirtas 2011. gadā, netika atceltas pēc 6 mēnešiem, un Grieķijas varas iestādes neiesniedza pārstrukturēšanas plānu vai likvidācijas plānu. Darbības plāns, kurā bija pamatoti ieguldījumiem nepieciešamie EUR 30 miljoni, nevar būt pamats atbilstīgam pārstrukturēšanas plānam, kas prasīts Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs. Tas ir tāpēc, ka šā plāna mērķis nebija uzņēmuma dzīvotspējas atjaunošana un nebija paredzēti kompensējoši pasākumi, lai mazinātu konkurences kropļojumus. Visbeidzot, nebija pierādījumu, ka atbalsts bija ierobežots līdz nepieciešamajam minumam, proti, veicot būtisku paša atbalsta saņēmēja ieguldījumu. Varas iestādes vispār neiesniedza likvidācijas plānu.
(118)
Komisija nav konstatējusi citu 2., 4. un 6. pasākuma saderības iespējamo pamatojumu.
(119)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka 2., 4. un 6. pasākums nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
4.4.2. 3. pasākuma saderība
(120)
Grieķijas varas iestādes nepamatoja 3. pasākuma iespējamo atbilstību, jo tās apgalvoja, ka šis pasākums nav valsts atbalsts.
(121)
Tā kā šis pasākums ir valsts atbalsts, iepriekš 112. apsvērumā minēto iemeslu dēļ arī tas ir jāizvērtē saistībā ar atbilstību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm. Tomēr šajā gadījumā vispār nav izpildīti Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu attiecīgie nosacījumi. Grieķijas varas iestādes nekad netika iesniegušas pārstrukturēšanas plānu, kas atjaunotu uzņēmuma dzīvotspēju, un nebija īstenoti kompensējoši pasākumi, lai mazinātu konkurences kropļojumus. Visbeidzot, nav pierādījumu, ka atbalsts bija ierobežots līdz nepieciešamajam minumam, proti, veicot būtisku paša atbalsta saņēmēja ieguldījumu.
(122)
Komisija nav konstatējusi citu šā pasākuma saderības iespējamo pamatojumu.
(123)
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija uzskata, ka 3. pasākums nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
4.5. Atgūšana
(124)
Saskaņā ar Līgumu un Tiesas iedibināto judikatūru, ja Komisija ir konstatējusi atbalsta nesaderību ar iekšējo tirgu (29), tai ir tiesības pieprasīt dalībvalstij atcelt šo atbalstu vai pārveidot to. Tāpat Tiesa ir pastāvīgi uzsvērusi, ka dalībvalsts pienākums ir atcelt atbalstu, ko Komisija uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu; tas jādara nolūkā atjaunot iepriekšējo stāvokli (30). No Tiesas apsvērumiem izriet, ka šis mērķis ir sasniegts, ja saņēmējs ir atmaksājis nelikumīga atbalsta summas un tādējādi zaudējis savas priekšrocības, kas tam bija tirgū attiecībā pret citiem konkurentiem, un ir atjaunots stāvoklis, kāds bija pirms atbalsta piešķiršanas (31).
(125)
Ievērojot šo tiesu praksi, Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (32) 14. pantā noteikts, ka tad, “kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja […]”.
(126)
Tādējādi, ņemot vērā to, ka par nevienu no apstrīdētajiem pasākumiem netika paziņots Komisijai, pārkāpjot Līguma 108. panta noteikumus, un tāpēc tie uzskatāmi par nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, tie jāatmaksā, lai atjaunotu to stāvokli, kas bija tirgū pirms šo atbalstu piešķiršanas. Atmaksājamie līdzekļi tiek aprēķināti, sākot no dienas, kad saņēmējs guvis priekšrocības, t. i., kad atbalsts kļuva pieejams saņēmējam, kam jāmaksā atmaksas procenti, līdz līdzekļi ir faktiski atgūti.
5. SECINĀJUMI
(127)
1. un 5. pasākums nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē.
(128)
Grieķija ir nelikumīgi īstenojusi 2., 3., 4. un 6. pasākumu, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punkta noteikumus.
(129)
Proti, 2., 4. un 6. pasākums (2008., 2010. un 2011. gadā piešķirtās valsts garantijas) uzņēmuma Larco labā ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē, un tie nav saderīgi ar iekšējo tirgu, jo nav izpildīti attiecīgie Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu nosacījumi un nav konstatēts cits saderības pamatojums.
(130)
Arī 3. pasākums (2009. gadā valsts līdzdalība Larco kapitāla palielināšanā) ir valsts atbalsts un nav saderīgs ar Līgumu, jo nav izpildīti attiecīgie Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu nosacījumi un nav konstatēts cits saderības pamatojums.
(131)
Komisija norāda, ka Grieķija ir piekritusi, ka šo lēmumu pieņem angļu valodā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Finanšu ministrijas neiekasētais parāds un papildu nodokļa priekšapmaksas aizstāšana ar garantiju vēstulēm 2010. gadā, ko Grieķija īstenoja uzņēmuma Larco labā, nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē.
2. pants
Valsts atbalsts EUR 135 820 824,35 apmērā, kas 2008., 2010. un 2011. gadā uzņēmumam Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. piešķirts valsts garantiju veidā, un valsts līdzdalība uzņēmuma kapitāla palielināšanā 2009. gadā, ko Grieķija īstenoja nelikumīgi, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punkta noteikumus, nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
3. pants
1. Grieķijai no saņēmēja jāatgūst 2. pantā minētais nesaderīgais atbalsts.
2. Atmaksājamās summas ietver procentus par laiku no izsniegšanas brīža saņēmējiem līdz to faktiskās atmaksāšanas brīdim.
3. Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (33) V nodaļu.
4. Attiecībā uz 3. pasākumu Grieķija paziņo precīzu datumu, kad tā 2009. gadā veica savu ieguldījumu akciju kapitāla palielināšanā.
5. Grieķija no šā lēmuma pieņemšanas dienas atceļ visus 2. pantā minētos neizmaksātos atbalsta maksājumus.
4. pants
1. Šā lēmuma 2. pantā minētā atbalsta atgūšana stājas spēkā uzreiz, un tā jāveic nekavējoties.
2. Grieķija nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas.
5. pants
1. Divos mēnešos pēc šā lēmuma paziņošanas Grieķija iesniedz šādu informāciju:
a)
kopējā no saņēmēja atgūstamā summa (sākotnējā summa ar procentiem);
b)
šā lēmuma izpildes nodrošināšanas nolūkā veikto un plānoto pasākumu precīzs apraksts;
c)
dokumenti, kas pierāda, ka saņēmējs ir brīdināts par atbalsta atmaksāšanu.
2. Grieķija līdz 2. pantā minētā atbalsta atgūšanas beigām informē Komisiju par šā lēmuma izpildei noteikto valsts pasākumu īstenošanas gaitu. Pēc Komisijas vienkārša pieprasījuma tā nekavējoties sniedz ziņas par pasākumiem, ka jau veikti un ieplānoti, lai izpildītu šo lēmumu. Tā sniedz arī precīzu informāciju par atgūstamā atbalsta summām un procentiem, kas jau ir saņemti no atbalsta saņēmēja.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts Grieķijas Republikai.
Briselē, 2014. gada 27. martā