NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 499/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím změny prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 37 písm. c) bod iv) a písm. d) bod xiii), čl. 173 odst. 1 písm. b), c) a f), čl. 181 odst. 2 a čl. 231 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a zejména na čl. 64 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (3) bylo přijato na základě nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (4), jež bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (EU) č. 1308/2013.
(2)
Nařízení (EU) č. 1308/2013 obsahuje některá nová ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Tato ustanovení je třeba doplnit, pokud jde o finanční příspěvky členů organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny (dále jen „organizace producentů“), uvádění celé produkce na trh prostřednictvím příslušné organizace producentů, externí zajišťování činností, demokratickou odpovědnost, stanovování stropů pro výdaje na řešení krizí a prevenci, podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření na předcházení krizím a jejich řešení, některé prvky postupu v případě, že nebyla dodržena kritéria uznávání, a uplatnění režimu vstupní ceny i podmínky pro skládání jistoty.
(3)
Článek 160 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů ukládají členům povinnost, aby celou svoji produkci uváděli na trh prostřednictvím své příslušné organizace producentů. S cílem umožnit flexibilitu v odvětví ovoce a zeleniny je vhodné za určitých podmínek producentům povolit, aby svoji produkci uváděli na trh i jinak než prostřednictvím organizace producentů.
(4)
Podle článku 26 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 se hlavní činnost organizace producentů má týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh. Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tato činnost prováděna, zejména v případě externího zajišťování činností. Aby členské státy mohly provádět nezbytné kontroly, měly by navíc organizace producentů vést záznamy, které umožní členskému státu ověřit, zda organizace producentů plní své úkoly.
(5)
Článek 27 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že organizace producentů musí zůstat odpovědné za činnosti zajišťované externě. Je vhodné přesněji stanovit, jak má být zajištěno, aby takové činnosti zůstaly pod kontrolou organizace producentů, která tyto činnosti zadala externě.
(6)
Článek 31 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo několika členy některé organizace producentů. Organizace producentů by měly členským státům prokázat demokratickou odpovědnost, pokud jde o členy jejich organizace. Za tím účelem by mělo být omezeno maximální procento hlasovacích práv a podílů, které může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů.
(7)
V čl. 153 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů předepisují členské příspěvky nezbytné k jejímu financování. S cílem zajistit, aby členové organizace producentů platili požadované finanční příspěvky potřebné pro vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit, že tato povinnost musí být uvedena ve stanovách organizace producentů.
(8)
Aby se zabránilo situacím, kdy by opatření pro předcházení krizím a jejich řešení vedla k nerovnoměrnému financování v rámci sdružení organizací producentů, měly by být na úrovni jednotlivých organizací producentů vypočteny stropy pro výdaje na předcházení krizím a jejich řešení v rámci operačních programů sdružení organizací producentů. Kromě toho by měly být také stanoveny podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Aby se zamezilo nerovnoměrnému financování operačních programů, měl by být stanoven maximální procentní podíl výdajů, který lze vyčlenit na opětovnou výsadbu sadů.
(9)
Článek 114 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví sankce, které mají být uplatněny v případě nedodržení kritérií uznání. Podle čl. 154 odst. 4 nařízení (EU) č. 1308/2013 musí členské státy provádět v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, že organizace producentů dodržují kritéria uznání, ukládat těmto organizacím sankce v případě nedodržování opatření nebo v případě nesrovnalostí a v případě nutnosti rozhodnout o odebrání uznání. Systém, který rozlišuje mezi závažným a méně závažným nedodržením kritérií uznání, by byl účinnější a nedocházelo by k rozdílným výkladům členskými státy. Je proto vhodné zavést zjednodušený postup a odstupňované ukládání sankcí podle článku 64 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby se zabránilo organizacím producentů, které nadále nesplňují kritéria uznání, neoprávněně využívat podpory Unie.
(10)
Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví použití celního kodexu pro odbavení zboží, na které se vztahuje režim vstupní ceny. Jelikož dotyčné zboží rychle podléhá zkáze a jeho hodnota v okamžiku celního odbavení není vždy stanovena, je nezbytné, aby Komise mohla přijmout pravidla pro účely kontroly věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení ve srovnání s paušální dovozní hodnotou v zájmu urychlení celního odbavení. Kromě toho zkušenosti získané při uplatňování režimu vstupní ceny ukázaly, že je vhodné požadovat složení jistoty, pokud celní hodnota určená podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) překročí o více než 8 % paušální dovozní hodnotu vypočítanou Komisí.
(11)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
V zájmu zajištění hladkého přechodu operačních programů schválených podle nařízení (ES) č. 1234/2007 na nová pravidla podle nařízení (EU) č. 1308/2013 by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(13)
Ustanovení o předcházení krizím a jejich řešení by se měla uplatňovat od 1. ledna 2014, tj. ode dne, od kterého se použijí příslušná nová ustanovení nařízení (EU) č. 1308/2013. Aby se organizace producentů mohly přizpůsobit novým pravidlům týkajícím se požadavků na externí zajišťování činností a demokratickou odpovědnost, měla by se příslušná ustanovení použít až ode dne 1. ledna 2015. Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije ode dne 1. října 2014, a proto by se měla příslušná nová ustanovení tohoto nařízení o kontrole věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení a o podmínkách skládání jistoty použít od téhož dne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 se mění takto:
1)
V čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový druhý a třetí pododstavec, které znějí:
„Uvádění na trh musí provádět organizace producentů nebo v případě externího zajišťování činností podle článku 27 musí probíhat pod kontrolou organizace producentů. Uvádění na trh zahrnuje rozhodnutí o prodeji produktu, výběr distribučního řetězce, a pokud k prodeji nedojde formou aukce, jednání o jeho množství a ceně.
Organizace producentů po dobu nejméně 5 let uchovává záznamy, včetně účetních dokladů, které prokazují, že organizace producentů koncentrovala nabídku a uváděla na trh produkty svých členů, pro které byla uznána.“
2)
Vkládá se nový článek 26a, který zní:
„Článek 26a
Uvádění produkce na trh mimo organizaci producentů
Pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací producentů, členové této organizace producentů mohou:
1.
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl stanoví členské státy nejméně na 10 %;
2.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
3.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.“
3)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Externí zajišťování činností
1. Činnosti, jejichž zajištění externími subjekty mohou členské státy povolit podle článku 155 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6), se vztahují k cílům organizací producentů uvedeným v čl. 152 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a mohou mimo jiné zahrnovat shromažďování, skladování, balení a uvádění produktu členů organizace producentů na trh.
2. Organizace producentů zajišťující nějakou činnost externě uzavře pro účely provádění příslušné činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku, obchodní dohodu formou písemné smlouvy. Organizace producentů zůstává nadále odpovědná za provádění činnosti zajišťované externě i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o provádění uvedené činnosti.
3. Celková kontrola řízení a dohled uvedené v odstavci 2 musí být účinné a vyžadují, aby smlouva o externím zajišťování činnosti:
a)
umožnila organizaci producentů vydávat závazné pokyny a obsahovala ustanovení, která umožní organizaci producentů ukončit smlouvu, pokud poskytovatel služeb nesplňuje podmínky smlouvy o externím zajištění činnosti;
b)
stanovila podrobné podmínky, včetně povinnosti podávat zprávy a lhůt, které umožní organizaci producentů hodnotit činnosti zajišťované externě a vykonávat nad nimi skutečnou kontrolu.
Smlouvy o externím zajištění činnosti, jakož i zprávy uvedené v písmenu b) uchovává organizace producentů po dobu nejméně 5 let pro účely následných kontrol a musí být na požádání přístupné všem členům.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).“" 						
4)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Demokratická odpovědnost organizací producentů
1. Členské státy stanoví maximální procentní část hlasovacích práv a podílů, kterou může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů. Maximální procentní část hlasovacích práv a podílů musí být nižší než 50 % celkových hlasovacích práv a nižší než 50 % podílů. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit vyšší maximální procentní část podílů, které může mít právnická osoba v organizaci producentů, za předpokladu, že se v každém případě zamezí zneužití pravomoci touto právnickou osobou.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě organizací producentů provádějících operační program dne 17. května 2014 maximální procentní část podílů stanovená členským státem při použití prvního pododstavce uplatní až po skončení operačního programu.
2. Orgány členských států provádějí kontroly hlasovacích práv a podílů, a to včetně kontrol totožnosti fyzických nebo právnických osob majících členské podíly v organizaci producentů, které jsou samy právnickou osobou.
3. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, členské státy přijmou opatření a omezí či zruší pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.“
5)
V článku 53 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Stanovy organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny vyžadují od jejích členů, aby platili finanční příspěvky stanovené ve stanovách sdružení pro potřeby vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 nařízení (EU) č. 1308/2013.“
6)
V článku 62 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Strop pro výdaje na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čtvrtého pododstavce čl. 33 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se v rámci operačních programů sdružení organizací producentů vypočte na úrovni jednotlivých organizací producentů, které jsou jeho členy.“
7)
Vkládá se nový článek 89a, který zní:
„Článek 89a
Opětovná výsadba sadů po povinném vyklučení
Pokud členské státy zahrnou do svých vnitrostátních strategií opětovnou výsadbu sadů po povinném vyklučení ze zdravotních nebo fytosanitárních důvodů provedeném jako krizové opatření, musí stanovit vhodné druhy a případně odrůdy i podmínky týkající se uplatňování uvedeného opatření. V případě klučení z fytosanitárních důvodů musí opatření přijatá členskými státy ohledně opětovné výsadby sadů splňovat podmínky směrnice Rady 2000/29/ES (7).
Na opětovnou výsadbu sadů se nesmí použít více než 20 % celkových výdajů v rámci operačních programů. Členské státy mohou rozhodnout, že stanoví nižší procento.
(7) Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1).“" 						
8)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nesplňuje jedno z kritérií uznání v souvislosti s požadavky článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 a článku 31, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce. Od okamžiku zjištění nedodržení členské státy pozastaví platby podpory až do okamžiku přijetí nápravných opatření k jejich spokojenosti.
2. Nedodržení kritérií uznání podle odstavce 1 ve lhůtě stanovené členským státem má za následek pozastavení uznání organizace producentů. Členský stát oznámí organizaci producentů dobu pozastavení, která nepřesáhne 12 měsíců od data přijetí dopisu s upozorněním organizací producentů. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v dané věci.
Během doby pozastavení uznání může organizace producentů pokračovat ve své činnosti, ale podpory se přestanou vyplácet až do okamžiku, kdy je pozastavení uznání zrušeno. Roční částka podpory se sníží o 2 % za každý započatý kalendářní měsíc, v němž bylo uznání pozastaveno.
Pozastavení končí dnem kontroly, která prokáže, že předmětná kritéria uznání byla dodržena.
3. Pokud nejsou kritéria dodržena do konce doby pozastavení stanovené příslušným orgánem členského státu, členský stát odejme uznání s účinností ode dne, od něhož přestaly být podmínky uznání dodržovány, nebo pokud není možné toto datum určit, ode dne, kdy bylo nedodržení zjištěno. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci. Neuhrazená podpora se nevyplatí a podpora vyplacená neoprávněně se vrátí.
4. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nedodržuje nějaké jiné kritérium uznání stanovené v článku 154 nařízení (EU) č. 1308/2013, než které je uvedeno v odstavci 1, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce.
5. Nejsou-li nápravná opatření přijata podle odstavce 4 ve lhůtě stanovené členským státem, dojde k pozastavení plateb a ke snížení roční výše podpory o 1 % za každý započatý kalendářní měsíc, který překračuje tuto lhůtu. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci.
6. Pokud však organizace producentů členskému státu prokáže, že není schopna dodržovat kritéria uznání stanovená v čl. 154 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o minimální objem nebo hodnotu tržní produkce, které stanoví členské státy, v důsledku přírodních katastrof, nepříznivých klimatických jevů nebo chorob či škůdců, přestože podnikla nezbytná opatření na prevenci rizik, může členský stát pro daný rok této organizaci producentů udělit výjimku ohledně minimálního objemu nebo hodnoty tržní produkce.
7. V případech použití odstavců 1, 2, 4 a 5 mohou členské státy provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li to pro uplatňování tohoto článku nezbytné. Tyto platby však musí být uskutečněny nejpozději 15. října druhého roku následujícího po roce provádění programu.“
9)
Článek 137 se nahrazuje tímto:
„Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Ustanovení čl. 181 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije na produkty uvedené v příloze XVI.
2. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A určí podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92 a tato celní hodnota je vyšší o více než 8 % než paušální částka vypočtená Komisí jako paušální dovozní hodnota v době přijetí prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty uvedené v příloze XVI části A podléhat, rovná částce dlužného cla, pokud byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty.
První pododstavec se nepoužije, pokud je paušální dovozní hodnota vyšší než vstupní ceny uvedené v příloze I části III oddílu I příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8) a pokud deklarant žádá o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena namísto složení jistoty.
3. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A vypočte podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, odečte se clo podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě platné paušální dovozní hodnoty.
4. Celní hodnota zboží dováženého do komisního prodeje je určena přímo podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 a pro tento účel se použije paušální dovozní hodnota vypočítaná v souladu s článkem 136 během platných lhůt.
5. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v čl. 30 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení. Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 6.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu. V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
Aby dovozce prokázal, že šarže byla prodána za podmínek stanovených v prvním pododstavci, předloží kromě faktury veškeré doklady nezbytné pro provádění příslušných celních kontrol v souvislosti s prodejem a odbytem jednotlivých produktů dotyčné šarže, včetně dokladů týkajících se dopravy, pojištění, manipulace a skladování šarže.
Pokud obchodní normy uvedené v článku 3 vyžadují, aby byla na obalu uvedena odrůda produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, je třeba uvést odrůdu produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, jež tvoří součást šarže, v dokladech o dopravě, na fakturách a ve vydacím listu.
6. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 5 prvním pododstavci mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
Pokud příslušné orgány členských států při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
(8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“" 						
Článek 2
Přechodná ustanovení
Pokud členský stát schválil operační program podle třetího pododstavce čl. 64 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 před 20. lednem 2014, daný operační program se považuje za schválený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Aniž jsou dotčeny články 65 a 66 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, může na žádost organizace producentů operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 1234/2007:
a)
pokračovat až do konce;
b)
být upraven tak, aby splňoval požadavky nařízení (EU) č. 1308/2013; nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem schváleným podle nařízení (EU) č. 1308/2013.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 a 7 a článku 2 se použijí ode dne 1. ledna 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 9 se použije od dne 1. října 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 499/2014
(2014. gada 11. marts),
ar kuru papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 un (ES) Nr. 1306/2013, grozot Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 543/2011 attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (1), un jo īpaši tās 37. panta c) punkta iv) apakšpunktu un d) punkta xiii) apakšpunktu, 173. panta 1. punkta b), c) un f) apakšpunktu, 181. panta 2. punktu un 231. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (2) un jo īpaši tās 64. panta 6. punktu,
tā kā:
(1)
Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011 (3) tika pieņemta, pamatojoties uz Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 (4), kas ir atcelta un aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1308/2013.
(2)
Regulā (ES) Nr. 1308/2013 ir iekļauti daži jauni noteikumi attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari. Šie noteikumi ir jāpapildina attiecībā uz finansiālajām iemaksām, ko veic augļu un dārzeņu nozarē izveidoto ražotāju organizāciju (turpmāk “ražotāju organizācija”) biedri, visas produkcijas pārdošanu ar ražotāju organizācijas starpniecību, ārpakalpojumu izmantošanu, demokrātisku atbildību, krīzes pārvarēšanai un novēršanai atvēlēto izdevumu maksimālā apjoma noteikšanu, nosacījumiem par augļu dārza vēlreizēju apstādīšanu, ko veic kā krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumu, dažiem procedūras elementiem, ko piemēro atzīšanas kritēriju neievērošanas gadījumā, un iekļuves cenu sistēmas piemērošanu, kā arī nodrošinājuma iemaksāšanas nosacījumiem.
(3)
Regulas (ES) Nr. 1308/2013 160. pantā ir paredzēts, ka ražotāju organizācijai statūtos tās biedriem ražotājiem ir jānosaka par pienākumu visu savu attiecīgo produkciju pārdot ar organizācijas starpniecību. Lai nodrošinātu elastību augļu un dārzeņu nozarē, ir lietderīgi atļaut ražotājiem, ievērojot konkrētus nosacījumus, pārdot savu produkciju bez ražotāju organizācijas starpniecības.
(4)
Saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 26. pantu ražotāju organizācijas pamatdarbībai jābūt saistītai ar tās biedru piedāvājuma koncentrēšanu un to produktu laišanu tirgū, attiecībā uz kuriem tai ir piešķirta atzīšana. Ir jāprecizē, kā šī darbība veicama, jo īpaši ārpakalpojumu izmantošanas gadījumā. Turklāt, lai dalībvalstis varētu veikt vajadzīgās kontroles, ražotāju organizācijai būtu jākārto uzskaite, kas dod dalībvalstij iespēju pārliecināties par to, ka ražotāju organizācija ir izpildījusi savus uzdevumus.
(5)
Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 27. pantā paredzēts, ka ražotāju organizācijām ir jāsaglabā atbildība par darbībām, kuras veic, izmantojot ārpakalpojumus. Ir lietderīgi sīkāk precizēt līdzekļus, ar kuriem nodrošina to, ka ārpakalpojumu sniedzējiem uzticētas darbības paliek tās ražotāju organizācijas kontrolē, kura minētās darbības uzticējusi ārpakalpojumu sniedzējiem.
(6)
Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 31. pantā paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāveic visi pasākumi, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai novērstu viena vai vairāku ražotāju organizācijas biedru varas vai ietekmes ļaunprātīgu izmantošanu. Ražotāju organizācijām būtu jāsniedz dalībvalstīm pierādījumi par demokrātisku atbildību attiecībā uz to biedriem ražotājiem. Šajā nolūkā būtu jānosaka, kāda ir balsstiesību un kapitāldaļu maksimālā procentuālā daļa, ko fiziska vai juridiska persona var turēt ražotāju organizācijā.
(7)
Regulas (ES) Nr. 1308/2013 153. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēts, ka ražotāju organizācijas statūtos ir jānosaka tās biedru finansiālās iemaksas, kas vajadzīgs organizācijas finansēšanai. Lai nodrošinātu to, ka ražotāju organizācijas biedri veic minētās regulas 32. pantā paredzētā darbības fonda izveidošanai un papildināšanai nepieciešamās finansiālās iemaksas, ir jāparedz šā pienākuma iekļaušana ražotāju organizācijas statūtos.
(8)
Lai nepieļautu situācijas, kad krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumi ir iemesls nevienmērīgam finansējumam ražotāju organizāciju apvienībā, attiecībā uz katru ražotāju organizāciju, kas ir apvienības biedrs, būtu jāaprēķina krīžu pārvarēšanas un novēršanas izdevumu maksimālais apjoms, ko var atvēlēt ražotāju organizāciju apvienību darbības programmās. Turklāt būtu jāparedz nosacījumi par augļu dārzu vēlreizēju apstādīšanu, ko veic kā krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumu. Lai nepieļautu darbības programmu nevienmērīgu finansējumu, būtu jānosaka to izdevumu maksimālā procentuālā daļa, kurus var atvēlēt augļu dārzu vēlreizējai apstādīšanai.
(9)
Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 114. pantā ir noteiktas sankcijas, kas jāpiemēro atzīšanas kritēriju neievērošanas gadījumā. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 154. panta 4. punktu dalībvalstīm ir regulāri jāveic pārbaudes, lai pārliecinātos par to, ka ražotāju organizācijas ievēro atzīšanas kritērijus, kritēriju neievērošanas vai pārkāpumu gadījumā jāuzliek sodi šādām organizācijām un vajadzības gadījumā jālemj par atzīšanas atsaukšanu. Sistēma, kurā būtu nošķirta būtiska un maznozīmīga atzīšanas kritēriju neievērošana, būtu iedarbīgāka un nepieļautu atšķirīgu interpretāciju dalībvalstīs. Lai nepieļautu to, ka ražotāju organizācijas, kuras vairs neatbilst atzīšanas kritērijiem, nepamatoti gūst labumu no Savienības atbalsta, ir lietderīgi izveidot vienkāršotu procedūru un pakāpenisku sankciju sistēmu, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 64. pantā.
(10)
Regulas (ES) Nr. 1308/2013 181. pantā ir paredzēta muitas kodeksa piemērošana to preču muitošanai, uz kurām attiecas ievešanas jeb iekļuves cenu sistēma. Tā kā attiecīgās preces ātri bojājas un to vērtība muitošanas laikā ne vienmēr tiek konstatēta, ir jāatļauj Komisijai pieņemt noteikumus, saskaņā ar kuriem pārbauda deklarētās sūtījuma iekļuves cenas patiesumu, izmantojot vienotas likmes importa vērtību, lai paātrinātu muitošanas procedūras. Turklāt iekļuves cenu sistēmas piemērošanā gūtā pieredze liecina, ka ir lietderīgi pieprasīt nodrošinājuma iemaksāšanu gadījumos, kad muitas vērtība, kas noteikta atbilstīgi darījuma vērtībai, kā minēts Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (5) 29. pantā, par vairāk nekā 8 % pārsniedz standarta importa vērtību, ko aprēķinājusi Komisija.
(11)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011.
(12)
Lai nodrošinātu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007 apstiprināto darbības programmu vienmērīgu pāreju uz jaunajiem noteikumiem, kas paredzēti Regulā (ES) Nr. 1308/2013, būtu jāparedz pārejas noteikumi.
(13)
Noteikumi par krīžu novēršanu un pārvarēšanu būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra, t. i., dienas, no kuras piemēro saistītos jaunos Regulas (ES) Nr. 1308/2013 noteikumus. Lai ražotāju organizācijas varētu pielāgoties jaunajiem noteikumiem par prasībām, kas attiecas uz ārpakalpojumu izmantošanu, un par demokrātisku atbildību, attiecīgie noteikumi būtu jāpiemēro tikai no 2015. gada 1. janvāra. Regulas (ES) Nr. 1308/2013 181. pantu piemēro no 2014. gada 1. oktobra, un tāpēc šīs regulas atbilstošie jaunie noteikumi par deklarētās sūtījuma iekļuves cenas patiesuma pārbaudīšanu un par nodrošinājuma iemaksāšanas nosacījumiem būtu jāpiemēro no tās pašas dienas,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Īstenošanas regulu (ES) Nr. 543/2011 groza šādi:
1)
regulas 26. panta 1. punktam pievieno šādu otro un trešo daļu:
“Laišanu tirgū veic tikai ražotāju organizācija vai - ja izmanto ārpakalpojumus, kā izklāstīts 27. pantā, - ražotāju organizācijas kontrolē. Tā ietver lēmumu par pārdodamo produktu, izplatīšanas kanāla izvēli un - ja vien pārdošana nenotiek izsolē - sarunas par produkta daudzumu un cenu.
Ražotāju organizācijas vismaz piecus gadus glabā uzskaiti, arī grāmatvedības dokumentus, kas apliecina, ka ražotāju organizācija ir koncentrējusi piedāvājumu un laidusi tirgū biedru produktus, attiecībā uz kuriem tai ir piešķirta atzīšana.”;
2)
iekļauj šādu 26.a pantu:
“26.a pants
Produkcijas pārdošana bez ražotāju organizācijas starpniecības
Ja ražotāju organizācija to atļauj un ja tas ir saskaņā ar ražotāju organizācijas paredzētajiem noteikumiem un nosacījumiem, biedri ražotāji drīkst:
1)
ne vairāk kā noteiktu procentuālo daļu savas produkcijas vai produktu tieši saimniecībās vai ārpus tām pārdot patērētājiem personīgām vajadzībām; šo procentuālo daļu dalībvalstis nosaka ne mazāku par 10 %;
2)
paši vai ar tādas citas ražotāju organizācijas starpniecību, kuru izraudzījusies viņu organizācija, pārdot produktu daudzumus, kas ir maznozīmīgi salīdzinājumā ar viņu organizācijas pārdodamās produkcijas apjomu;
3)
paši vai ar tādas citas ražotāju organizācijas starpniecību, kuru izraudzījusies viņu organizācija, pārdot produktus, uz kuriem to īpašību dēļ parasti neattiecas attiecīgās ražotāju organizācijas komerciālā darbība.”;
3)
regulas 27. pantu aizstāj ar šādu:
“27. pants
Ārpakalpojumu izmantošana
1. Darbības, kuru veikšanai dalībvalstis var atļaut izmantot ārpakalpojumus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (6) 155. pantu, ir saistītas ar ražotāju organizāciju mērķiem, kas izklāstīti minētās regulas 152. panta 1. punkta c) apakšpunktā, un tās cita starpā var ietvert ražotāju organizācijas biedru produktu savākšanu, uzglabāšanu, iepakošanu un tirdzniecību.
2. Ražotāju organizācija, kas darbības veikšanai izmanto ārpakalpojumus, ar citu subjektu, kas var būt arī viens vai vairāki tās biedri vai tās meitasuzņēmums, slēdz komerciālu vienošanos rakstiska līguma formā nolūkā veikt attiecīgo darbību. Ražotāju organizācija saglabā atbildību par ārpakalpojumu sniedzējam uzticētās darbības izpildes nodrošināšanu un par vispārējo pārvaldības kontroli un uzraudzību attiecībā uz komerciālo vienošanos par darbības izpildi.
3. Vispārējā pārvaldības kontrole un uzraudzība, kas minēta 2. punktā, ir reāla un paredz, ka ārpakalpojumu līgums:
a)
dod ražotāju organizācijai iespēju izdot saistošas instrukcijas un ietver noteikumus, kas ļauj ražotāju organizācijai izbeigt līgumu, ja pakalpojuma sniedzējs neievēro ārpakalpojuma līguma noteikumus un nosacījumus;
b)
ietver sīki izstrādātus noteikumus un nosacījumus, tostarp ziņošanas pienākumus un termiņus, kas dod ražotāju organizācijai iespēju novērtēt ārpakalpojumu sniedzējiem uzticētās darbības un veikt to faktisku kontroli.
Ārpakalpojumu līgumus, kā arī ziņojumus, kas minēti b) apakšpunktā, ražotāju organizācija glabā vismaz piecus gadus ex post pārbaužu vajadzībām, un tie pēc pieprasījuma ir pieejami visiem biedriem.
(6) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV L 347, 20.12.2013., 671. lpp.).”;" 						
4)
regulas 31. pantu aizstāj ar šādu:
“31. pants
Ražotāju organizāciju demokrātiskā atbildība
1. Dalībvalstis nosaka balsstiesību un kapitāldaļu maksimālo procentuālo daļu, ko jebkura fiziska vai juridiska persona var turēt ražotāju organizācijā. Balsstiesību un kapitāldaļu maksimālajai procentuālajai daļai jābūt mazākai par 50 % kopējo balsstiesību un mazākai par 50 % kapitāldaļu. Pienācīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis var noteikt lielāku kapitāldaļu maksimālo procentuālo daļu, ko juridiska persona var turēt ražotāju organizācijā, ja nekādā gadījumā netiek pieļauta šādas juridiskas personas varas ļaunprātīga izmantošana.
Atkāpjoties no pirmās daļas, ja ražotāju organizācijas 2014. gada 17. maijā īsteno darbības programmu, kapitāldaļu maksimālo procentuālo daļu, ko noteikusi dalībvalsts, piemērojot šā punkta pirmo daļu, piemēro tikai pēc darbības programmas beigām.
2. Dalībvalstu iestādes veic balsstiesību un turēto kapitāldaļu pārbaudes, tostarp to fizisko vai juridisko personu identitātes pārbaudes, kuras tur tādu ražotāju organizācijas biedru kapitāldaļas, kas paši ir juridiskas personas.
3. Ja ražotāju organizācija ir skaidri noteikta juridiskas personas daļa, dalībvalstis pieņem pasākumus, lai ierobežotu vai aizliegtu šīs juridiskās personas pilnvaras izmainīt, apstiprināt vai noraidīt ražotāju organizācijas lēmumus.”;
5)
regulas 53. pantam pievieno šādu 3. punktu:
“3. Augļu un dārzeņu nozarē izveidotas ražotāju organizācijas statūtos iekļauj prasību, ka tās biedriem ražotājiem ir jāveic finansiālās iemaksas, kas tās statūtos paredzētas Regulas (ES) Nr. 1308/2013 32. pantā minētā darbības fonda izveidošanai un papildināšanai.”;
6)
regulas 62. pantam pievieno šādu 5. punktu:
“5. Krīžu pārvarēšanas un novēršanas izdevumu maksimālo apjomu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1308/2013 33. panta 3. punkta ceturtajā daļā, ražotāju organizāciju apvienību darbības programmās aprēķina atsevišķi katrai ražotāju organizācijai, kas ir apvienības biedre.”;
7)
iekļauj šādu 89.a pantu:
“89.a pants
Augļu dārzu vēlreizēja apstādīšana pēc obligātas izaršanas
Ja dalībvalstis savā valsts stratēģijā iekļauj augļu dārzu vēlreizēju apstādīšanu, ko veic kā krīžu pārvarēšanas pasākumu pēc obligātas izaršanas veselības vai fitosanitāru apsvērumu dēļ, tās nosaka sugas un vajadzības gadījumā šķirnes, par kurām ir tiesības pretendēt uz minēto pasākumu, un ar tā piemērošanu saistītus nosacījumus. Ja izaršanu veic fitosanitāru apsvērumu dēļ, dalībvalstu veiktie augļu dārzu vēlreizējas apstādīšanas pasākumi atbilst Padomes Direktīvai 2000/29/EK (7).
Augļu dārzu vēlreizēja apstādīšana neaptver vairāk par 20 % no darbības programmās paredzētajiem kopējiem izdevumiem. Dalībvalstis var nolemt noteikt mazāku procentuālo daļu.
(7) Padomes 2000. gada 8. maija Direktīva 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (OV L 169, 10.7.2000., 1. lpp.).”;" 						
8)
regulas 114. pantu aizstāj ar šādu:
“114. pants
Atzīšanas kritēriju neievērošana
1. Ja dalībvalsts ir konstatējusi, ka ražotāju organizācija neievēro vienu no atzīšanas kritērijiem, kas saistīti ar 21., 23. panta, 26. panta 1. un 2. punkta un 31. panta prasībām, tā ne vēlāk kā divus mēnešus pēc kritēriju neievērošanas konstatēšanas nosūta attiecīgajai ražotāju organizācijai ierakstītu brīdinājuma vēstuli, kurā norādīta konstatētā neievērošana, korektīvie pasākumi un termiņi, kuros šie pasākumi jāveic un kuri nepārsniedz četrus mēnešus. Dalībvalstis aptur atbalsta maksājumus no brīža, kad konstatēta kritēriju neievērošana, līdz brīdim, kad ir veikti prasībām atbilstoši korektīvie pasākumi.
2. Ja atzīšanas kritēriju neievērošana, kas minēta 1. punktā, dalībvalsts noteiktajā termiņā netiek novērsta, ražotāju organizācijas atzīšana tiek apturēta. Dalībvalsts paziņo ražotāju organizācijai par apturēšanas periodu, kas nepārsniedz 12 mēnešus no dienas, kurā ražotāju organizācija saņēmusi brīdinājuma vēstuli. Tas neskar tādu valsts horizontālo tiesību aktu piemērošanu, kuros var būt paredzēts, ka šāda darbība tiek apturēta pēc saistītās tiesvedības sākšanas.
Atzīšanas apturēšanas periodā ražotāju organizācija var turpināt savu darbību, bet atbalsta maksājumi tiek aizturēti līdz brīdim, kad atzīšanas apturēšana tiek atcelta. Ikgadējo atbalsta summu samazina par 2 % par katru sākušos kalendāra mēnesi, kurā atzīšana ir bijusi apturēta.
Apturēšana beidzas dienā, kurā veikta pārbaude, kas apliecina, ka attiecīgie atzīšanas kritēriji ir izpildīti.
3. Ja līdz dalībvalsts kompetentās iestādes noteiktā apturēšanas perioda beigām kritēriji netiek izpildīti, dalībvalsts atsauc atzīšanu, sākot no dienas, no kuras atzīšanas nosacījumi nebija ievēroti, vai - ja šo dienu nav iespējams noteikt - sākot no dienas, kurā neievērošana tika konstatēta. Tas neskar tādu valsts horizontālo tiesību aktu piemērošanu, kuros var būt paredzēts, ka šāda darbība tiek apturēta pēc saistītās tiesvedības sākšanas. Atlikušo atbalstu neizmaksā un atgūst nepienācīgi izmaksāto atbalstu.
4. Ja dalībvalsts ir konstatējusi, ka ražotāju organizācija neievēro kādu citu atzīšanas kritēriju, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1308/2013 154. pantā, bet nav minēts šā panta 1. punktā, tā ne vēlāk kā divus mēnešus pēc kritēriju neievērošanas konstatēšanas nosūta attiecīgajai ražotāju organizācijai ierakstītu brīdinājuma vēstuli, kurā norādīta konstatētā neievērošana, korektīvie pasākumi un termiņi, kuros šie pasākumi jāveic un kuri nepārsniedz četrus mēnešus.
5. Ja 4. punktā minētie korektīvie pasākumi dalībvalsts noteiktajā termiņā netiek veikti, maksājumus aptur un ikgadējo atbalsta summu samazina par 1 % par katru sākušos kalendāra mēnesi, kas pārsniedz minēto termiņu. Tas neskar tādu valsts horizontālo tiesību aktu piemērošanu, kuros var būt paredzēts, ka šāda darbība tiek apturēta pēc saistītās tiesvedības sākšanas.
6. Tomēr, ja ražotāju organizācija pierāda dalībvalstij, ka tā gan ir veikusi vajadzīgos riska novēršanas pasākumus, taču dabas katastrofu, nelabvēlīgu klimatisko apstākļu, slimību vai kaitēkļu invāziju dēļ nevar ievērot atzīšanas kritērijus, kas Regulas (ES) Nr. 1308/2013 154. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteikti attiecībā uz pārdodamās produkcijas minimālo apjomu vai vērtību, ko noteikušas dalībvalstis, tad dalībvalsts attiecībā uz konkrēto gadu var atkāpties no pārdodamās produkcijas minimālā apjoma vai vērtības, ko piemēro šai ražotāju organizācijai.
7. Gadījumos, kad piemēro 1., 2., 4. un 5. punktu, dalībvalstis var veikt maksājumus pēc 70. pantā noteiktā termiņa, ja tas ir vajadzīgs šā panta piemērošanai. Tomēr šādus maksājumus nedrīkst veikt vēlāk kā tā gada 15. oktobrī, kas ir otrais gads pēc programmas īstenošanas gada.”;
9)
regulas 137. pantu aizstāj ar šādu:
“137. pants
Iekļuves cenas pamats
1. Produktiem, kas uzskaitīti XVI pielikumā, piemēro Regulas (ES) Nr. 1308/2013 181. panta 1. punktu.
2. Ja XVI pielikuma A daļā uzskaitīto produktu muitas vērtība ir noteikta atbilstīgi darījuma vērtībai, kas minēta Regulas (EEK) Nr. 2913/92 29. pantā, un minētā muitas vērtība ir vairāk nekā par 8 % augstāka par vienoto likmi, kuru Komisija aprēķinājusi kā standarta importa vērtību laikā, kad sagatavo deklarāciju produktu laišanai brīvā apgrozībā, importētājam ir jāiemaksā Regulas (EEK) Nr. 2454/93 248. panta 1. punktā minētais nodrošinājums. Šajā nolūkā ievedmuitas galīgā summa, kas var būt jāmaksā par XVI pielikuma A daļā uzskaitītajiem produktiem, ir nodokļa summa, kas būtu jāmaksā, ja attiecīgais produkts būtu klasificēts, pamatojoties uz attiecīgo importa standarta vērtību.
Pirmo daļu nepiemēro, ja standarta importa vērtība ir lielāka par iekļuves cenām, kuras uzskaitītas Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (8) I pielikuma III daļas I iedaļas 2. pielikumā, un ja deklarētājs pieprasa tūlīt iegrāmatot galīgo nodokļu summu, kas varētu būt jāmaksā par precēm, nevis iemaksā nodrošinājumu.
3. Ja XVI pielikuma A daļā uzskaitīto produktu muitas vērtība tiek aprēķināta saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 30. panta 2. punkta c) apakšpunktu, nodokli atskaita tā, kā paredzēts šīs regulas 136. panta 1. punktā. Tādā gadījumā importētājs iemaksā Regulas (EEK) Nr. 2454/93 248. panta 1. punktā minēto nodrošinājumu, kas ir vienāds ar nodokļa summu, kādu importētājs būtu maksājis, ja produkts būtu klasificēts, pamatojoties uz piemērojamo standarta importa vērtību.
4. Ja preces importē uz konsignācijas pamata, to muitas vērtību nosaka tieši saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 30. panta 2. punkta c) apakšpunktu, un šajā nolūkā attiecīgajos periodos piemēro standarta importa vērtību, kas aprēķināta saskaņā ar 136. pantu.
5. Importētājam ir viens mēnesis no attiecīgo produktu pārdošanas dienas, ievērojot četru mēnešu termiņu no dienas, kad pieņemta deklarācija laišanai brīvā apgrozībā, lai pierādītu, ka partija ir realizēta saskaņā ar nosacījumiem, kuri apstiprina cenu pareizību, kā minēts Regulas (EEK) Nr. 2913/92 29. pantā, vai arī lai noteiktu muitas vērtību, kas minēta tās pašas regulas 30. panta 2. punkta c) apakšpunktā. Ja kāds no šiem termiņiem netiek ievērots, iemaksātais nodrošinājums tiek zaudēts, neskarot 6. punkta piemērošanu.
Iemaksāto nodrošinājumu atbrīvo, ja muitas iestādēm tiek sniegti pietiekami pierādījumi par realizācijas nosacījumiem. Pretējā gadījumā nodrošinājums tiek zaudēts, samaksājot ievedmuitu.
Lai pierādītu, ka partija ir realizēta saskaņā ar pirmajā daļā izklāstītajiem nosacījumiem, importētājs dara pieejamus ne tikai rēķinus, bet arī visus citus dokumentus, kas vajadzīgi, lai veiktu attiecīgās muitas kontroles saistībā ar katra attiecīgās partijas produkta pārdošana un realizāciju, tostarp dokumentus, kas attiecas uz partijas transportēšanu, apdrošināšanu, pārvietošanu un uzglabāšanu.
Ja 3. pantā minētie tirdzniecības standarti paredz, ka uz iepakojuma ir jānorāda augļu un dārzeņu šķirne vai tirdzniecības tips, tad partijā ietilpstošo augļu un dārzeņu šķirni vai tirdzniecības tipu norāda transporta dokumentos, rēķinos un piegādes rīkojumā.
6. Pēc importētāja pienācīgi pamatota lūguma dalībvalsts kompetentās iestādes 5. punkta pirmajā daļā minēto četru mēnešu termiņu var pagarināt ne vairāk kā par trim mēnešiem.
Ja dalībvalstu kompetentās iestādes pārbaudes laikā konstatē, ka šā panta prasības nav izpildītas, tās atgūst piekritīgo nodokli saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. pantu. Atgūstamajam nodoklim vai atlikušajam atgūstamajam nodoklim pieskaita procentus, ko aprēķina no dienas, kad preces tika laistas brīvā apgrozībā, līdz atgūšanas dienai. Piemērojamā procentu likme ir likme, kas ir spēkā atgūšanas darbībām saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
(8) Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 7.9.1987., 1. lpp.).”" 						
2. pants
Pārejas noteikumi
Ja dalībvalsts pirms 2014. gada 20. janvāra ir apstiprinājusi darbības programmu saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 64. panta 2. punkta trešo daļu, minēto darbības programmu uzskata par apstiprinātu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
Neskarot Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 65. un 66. pantu, saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007 apstiprinātu darbības programmu pēc ražotāju organizācijas lūguma var:
a)
turpināt līdz tās beigām;
b)
mainīt, lai izpildītu Regulas (ES) Nr. 1308/2013 prasības; vai
c)
aizstāt ar jaunu darbības programmu, kas apstiprināta saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1308/2013.
3. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
1. panta 6. un 7. punktu un 2. pantu piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
1. panta 9. punktu piemēro no 2014. gada 1. oktobra.
1. panta 3. un 4. punktu piemēro no 2015. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 11. martā