ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o režimu státních podpor C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), který uplatňuje Portugalsko na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění jatečního odpadu
(oznámeno pod číslem K(2011) 4888)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/677/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Komise dne 15. listopadu 2002 portugalským orgánům žádost o informace ohledně zavedení parafiskálního poplatku podle legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 (1) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2002“) za účelem financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z porážky přežvýkavců a drůbeže. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 20. ledna 2003.
(2)
Dotyčný mechanizmus byl zapsán do registru neoznámených podpor pod čísly NN 41 A-B/03, protože z poskytnutých informací vyplývá, že začal být prováděn bez předchozího souhlasu Komise.
(3)
Dopisy ze dne 16. a 30. dubna 2003 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(4)
Dopisy ze dne 5. května a 6. června 2003, které byly zaevidovány dne 5. května a 10. června 2003, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(5)
Dopisem ze dne 25. července 2003 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty o čtyři týdny.
(6)
Jelikož útvary Komise nedostaly ve čtyřtýdenní lhůtě stanovené ve výše uvedeném dopisu žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům upomínku dopisem ze dne 19. prosince 2003, v němž uvedly, že v případě, že zmíněné orgány nebudou reagovat, vyhrazují si možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (jenž se stal článkem 108 SFEU).
(7)
Dopisem ze dne 5. února 2004, který byl zaevidován ve stejný den, sdělilo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii Komisi odpověď portugalských orgánů na dopisy útvarů Komise ze dne 16. a 30. dubna 2003.
(8)
Dopisem ze dne 11. listopadu 2004 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(9)
Dopisem ze dne 30. prosince 2004, který byl zaevidován dne 5. ledna 2005, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(10)
Dopisem ze dne 17. ledna 2005 souhlasily útvary Komise podruhé s požadovaným prodloužením lhůty.
(11)
Jelikož útvary Komise neobdržely na své otázky ve stanovené nové lhůtě žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům dopisem ze dne 12. dubna 2005 novou upomínku a opět je upozornily na skutečnost, že v případě nedodržení stanovené čtyřtýdenní lhůty na zaslání odpovědi si vyhrazují možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999.
(12)
Výše uvedená lhůta na odpověď uplynula v květnu 2005. Jelikož Komise do uplynutí výše zmíněné lhůty neobdržela žádnou odpověď, nařídila rozhodnutím ze dne 21. února 2006 (3) Portugalsku, aby jí sdělilo veškeré informace, o které požádala, s tím, že pokud neobdrží od portugalských orgánů odpověď, vyhrazuje si právo zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (viz odstavec 80 příkazu k poskytnutí informací).
(13)
Jelikož Komisi nebyla poskytnuta žádná z požadovaných informací, rozhodla se dne 28. ledna 2009 zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám.
(14)
Jelikož Komise neobdržela ve stanovené lhůtě od Portugalska žádné komentáře, zaslala mu dopisem ze dne 18. března 2009 upomínku. Portugalsko zaslalo Komisi své komentáře dne 14. dubna 2009 a poskytlo také kopii legislativních nařízení č. 393-B/98 a 244/2003. Další komentáře přišly dne 15. června 2009 od společnosti ETSA (Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA).
(15)
Dne 1. července 2009 předala Komise Portugalsku komentáře společnosti ETSA. Portugalsko v tomto ohledu nezaslalo Komisi žádné připomínky.
(16)
Na základě komentářů předložených společností ETSA požádaly útvary Komise dopisem ze dne 19. února 2010 portugalské orgány o další upřesnění. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 27. dubna 2010.
(17)
Dopisem ze dne 1. února 2011 požádaly útvary Komise portugalské orgány o upřesnění a reakci na otázky, jež útvary Komise položily již v předchozí době a na něž portugalské orgány neodpověděly vyčerpávajícím způsobem.
(18)
Dopisem ze dne 24. února 2011 požádaly portugalské orgány o prodloužení stanovené lhůty na odpověď o 30 dnů.
(19)
Dopisem ze dne 28. února 2011 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty na odpověď o 30 dnů. Portugalské orgány odpověděly na otázky položené útvary Komise dopisem ze dne 1. dubna 2011.
(20)
Dopisem ze dne 20. června 2011 informovaly útvary Komise portugalské orgány, že Komisi navrhnou přijetí podmíněného kladného rozhodnutí, a vysvětlily uplatněné podmínky.
II. POPIS
(21)
Podle informací portugalských orgánů bylo v Portugalsku v období od 1. ledna do 14. října 1998 zjištěno 66 případů bovinní spongiformní encefalopatie (dále jen „BSE“). V důsledku této rizikové situace pro veřejné zdraví a zdraví zvířat přijala Komise rozhodnutí č. 98/653/ES ze dne 18. listopadu 1998 o určitých naléhavých opatřeních nutných z důvodu výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku (5) a nařídila naléhavá opatření nutná z důvodu případů BSE, které se vyskytly v Portugalsku, přičemž zejména zakázala vývoz některých zvířat a vedlejších produktů ze zvířat z portugalského území do jiných členských států.
(22)
Kvůli zmírnění důsledků opatření přijatých v rámci boje proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) nesl portugalský stát od roku 1999 veškeré náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Legislativním nařízením č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 (6) (dále jen „legislativní nařízení z roku 1998“) portugalský stát skutečně převzal odpovědnost a náklady za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů.
(23)
Legislativní nařízení z roku 1998 počítalo ve svém čl. 4 odst. 3 s možností zavést pro jatka určitou daň za účelem financování neškodného odstranění některých materiálů. Podle informací obdržených od portugalských orgánů nebyla tato daň jatkám udělena.
(24)
Portugalské orgány vysvětlily, že na odpovídající zpracování zbytků neměly dostatečná zvláštní zařízení, a že se proto musely obrátit na soukromé poskytovatele služeb, aby zajistili tyto služby, které již svou povahou spadají do rámce odpovědnosti státu.
(25)
Portugalské orgány vysvětlily, že tento úkol veřejného zájmu byl svěřen soukromému sektoru při dodržení ustanovení stanovených legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999 (7), který představuje vnitrostátní nástroj provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 82/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce (8). Soukromé podniky pověřené provedením dotčených služeb byly vybrány se zřetelem na jejich schopnost a technické možnosti zajistit řádné provedení svěřeného úkolu veřejného zájmu a na naléhavost, se kterou bylo nutno reagovat na nutnost zpracovat tyto produkty účinným, rychlým a bezpečným způsobem. Portugalské orgány předložily příklad smlouvy o poskytování služeb platné v období od 1. září 2004 do 31. prosince 2004.
(26)
Podle informací portugalských orgánů byly parametry sloužící jako základ pro výpočet vyrovnání za služby předem stanoveny společným nařízením č. 96/99 ze dne 25. ledna 1999 (9). Uvedené nařízení bylo pravidelně ověřováno a změněno společným nařízením č. 324/2001 (10) ze dne 6. dubna 2001 a společným nařízením č. 124/2002 ze dne 19. února 2002 (11).
(27)
Rozhodnutím 2000/766/ES (12) zakázala Rada používání vedlejších produktů ze zvířat téměř všech druhů v krmivu pro zvířata a nařídila jejich zničení ve všech členských státech, a to včetně Portugalska.
(28)
Portugalské orgány vysvětlily, že následkem tohoto rozhodnutí se zvýšilo množství zbytků dotčených tímto postupem, a tudíž i náklady spojené s touto činností.
(29)
Rozhodnutím 2001/376/ES (13) rozhodla Komise o zachování platnosti přijatého rozhodnutí 98/653/ES pro Portugalsko.
(30)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (14), stanoví zvláštní pravidla pro sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, která platí pro různé kategorie vedlejších produktů.
(31)
Portugalské orgány upřesnily, že se kvůli dodržení svých závazků v těchto souvislostech rozhodly přenést náklady na dotčenou činnost na hospodářské subjekty tohoto odvětví, a to za přísného dodržení zásady „znečišťovatel platí“ a aniž by ztratily ze zřetele starost o ochranu veřejného zdraví, jehož zaručení je zásadní a spadá do jejich odpovědnosti. Přijaly proto režim stanovený legislativním nařízením č. 197/2002 ze dne 25. září 2002.
(32)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány příjmy z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(33)
Dopisem ze dne 20. ledna 2003 portugalské orgány uvedly, že následující hospodářské subjekty jsou od placení poplatku osvobozeny:
-
jatka zajišťující sběr, zpracování a neškodné odstranění všech dotčených vedlejších produktů s výjimkou zvláštních rizikových materiálů (dále jen „ZRM“), a to buď ve vlastních prostorách nebo v bourárnách, přičemž tyto jednotky vytvořily podmínky soběstačnosti v oblasti zpracování svých vlastních vedlejších produktů (viz bod 2 přílohy 2 legislativního nařízení z roku 2002),
-
dovozci vykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, protože jejich činnost nevytváří vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství.
(34)
Pokud jde o přesné určení příjmů z výběru poplatků, portugalské orgány prohlásily, že byly přidělovány výlučně na financování činností spojených se sběrem, přepravou, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů z masa savců a drůbeže, a to včetně ZRM.
(35)
V příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002 je níže uvedená výše poplatku stanovena úměrně váze a v závislosti na dotčeném druhu:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Pokud jde o financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění zvláštních rizikových materiálů, stanoví čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002 pevný poplatek ve výši 0,30 EUR/kg/ZRM uplatňovaný pouze a výlučně na jatka.
(37)
Všechny poplatky jsou hrazeny dané veřejné organizaci mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Jedná se o Státní zemědělský intervenční a záruční ústav (INGA). Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(38)
Jak je uvedeno v odstavcích 32 a 33 tohoto rozhodnutí, článek 4 legislativního nařízení z roku 2002 upřesňuje, že jatka mají také možnost se mezi sebou zorganizovat, a to buď tak, že si pro sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů přímo najmou služby třetí strany, nebo tuto činnost budou provádět sama, a to vždy při dodržení platných právních ustanovení a s výjimkou ZRM. V případě, že jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvořených ve svých vlastních prostorách, s výjimkou ZRM, stanoví příloha 2 legislativního nařízení z roku 2002 poplatky k uhrazení následovně:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Pokud jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění všech vedlejších produktů vytvořených jak ve svých vlastních prostorách, tak v bourárnách, a to s výjimkou ZRM, jsou od placení tohoto poplatku zcela osvobozena.
(40)
V souladu s článkem 5 legislativního nařízení č. 197/2002 je INGA subjektem příslušným pro kontrolu plateb poplatků, které provádějí jatka, a za tímto účelem vede aktualizované záznamy o množství jatečně upravených těl a jejich hmotnosti. V pravomoci INGA je rovněž kontrola placení dlužných poplatků v případě dovozu a přijetí produktů z Evropské unie, zatímco hospodářským subjektům a příjemcům přísluší vedení aktualizovaných záznamů o provedených operacích.
(41)
Pokud se jatka rozhodnou pro posledně uvedenou možnost, musí předem předložit INGA své projekty k posouzení a podřídit se jakékoliv případné kontrole, o které by rozhodl příslušný orgán.
(42)
Portugalské orgány ujistily, že výše poplatku se omezuje pouze na to, aby zmíněné podniky nesly náklady na tyto činnosti, a že tato služba bude poskytována pouze podnikům vytvářejícím vedlejší produkty, jejichž neškodné odstranění je povinné.
(43)
Pokud jde o soulad mezi příjmy z poplatku a náklady na služby, které financují, portugalské orgány prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách I a II legislativního nařízení z roku 2002 a poplatek stanovený v čl. 2 odst. 2 ohledně ZRM byly vypočteny na základě skutečných nákladů na služby, které je nutno poskytovat, a při zohlednění povahy vedlejších produktů vytvořených každým živočišným druhem a skutečnosti, zda jsou tyto vedlejší produkty dotčeny či ne.
(44)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k dani jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu. Na podporu těchto tvrzení portugalské orgány dodaly podklady s číselnými údaji za období od roku 1999 do roku 2005, které dokládají náklady na služby, a pro rok 2003 podklad s číselnými údaji, které se týkají příjmů z poplatku za různé druhy vytvořených vedlejších produktů, a to bez rozlišení jak dovezených, tak vnitrostátních.
(45)
Pokud jde o otázku, zda mohou dovezené produkty skutečně využívat systém stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, portugalské orgány ujišťují, že poplatky uplatňované v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ na jatka, na dovoz a na obchod uvnitř Společenství s nevykostěným masem odrážejí náklady spojené se zpracováním všech vedlejších produktů vytvářených v řetězci až ke konečnému spotřebiteli.
(46)
Dovoz nevykostěného masa znamená pro portugalské orgány existenci vedlejších produktů, a využívá tedy služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění, což zdůvodňuje uplatňování dotyčných poplatků.
(47)
Portugalské orgány mají za to, že financovaná opatření spadají do veřejného zájmu, neboť se v důsledku krize BSE ukázalo, že odstranění jatečních veterinárních konfiskátů má být úkolem veřejné služby státu z důvodu jeho významu pro ochranu zdraví lidí a zvířat a ochranu životního prostředí.
(48)
Systém vytvořený legislativním nařízením z roku 2002 byl zrušen legislativním nařízením č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 (15) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2003“), jež vstoupilo v platnost dne 22. října 2003. Toto nařízení vytváří obecný režim a přechodný režim pro vedlejší produkty živočišného původu nevhodné pro lidskou spotřebu.
(49)
Obecný režim stanoví, že jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec mají v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z vlastního podnětu nebo najmutím třetí strany podporovat sběr, přepravu, skladování, manipulaci, zpracování a neškodné odstranění materiálů kategorií 1, 2 a 3 vytvořených v konkrétní jednotce pomocí provádění plánu předloženého k předchozímu schválení GŘ pro veterinární záležitosti (GŘ V).
(50)
Jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec musí vypracovat plán neškodného odstranění nebo využití materiálů kategorie 3, který musí být schválen GŘ pro veterinární záležitosti do 90 dnů ode dne vstupu legislativního nařízení z roku 2003 v platnost nebo ode dne zahájení činnosti. Pokud jde o kategorii 3, zajišťuje podle legislativního nařízení z roku 2002 až do schválení plánů GŘ pro veterinární záležitosti sběr, přepravu, zpracování, dočasné uskladnění a neškodné odstranění vedlejších produktů INGA. Až do schválení plánu pro materiály kategorie 3 musí majitelé jatek, bouráren, inkubačních středisek a podniků vyrábějících výrobky z vajec hradit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002, s výjimkou organizací, pro něž platí alternativní režim stanovený tímto nařízením a jež musí platit poplatky stanovené v příloze 2 legislativního nařízení z roku 2002.
(51)
V rámci přechodného režimu zajišťuje INGA nadále také tyto služby pro materiály kategorií 1 a 2.
(52)
U materiálů kategorií 1 a 2 musí jatka a bourárny předložit plán neškodného odstranění nebo využití do 30 dnů od uplynutí platnosti přechodného režimu v listopadu 2005. Do schválení plánu musí platit 0,35 EUR za 1 kg materiálu kategorie 1 nebo 2. Subjekty povinné k poplatku jsou naopak osvobozeny od jeho placení, jakmile je plán neškodného odstranění nebo využití schválen.
(53)
Jakmile jatka a bourárny předloží GŘ V plán s uvedením činností nutných k odstranění materiálů kategorií 1 a 2, přebírají odpovědnost za náklady spojené s těmito činnostmi a podléhají kontrolám prováděným příslušným orgánem. Podle čl. 3 odst. 4 legislativního nařízení z roku 2003 režim končí dva roky po vstupu v platnost tohoto legislativního nařízení.
(54)
Platnost přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 uplynula v listopadu roku 2005. V dopise ze dne 1. dubna 2011 portugalské orgány uvedly, že od ukončení platnosti přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 nesou náklady na likvidaci vedlejších produktů jatek a bouráren hospodářské subjekty, a to prostřednictvím zhodnocení zbytků přeměněných na biologická paliva a vývozu mouček.
(55)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila následující pochyby ohledně existence podpory, a její případné slučitelnosti, ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, jatek a bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa, hospodářských subjektů uvnitř Společenství a chovatelů.
(56)
Komise zejména zopakovala otázky položené v prvním příkazu k poskytnutí informací. Pokud jde o podporu ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, vyjádřila Komise pochyby ohledně povahy služby veřejného zájmu, již portugalské orgány chtěly přiřknout dotyčným činnostem, a to zejména s ohledem na rozsudek ve věci Altmark (16). Pokud jde o podporu ve prospěch jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů odvětví uvnitř Společenství, vyjádřila Komise pochyby ohledně skutečnosti, že příspěvek hrazený odvětvím v podobě poplatku odpovídá skutečným hospodářským nákladům na poskytování služby sběru, a požádala v tomto ohledu o číselné informace. Pokud jde potom o podporu ve prospěch chovatelů, vyjádřila Komise pochyby ohledně zvýhodnění, která by jim zavedený systém mohl poskytovat vzhledem k tomu, že dotčenému poplatku nepodléhali.
(57)
Komise poté předběžně přezkoumala slučitelnost dotyčných opatření s hlavními pokyny platnými od roku 1998 a ve fázi rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že nemá k dispozici dostatečné informace, aby mohla dospět k závěru o slučitelnosti dotyčných opatření.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ PORTUGALSKEM
(58)
Ve svých připomínkách Portugalsko nejprve připomnělo zvláštnost situace, ve které se kvůli BSE portugalský stát během roku 1998 ocitl. Zmínilo zejména rozhodnutí Komise 98/653/ES, které zakázalo vývoz určitých produktů, k nimž patřily masokostní moučky jako takové nebo obsažené v jiných produktech, z portugalského území do ostatních členských států nebo do třetích zemí. V těchto souvislostech Portugalsko zavedlo plán dozoru, kontroly a vymýcení BSE, který byl schválen stálým veterinárním výborem Komise. Dne 18. dubna 2001 rozhodla Komise o zachování embarga ohledně Portugalska. Embargo bylo zrušeno až v roce 2004 nařízením (ES) č. 1993/2004 (17).
(59)
Portugalsko proto zdůrazňuje skutečnost, že v období od roku 1998 do roku 2004 byla všechna opatření přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalské správní orgány se proto snažily umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu. Portugalsko se domnívá, že ochrana veřejného zdraví představuje právní zájem převyšující všechny ostatní, což zdůvodňuje odchýlení se od pravidel v oblasti státních podpor.
(60)
Podle Portugalska přijetí rozhodnutí 98/653/ES a následná prodloužení jeho platnosti zabránila tomu, aby opatření přijatá portugalským státem na řešení krize BSE vedla k narušení trhu, a překážela tak obchodu mezi členskými státy. Portugalsko uvádí, že nedocházelo k obchodním výměnám, protože existovalo embargo na vývoz výše uvedených produktů, což znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(61)
Portugalsko zejména uvádí, že v roce 1998 nebyla poskytnuta žádná podpora, a dokládá to skutečností, že legislativní nařízení č. 393-B/98 vstoupilo v platnost až dne 4. prosince 1998. Odpovědnost za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů převzal portugalský stát až v tomto okamžiku, a to výjimečně a přechodně.
(62)
Vstupem v platnost legislativního nařízení z roku 1998 převzal portugalský stát náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů, a to až do vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002. Portugalsko v tomto ohledu uvádí, že převzetí nákladů na tato opatření portugalským státem je nutno považovat za krátkodobé, protože režim byl následně změněn a byl zaveden poplatek jako prostředek k převedení financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to včetně zvláštních rizikových materiálů (ZRM), na odvětví.
(63)
Pokud jde o náklady na zmíněná opatření, Portugalsko uvádí, že parametry, které sloužily jako základ pro výpočet vyrovnání, byly předem stanoveny výnosem zveřejněným v úředním věstníku. Portugalské orgány uvedly tři nařízení (18). Uvedená nařízení stanoví cenu služeb (sběr, přeprava, zpracování a balení do velkých pytlů „big bags“ za kilogram produktu). Byly zohledněny výdaje spojené s těmito činnostmi, které mají jednotky zpracování vedlejších produktů živočišného původu, jež nejsou součástí jatek. Zohledněny byly rovněž běžné výdaje, jako jsou náklady na energie, pohonné hmoty, odměny, pojištění atd. Tyto parametry jsou stejné pro všechny poskytovatele služeb. Portugalské orgány uvedly, že se zisk pohyboval od 30 do 39,5 %, což podle nich představuje vyvážené ziskové rozpětí nebo dokonce nižší, než je průměr při výkonu hospodářských činností. Portugalské orgány přiložily simulace uplatňování parametrů, které vedly ke stanovení cen v nařízeních.
(64)
Portugalský stát se na závěr domnívá, že poskytnuté podpory lze prohlásit za slučitelné při uplatnění odchylky od zásady „znečišťovatel platí“, protože tyto podpory odpovídaly nákladům na poskytnuté služby a protože pokyny platné v oné době (pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek (19)) umožňovaly, vzhledem k jejich krátkodobé povaze, podpory až do výše 100 % skutečných nákladů.
(65)
Od října roku 2002 představuje právní základ úhrady nákladů legislativní nařízení z roku 2002. Portugalské orgány se domnívají, že tyto poplatky zohlednily hodnotu odměn za činnosti, které měly provádět jednotky zpracování vedlejších produktů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že krize nadále pokračovala, se portugalské orgány domnívaly, že zásah státu v úloze prostředníka byl stále oprávněný.
(66)
Při simulacích prováděných v oné době byly zohledněny celkové náklady společností a také přiměřený zisk. Portugalské orgány předložily cvičení provedené na základě výdajů a nákladů za rok 2003, jež podle nich prokazuje vyváženost mezi příjmy a náklady ve spojení s fungováním nově zavedeného právního režimu a kterým se stanoví poplatky za účelem financování služeb.
(67)
Portugalské orgány rovněž prohlásily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných a drůbežích produktů nepochází z daní vybíraných od jatek a dovozců nevykostěných hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů. Upřesnily, že vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 2 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002 je nutno vykládat ve spojení s ustanoveními přílohy 1, jež jsou zde uvedena, má se za prokázané, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění masných vedlejších produktů prováděly tři kategorie hospodářských subjektů: zařízení na porážku skotu, prasat, ovcí, koz, drůbeže a jiných zvířat, dovozci hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů a hospodářské subjekty uvnitř Společenství věnující se stejným produktům. V příloze 1 byl proto uveden sloupec s částkami požadovanými od zařízení na porážku drůbeže, která nepodporovala sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvářených během porážky drůbeže, a to vzhledem ke skutečnosti, že většina dovážených jatečně upravených drůbežích těl nevytváří vedlejší produkty.
(68)
Portugalské orgány také prohlásily, že rozdíl mezi dvěma poplatky stanovenými v příloze 2 legislativního nařízení č. 197/2002 je oprávněný z důvodu nákladů spojených s vedlejšími produkty vytvářenými v bourárnách.
(69)
Portugalské orgány prohlásily, že se v souladu s legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003 nepočítaly s žádným přesunutím poplatků na chovatele, ačkoliv náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění byly ve skutečnosti přeneseny na celý řetězec obchodování s masem. Portugalské orgány v tomto ohledu předložily dva daňové doklady za služby vystavené dne 22. října 2002 a 28. října 2003, které podle nich prokazují, že jatka přenesla na chovatele náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění.
(70)
Portugalské orgány nakonec ujišťují, že podniky poskytující služby nezneužily žádné prostředky ve prospěch případných konkurenčních činností, protože prováděly výlučně činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu.
(71)
Portugalsko rovněž zmiňuje skutečnost, že přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003 byl ukončen v listopadu roku 2005 a že od té doby podniky vytvářející vedlejší produkty převzaly v plné míře odpovědnost, již za ně dočasně nesl stát. Od listopadu roku 2005 nesou veškeré náklady hospodářské subjekty prostřednictvím zhodnocení odpadu zpracovávaného na biopaliva a vývozu mouček.
(72)
Portugalské orgány se na závěr domnívají, že splnily podmínky platných hlavních pokynů, protože subjekty vytvářející vedlejší produkty začaly postupně hradit v podobě poplatku činnosti vyplývající z neškodného odstraňování vedlejších produktů.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(73)
Skupina ETSA předložila své připomínky dopisem ze dne 15. června 2009. Skupinu ETSA tvoří společnosti ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) a SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). Tyto společnosti poskytují služby v oblasti sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu spadající v Portugalsku do kategorií 1, 2 a 3 a patří mezi podniky najaté státem na poskytování zmíněných služeb během zvažovaného období. Skupina ETSA je proto považována za adresáta plateb státu a možnou zúčastněnou stranu v řízení C 3/09.
(74)
ETSA úvodem připomíná souvislosti krize BSE, jež donutila portugalský stát k přijetí preventivních opatření (mezi nimiž službu sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu kategorií 1, 2 a 3) s cílem bojovat proti nemoci a snížit riziko nákazy, a tak chránit veřejné zdraví a životní prostředí. Přijetí těchto opatření vyplývá z velké části z právních předpisů Společenství.
(75)
V období 1998-2005 svěřil INGA přímým přidělením služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu společnostem ITS a SEBOL. Skupina ETSA uvádí, že všechny podniky splňující podmínky pro poskytování požadovaných služeb byly vybrány za stejných podmínek. Až do 10. října 2002 byl INGA podle článku 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 pověřen využívat podniků schválených pro tento typ služeb a nesl související náklady. Ukazatele pro výpočet odměny stanovilo společné nařízení č. 96/99 a cena byla stanovena v závislosti na hmotnosti suroviny. V případě změny podmínek poskytování služby ji bylo možno upravit. Cena hrazená společnostem SEBOL a ITS zohledňovala odhadované náklady na poskytování služby, a to zejména hmotnost a objem odpadu, který bylo nutno sebrat a zpracovat, a také zavedení a řízení systému sběru jatečně upravených těl v provozovně, který počítal mimo jiné s rychlým sběrem po sdělení o uhynutí zvířete.
(76)
Skupina ETSA zdůrazňuje, že výše odměny, ačkoliv přidělení služby neproběhlo v rámci veřejné nabídky, pokrývala náklady vzhledem k jejím kombinovaným příjmům a umožňovala jí s obtížemi dosáhnout přiměřeného a oprávněného ziskového rozpětí. ETSA uvádí, že výše odměny se jí přesto vždy zdála v souladu se zásadou účinnosti, protože cena placená INGA se pohybovala v evropském průměru cen za stejné služby, a ceny vyplácené až do roku 2005 byly podle ETSA ve skutečnosti nižší než ceny uplatňované později ve smlouvách o poskytování stejných služeb, jež byly uzavřeny na základě zadávání veřejných zakázek, jež mělo usnadnit určení odměny podle tržních kritérií.
(77)
Počínaje rokem 2005 byly smlouvy na poskytování služeb přidělovány v rámci mezinárodního zadávání veřejných zakázek. Byly vyhlášeny tři výzvy k podávání nabídek: pro skot a koně na celostátní úrovni, ovce a kozy (jih) a ovce a kozy (sever). ITS předložila nabídku prostřednictvím konsorcia, jež se do veřejné soutěže přihlásilo a jemuž byla smlouva přidělena. Pro tři uvedené části byly uzavřeny tři smlouvy o poskytování služeb. Mezi podmínkami ETSA uvádí zejména sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění odpadu a vedení stálého a aktualizovaného registru a archívů týkajících se těchto činností. Kontroly dodržování podmínek provádí ústav IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA zdůrazňuje, že ceny v uzavřených smlouvách byly určeny předem transparentně a objektivně v závislosti na hmotnosti a druhu dotyčných zvířat. Podle ETSA byly tyto ceny údajně určeny za tržních podmínek a zaručovaly odpovídající krytí nákladů vzniklých plněním povinností veřejné služby, jež jsou stanoveny ve smlouvách o poskytování služeb a v souvisejících právních předpisech.
(79)
Na základě těchto prvků dospívá ETSA k závěru, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby.
V. POSOUZENÍ
1. EXISTENCE PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(80)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(81)
Na odvětví vepřového masa se v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 o společné organizaci trhů s těmito produkty (20), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005 (21), použijí články 107 až 109 SFEU. Na odvětví hovězího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/99 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhů s těmito produkty (22), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1152/2007 (23). Před přijetím posledně zmíněného nařízení se tyto články použily na stejné odvětví v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (24). Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhů s těmito produkty (25), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005. Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 2777/75 ze dne 29 října 1975 o společné organizaci trhů s těmito produkty (26), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 679/2006 (27). Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (tzv. „jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (28), zrušilo tato různá nařízení a v článku 180 stanovilo, že pro výše uvedené produkty se použijí pravidla v oblasti státních podpor.
(82)
Pokud jde o povahu podpory, je nutno ji určit na úrovni všech příjemců služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu a na úrovni jejího financování. Komise zjistila následující kategorie možných příjemců využívajících systém zavedený v Portugalsku:
-
podniky poskytující služby sběru, přepravy a neškodného odstranění dotyčného odpadu,
-
jatka a bourárny, dovozci nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa,
-
chovatelé.
(83)
Pokud jde o posouzení případné podpory v čase, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení rozlišila pro analýzu případných opatření podpory čtyři období se zřetelem na uplatňování různých příslušných opatření Společenství. Komise vzala na zřetel období od roku 1998 do 31. prosince 1999, což je den před vstupem v platnost hlavních pokynů ke státním podporám v odvětví zemědělství, období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002, což je den před vstupem v platnost pokynů Společenství týkajících se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek, období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006, což je den před vstupem v platnost nových pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (29), a období od 1. ledna 2007 do současnosti.
(84)
Vzhledem k informacím od portugalských orgánů, a to zejména ohledně výše popsaného uplatňování legislativního nařízení z roku 2003 a různých způsobů financování případných podpor, změní Komise do určité míry rozlišení různých období a při posuzování zohlední u každé skupiny možných příjemců následující období:
-
období mezi 9. prosincem 1998 a 9. říjnem 2002, během nějž platilo legislativní nařízení č. 393-B/98,
-
období mezi 10. říjnem 2002 a 21. říjnem 2003, během nějž platilo legislativní nařízení č. 197/2002, s výjimkou přílohy 2, jejíž platnost byla prodloužena v rámci přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003,
-
období mezi 22. říjnem 2003 a listopadem 2005, během nějž platil přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003.
1.1. EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(85)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (30). Kromě toho jsou považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (31).
1.1.1 Selektivní výhoda pro podniky poskytující služby
(86)
Komise shledává, že činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčného materiálu je hospodářskou činností, protože představuje poskytování služeb za odměnu, a že ji na trhu Společenství mohou provádět četné hospodářské subjekty. Tato zjištění podporují zejména informace poskytnuté ETSA a převzaté v bodech odůvodnění 73 a následujících tohoto rozhodnutí.
(87)
Pokud jde o tuto hospodářskou činnost, portugalské orgány tvrdí, že podniky poskytující dotyčné služby plnily úkol veřejné služby ve veřejném zájmu, který byl oprávněn z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí. Portugalsko v těchto souvislostech zdůraznilo zvláštní situaci vzhledem ke krizi BSE. Portugalsko proto trvá na skutečnosti, že všechna opatření byla přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalská správa se proto snažila umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu (viz body odůvodnění 21 až 59 tohoto rozhodnutí).
(88)
ETSA se ve svých připomínkách domnívá, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby (viz bod odůvodnění 79 tohoto rozhodnutí).
(89)
Z rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark (32) vyplývá, že veřejné dotace poskytované za účelem provádění veřejných služeb nespadají do rámci působnosti článku 107 SFEU, protože je tyto dotace nutno považovat za vyrovnání představující protihodnotu plnění uskutečněných podniky-příjemci za účelem plnění povinností veřejné služby. Soudní dvůr ovšem stanoví, že je nutno, aby byly splněny následující podmínky:
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(90)
Uplatnění judikatury Altmark na tento konkrétní případ vede Komisi k následujícím úvahám:
a) Skutečná služba obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU
(91)
Nejprve je nutno přezkoumat, zda se v tomto konkrétním případě jedná o skutečnou službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(92)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že s výjimkou odvětví, v nichž je tato otázka již předmětem předpisů Společenství, mají členské státy širokou pravomoc při posouzení povahy služeb, jež je možno pokládat za služby obecného hospodářského zájmu. Za těchto okolností je úkolem Komise dbát na to, aby se tento rozsah pro posouzení uplatňoval bez zjevného pochybení, pokud jde o definici služeb obecného hospodářského zájmu.
(93)
Od devadesátých let minulého století byl zjištěn odděleně u lidí a zvířat výskyt celé řady přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Od roku 1996 se nahromadily důkazy o podobnosti mezi původcem BSE (bovinní spongiformní encefalopatie) a novou variantou Creutzfeldtovy-Jakobovy choroby. Komise přijala od roku 1990 řadu opatření za účelem ochrany zdraví lidí a zvířat před rizikem BSE. Zmíněná opatření se zakládají na ochranných ustanoveních směrnic o veterinárních a enviromentálních opatřeních. Rozhodnutí 2000/766/ES přinutilo členské státy k tomu, aby zařídily, že odpady živočišného původu ve smyslu směrnice 90/667/EHS (33) budou sbírány, přepravovány, zpracovávány, uskladňovány nebo likvidovány v souladu s uvedenou směrnicí, rozhodnutím Komise 97/765/ES (34) a rozhodnutím Rady 1999/534/ES (35). V tomto smyslu stanovilo nařízení (ES) č. 1774/2002 veterinární pravidla platná pro vedlejší produkty živočišného původu neurčené k lidské spotřebě a povinnosti členských států dbát na to, aby byla zavedena odpovídající opatření a existovala dostatečná infrastruktura pro sběr, přepravu a likvidaci vedlejších produktů živočišného původu.
(94)
Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr uznal, že správa určitých odpadů může být předmětem služby obecného hospodářského zájmu (36), a vzhledem k výše uvedeným zvláštním okolnostem krize BSE, nemá Komise námitek, pokud jde o povahu služby obecného hospodářského zájmu, o níž portugalské orgány prohlašují, že ji chtěly přiřknout této činnosti sběru a pozdějšího zničení jatečně upravených těl a jiného odpadu živočišného původu nevhodného pro spotřebu, a to v období 1999 až 2005, během něhož portugalský stát nesl plnou (1999-2003) nebo částečnou (2003-2005) odpovědnost za tyto činnosti. Jedná se rozhodnutí oprávněné z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí a spadá proto pod pojem obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Plnění závazků veřejné služby
(95)
Rozsudek ve věci Altmark vyžaduje zmocnění v podobě jednoho nebo více úředních úkonů s právně závaznou hodnotou ve vnitrostátních právních předpisech. Pokud jde o první podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, je nutno zaznamenat, že sběr, přeprava, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě byly v Portugalsku zavedeny jako povinné legislativními nařízeními č. 393-B/98 a č. 244/93. Článek 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 stanoví, že ústav INGA, jenž je odpovědný za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě, vybírá podniky pověřené provedením této služby. Společné nařízení č. 95/99 předtím určilo parametry, podle nichž byla vypočítána odměna za veřejnou službu, a stanovilo další povinnosti spojené s poskytováním služby, jako je povinnost podniku sbírat všechny vedlejší produkty na celém vnitrostátním území v souladu s veterinárními a technickými normami stanovenými právními předpisy.
(96)
Portugalské orgány tvrdí, že povinnosti podniků poskytujících služby byly ve smlouvách o poskytování služeb jasně vymezeny. Jako příklad předložily Komisi jednu smlouvu o poskytování služeb z roku 2003, jež byla uzavřena v souladu s legislativním nařízením č. 393-B/98.
(97)
Komise zaznamenává, že ve smlouvě o poskytování služeb předložené Komisi portugalskými orgány byly povinnosti podniku poskytujícího služby jasně vymezeny. Vzhledem k ustanovením legislativního nařízení č. 393-B/98 a společného nařízení a ke smlouvě o poskytování služeb předané jako příklad, dospívá Komise k závěru, že je splněna první podmínka rozsudku ve věci Altmark.
c) Parametry stanovené předem transparentním a objektivním způsobem
(98)
Pokud jde o druhou podmínku, Komise se na základě informací, které má k dispozici, domnívá, že parametry, na jejichž základě je vypočítáno vyrovnání, byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Společná nařízení předložená portugalskými orgány tak stanoví metodu výpočtu a způsobilé náklady (viz bod odůvodnění 26 tohoto rozhodnutí). Tyto údaje byly pravidelně ověřovány za předchozí účetní závěrky. Od roku 2005 se používaly postupy zadávání veřejných zakázek. Vzhledem k informacím, které má k dispozici, se Komise domnívá, že druhá podmínka rozsudku ve věci Altmark byla splněna.
d) Nutné vyrovnání na pokrytí nákladů služby
(99)
Pokud jde o třetí podmínku, portugalské orgány a třetí strana prohlásily, že vyrovnání nepřesahuje částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků.
(100)
Komise několikrát, a to zejména při zahájení řízení přezkumu, po portugalských orgánech žádala, aby jí poskytly podrobné informace o metodě výpočtu skutečných hospodářských nákladů na poskytování služeb. Portugalské orgány předložily podklady s uvedením nákladů, jež měli poskytovatelé služeb za každý rok v období 1999-2005, a porovnaly je s částkami vyplacenými INGA poskytovatelům služeb za provedení služeb. Tyto dokumenty prokazují, že vyrovnání vyplacené INGA podnikům poskytujícím služby nepřekročilo částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění služby. Předložené dokumenty prokazují, že vyrovnání rovněž zohlednilo zisk, který se pohyboval podle daného roku mezi 30 a 39,5 % (viz bod odůvodnění 62 tohoto rozhodnutí).
(101)
Portugalské orgány ujistily, že prostředky nebylo možno zneužít pro případné konkurenční činnosti, kterým by se podniky mohly věnovat (křížové dotace), protože vybraní poskytovatelé služeb se žádné jiné činnosti nevěnovali.
(102)
Vzhledem k informacím poskytnutým portugalskými orgány Komise ovšem zaznamenává, že nemůže dojít k závěru, že zohledněný zisk byl ve smyslu rozsudku ve věci Altmark „přiměřený“.
(103)
ETSA ve svých připomínkách tvrdila, že odměna za poskytovanou službu odrážela přiměřeným způsobem vzniklé náklady při ponechání ziskového rozpětí, jež nemělo za následek žádné zvláštní zvýhodnění, a že v období před rokem 2005 odpovídala míra odměny za provádění veřejné služby evropskému průměru a byla nižší než míra odměny stanovená ve smlouvě o poskytování veřejných služeb přidělené v nabídkovém řízení.
(104)
V tomto ohledu musí Komise poznamenat, že ani portugalské orgány, ani třetí strana nepředložily podklady dokládající tato tvrzení.
(105)
Komise proto nemůže dojít k závěru, že třetí podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark je v tomto konkrétním případě splněna.
e) Odhad nákladů průměrného podniku
(106)
Vzhledem ke skutečnosti, že před rokem 2005 nebyly podniky poskytující služby vybírány v rámci zadávání veřejných zakázek, judikatura Altmark vyžaduje, aby bylo provedeno srovnávací posouzení s náklady průměrného podniku. Portugalské orgány nepředložily údaje prokazující, že posouzení nákladů bylo provedeno na základě posouzení nákladů průměrného podniku.
(107)
Komise je proto nucena dojít k závěru, že v tomto konkrétním případě nejsou čtyři kritéria judikatury Altmark splněna a že nelze vyloučit možnost zvýhodnění podniků poskytujících služby v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení č. 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
(108)
Platby z veřejných prostředků se provádějí určitým podnikům, tzn. podnikům pověřeným poskytováním služby. Dotyčné opatření lze tak považovat za specifické.
(109)
Komise proto dochází k závěru, že nelze vyloučit selektivní zvýhodnění poskytovatelů služby v období mezi rokem 1998 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
1.1.2 Selektivní výhoda pro jatka a bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(110)
Soudní dvůr ve věci GEMO (37) rozhodl, že skutečnost, že činnost sběru a odstranění uhynulých zvířat a jatečního odpadu, jíž využívala jatka a chovatelé, je vykonávána soukromými podniky, nebrání tomu, aby byla případně označena za státní podporu, protože původcem režimu uvedené činnosti jsou orgány veřejné moci.
(111)
V tomto případě jsou původci režimu činnosti a jeho financování zavedeného legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 portugalské orgány. V této fázi Komise z toho vyvozuje závěr, že tyto režimy jsou proto přičitatelné státu.
(112)
Soudní dvůr ve věci GEMO upřesnil, že je nutno považovat finanční náklady vyplývající z odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu za náklady, které jsou součástí hospodářské činnosti chovatelů a jatek (38). Soudní dvůr proto dospěl k závěru, že je čl. 107 odst. 1 SFEU nutno vykládat v tom smyslu, že se režim, který zajišťuje chovatelům a jatkám bezplatný sběr a odvoz uhynulých zvířat a jatečního odpadu, musí označit za státní podporu ve prospěch zemědělců a jatek.
(113)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a pro hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa. Komise se domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(114)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(115)
Pokud jde o období po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003, zajišťoval financování výše uvedených činností parafiskální poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a pozměněný legislativním nařízením č. 244/2003. Podle režimu legislativního nařízení č. 197/2002 byla od placení poplatku osvobozena jatka, která zajišťují ve svých vlastních prostorách nebo v bourárnách sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění všech dotyčných vedlejších produktů s výjimkou ZRM, protože v oblasti zpracování vlastních vedlejších produktů vytvořila podmínky soběstačnosti (viz odstavec 2 přílohy 2 výše uvedeného legislativního nařízení), jakož i dovozci nevykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, jež s ním obchodují, protože nevytvářejí vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů. Legislativní nařízení č. 244/2003 stanoví osvobození výše uvedených subjektů za podmínky schválení plánu neškodného odstranění nebo využití podle zvláštních podmínek požadovaných pro různé kategorie materiálů.
(116)
Pro posouzení, zda existuje zvýhodnění pro jatka, bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa podléhající poplatku, je nutno ověřit, do jaké míry příspěvek pocházející z poplatku odpovídá skutečných hospodářských nákladům na služby poskytované službou sběru.
(117)
Komise zaznamenává, že portugalské orgány ve svém dopisu ze dne 20. ledna 2003 prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách 1 a 2 legislativního nařízení č. 197/2002 a poplatek stanovený čl. 2 odst. 2 pro ZRM byly vypočítány na základě skutečných nákladů služeb, jež měly být poskytovány, při zohlednění povahy vytvářených vedlejších produktů u každého druhu zvířat a skutečnosti, zda se to těchto produktů týká či ne.
(118)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k poplatku nejsou údajně v žádném případě paušální, ale jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(119)
Na podporu těchto tvrzení předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji za rok 2003 a se srovnáním skutečných hospodářských nákladů poskytnutých služeb s příspěvky pocházejícími z příslušného poplatku. Pro část roku 2002 zbývající po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 v říjnu roku 2002 nepředložily portugalské orgány žádné podklady s číselnými údaji o příjmech vyplývajících z vybírání poplatku.
(120)
Pro roky 2004 a 2005 předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji o nákladech na provedené činnosti, ale ne o příjmu z poplatku vybíraného od hospodářských subjektů, které dosud nepředložily ke schválení svůj plán neškodného odstranění a využití, a které tak nadále podléhaly poplatku zavedeného přechodným režimem legislativního nařízení č. 244/2003.
(121)
Pro roky 2002, 2004 a 2005 nemůže Komise na základě dokumentů předložených portugalskými orgány zjistit, že příspěvky subjektů povinných k poplatku jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaného službě sběru a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(122)
Komise dochází k závěru, že pro rok 2003 zvýhodnění neexistuje, protože příspěvky od poplatníků byly přímo úměrné nákladům vzniklým obdrženými službami.
(123)
Komise ale nemůže vyloučit zvýhodnění jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů uvnitř Společenství, tzn. hospodářských subjektů/příjemců nevykostěného hovězího a vepřového masa povinných k poplatku, v období mezi říjnem 2002 a 1. lednem 2003 a v roce 2004 a 2005.
1.1.3 Selektivní výhoda pro chovatele
(124)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro chovatele, na které by se v rámci tržních pravidel přenesla přinejmenším část nákladů na uvedené služby. V souladu s výše uvedenou judikaturou GEMO se Komise domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(125)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(126)
Jak je uvedeno výše, je možné, že opatření zavedená portugalskými orgány s cílem zajistit sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže mohou osvobozovat chovatele od nákladů, jež by za běžných okolností částečně nesli. Z legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003 vyplývá, že chovatelé dotyčnému poplatku nepodléhají. Portugalské orgány uvedly, že náklady na sběr před koncem roku 2005 byly přeneseny na celé odvětví. Komise zjišťuje, že na dvou daňových dokladech předložených portugalskými orgány je skutečně uvedeno přenesení poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003 jedněmi z jatek, a to v říjnu 2002 a říjnu 2003. Předložené dokumenty podporují tvrzení portugalských orgánů, že náklady byly v souladu s tržními pravidly přeneseny na celé odvětví, a tedy i na chovatele. Komise dochází na základě uvedeného k závěru, že chovatelé nesly náklady spojené se svou činností, a nebyly proto příjemci žádného specifického zvýhodnění.
(127)
Komise zjišťuje, že chovatelé byli zvýhodněni pouze v období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(128)
Na základě výše uvedeného dochází Komise k závěru potvrzujícímu existenci zvýhodnění, pokud jde o sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během všech období s výjimkou roku 2003 a ve prospěch chovatelů pouze během období před uplatňováním poplatku.
1.2 VÝHODY FINANCOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(129)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se týká podpor poskytnutých členskými státy nebo ze státních prostředků. Jinými slovy, dotčené opatření musí být přičitatelné státu a být poskytnuto pomocí státních prostředků.
(130)
V tomto konkrétním případě byly náklady na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže financovány v období mezi rokem 1999 a říjnem 2002 z přímých příjmů státu a od října 2002 z příjmů z parafiskálního poplatku uplatňovaného na jatka, dovozce nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(131)
Platby poskytovatelům služeb zajišťované přímými příjmy státu představují výhody financované ze státních prostředků. Skutečnost, že je tato veřejná služba financována v období od roku 1999 až do zavedení poplatku v roce 2002 ze státního rozpočtu, znamená, že podniky provádějící tuto službu využívají veřejných prostředků k pokrytí výdajů odvozených z uvedené služby.
(132)
Poplatky uplatňované mezi zářím 2002 a listopadem 2005 nespadají do oblasti působnosti ustanovení SFEU o státních podporách, pokud nepředstavují způsob financování určitého opatření podpory, a jsou tak jeho nedílnou součástí (39).
(133)
Všechny poplatky jsou placeny INGA mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(134)
Aby bylo možné považovat poplatek za nedílnou součást opatření podpory, musí nezbytně na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi poplatkem a podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory (40).
(135)
Vzhledem k tomu, že poplatky představovaly příjmy INGA a byly mu placeny přímo, Komise považuje poplatek za nedílnou součást opatření podpory.
(136)
Pokud jde o to, zda mohou být v tomto konkrétním případě považovány příjmy z parafiskálních poplatků za státní prostředky či ne, je nutno poznamenat, že se u státních prostředků nesmí dělat žádný rozdíl mezi případy, kdy je podpora poskytnuta přímo státem, a případy, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými organizacemi určenými nebo zřízenými státem. V rozsudku ze dne 15. července 2004 ve věci Pearle a další (41) Soudní dvůr uvedl, že se povinné příspěvky vybrané zprostředkující organizací od všech podniků daného profesního odvětví nepovažují za státní prostředky pouze v případě, jsou-li splněny následující čtyři podmínky:
a)
zvažované opatření bylo zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance určitého profesního odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle zvažovaného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/částce příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
příspěvky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(137)
Z dostupných informací vyplývá, že první podmínka rozsudku ve věci Pearle a další není splněna v tom smyslu, že opatření bylo stanoveno legislativním opatřením s cílem provádět politiku určenou státem za účelem boje proti BSE.
(138)
Kromě toho nejsou splněny podmínky tři a čtyři, protože způsob financování regulují uvedená legislativní nařízení. Portugalské orgány proto mají možnost zasahovat do určení způsobů financování opatření.
(139)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle a další a že stát zřejmě vykonává rozhodující kontrolu nad způsoby financování opatření podpory, je Komise názoru, že příjmy z parafiskálních poplatků představují ve skutečnosti státní prostředky přičitatelné státu.
1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE/OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(140)
Podle judikatury Soudního dvora svědčí obvykle posílení konkurenčního postavení určitého podniku následkem poskytnutí státní podpory o narušení hospodářské soutěže vůči jiným konkurenčním podnikům, které příjemci této podpory nejsou (42).
(141)
Opatření může mít vliv na postavení Portugalska v odvětví masa (43). Jelikož portugalské podniky působí na vysoce konkurenčním mezinárodním trhu, opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. Opatření může také ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Portugalské orgány vyzdvihly, že kvůli embargu na vývoz zejména živého skotu a masokostních mouček jako takových nebo obsažených v jiných produktech nedocházelo k obchodním výměnám, což údajně znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(143)
V tomto ohledu je nutno připomenout, že podle judikatury (44) může podpora ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž i v případě, kdy se podnik-příjemce, jenž se nachází v konkurenčním postavení vůči výrobcům z jiných členských států, sám na vývozu nepodílí. Pokud členský stát totiž poskytne určitému podniku podporu, může dojít k zachování nebo ke zvýšení vnitřní nabídky s tím, že se tak sníží možnosti podniků z jiných členských států nabízet své služby na trhu tohoto členského státu.
(144)
Za těchto okolností se Komise domnívá, že zákaz vývozu výše uvedených produktů z Portugalska do ostatních členských států nemá vliv na skutečnost, že podpora je schopna narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod.
1.4 ZÁVĚR
(145)
Komise se domnívá, že opatření zavedené legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 a týkající se sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu představuje státní podporu ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během období platnosti legislativního nařízení č. 393-B/98 až do konce platnosti přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003, s výjimkou roku 2003, pro který byly portugalské orgány schopny prokázat, že k žádnému zvýhodnění nedošlo.
(146)
Pokud jde o chovatele, Komise se domnívá, že opatření představuje státní podporu spadající pod čl. 107 odst. 1. pro období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(147)
Pokud jde o podniky poskytující služby, Komise dochází k závěru, že nelze vyloučit možnost státní podpory v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
2. PROTIPRÁVNOST PODPORY
(148)
Komise zjišťuje, že Portugalsko neoznámilo v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU opatření podpory poskytovaná od roku 1999, ani režimy zavedené legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003. Čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 definuje „protiprávní podporu“ jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy.
(149)
Skutečnost, že opatření zavedená Portugalskem obsahují prvky státní podpory, znamená, že se jedná o nové podpory neoznámené Komisi, a které tak představují protiprávní podpory ve smyslu SFEU.
(150)
Přezkum slučitelnosti případných podpor bude proveden ve dvou částech: v první části Komise přezkoumá slučitelnost podpor poskytnutých podnikům zajišťujícím služby a v druhé části slučitelnost případných podpor poskytnutých jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům uvnitř Společenství tohoto odvětví, jakož i chovatelům.
(151)
Jelikož se jedná o podpory financované od roku 2002 parafiskálním poplatkem, musí Komise, jakmile je financování nedílnou součástí opatření podpory, podrobit přezkumu jak financované činnosti, tzn. podpory, tak jejich financování. Je-li způsob financování určité podpory prostřednictvím zejména povinných příspěvků nedílnou součástí opatření podpory, musí podle Soudního dvora přezkum tohoto opatření Komisí nutně vzít na zřetel tento způsob financování (45). Jak je prokázáno v odstavci 135 tohoto rozhodnutí, je nutno považovat způsob financování podpory za nedílnou součást opatření podpory.
3. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
3.1 ANALÝZA Z HLEDISKA USTANOVENÍ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÉ PODPORY
3.1.1 Podpory ve prospěch podniků poskytujících služby
a) Slučitelnost podpor při použití čl. 106 odst. 2 SFEU
(152)
Ze zákazu uvedeného v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou možné výjimky.
(153)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že vyrovnání za veřejné služby nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud tato vyrovnání splňují určité podmínky (viz bod odůvodnění 89 tohoto rozhodnutí). Pokud ale vyrovnání za veřejnou službu tyto podmínky nesplňují a pokud jsou splněna obecná kritéria použitelnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, představují sice tato vyrovnání státní podporu, ale je možno je prohlásit za slučitelná s SFEU podle čl. 106 odst. 2 SFEU, pokud jsou nezbytná pro fungování služeb obecného hospodářského zájmu a neovlivňují rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie. Komise upřesnila podmínky, jež je nutno splnit, aby bylo dosaženo této rovnováhy. Již ve svém Sdělení o službách obecného zájmu v Evropě roku 2001 (46) Komise upřesnila, že je nutno zaručit, aby veškerá omezení pravidel smluv ES, a to zejména omezení hospodářské soutěže a svobod vnitřního trhu, nepřekračovala míru nutnou k zaručení řádného plnění poslání veřejné služby. To zejména znamená, že odměna nepřevýší čisté dodatečné náklady vyvolané úkolem svěřeným dotyčnému podniku. Komise upřesnila tyto podmínky také následně v rámci Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (47) a ve svém rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (48). Pokud jde o výpočet vyrovnání, Komise upřesnila, že výše vyrovnání nemůže přesáhnout částku nezbytnou pro pokrytí nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků. Přiměřený zisk může zejména zahrnovat celý nebo část růstu produktivity, jehož daný podnik dosáhl během domluvené a omezené doby, aniž by snížil kvalitativní úroveň služeb, které mu stát svěřil.
(154)
Bod 18 rámce Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby upřesňuje, že „přiměřeným ziskem“ je nutno rozumět míru návratnosti vlastního kapitálu, která zohledňuje riziko nebo nepřítomnost rizika vyplývající pro dotčený podnik ze zásahu členského státu, zejména pokud mu stát udělil výhradní nebo zvláštní práva. Tato míra nepřesahuje běžně průměrnou míru, jež byla v dotčeném odvětví platná v posledních letech. V odvětvích, kde neexistuje podnik srovnatelný s podnikem, jemuž bylo svěřeno poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být toto srovnání učiněno s podniky umístěnými v jiných členských státech nebo, pokud je to nezbytné, v rámci jiných odvětví za předpokladu, že budou zohledněny zvláštnosti každého podniku. Při určování výše přiměřeného zisku může členský stát zavést pobídková kritéria, která se budou mimo jiné týkat kvality poskytované služby a přírůstků produktivity.
(155)
Jak je vysvětleno v odstavci 99 a následujících tohoto rozhodnutí, nemůže Komise na základě údajů poskytnutých portugalskými orgány dospět k závěru, že vyrovnání bylo vypočteno při zohlednění přiměřeného zisku, který nepřekračuje průměrnou míru platnou v dotčeném odvětví. Útvary Komise požádaly několikrát portugalské orgány o dodání všech podkladů nutných pro určení, zda jsou v tomto konkrétním případě splněny všechny podmínky pro odchylku od státních podpor poskytnutých ve formě služby hospodářského zájmu. Podklady dodané portugalskými orgány totiž nijak nezmiňují, že by bylo pro stanovení průměrné míry platné v dotčeném odvětví provedeno srovnání s jinými podniky.
(156)
Komise tak nemůže dojít k závěru o slučitelnosti podpor ve prospěch poskytovatelů služeb ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Slučitelnost podpor při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(157)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky uvedené v tomto písmenu, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
(158)
V tomto konkrétním případě portugalské orgány uvádějí, že od roku 1999 nesly všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Od října 2002 je financování nákladů spojených se stejnou činností sběru, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže zajištěno z příjmů z poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa, pokud tuto činnost nezajišťují sami.
(159)
Podle bodu 23.3 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2000-2006 (49) (dále jen „hlavní pokyny“) a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (50) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta. Komise přijala v roce 2002 pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek. Tyto pokyny platily mezi 1. lednem 2003 a 31. prosincem 2006 (51). Bod 44 pokynů k TSE stanoví pro případy týkající se zejména jatečního odpadu odchylku od zásady, podle níž je nutno posuzovat protiprávně udělené podpory podle pravidel platných v okamžiku, kdy jsou podpory poskytnuty. Podle bodu 47 pokynů k TSE uplatní Komise na podpory udělené před koncem roku 2002 zásady vycházející z bodu 11.4 pokynů týkajících se protiprávně poskytnuté podpory na odpady z jatek. Bod 47 pokynů k TSE tak představuje příslušný právní základ pro posouzení podpor poskytovaných od roku 1999.
(160)
V souladu s bodem 194 písm. c) pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 nepoužívá Komise od vstupu v platnost těchto pokynů dne 1. ledna 2007 nadále pokyny k TSE s výjimkou u podpor protiprávně poskytnutých před 1. lednem 2007 a uvedených v bodě 43 a následujících těchto pokynů. Bod 47 pokynů k TSE tak zůstává předpisem použitelným na podpory na odpady z jatek protiprávně poskytnuté počínaje 1. lednem 2003.
(161)
Bod 47 pokynů k TSE obsahuje řadu ustanovení, která se týkají odpadu z jatek.
(162)
Pokud jde o státní podpory spojené s jatečním odpadem, přijala Komise od ledna 2001 podle bodu 47 pokynů k TSE řadu jednotlivých rozhodnutí, jež povolila státní podpory kryjící až 100 % nákladů vyvolaných likvidací specifických rizikových materiálů, masokostní moučky a krmiv pro zvířata obsahující takové produkty, které je nutno odstranit podle nových právních předpisů Společenství týkajících se přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Tato rozhodnutí se zakládala zejména na bodě 11.4 zemědělských pokynů a zohledňovala krátkodobou povahu podpor a nutnost dodržovat v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektům než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise uplatní stejné zásady na státní podpory protiprávně poskytnuté do konce roku 2002 se srovnatelnými náklady spojenými s novými právními předpisy Společenství v oblasti TSE, a to aniž je dotčeno dodržování jiných ustanovení práva Společenství.
(163)
Bod 47 pokynů k TSE připomíná, že Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektů než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise v minulosti rozhodla, že tato výjimka má zahrnovat také jiné podniky provádějící činnosti úzce spojené s oblastí živých zvířat, jako jsou bourárny.
(164)
Na základě bodu 11.4 zemědělských pokynů Komise schválila podpory až do výše 100 % skutečně vzniklých nákladů u opatření, jako jsou veterinární kontroly, testy a jiná opatření na zjištění výskytu choroby, nákup a podávání léků a fytosanitárních produktů a ničení úrody, za podmínky, že:
-
na regionální nebo vnitrostátní úrovni či na úrovni Společenství je zaveden přiměřený program prevence, dozoru nebo vymýcení dotyčné choroby,
-
choroby představují zdroj starostí orgánů veřejné moci,
-
opatření podpory mají za cíl prevenci a/nebo odškodnění,
-
podpory jsou slučitelné s veterinárními a fytosanitárními předpisy Společenství.
(165)
Tyto zásady platí také podle bodu 47 pokynů k TSE.
(166)
BSE je přenosná choroba, jež představuje ohrožení pro lidské zdraví. Jedná se o chorobu zvířat, jejíž primární ohnisko musí být oznámeno přímo Komisi a ostatním členským státům (52). Cílem opatření podpory bylo zajistit, že nutná preventivní opatření ohledně sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění byla provedena v souladu s veterinárními předpisy platnými v odvětví masa mezi rokem 1999 a rokem 2005.
(167)
Komise v tomto ohledu zaznamenává, že Portugalsko uvedlo, že od roku 1999 do konce roku 2002 neslo všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to v souvislostech naléhavých opatření schválených Komisí v rámci rozhodnutí 98/653/ES, které zakazuje vývoz masokostních mouček ze savců. Zaznamenává také, že opatření embarga na hovězí maso z Portugalska byla zrušena až přijetím nařízení (ES) č. 1993/2004.
(168)
Komise také zdůrazňuje, že v souladu s body 33 a 34 pokynů k TSE byly podniky vybírány a odměňovány podle tržních zásad a nediskriminačním způsobem (viz bod odůvodnění 21 a následující tohoto rozhodnutí). Komise může v tomto konkrétním případě přijmout, a to vzhledem k naléhavosti, se kterou bylo nutno opatření přijímat, že portugalské orgány vybíraly poskytovatele služeb v souladu s legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999, které je podle informací poskytnutých portugalskými orgány vnitrostátním nástrojem provedení směrnice 97/52/ES, aniž by použily postup zadávání veřejných zakázek (viz bod odůvodnění 24 tohoto rozhodnutí).
(169)
Portugalské orgány uvedly, že legislativní nařízení č. 197/2002 bylo naplánováno kvůli dodržení jejich závazků v souvislosti s rozhodnutím Rady č. 2000/766/ES při dodržení zásady „znečišťovatel platí“ (viz body odůvodnění 65 a 66 tohoto rozhodnutí). Potvrdily, že prostředky nemohly být odchýleny ke konkurenčním činnostem, kterým se podniky poskytující služby mohly věnovat, protože jedinou činností těchto podniků byl skutečně sběr, zpracování, přeprava a neškodné odstranění vedlejších produktů ze zvířat.
(170)
Komise rovněž zjišťuje, že odpovědnost za službu a její financování byla přenesena na hospodářské subjekty při dodržení přechodné fáze systémem zavedeným legislativním nařízením č. 244/2003.
(171)
Vzhledem ke zvláštním okolnostem a naléhavé situaci vyvolané rizikem šíření BSE mezi rokem 1999 a rokem 2004 a vzhledem ke skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“.
(172)
Komise proto může dojít na základě informací, jež má k dispozici, k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 1999 a koncem roku 2002 mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(173)
Pokud jde o podpory poskytnuté od roku 2003 do listopadu 2005, Komise soudí, že vzhledem k naléhavosti situace, jež převládala až do konce roku 2004, a skutečnosti, že režim legislativního nařízení počítal s postupným přenesením odpovědnosti a financování služeb, jak je uvedeno výše, lze podpory označit za slučitelné a v souladu s bodem 47 pokynů k TSE, pokud jsou v souladu se skutečnými náklady obdržených služeb.
(174)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 100 tohoto rozhodnutí, portugalské orgány prokázaly, že podpory odpovídají skutečným nákladům na služby podniků poskytujících služby, a to v období od roku 1999 do roku 2005.
(175)
Komise proto na základě informací, jež má k dispozici, dochází k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 2003 a listopadem 2005 poskytovatelům služeb mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.1.2 Podpora jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství, jakož i chovatelům
(176)
Jak Komise uvedla v odstavci 166 tohoto rozhodnutí, riziko šíření BSE v Portugalsku v období od roku 1999 do roku 2004 vyvolalo zvláštní okolnosti a naléhavou situaci. Vzhledem k této výjimečné situaci a skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením z roku 2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. V souladu se svou předchozí praxí Komise v tomto konkrétním případě soudí, že podpory na základě bodu 47 pokynů k TSE mohly být výjimečně poskytnuty dalším subjektům odvětví, a to zejména jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství.
(177)
Stejně jak to Komise zjistila u podniků poskytujících služby, byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE.
(178)
Pokud jde o jatka, bourárny, dovozce a hospodářské subjekty odvětví uvnitř Společenství, může Komise proto dospět k závěru, že poskytnuté podpory mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(179)
Pokud jde o chovatele, Komise na základě uvedeného dospívá rovněž k závěru, že vzhledem k odůvodněním převzatým v bodě odůvodnění 160 a následujících tohoto rozhodnutí byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE a mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
(180)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány z příjmů z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(181)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (53) Komise obvykle soudí, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít vliv na podporu v tom smyslu, že má ochranný dopad přesahující vlastní podporu. Dotyčné příspěvky totiž představují povinné poplatky. Podle stejné judikatury Komise soudí, že podpora nemůže být financována parafiskálními poplatky, které zatěžují rovněž produkty dovážené z jiných členských států.
(182)
Se zřetelem na tuto judikaturu a skutečnost, že opatření je poskytnuto ze státních prostředků, a představuje tak státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, je nutno ověřit, zda má diskriminační povahu, a je tak v rozporu s článkem 110 SFEU, protože produkty z jiných členských států podléhají také uhrazení poplatku.
(183)
Portugalské orgány zdůvodnily zdanění nevykostěného dováženého masa skutečností, že tyto dovážené produkty mohly využívat systém stejně jako produkty vnitrostátní a že existence nevykostěného masa znamená existenci vedlejších produktů, které využívají služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění.
(184)
Podle informací, jež má Komise k dispozici, byly poplatky uplatněny na jatka, dovozce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat (viz čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002) a slouží k zajištění služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže (čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002).
(185)
Tyto informace vedly Komisi k pochybám o souladu mezi poplatky vybíranými od poplatníků a službami, které využívají. Komise zjistila, že nemůže vyloučit existenci potenciálně diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, u kterých je nutno zaplatit poplatek.
(186)
Portugalské orgány poté ujistily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů drůbežího masa nepochází z poplatků vybíraných od jatek a dovozců jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, ale v souladu s přílohou 1 legislativního nařízení č. 197/2002 od zařízení na porážku drůbeže, jež nepodporují sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vznikajících při porážce drůbeže. Dovozci a hospodářské subjekty/příjemci drůbeže jsou od poplatku osvobozeni, protože většina dovážených jatečně upravených těl drůbeže nevede ke vzniku vedlejších produktů.
(187)
Pokud jde naopak o dovozce a hospodářské subjekty/příjemce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, portugalské orgány prokázaly, že tyto dovážené nevykostěné kusy vedou ke vzniku vedlejších produktů.
(188)
Již v příkazu k poskytnutí informací a následně při zahájení řízení žádala Komise portugalské orgány, aby potvrdily, že dovážené produkty mohly využívat mechanizmu stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, a také prokázaly pomocí číselných údajů, že za dané referenční období existovala peněžitá rovnocennost mezi částkami vybranými u nevykostěných hovězích a vepřových masných výrobků z jiných členských států a náklady na služby, jichž výlučně využívaly (viz odst. 37 písm. h) rozhodnutí o zahájení řízení).
(189)
Portugalské orgány potvrdily, že dovážené nevykostěné kusy využívaly služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů masa stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, ale nedodaly k tomu žádné odpovídající přesné číselné údaje.
(190)
Informace poskytnuté Komisi jí proto neumožňují dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a vybíraný u dovážených produktů je rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(191)
Podle čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 musela jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec platit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení č. 197/2002, s výjimkou organizací využívajících alternativní režim stanovený tímto nařízením, jež podléhaly poplatkům podle přílohy 2, a to až do schválení plánu neškodného odstranění materiálů kategorie 3. U materiálů kategorií 1 a 2 musely před schválením plánu platit 0,35 EUR/kg materiálu (čl. 5 odst. 1 legislativního nařízení č. 244/2003).
(192)
Pokud jde o změny systému poplatků, k nimž došlo zavedením legislativního nařízení č. 244/2003, Komise požádala portugalské orgány, aby prokázaly, že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře jako produkty vnitrostátní.
(193)
Portugalské orgány potvrdily, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl založen na skutečně vytvořených vedlejších produktech a že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře. Komise ale zaznamenává, že portugalské orgány neposkytly na podporu těchto tvrzení žádné číselné údaje.
(194)
Bez podkladů k ověření Komise nemůže dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(195)
Komise zaznamenává, že systém poplatků zavedený na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a systém přechodného režimu stanovený čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/003 nejsou slučitelné s článkem 110 SFEU, a to z důvodu existence možného diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
VI. ZÁVĚR
(196)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu.
(197)
Podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu dodržely ustanovení Společenství použitelná na úrovni příjemců. Naopak financování těchto podpor systémem poplatků zavedeným na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 není slučitelné s vnitřním trhem, a to z důvodu možného diskriminačního dopadu na produkty dovážené z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
(198)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(199)
K nápravě porušení článku 110 SFEU, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností, musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými se Smlouvou.
(200)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí navrátit poplatníkům tu část poplatku, která byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi dnem vstupu v platnost poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 197/2002 a dnem jeho posledního uplatnění před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (54),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu,
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 je slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 je slučitelná s vnitřním trhem za podmínky, že Portugalsko vrátí plátcům poplatku jeho část, jež byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi začátkem uplatňování poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a dnem posledního uplatnění tohoto poplatku před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
2. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Portugalsko během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (55),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků na prokázání částek, jež uhradili jako poplatek u produktů pocházejících z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 3
Portugalsko bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedlo, aby mu vyhovělo.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. július 13.)
a vágóhídon keletkezett hulladék összegyűjtéséhez, szállításához, kezeléséhez és megsemmisítéséhez Portugália által nyújtott C 3/09 (ex NN 41 A-B/03) sz. állami támogatásról
(az értesítés a C(2011) 4888. számú dokumentummal történt)
(Csak a portugál nyelvű szöveg hiteles)
(2011/677/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első pontjára,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
A Bizottság egy hozzá benyújtott panaszt követően 2002. november 15-én tájékoztatást kért a portugál hatóságoktól a 2002. szeptember 25-i, 197/2002 sz. törvényerejű rendelet (1) (a továbbiakban: 197/2002 sz. törvényerejű rendelet) értelmében a vágóhídon az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésének, szállításának, feldolgozásának és megsemmisítésének támogatására szánt adó jellegű járulékok bevezetéséről. A portugál hatóságok 2003. január 20-án kelt hivatalos levelükben adtak választ.
(2)
A rendelkezésre álló információk alapján a szóban forgó program a Bizottság előzetes engedélye nélkül hatályba lépett, és a hivatalosan közzé nem tett támogatások jegyzékébe NN 41 A-B/03 számmal bejegyzésre került.
(3)
2003. április 16-án és 30-án kelt leveleiben a Bizottság szolgálatai újabb tájékoztatást kértek a portugál hatóságoktól a fenti programról. A portugál hatóságoknak négy hét állt rendelkezésre a válaszadásra.
(4)
A Portugál Köztársaság Állandó képviselete az Európai Unió mellett 2003. május 5-én kelt és iktatott, valamint 2003. június 6-án kelt és 2003. június 10-én iktatott hivatalos levelében a portugál hatóságok nevében kérte a Bizottság által kért információk rendelkezésre bocsátására elrendelt idő meghosszabbítását, tekintettel az információk összegyűjtésének időigényes mivoltára.
(5)
A Bizottság szolgálatai 2003. július 25-én kelt levelükben a határidőt négy héttel meghosszabbították.
(6)
Mivel Portugália a fent említett négy hetes meghosszabbítási idő alatt nem adott választ, a Bizottság szolgálatai 2003. december 19-én hivatalos emlékeztető levelet küldtek a portugál hatóságoknak, melyben jelezték, hogy válasz hiányában érvényt szereznek azon joguknak, hogy javaslatot tegyenek a Bizottságnak egy, a tájékoztatásnyújtásra irányuló eljárás megindítására, az 1999. március 22-i, 659/1999/EK tanácsi rendelet 10. cikke (3) bekezdésének értelmében, mely magában foglalja az EK-Szerződés 93. cikkének (2) (az EUMSZ jelenlegi 108. cikke) végrehajtására vonatkozó szabályokat.
(7)
A Portugál Köztársaság Állandó képviselete az Európai Unió mellett 2004. február 5-én kelt és iktatott levelében tájékoztatta a Bizottságot a portugál hatóságok válaszáról a Bizottság szolgálatainak 2003. április 16-án és 30-án kelt leveleire.
(8)
2004. november 11-én kelt levelükben a Bizottság szolgálatai újabb tájékoztatást kértek a portugál hatóságoktól a fenti programról. A portugál hatóságoknak négy hét állt rendelkezésre a válaszadásra.
(9)
A Portugál Köztársaság Állandó képviselete az Európai Unió mellett 2004. december 30-án kelt és 2005. január 5-én iktatott levelében a portugál hatóságok nevében a Bizottság által kért információk közlésére elrendelt idő egy hónapos meghosszabbítását kérte, tekintettel az információk összegyűjtésének időigényes mivoltára.
(10)
A Bizottság szolgálatai 2005. január 17-én kelt levelükben a határidőt, a kérésnek megfelelő időtartamra, második alkalommal is meghosszabbították.
(11)
Mivel Portugália a fent említett négy hetes meghosszabbítási idő alatt nem adott választ a felvetett kérdésekre, a Bizottság szolgálatai 2005. április 12-én küldtek egy újabb emlékeztető levelet a portugál hatóságoknak, melyben felhívták a figyelmet arra, hogy a megállapodott négy hetes időszak leteltével válasz hiányában fenntartják a jogot, hogy javaslatot tegyenek a Bizottságnak egy, az információnyújtásra vonatkozó eljárás indítására, a 659/1999/EK rendelet 10. cikke (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően.
(12)
A fent említett határidő 2005. májusban lejárt. Mivel a határidő végéig sem érkezett válasz, a Bizottság 2006. február 21-én kelt határozatában (3) felszólította Portugáliát a kért információk közlésére, és felhívta a figyelmet arra, hogy amennyiben a portugál hatóságoktól nem kap választ, érvényt szereznek joguknak az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás (lásd az információnyújtási rendelkezésre vonatkozó (80) bekezdést) megindítására.
(13)
Mivel a kért információk rendelkezésre bocsátása nem valósult meg, a Bizottság 2009. január 28-án az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott. A határozat megjelent az Európai Unió Hivatalos Lapjában (4). A Bizottság felszólította a tagállamokat és az érintett feleket a szóban forgó támogatásokról alkotott észrevételeik benyújtására.
(14)
Mivel Portugália a megállapított határidőig nem nyújtotta be észrevételeit, a Bizottság 2009. március 18-án emlékeztető levelet küldött a portugál hatóságoknak. 2009. április 14-én Portugália továbbította észrevételeit a Bizottságnak, melyhez csatolta a 393-B/98 sz. és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet egy-egy példányát. 2009. június 15-én érkeztek meg az ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA., állati eredetű melléktermékek feldolgozásával foglalkozó vállalat) észrevételei.
(15)
Az ETSA észrevételeit a Bizottság 2009. július 1-jén továbbította a portugál hatóságok felé, melyhez a portugál hatóságok semmilyen megjegyzést nem fűztek a Bizottság irányába.
(16)
Az ETSA észrevételeire alapozva a Bizottság szolgálatai kiegészítő tájékoztatást kérve 2010. február 19-én hivatalos levelet küldtek a portugál hatóságoknak, melyre Portugália 2010. április 27-én kelt levelében válaszolt.
(17)
A Bizottság szolgálatai 2011. február 1-jei levelükben kérték a portugál hatóságokat további információk szolgáltatására, oly módon, hogy az információk teljes mértékben megválaszolják a szolgálatok által korábban felvetett kérdéseket.
(18)
A portugál hatóságok 2011. február 24-én kelt levelükben kérték a tájékoztatásnyújtási határidő 30 napos meghosszabbítását.
(19)
A Bizottság szolgálatai 2011. február 28-án kelt levelükben a határidőt 30 nappal meghosszabbították. Portugália a Bizottság szolgálatai által feltett kérdésekre 2011. április 1-jén válaszolt.
(20)
2011. június 20-án kelt hivatalos levelükben a Bizottság szolgálatai tájékoztatták a portugál hatóságokat arról, hogy kérni fogják a Bizottságot egy megengedő határozat meghozatalára, és kifejtették a döntés kiszabott feltételeit.
II. LEÍRÁS
(21)
A portugál hatóságok információi alapján 1998. január 1. és október 14. között 66 esetben észlelték a szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalmát (a továbbiakban: „BSE”) Portugáliában. Tekintettel erre a köz- és állat-egészségügyi kockázatra, a Bizottság 1998. november 18-án sürgősségi intézkedésekre vonatkozó 98/653/EK határozatot hozott a Portugáliában előforduló BSE miatt szükségessé vált szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalmával (BSE) szembeni védelem érdekében (5), és előírta a Portugáliában tapasztalt BSE esetek által megkövetelt sürgősségi intézkedéseket, melyben nevezetesen megtiltotta bizonyos állatok és állati eredetű melléktermékek Portugáliából más tagállamokba történő szállítását.
(22)
A BSE elleni küzdelem keretében elfogadott intézkedések következményeinek enyhítése céljából a portugál állam 1999 óta fedezi az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos összes költséget. Az 1998. december 4-én kelt 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet (6) (a továbbiakban: 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet) értelmében a Portugál Állam kötelezettséget vállalt a melléktermékek összegyűjtéséért, feldolgozásáért és megsemmisítéséért, valamint az azokkal járó költségekért.
(23)
A 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet 4. cikkének (3) bekezdése megemlíti a vágóhidaktól begyűjtendő, és bizonyos alapanyagok megsemmisítésének finanszírozására szánt adók rögzítésének lehetőségét. A portugál hatóságoktól kapott információk szerint azonban ezek az adók nem kerültek bevezetésre a vágóhidakon.
(24)
A portugál hatóságok arról számoltak be, hogy nem állt rendelkezésükre a specifikus eszközök megfelelő mennyisége ahhoz, hogy biztosítani tudják a hulladékok megfelelő kezelését, és ezért a magánszektorral kényszerültek elláttatni azokat a szolgáltatásokat, melyek természetüknél fogva az állam kötelessége lenne.
(25)
A portugál hatóságok azzal érveltek, hogy az említett közérdekű feladat átruházása a privát szektorra az 1999. június 8-i, 197/99 sz. törvényerejű rendeletben (7) foglaltaknak megfelelően történt, mely az Európai Parlament és a Tanács 1997. október 13-i, a szolgáltatásnyújtásra irányuló, illetőleg az árubeszerzésre irányuló, illetőleg az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 92/50/EGK, illetőleg 93/36/EGK, illetőleg 93/37/EGK irányelv módosításáról szóló irányelvének (8) portugál nemzeti átültetésének eszköze. A szóban forgó szolgáltatások elvégzésével megbízott magánvállalatok technikai alkalmasságuk szerint kerültek kiválasztásra, a célból, hogy a rájuk bízott közérdekű feladatokat megfelelően elláthassák, beleértve a szóban forgó melléktermékek biztos, gyors és hatékony kezelésének igényét. A portugál hatóságok a 2004. szeptember 1. és december 31. közötti időszakban hatályban lévő szolgáltatási szerződései példásak.
(26)
A portugál hatóságok információi alapján, a nyújtott szolgáltatások ellentételezésének alapjául szolgáló értékek előzetesen megállapításra kerültek az 1999. január 25-i 96/99 együttes rendeletben (9). A rendelet tartalmát időszakosan felülbírálták, majd a 2001. április 6-i 324/2001 (10) és a 2002. február 19-i 124/2002 (11) együttes rendeletekkel módosították.
(27)
Az Európai Tanács 2000/766/EK (12) rendeletében megtiltotta majdnem minden állatfaj melléktermékének használatát az állatok élelmezésében, és bevezette ezen melléktermékek megsemmisítését valamennyi uniós tagállamban, Portugáliát is beleértve.
(28)
A portugál hatóságok megjegyezték, hogy az említett döntés következményeként a szóban forgó hulladék mennyisége nőtt, és ennek köszönhetően a hozzá kapcsolódó szolgáltatások költségei is megemelkedtek.
(29)
Az Európai Tanács 2001/376/EK (13) rendeletében úgy határozott, hogy a Portugáliával kapcsolatban hozott 98/653/EK határozatot fenntartja.
(30)
Az Európai Parlament és Tanács 2002. október 3-i, a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló 1774/2002/EK rendeletében (14) konkrét szabályokat fogalmaz meg a különféle állati eredetű melléktermékek összegyűjtésére, feldolgozására és megsemmisítésére vonatkozóan.
(31)
A portugál hatóságok rávilágítottak arra, hogy az ezen a területen felvállalt kötelezettségeik tiszteletben tartása érdekében úgy döntöttek, hogy a környezetvédelmi szabályozás „szennyező fizet” elvének megfelelően, az említett tevékenységek költségeit a szektor gazdasági főszereplőire ruházzák át, figyelembe véve a közegészségügy védelmében megfogalmazott aggályokat, melyekért továbbra is kötelezettséget vállalnak, és azok biztosítását alapvető fontosságúnak tartják. Portugália ezáltal bevezette a 2002. szeptember 25-i 197/2002 sz. törvényerejű rendelet által előírt rendszert.
(32)
2002. októbertől, vagyis a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépésétől kezdve, az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos költségek a vágóhidaktól, a csontos marha-, borjú- és sertéshús importőreitől, és a Közösségen belüli forgalmazóktól, azaz a csontos marha-, borjú- és sertéshús forgalmazóitól/átvevőitől beszedett adó jellegű járulékokból kerültek finanszírozásra.
(33)
2003. január 20-án kelt levelükben a portugál hatóságok kijelentik, hogy az alábbi forgalmazók mentesülnek a járulékkötelezettség alól:
-
azok a vágóhidak, melyek előmozdítják, akár a saját létesítményükön, akár a daraboló üzemekben, a kijelölt veszélyes anyagok (a továbbiakban: „KVA-k”) kivételével valamennyi keletkezett melléktermék összegyűjtését, feldolgozását és megsemmisítését, mivel ezek az intézmények önálló körülményeket teremtettek a melléktermékek kezelésére (lásd a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. mellékletének (2) bekezdését),
-
a csontos hús importőrei és Közösségen belüli forgalmazói, mivel az ő tevékenységeik nem termelnek a közösségi és a nemzeti jogszabályok hatálya alá tartozó, kötelező kezelést igénylő melléktermékeket.
(34)
A járulékok beszedéséből eredő bevételek felhasználását illetően a portugál hatóságok kijelentették, hogy azokat kizárólag az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek, valamint a KVA-k összegyűjtéséből, feldolgozásából és megsemmisítéséből eredő tevékenységek finanszírozására fordítják.
(35)
A járulékok összege a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. mellékletében került meghatározásra, az adott faj és súly arányában, az alábbiak szerint:
(EUR-ban)
Faj/Típus
Marha
Sertés
Juh/Kecske
Baromfi
Egyéb
Járulék/hasított kg
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
A KVA-k összegyűjtéséből, kezeléséből és megsemmisítéséből eredő költségek finanszírozására, a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. cikkének (2) bekezdése meghatároz egy csak és kizárólag a vágóhidak számára előírt 0,30 EUR/KVA kg fix járulékfizetési kötelezettséget.
(37)
Valamennyi járulék fordított adózási eljárással egy állami szervhez, az Instituto Nacional de Intervençăo e Garantia Agrícola-hoz, (INGA) folyik be. A forgalmazóktól beszedett járulékok összege az INGA bevételét képezte, és közvetlenül az intézményhez folytak be.
(38)
Amint az ennek a határozatnak a (32) és (33) preambulumbekezdésében szerepel, a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 4. cikke pontosan meghatározza, hogy a jelenleg hatályos jogszabályok értelmében a vágóhidaknak lehetőségük van - akár harmadik fél szolgáltatásainak igénybevételével, akár saját kezdeményezéssel - a KVA-k kivételével - valamennyi keletkezett melléktermék összegyűjtésének, feldolgozásának és megsemmisítésének megszervezésére. Amennyiben a vágóhíd él a saját intézményében keletkezett melléktermékek összegyűjtésének, feldolgozásának és megsemmisítésének megszervezésének lehetőségével - a KVA-k kivételével -, a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. mellékletében meghatározottak értelmében az alább részletezett mértékű fix járulékfizetési kötelezettség vonatkozik rá:
(EUR-ban)
Faj/Típus
Marha
Sertés
Juh/Kecske
Baromfi
Egyéb
Járulék/hasított kg
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Amennyiben a vágóhíd él akár a saját intézményében, akár a daraboló üzemekben - a KVA-k kivételével - valamennyi keletkezett melléktermék összegyűjtésének, feldolgozásának és megsemmisítésének megszervezésének lehetőségével, mentesül minden mértékű járulékfizetési kötelezettség alól.
(40)
A 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 5. cikke szerint az INGA látja el a vágóhidak által fizetett járulékok ellenőrzését, ehhez a vágóhidak kötelesek naprakész nyilvántartást vezetni a hasított állatok mennyiségéről és súlyáról. Az INGA feladata továbbá az Európai Unióból származó termékek importja és átvétele után fizetendő illetékek befizetésének ellenőrzése, amihez az érintett forgalmazók/átvevők kötelesek a végrehajtott műveletekre vonatkozóan naprakész nyilvántartást vezetni.
(41)
Amennyiben a vágóhíd ezen alternatív rendszer alkalmazása mellett dönt, elfogadja, hogy az INGA kötelező jellegű előzetes értékelése alá veti az adott projektet, és egyben elfogadja az illetékes hatóságok által meghatározott ellenőrzési módokat.
(42)
A portugál hatóságok garanciát vállalnak arra, hogy az említett szolgáltatást kizárólag a kötelezően megsemmisítendő melléktermékeket előállító egységek részére biztosítják, és hogy a begyűjtött járulékok felhasználása ezeknek az intézményeknek az ilyen jellegű tevékenységének támogatására korlátozódik.
(43)
A járulékokból származó bevételek és az abból finanszírozott szolgáltatások közötti összefüggést illetően, a portugál hatóságok kifejtették, hogy valamennyi, a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. és 2. mellékletében szereplő járulék, akárcsak a 2. cikk (2) bekezdésében meghatározott KVA-kra vonatkozó járulék mértéke, az adott állatfajokból keletkezett melléktermékek természetének és jelentőségének figyelembevételével, a megvalósítandó szolgáltatás valós költsége alapján került kiszámításra.
(44)
A portugál hatóságok számára ez a finanszírozási mód minden szempontból a közérdekű szolgáltatások felhasználók által történő kárpótlását kínálja. Az adóköteles forgalmazók által befizetett összegek egyenesen arányosak a közszolgáltatóknak ténylegesen átadott hulladék mennyiségével, és azok megsemmisítésének valós költségével. Ezen állítások alátámasztására a portugál hatóságok bemutatták az 1999-től 2005-ig terjedő időszakra vonatkozó dokumentumokat, melyek bizonyítják a szolgáltatások költségeit, és 2003-ra vonatkozóan a különféle importált és nemzeti termékek melléktermékeinek járulékaiból származó bevételek értékét bemutató iratot.
(45)
Abban a kérdésben, hogy az importált termékek esetében ugyanolyan szintű hatékonysággal működik-e ez a rendszer, a portugál hatóságok biztosítják, hogy a „szennyező fizet” elvnek megfelelően, mind a vágóhidakon, mind az importálásnál, mind pedig a csontos hús közösségen belüli forgalmazásánál alkalmazott járulékok összhangban vannak az első lépéstől a végfelhasználásig keletkezett melléktermék összességének kezelésével kapcsolatos összköltséggel.
(46)
A portugál hatóságok szerint a csontos hús importálása során is keletkezik melléktermék, következésképp megvalósulnak az összegyűjtéssel, szállítással, feldolgozással és megsemmisítéssel kapcsolatos szolgáltatások, ami alátámasztja a kirótt járulék alkalmazását.
(47)
A portugál hatóságok úgy vélik, hogy a finanszírozott intézkedések közérdeket szolgálnak, mivel a BSE-válsággal összefüggésben kifejezésre jutott, hogy a vágóhidakon keletkezett hulladékok megsemmisítése az államnak tulajdonítható közérdekű kötelezettség, mivel nagy jelentőségű az emberi és állati egészség, valamint a környezet védelme szempontjából.
(48)
A 2003. október 7-én kelt, és 2003. október 22-én jogerőre emelkedett 244/2003 sz. törvényerejű rendelet (15) (a továbbiakban: 244/2003 sz. törvényerejű rendelet) hatályon kívül helyezte a 197/2002 sz. törvényerejű rendeletben lefektetett rendszert, létrehozva egy általános és egy ideiglenes rendszert az emberi fogyasztásra alkalmatlan állati eredetű melléktermékekre vonatkozóan.
(49)
Az általános rendszer értelmében, a vágóhidak, a daraboló üzemek, a keltető központok és a tojástermékekkel foglalkozó egységek az 1774/2002/EK rendeletben meghatározottaknak megfelelően az Állat-egészségügyi és Állatvédelmi Igazgatóság (ÁÁI) által előzetesen jóváhagyott megvalósítási terv segítségével kötelesek gondoskodni - vagy saját kezdeményezés útján, vagy harmadik fél szolgáltatásainak igénybevételével - a saját egységükben keletkezett 1., 2. és 3. kategóriájú termékek összegyűjtéséről, szállításáról, tárolásáról, kezeléséről, feldolgozásáról és megsemmisítéséről.
(50)
A vágóhidak, a daraboló üzemek, a keltető központok és a tojástermékekkel foglalkozó egységek kötelesek a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet jogerőre emelkedését, vagy a tevékenység megkezdését követő 90 napon belül, az ÁÁI-nek jóváhagyásra bemutatni a 3. kategóriájú termékekre vonatkozó megsemmisítési vagy felhasználási tervüket. A 3. kategóriájú termékeket illetően - a tervek ÁÁI által történő jóváhagyásáig, a 197/2002 sz. törvényerejű rendeletben foglaltaknak megfelelően az INGA biztosítja a melléktermékek összegyűjtését, szállítását, feldolgozását, ideiglenes tárolását és megsemmisítését. A 3. kategóriájú termékekre vonatkozó tervek jóváhagyásáig a vágóhidak, a daraboló üzemek, a keltető központok és a tojástermékekkel foglalkozó egységek tulajdonosai kötelesek a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. mellékletében megállapított járulékok megfizetésére, kivéve azokat az intézményeket, melyek az alternatív rendszer alkalmazása mellett döntöttek - rájuk az említett törvényerejű rendelet 2. mellékletében megállapított járulékok vonatkoznak.
(51)
Az ideiglenes rendszer értelmében az INGA továbbra is biztosítja az említett szolgáltatásokat az 1. és 2. kategóriájú termékekre vonatkozóan.
(52)
Az 1. és 2. kategóriájú termékeket illetően a vágóhidaknak és a daraboló üzemeknek az ideiglenes rendszer 2005. novemberi megszűnését követő 30 napon belül be kell mutatniuk a termékeket érintő megsemmisítési vagy felhasználási tervet. A tervek jóváhagyásáig kötelesek az 1. és 2. kategóriájú termékek után 0,35 EUR/kg megfizetésére. A megsemmisítési vagy felhasználási terv jóváhagyását követően az adóköteles forgalmazók mentesülnek az illetékfizetési kötelezettség alól.
(53)
Amikor a vágóhidak és a daraboló üzemek elküldik az 1. és 2. kategóriájú termékek megsemmisítéséhez szükséges intézkedésekről készült tervüket az ÁÁI-nek, egyúttal kötelezettséget vállalnak az intézkedésekhez kapcsolódó feladatok ellátására, és elfogadják az illetékes hatóságok által meghatározott ellenőrzési módokat. A 244/2003 sz. törvényerejű rendelet 3. cikkének (4) bekezdése a rendszernek, a rendelet jogerőre emelkedését követően két évvel későbbi megszűnését rendeli el.
(54)
A 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben létrehozott ideiglenes rendszer 2005. novemberben megszűnt. 2011. április 1-jén kelt levelükben a portugál hatóságok kifejtik, hogy a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben alapított ideiglenes rendszer megszűnése után a vágóhidakon és a daraboló üzemekben termelődött melléktermékek megsemmisítésére irányuló eljárások költségeit a forgalmazók vállalták magukra a hulladékok kiértékelése, bioüzemanyaggá alakítása, valamint húsliszt-exportálás által.
(55)
A Bizottság az eljárás megkezdéséről hozott döntésével egy időben kétségeit fejezte ki a szóban forgó termékek összegyűjtéséről, szállításáról, feldolgozásáról és megsemmisítéséről gondoskodó vállalatok, a vágóhidak és daraboló üzemek, a csontos marha-, sertés- és baromfihús importőrei, az állattenyésztők és a közösségen belüli forgalmazói számára nyújtandó támogatással, valamint annak esetleges összeegyeztethetőségével kapcsolatban.
(56)
A Bizottság újra kifejezésre juttatta a már korábban, az első információnyújtási rendelkezésben megfogalmazott kérdéseket. A szóban forgó termékek összegyűjtéséről, szállításáról, feldolgozásáról és megsemmisítéséről gondoskodó vállalatok részére nyújtandó támogatással kapcsolatban kétségeit fejezte ki a szóban forgó tevékenységek közérdekű jellege felől, melyet a portugál hatóságok főként az Altmark Trans ítéletre (16) hivatkozva szándékoznak alátámasztani. A vágóhidak és daraboló üzemek, a csontos marha-, sertés- és baromfihús importőrök, és a szektor közösségen belüli forgalmazói esetében a Bizottság azon kétségeit fejezte ki, hogy a szóban forgó adóból származó, az ágazat által kifizetett járulék mértéke ténylegesen egyezik az összegyűjtésre irányuló szolgáltatások valós gazdasági költségével, és kérte az ügyre vonatkozó számszerűsített adatok rendelkezésre bocsátását. Végül, az állattenyésztőknek adandó támogatásra kitérve a Bizottság kétségeit fejezte ki azon előnyökkel kapcsolatban, melyekhez az állattenyésztők jutnának a bevezetett rendszer által, mivel őket nem érinti a járulékfizetés terhe.
(57)
Miután a Bizottság előzetesen megvizsgálta a szóban forgó intézkedések és az 1998 óta alkalmazott elvek közötti összeegyeztethetőséget, az eljárás bevezetéséről szóló döntési folyamat aktuális fázisában úgy vélte, hogy nem áll rendelkezésére a szóban forgó intézkedések összeférhetőségével kapcsolatos következtetések levonásához szükséges megfelelő mennyiségű információ.
III. PORTUGÁLIA ÁLTAL KIFEJEZETT ÉSZREVÉTELEK
(58)
Észrevételei elején Portugália emlékeztetőül felhívta a figyelmet az ország 1998-as, BSE-nek köszönhető különleges helyzetére. A portugál hatóságok utalnak a 98/653/EK határozatra, mely betiltotta bizonyos termékek - nevezetesen a hús- és csontlisztet, és a hús- és csontlisztet tartalmazó termékek - Portugáliából más tagállamokba és harmadik országokba történő szállítását. A körülményeknek megfelelően Portugália kidolgozott egy tervet a BSE megfékezésére, szabályozására és felszámolására, melyet az Állat-egészségügyi Állandó Bizottság jóváhagyott. 2001. április 18-i döntésében a Bizottság megerősítette az említett, Portugáliára vonatkozó kereskedelmi zárlatot, melyet csak 2004-ben a 1993/2004/EK (17) bizottsági rendelete érvénytelenített.
(59)
Portugália kitart azon álláspontja mellett, miszerint 1998 és 2004 között valamennyi meghozott intézkedés ennek a közegészségügyet veszélyeztető vészhelyzetnek az enyhítésére szolgált. A portugál közigazgatás célja tehát az intézkedések azonnali engedélyezése volt, míg a forgalmazók állami felügyelet alatt önállóan meg tudták valósítani ezeket a feladatokat. Portugália úgy véli, hogy a közegészségügy megóvása minden egyéb érdek fölött áll, ami igazolhatja az állami támogatásokról szóló szabályok módosítását.
(60)
A portugál hatóságok szerint a 98/653/EK bizottsági határozat és annak későbbi kiterjesztéseinek alkalmazása megakadályozta volna, ha a portugál állam BSE krízisre hozott intézkedései a piac torzulását okozták volna, és ezáltal befolyásolták volna a tagállamok közötti kereskedelmet. Portugália kifejezi, hogy mivel a fent említett termékek forgalmazására vonatkozó tilalom alatt állt, és nem vett részt a kereskedelemben, nem okozhatott versenytorzulást.
(61)
Portugália először is megjegyzi, hogy 1998-ban semminemű támogatás nem került megvalósításra, amit a 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet 1998. december 4-én történt hatálybalépésének időpontjával igazol, ugyanis a Portugál Állam ekkor vállalta fel kivételes és átmeneti jelleggel a melléktermékek - beleértve a kijelölt veszélyes anyagokat (KVA-kat) - összegyűjtésére, feldolgozására és megsemmisítésére vonatkozó kötelezettséget.
(62)
A 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépésétől a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépéséig terjedő időszakban a Portugál Állam kötelezettséget vállalt a melléktermékek összegyűjtésére, feldolgozására és megsemmisítésére. Erre vonatkozóan a portugál hatóságok kérték az intézkedések időszakos átvállalásának figyelembevételét, mivel a rendszer később módosításra került, és bevezették az emlősökből származó hús és a baromfihúsból származó melléktermékek - beleértve a kijelölt veszélyes anyagokat (KVA-kat) - összegyűjtésének, szállításának, feldolgozásának és megsemmisítésének támogatására szánt adó jellegű járulékokat.
(63)
A felsorolt intézkedések költségeit illetően a portugál hatóságok úgy nyilatkoztak, hogy az ellentételezés alapjául szolgáló értékek előzetesen megállapításra kerültek a Diário da República-ban közzétett rendeletben. Portugália három rendeletet (18) említ, melyek meghatározzák a szolgáltatások (összegyűjtés, szállításának, feldolgozás, big bag-ekben történő elhelyezés és megsemmisítés) kilogrammonkénti díját. A díjak megállapítása során figyelembe vették az intézkedésekhez kapcsolódó feladatokat is, melyeket a nem a vágóhidakon létrejött állati eredetű melléktermékeket feldolgozó üzemek látnak el, valamint a járulékos költségeket, mint az energiafelhasználás, üzemanyag, bérek, biztosítások stb. Minden szolgáltató esetében ugyanazon paraméterek az irányadóak. A portugál hatóságok szerint 30 %-39,5 % közötti haszon keletkezik, ami a gazdasági tevékenységek átlagának megfelelő, vagy akár az alatti érték. A portugál hatóságok mellékelték a rendeletben foglalt díjak alapjául szolgáló paraméterek alkalmazásáról szóló számításokat.
(64)
Összefoglalva, a Portugál Állam úgy véli, hogy az odaítélt támogatások összeférhetőnek nyilváníthatók, mert a „szennyező fizet” elv módosításán alapulnak, mert a megvalósított szolgáltatások költségeinek megfelelő mértékűek, és mert az akkor alkalmazott elvek (a fertőző szivacsos agyvelőbántalom (TSE) megállapítására irányuló vizsgálatokkal, az elhullott állatokkal és a vágóhídi hulladékkal (19) kapcsolatos állami támogatásokra vonatkozó közösségi iránymutatások) lehetővé tették a valós költségek 100 %-os átmeneti jellegű támogatását.
(65)
2002. októbertől az eljárások kifizetésének jogalapja a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet lett. A portugál hatóságok úgy vélik, hogy a szóban forgó járulékoknál figyelembe vették a tevékenységekért a melléktermékeket feldolgozó intézmények által fizetendő díjakat. Mivel a krízishelyzet továbbra is fennállt, a portugál hatóságok igazoltnak látták az állam közvetítőként történő beavatkozását.
(66)
Az akkoriban véghezvitt számításokban a szolgáltatók által nyújtott megbízások összességét és egy ésszerű mértékű hasznot vettek figyelembe. A portugál hatóságok elküldték a 2003-ra vonatkozó költségeken és megbízásokon alapuló számításokat, amelyek, véleményük szerint, bizonyítják az új jogrendszer által meghatározott összegek és az intézkedésekhez kapcsolódó feladatok közti egyensúlyt, valamint megállapítja az intézkedések finanszírozásának járulékait.
(67)
Emellett Portugália kijelenti, hogy a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, kezelésével és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatások nem a vágóhidaktól, a részben vagy teljesen hasított állatok, és más csontos marha- és sertéshúsok importőreitől beszedett járulékok által került finanszírozásra. A portugál hatóságok hangsúlyozzák, hogy a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározottakat (mely az 1. mellékletben foglaltakra utal) egyértelműen érvényre kell juttatni, tehát azt, hogy a húsból származó melléktermékek összegyűjtésének, szállításának, feldolgozásának és megsemmisítésének finanszírozása három féle intézményre vonatkozott: a marha-, sertés-, juh-, kecske- és baromfihússal foglalkozó vágóhidakra, a részben vagy teljesen hasított állatok, és más csontos marha- és sertéshúsok importőreire és közösségen belüli forgalmazóira. Tehát az 1. melléklet tartalmazta az azon baromfihússal foglalkozó vágóhidaktól beszedendő járulék mértékét, melyek nem indítványozzák az általuk termelt melléktermékek összegyűjtését, szállítását, feldolgozását és megsemmisítését, mivel általában az importált baromfihús bontása során nem keletkezik melléktermék.
(68)
A portugál hatóságok kijelentik továbbá, hogy a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. mellékletében meghatározott két járulék közti különbség a daraboló üzemekben keletkezett melléktermékekhez kapcsolódó költségek mértékének köszönhető.
(69)
Portugália kijelenti, hogy a 197/2002 sz. és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet értelmében a járulékok nem vonatkoztak az állattenyésztőkre, habár a melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos költségek valójában kihatással voltak az egész húsiparra. A portugál hatóságok azt bizonyítandó, hogy a vágóhidak által megfizetett melléktermékek összegyűjtésének, szállításának, feldolgozásának és megsemmisítésének költségei az állattenyésztőkre is kihatottak, kibocsátottak két számlát, az egyiket 2002. október 22-én, a másikat 2003. október 28-án.
(70)
Végezetül a portugál hatóságok garantálják, hogy semmilyen forrásátirányítás nem történt a szolgáltatást nyújtó vállalatok által esetleges konkurens tevékenységek elvégzésére, mivel ezek az állati melléktermékek összegyűjtését, szállítását, feldolgozását és megsemmisítését kizárólagos tevékenységként végezték.
(71)
A portugál hatóságok ezenfelül kijelentik, hogy a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben létrehozott ideiglenes rendszer érvényességének 2005. novemberi megszűnése után, a melléktermékeket előállító intézmények teljes mértékben átvállalták az állam által korábban ideiglenes jelleggel helyettük ellátott kötelezettséget. 2005. november óta minden költséget a forgalmazók fedeznek, és megtérítést a hulladékok kiértékeléséért, bioüzemanyaggá alakításáért, valamint a húsliszt exportálásáért kapnak.
(72)
Összességében a portugál hatóságok úgy vélik, hogy az intézkedések megfelelnek az alkalmazott elvek által meghatározott feltételeknek, miután a mellékterméket termelő forgalmazók a bevezetett járulékok által fokozatosan átvállalták a melléktermékek megsemmisítésével kapcsolatos intézkedések költségeit.
IV. MÁS ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(73)
Az ETSA 2009. június 15-én kelt levelében mutatta be észrevételeit. Az ETSA csoport az ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA, és a SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA vállalatokból tevődik össze. Ezek a vállalatok 1., 2. és 3. kategóriájú állati eredetű melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatások nyújtásával foglalkoznak Portugáliában, és azon vállalatok közé tartoznak, akiket az említett időszakban a Portugál Állam megbízott a szóban forgó szolgáltatások elvégzésével. Az ETSA tehát az állami kifizetések címzettje, ezáltal érdekelt fél a C3/09 sz. eljárásban.
(74)
Az ETSA először is emlékeztetőül megemlíti a BSE krízist, mely kötelezte a Portugál Államot egy sor megelőző intézkedés meghozatalára (az 1., 2. és 3. kategóriájú állati eredetű melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatások) a kór elleni küzdelem és annak visszaszorítása, valamint a közegészségügy és a környezetvédelem biztosításának érdekében. Ezen intézkedések bevezetése sok időt vett igénybe, és a közösségi jogszabályokban foglalt követelményeknek megfelelően zajlott.
(75)
1998 és 2005 között az INGA közvetlen felkéréssel megbízta az ITS-t és a SEBOL-t a melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatásokkal. Az ETSA úgy nyilatkozik, hogy a szolgáltatások elvégzésére alkalmas valamennyi céget ugyanazokkal a feltételekkel szerződtették. A 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet 6. cikkében foglaltaknak megfelelően 2002. október 10-ig az INGA végezte az említett szolgáltatásokra jogosult vállalatok szerződtetését, és állta az ebből származó költségeket. A nyújtott szolgáltatások díjazásának feltételei a 96/99 sz. együttes rendeletben kerültek megállapításra, melynek értelmében a kiszabott árak az alapanyag súlyával arányos mértékűek, és a szolgáltatási körülményekben bekövetkező változások alkalmával módosításra kerülhetnek. A SEBOL-nak és az ITS-nek kifizetett díjaknál figyelembe vették a szolgáltatáshoz - vagyis az összegyűjtendő és kezelendő hulladék súlyához és mennyiségéhez, valamint az elhullott állatok összegyűjtésének megszervezéséhez és ügyintézéséhez (például az állat elhullásától számított rövid időn belüli begyűjtése) - kapcsolódó becsült kiadásokat.
(76)
Az ETSA hangsúlyozza, hogy habár a szolgáltatás odaítélése nem közbeszerzés útján történt, a szolgáltatásért fizetett díjak fedezték a hozzátartozó kiadásokat, figyelembe véve a kapcsolódó bevételeket, ezáltal a lehetséges haszon szabályos és elfogadható mértékű. Véleménye szerint a szolgáltatás díjazása mindig összhangban volt a hatékonyság elvével, mivel az INGA által kifizetett díjak az európai szolgáltatási átlagdíjnak megfelelő mértékű volt. Az ETSA szerint a 2005 előtt kifizetett összegek valójában alacsonyabbak voltak a később ugyanazokért a szolgáltatásokért megállapított szerződéses díjaknál, melyek a piaci feltételeknek megfelelően, az ellenszolgáltatások meghatározása céljából, közbeszerzés útján kerültek megkötésre.
(77)
2005 óta a szolgáltatás odaítélése nemzetközi téren, közbeszerzés útján történt. Három közbeszerzési pályázat került kiírásra: marha/ló (országos), juh/kecske (dél), juh/kecske (észak). Az ITS egy konzorcium keretén belül jelentkezett a pályázati kiírásokra, mely elnyerte a szolgáltatás ellátását. Az említett három területre három szolgáltatási szerződés kötöttek. Az ETSA a szerződési feltételek között megemlíti a hulladékok összegyűjtését, szállítását, feldolgozását és megsemmisítését, valamint a tevékenységekre vonatkozó nyilvántartás folyamatos és naprakész vezetését. A szerződésekből eredő kötelezettségek betartatásáért az Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas (IFAP I.P.) lett felelős.
(78)
Az ETSA hangsúlyozza, hogy a megkötött szerződésekben objektív és átlátható módon előre meghatározásra kerültek a szóban forgó állatfajok tonnánkénti díjai. Véleménye szerint az díjakat a piaci körülményeknek megfelelően alakították ki, és a szolgáltatási szerződésben, valamint a vonatkozó jogszabályokban felsorolt közszolgálati kötelezettségek teljesítése során felmerült költségeket megfelelő mértékben fedezik.
(79)
Az ETSA az említetteket úgy összegzi, hogy nem részesült semmilyen jogellenes támogatásban, és a számára kifizetett díjazás az általa végzett közszolgáltatások törvényes ellenértéke volt.
V. ÉRTÉKELÉS
1. AZ EUMSZ 107. CIKKE (1) BEKEZDÉSE SZERINTI TÁMOGATÁS ESETÉNEK FENNÁLLÁSA
(80)
Az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében, ha a szerződés másként nem rendelkezik, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(81)
Az EUMSZ 107. és 109. cikkek alkalmazhatók a sertéshúságazatban a legutóbb az 1913/2005/EK tanácsi rendelettel (20) módosított, 1975. október 29-i 2759/75/EGK tanácsi rendelet (21) 21. cikkének értelmében, mely ezen termékek közös piacának szervezését határozza meg. Alkalmazhatók a marhahúságazatban a legutóbb az 1152/2007/EK tanácsi rendelettel (22) módosított, 1999. május 17-i 1254/1999/EK tanácsi rendelet (23) 40. cikkének értelmében, mely ezen termékek közös piacának szervezését határozza meg. Utóbbi rendelet meghozatalát megelőzően, a cikkekben megfogalmazottak a 805/68/EGK tanácsi rendelet (24) 24. cikkének értelmében voltak alkalmazhatók. Alkalmazhatók a juh- és kecskehúságazatban a legutóbb az 1913/2005/EK rendelettel módosított, 1998. november 3-i 2467/98/EK tanácsi rendelet (25) 22. cikkének értelmében, mely ezen termékek közös piacának szervezését határozza meg. Alkalmazhatók a baromfihúságazatban a legutóbb az 679/2006/EK rendelettel (26) módosított, 1975. október 29-i 2777/75/EGK tanácsi rendelet (27) 19. cikkének értelmében, mely ezen termékek közös piacának szervezését határozza meg. A Bizottság 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelete (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (28) - mely a mezőgazdaság közös piacszervezését és bizonyos mezőgazdasági termékekre vonatkozó sajátos rendelkezéseket állapít meg - hatályon kívül helyezte ezeket a különféle rendeleteket, és a 180. cikke rendelkezik arról, hogy az állami támogatásokról szóló szabályok alkalmazhatók a fent említett termékekre.
(82)
A Szerződés meghatározza, hogy a támogatás jellege a vágóhidakon keletkezett hulladék összegyűjtési, szállítási, feldolgozási és megsemmisítési szolgáltatások valamennyi kedvezményezettjének figyelembevételével kerüljön meghatározásra. A Bizottság a Portugáliában bevezetett rendszer potenciális kedvezményezettjeiként az alábbi kategóriákat nevezte meg:
-
a szóban forgó anyagok összegyűjtését, szállítását, feldolgozását és megsemmisítését végző vállalkozások,
-
a vágóhidak, daraboló üzemek, a csontos marha-, borjú-, sertés- és baromfihús importőrei és a Közösségen belüli forgalmazók, azaz a csontos marha-, borjú- és sertéshús forgalmazói/átvevői,
-
az állattenyésztők.
(83)
A támogatások kiértékelését illetően, az esetleges támogatási intézkedések vizsgálatához rendelkezésre álló közösségi rendelkezések figyelembevételével a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában négy időszakot különböztetett meg: 1998-tól 1999. december 31-ig: a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokra vonatkozó iránymutatások hatálybalépését megelőző időszak; 2000. január 1-től2002. december 31-ig: a vágóhídi hulladékokkal és az elhullott állatokkal, valamint a TSE megfékezésének költségeivel kapcsolatos állami támogatásokra vonatkozó közösségi iránymutatások hatálybalépését megelőző időszak; 2003. január 1-től2006. december 31-ig: a 2007-2013 közötti időszakra vonatkozó új mezőgazdasági iránymutatások (29) hatálybalépését megelőző időszak; és a 2007. január 1-től napjainkig tartó időszak.
(84)
A portugál hatóságok által, a már fent említett 244/2003 sz. törvényerejű rendeletről és a lehetséges támogatások finanszírozási módjairól szolgáltatott újabb információk alapján a Bizottság enyhe mértékben módosítja az említett időszakokat, és az alábbi időszakokat veszi figyelembe az esetleges kedvezményezett csoportok kiértékeléséhez:
-
1998. december 9-től2002. október 9-ig terjedő időszak, mely alatt a 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet volt érvényben,
-
2002. október 10-től2003. október 21-ig tartó időszak, amely alatt a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet volt érvényben, kivéve annak 2. sz. mellékletét, melynek alkalmazása a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben meghatározott ideiglenes rendszer által hatályban maradt,
-
2003. október 22-től 2005. novemberig tartó időszak, mely alatt a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben meghatározott ideiglenes rendszer volt érvényben.
1.1. SZELEKTÍV ELŐNY ESETÉNEK FENNÁLLÁSA
(85)
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint azon beavatkozások minősülnek támogatásnak, melyek formájuktól függetlenül, közvetlen vagy közvetett módon, egyes vállalkozásokat előnyökhöz juttatnak, vagy olyan gazdasági előnynek tekinthetők, melyhez a kedvezményezett vállalkozás az átlagos piaci feltételek mellett nem jutott volna (30). Ezenfelül támogatásnak minősülnek azon beavatkozások, melyek különféle módokon felmentik a vállalkozást olyan kötelezettségek alól, melyek általában annak költségvetését terhelik, ezért, bár a szó szoros értelmében nem állami támogatás, mégis azonos jellegű és hatású (31).
1.1.1. A szolgáltatásokat nyújtó vállalatok szelektív előnyben való részesülése
(86)
A Bizottság úgy véli, hogy mivel a kérdéses anyagok összegyűjtése, szállítása, feldolgozása és megsemmisítése fizetés ellenében végzett szolgáltatás, gazdasági tevékenységnek minősül, és a közösségi piac számos gazdasági szereplője által elvégezhető. Ez a következtetés az ETSA által átadott, ennek a határozatnak a (73) preambulumbekezdésében összefoglalt információkon alapul.
(87)
Erre a gazdasági tevékenységre vonatkozóan a portugál hatóságok úgy érvelnek, hogy az említett szolgáltatásokat nyújtó vállalatok a közegészségügy és a környezetvédelem érdekében közérdekű szolgáltatást vittek véghez. A portugál hatóságok hangsúlyozták az ország BSE krízis által kialakult kivételes helyzetét. Portugália kitart azon álláspontja mellett, miszerint valamennyi intézkedést a közegészségügyet veszélyeztető körülmények megfékezésére hozott. A portugál közigazgatás célja következésképpen az intézkedések azonnali végrehajtása volt, míg a forgalmazók állami felügyelet alatt önállóan meg tudták valósítani ezeket a feladatokat (lásd e határozat (21) és (59) preambulumbekezdését).
(88)
AZ ETSA észrevételeiben kijelenti, hogy semmilyen jogellenes támogatásban nem részesült, és a számára kifizetett díjazás az általa végzett közszolgáltatások törvényes ellenértéke volt (Lásd e határozat (79) preambulumbekezdését).
(89)
A Bíróság Altmark ügyben hozott ítéletéből (32) következik, hogy a közszolgáltatás fejlődését szorgalmazó állami támogatások nem esnek az EUMSZ 107. cikkének hatáskörébe, ily módon szükséges a kedvezményezett vállalatok által végzett szolgáltatások ellenértékének meghatározása, azok közszolgálati kötelezettségei teljesítésének céljából. Tehát a Bíróság a következő feltételek teljesülését írja elő:
-
először, a kedvezményezett vállalkozásnak ténylegesen rendelkeznie kell egyértelműen meghatározott közszolgálati kötelezettségek teljesítésére szóló megbízással,
-
másodszor, a díjazás alapjául szolgáló értékeket objektív és átlátható módon, előzetesen kell meghatározni,
-
harmadszor, az ellentételezés sem részben, sem teljes egészében nem haladhatja meg a közszolgálati kötelezettségek teljesítése során keletkezett költségek fedezéséhez szükséges összeget, figyelembe véve az elért bevételeket, és az intézkedéseknek megfelelő ésszerű haszon mértékét,
-
negyedszer, amennyiben a közszolgálati kötelezettségek teljesítésére szóló megbízás nem közbeszerzési eljárással történik, a díjazás mértékét egy jól irányított, a szükséges közszolgáltatások ellátására megfelelően felkészült átlagos vállalkozás költségei alapján kell kiszámítani, amely jól el tudná látni ezeket a kötelezettségeket, figyelembe véve a kapcsolódó bevételeket, valamint az intézkedéseknek megfelelő ésszerű haszon mértékét.
(90)
Az Altmark ítélet jelen ügyben történő alkalmazásával kapcsolatban a Bizottság az alábbiak figyelembevételét szorgalmazza:
a) Az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdésének értelmében valódi általános gazdasági érdekű szolgáltatás
(91)
Mindenekelőtt szükséges megvizsgálni, hogy a szóban forgó ügy esetében az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdésének értelmében vett valódi általános gazdasági érdekű szolgáltatással állunk-e szemben.
(92)
A Bíróság ítélkezési gyakorlatának értelmében - azon ágazatok kivételével, melyekben az érvényes közösségi jogszabály az irányadó - a tagállamok kiterjedt értékelési jogosultsággal rendelkeznek az általános gazdasági érdekű szolgáltatássá minősíthető lehetséges szolgáltatások jellegét illetően. Így a Bizottság hatásköréhez tartozik az általános gazdasági érdekű szolgáltatás meghatározására irányuló értékelési folyamat hibátlan gyakorlatának biztosítása.
(93)
A 90-es évektől kezdve, egymástól függetlenül, különféle fertőző szivacsos agyvelőbántalmakat (TSE) észleltek mind embereken, mind állatokon. 1996 óta egyre több hasonlóságot fedeztek fel a BSE és a Creutzfeldt-Jakob kór új változata között. 1990 óta az Európai Közösség számos, az egészségügyi és környezeti politika intézkedéseire vonatkozó jogszabályok védelmi rendelkezésein alapuló intézkedést hozott a BSE-válság ellen a köz- és állategészségügy megóvása céljából. A 2000. december 4-i, a 2000/766/EK határozat értelmében a 90/667/EGK irányelv (33) alkalmazása, a Bizottság 97/735/EK határozata (34), valamint az 1999/534/EK tanácsi határozat (35) szerint a tagállamok kötelesek az állati hulladékok összegyűjtésére, elszállítására, feldolgozására, tárolására és megsemmisítésére. Ebben az értelemben az 1774/2002/EK rendelet meghatározta a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi szabályokat, valamint a tagállamok kötelezettségeit a szükséges intézkedések bevezetésének, és az állati melléktermékek összegyűjtéséhez, elszállításához és megsemmisítéséhez szükséges infrastruktúra kialakításának felügyeletére vonatkozóan.
(94)
Tekintettel arra, hogy a Bíróság elismerte, hogy a meghatározott hulladékok kezelése általános gazdasági érdekű szolgáltatások tárgya lehet (36), valamint a fent említett BSE-válság által okozott kivételes helyzetre, a Bizottság semminemű ellenvetést nem fogalmaz meg a szolgáltatások általános gazdasági érdekű szolgáltatás jellegével kapcsolatban, amelynek elismerését a portugál hatóságok kezdeményezték a hasított állatok és egyéb, fogyasztásra alkalmatlan állati eredetű hulladékok összegyűjtésével és későbbi megsemmisítésével kapcsolatos tevékenységekre 1999 és 2005 között, mely időszak alatt a Portugál Állam 1999-2003-ig teljeskörűen, majd 2003-2005-ig részlegesen gondoskodott ezekről az intézkedésekről. A közegészségügy és a környezetvédelem érdekében hozott határozatról lévén szó, az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdése értelmében kimeríti a általános gazdasági érdekű szolgáltatás fogalmát.
b) A közszolgálati kötelezettség végrehajtása
(95)
Az Altmark ítélet szerint a közszolgáltatás végzésére a vállalkozást a nemzeti jogra alapozott egy vagy több hivatalos aktussal kell megbízni. Az Altmark ítéletben meghatározott első feltételt illetően bebizonyosodik, hogy a 393-B6/98 sz. és a 244/93 sz. törvényerejű rendelet kötelezővé tette az emberi fogyasztásra alkalmatlan állati melléktermékek összegyűjtését, szállítását, feldolgozását és megsemmisítését. A 393-B6/98 sz. törvényerejű rendelet 6. cikke meghatározza, hogy a fogyasztásra alkalmatlan állati melléktermékek összegyűjtéséért, szállításáért, feldolgozásáért és megsemmisítéséért felelős INGA hatáskörébe tartozik az említett szolgáltatásokat elvégző vállalatok kiválasztása. A 95/99 sz. együttes rendelet előzetesen megállapította a közszolgáltatások és egyéb, a közszolgáltatásokhoz kapcsolódó kötelezettségek - mint pl. az egészségügyi jogszabályoknak megfelelően az ország egész területén keletkezett melléktermékek összegyűjtésére vonatkozó kötelezettség - díjazásának alapjául szolgáló feltételeket.
(96)
A portugál hatóságok egy, a Bizottság részére átadott, a 393-B/98 sz. törvényerejű rendeletben foglaltaknak megfelelő módon készült, 2003-ra vonatkozó szolgáltatási szerződéssel bizonyítják, hogy a szolgáltatási szerződésekben egyértelműen meghatározásra kerültek a kérdéses szolgáltatást nyújtó vállalkozások kötelezettségei.
(97)
A Bizottság megállapítja, hogy a szolgáltatást nyújtó vállalkozás által vállalt, a portugál hatóságok által ráruházott kötelezettségei egyértelműen meghatározásra kerültek a szolgáltatási szerződésben. Tekintettel a 393-B/98 sz. törvényerejű rendeletben és az együttes rendeletben foglaltakra, valamint a részére átadott szolgáltatási szerződésmintára, a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy az Altmark ítélet alapján meghatározott első feltétel teljesült.
c) Objektív és átlátható módon, előzetesen megállapított értékek
(98)
A második feltételt illetően a Bizottság a birtokában levő információk alapján úgy véli, hogy az ellentételezés alapjául szolgáló értékek objektív és átlátható módon előre meghatározásra kerültek. A portugál hatóságok által benyújtott együttes rendeletek valóban meghatározzák a díjazás kiszámításának módját (lásd e határozat (26) preambulumbekezdését). Ezeket az adatokat a korábbi gyakorlat fényében időről időre ellenőrizték és 2005 óta közbeszerzési pályázatok kerültek kiírásra. A Bizottság a rendelkezésére álló információk alapján megállapítja, hogy az Altmark ítélet alapján meghatározott második feltétel teljesült.
d) A szolgáltatás költségeinek fedezéséhez szükséges ellentételezés
(99)
A harmadik feltétellel kapcsolatban a portugál hatóságok és a harmadik érdekelt fél akként nyilatkozik, hogy az ellentételezés sem részben, sem teljes egészében nem haladja meg a közszolgálati kötelezettségek teljesítése során keletkezett költségek fedezéséhez szükséges összeget, figyelembe véve az elért bevételeket, és az intézkedéseknek megfelelő ésszerű haszon mértékét.
(100)
A Bizottság több alkalommal, többek között a vizsgálat kezdetén, kért információkat a portugál hatóságoktól a szolgáltatások valós gazdasági költségének kiszámítási módjáról. A portugál hatóságok átadták az 1999-2005-ig terjedő időszakra vonatkozó éves kiadásokat tartalmazó dokumentumokat, melyeket összehasonlítottak az INGA által a szolgáltatások elvégzéséért kifizetett összegekkel. A dokumentumok igazolták, hogy az INGA által kifizetett ellentételezés nem haladta meg sem részben, sem teljes egészében a közszolgálati kötelezettségek teljesítése során keletkezett költségek fedezéséhez szükséges összeget. Az említett iratok alátámasztják, hogy az ellentételezés megállapításakor, az adott évnek megfelelően, 30 %-39,5 % közötti hasznot vettek figyelembe (lásd e határozat (62) preambulumbekezdését).
(101)
A portugál hatóságok biztosítanak a felől, hogy az esetleges konkurens tevékenységek elvégzésére semmilyen forrásátirányítás (kereszttámogatás) nem történt, mivel a kiválasztott szolgáltatók nem foglalkoztak más tevékenységekkel.
(102)
Mindazonáltal, a portugál hatóságok által rendelkezésre bocsátott információk alapján a Bizottság úgy véli, nem áll módjában megállapítani, hogy a figyelembe vett haszon az Altmark ítéletben meghatározottak szerint elfogadható mértékű volt-e.
(103)
Az ETSA saját észrevételeiben kijelenti, hogy a szolgáltatásért kapott díjazás megegyezett a felmerült költségekkel, és olyan haszon szerzésére volt elegendő, amely semminemű kivételes előnnyel nem járt, és hogy a 2005 előtti időszakban a közszolgáltatásért kifizetett díj az európai szolgáltatási átlagdíjnak megfelelő mértékű volt, és alacsonyabb a későbbi, közbeszerzés útján megkötött szerződésben meghatározott díjnál.
(104)
A Bizottság megállapítja, hogy sem a portugál hatóságok, sem az érdekelt fél nem bocsátott rendelkezésére a fenti információkat alátámasztó dokumentumokat.
(105)
Következésképpen, a Bizottság nem tudja megállapítani az Altmark ítélet alapján meghatározott harmadik feltétel teljesülését.
e) Egy átlagos vállalkozás költségeinek értékelése
(106)
Mivel 2005 előtt a közszolgálati kötelezettségek teljesítésére szóló megbízás nem közbeszerzési eljárással történt, az Altmark ítélet értelmében el kell végezni egy átlagos vállalakozás költségeivel történő összehasonlító értékelést. A portugál hatóságok nem szolgáltattak átlagos vállalkozás költségeinek értékelését igazoló adatokkal.
(107)
A Bizottság tehát kénytelen összefoglalni, hogy a szóban forgó ügyben nem teljesül az Altmark ítélet alapján meghatározott valamennyi (négy) feltétel, ezáltal nem zárható ki, hogy a 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépése és a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben kialakított, majd 2005-ben megszűnt, ideiglenes rendszer bevezetése közötti időszakban a szolgáltatást ellátó vállalatok előnyben részesültek.
(108)
Az állami kifizetésekben bizonyos, a szolgáltatással megbízott vállalatok részesültek. Így megállapítható, hogy kivételes intézkedéssel állunk szemben.
(109)
A Bizottság összegzése szerint tehát nem lehet kizárni annak a lehetőségét, hogy az 1998 és a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben kialakított, majd 2005-ben megszűnt ideiglenes rendszer bevezetése közötti időszakban a szolgáltatást ellátó vállalatok szelektív előnyben részesültek.
1.1.2. A vágóhidak, daraboló üzemek, a csontos marha-, sertés- és baromfihús importőrei, és a Közösségen belüli forgalmazók, azaz a csontos marha-, borjú- és sertéshús forgalmazói/átvevői szelektív előnyben való részesülése
(110)
A Bíróság GEMO-ügyben (37) hozott ítélete értelmében, az állati tetemek és a vágóhídon keletkezett hulladék magánvállalatok által történő összegyűjtésének és eltávolításának ténye, melyből a vágóhidak és az állattenyésztők hasznot húznak, nem veszélyeztetheti az állami támogatás esetleges odaítélését, tekintettel arra, hogy a hatóságok az említett tevékenységekre irányuló rendszer bevezetését szorgalmazzák.
(111)
Jelen esetben a portugál hatóságok a 393-B/98 sz., a 197/2002 sz. és a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben megállapított tevékenységekre és annak finanszírozására irányuló rendszer bevezetését szorgalmazzák. Ebben a stádiumban a Bizottság a szóban forgó rendszereket az államnak tulajdonítja.
(112)
A Bíróság GEMO-ügyben hozott ítéletében meghatározza, hogy az állati tetemek és a vágóhídon keletkezett hulladék összegyűjtésének és eltávolításának pénzügyi terhét az állattenyésztők és a vágóhidak gazdasági tevékenységéből eredő költségnek kell tekinteni (38). A Bíróság ezért úgy határozott, hogy az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy a termelők és a vágóhidak részére az állati tetemek és a vágóhídon keletkezett hulladék összegyűjtését és eltávolítását térítésmentesen biztosító rendszer az állattenyésztők és a vágóhidak részére nyújtott állami támogatásnak minősül.
(113)
A szóban forgó esetben megállapítható, hogy az állati tetemek és a vágóhídon keletkezett hulladék összegyűjtésének és eltávolításának költsége nem csak a vágóhidak és daraboló üzemek, hanem a csontos marha-, borjú-, sertés- és baromfihús importőrei és a Közösségen belüli forgalmazók, azaz a csontos marha-, borjú- és sertéshús forgalmazóinak/átvevőinek tevékenységéből is ered. A Bizottság úgy véli, hogy az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, kezelésével és megsemmisítésével kapcsolatos költségek állami költségvetésből történő finanszírozása a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépését megelőzően azt eredményezte, hogy a szolgáltatást igénybe vevők mentesültek a szolgáltatáshoz kapcsolódó kötelezettségek felvállalásától.
(114)
A Bizottság megállapítja, hogy az adó jellegű járulék bevezetését megelőző időszakban szelektív előny esete állt fenn.
(115)
A 197/2002 sz. és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépését követően a fent leírt tevékenységek finanszírozása a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett, és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által módosított adó jellegű járulékra épül. A 197/2002 sz. törvényerejű rendelet értelmében mentesültek a járulék fizetése alól azok a vágóhidak, melyek előmozdítják, akár a saját létesítményükön, akár a daraboló üzemekben, a KVA-k kivételével valamennyi keletkezett melléktermék összegyűjtését, feldolgozását és megsemmisítését, mivel ezek az intézmények önálló körülményekkel rendelkeztek a melléktermékek kezelésére (lásd a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. sz. mellékletének (2) bekezdését); valamint a csontos hús importőrei és Közösségen belüli forgalmazói, mivel az ő tevékenységeik nem termelnek a közösségi és a nemzeti törvények hatálya alá eső kötelező kezelést igénylő melléktermékeket. A 244/2003 sz. törvényerejű rendelet az említett forgalmazók részére mentességet biztosított a különböző kategóriájú termékekre vonatkozó megsemmisítési vagy az előírt kivételes feltételek melletti felhasználásról szóló terv készítése által.
(116)
A vágóhidak, daraboló üzemek, a csontos marha-, sertés- és baromfihús importőrei, és a Közösségen belüli forgalmazók, azaz a csontos marha- és sertéshús forgalmazói/átvevői által történt szelektív előnyben való részesülés esete fennállásának megállapítása céljából szükséges kivizsgálni, hogy a járulék által megvalósult hozzájárulás mekkora mértékben van összhangban a szolgáltatás elvégzésével járó valós költségekkel.
(117)
A Bizottság észrevételezi, hogy a portugál hatóságok 2003. január 20-án kelt levelükben kijelentették, hogy az adott állatfajokból keletkezett melléktermékek természetének és jelentőségének figyelembevételével a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. és 2. mellékletében meghatározott állandó járulékok, és a 2. cikk (2) bekezdésében a KVA-kra kiszabott járulékok a megvalósítandó szolgáltatás valós költsége alapján kerültek kiszámításra.
(118)
A portugál hatóságok számára ez a finanszírozási mód minden szempontból a közérdekű közszolgáltatás felhasználók által történő kárpótlását kínálja. Az adóköteles forgalmazók által befizetett összegek nem fixen meghatározottak, hanem egyenesen arányosak a közszolgáltatóknak ténylegesen átadott hulladék mennyiségével, és azok megsemmisítésének valós költségével.
(119)
Ezen állítások alátámasztására a portugál hatóságok bemutatták a 2003-ra vonatkozó adatokat tartalmazó dokumentumokat, melyekben összehasonlítják az elvégzett szolgáltatások valós gazdasági költségét a járulék beszedéséből keletkezett összeggel. A 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2002. októberi hatálybalépését követő, 2002. év fennmaradó részére vonatkozóan a portugál hatóságok nem szolgáltattak adatokat a befolyt járulékok összegéről.
(120)
A portugál hatóságok bemutatták a 2004-2005-re vonatkozóan az elvégzett szolgáltatások költségeit tartalmazó dokumentumokat. Nem adtak azonban információt az azon forgalmazókra kirótt járulékkötelezettségek mennyiségéről, amelyek még nem rendelkeztek a megsemmisítési és felhasználási terv érvényes engedélyével, így még a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által meghatározott ideiglenes rendszer szerinti járulékokat voltak kötelesek fizetni.
(121)
A 2002., 2004. és a 2005. évre vonatkozóan a Bizottság a portugál hatóságok által rendelkezésére bocsátott iratok alapján nem tud határozni abban a kérdésben, hogy az adóköteles felek által befizetett járulékok egyenesen arányosak-e a ténylegesen leadott hulladék mennyiségével és annak megsemmisítésének valós költségével.
(122)
A 2003. évre vonatkozóan a Bizottság megállapítja, hogy szelektív előny esete nem állt fenn, mivel az adóköteles felek által befizetett járulékok egyenesen arányosak voltak a kapott szolgáltatások költségeivel.
(123)
Ezzel szemben a Bizottság nem zárhatja ki annak a lehetőségét, hogy 2002. október és 2003. január 1. között a vágóhidak, daraboló üzemek, a csontos marha-, sertés- és baromfihús importőrei, és a Közösségen belüli forgalmazók, azaz a csontos marha- és sertéshús forgalmazói/átvevői szelektív előnyben részesültek.
1.1.3. Az állattenyésztők szelektív előnyben való részesülése
(124)
A szóban forgó esetben megállapítható, hogy az állati tetemek és a vágóhídon keletkezett hulladék összegyűjtésének és eltávolításának költsége nem csak a vágóhidak és daraboló üzemek, hanem az állattenyésztők tevékenységéből is ered, ezért a piaci szabályok értelmében őket is terheli a szolgáltatáshoz kapcsolódó kötelezettségek legalább egy része. A GEMO-ügyben hozott ítélet alapján a Bizottság azon a véleményen van, hogy a fent leírt, az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, kezelésével és megsemmisítésével kapcsolatos költségek állami költségvetésből történő finanszírozása a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépését megelőzően azt eredményezte, hogy a szolgáltatást igénybe vevők mentesültek a szolgáltatáshoz kapcsolódó kötelezettségek vállalásától.
(125)
A Bizottság megállapítja, hogy az adó jellegű járulékok bevezetését megelőző időszakban szelektív előny esete állt fenn.
(126)
Amint az említésre került, a portugál hatóságok által végrehajtott, az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, kezelésével és megsemmisítésével kapcsolatos intézkedések eredményezhették az állattenyésztők szolgáltatáshoz kapcsolódó kötelezettségek alóli mentesülését, melyek normális körülmények között részben őket is terhelnék. A 197/2002 sz. törvényerejű rendelet és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által életbe léptetett ideiglenes rendszer értelmében az állattenyésztőkre nem vonatkozik a bevezetett járulékfizetési kötelezettség. A portugál hatóságok állítása szerint 2005. év vége előtt az összegyűjtéssel kapcsolatos költségek a teljes iparágat érintették. A Bizottság megállapítja, hogy a portugál hatóságok által részükre bemutatott 2002. októberi és 2003. októberi két számla valóban igazolja a járulék kihatását a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet alapján kiszabott járulék állattenyésztők felé történő továbbszámlázása által. A portugál hatóságok állítását, miszerint a piaci törvények alapján a költségek a teljes iparágat érintették - beleértve az állattenyésztőket is - a bemutatott iratok alátámasztják. A Bizottság tehát úgy véli, hogy az állattenyésztők fedezték a saját tevékenységüknek megfelelő költségrészt, ezáltal semmilyen különleges előnyben nem részesültek.
(127)
A Bizottság megállapítja, hogy az adó jellegű járulékok bevezetését megelőző időszakban az állattenyésztők nem részesültek szelektív előnyben.
(128)
Az említettek alapján a Bizottság megállapítja, hogy az állati eredetű melléktermékek összegyűjtése, szállítása, feldolgozása és megsemmisítése által a vágóhidak és az importőrök a 2003. évet kivéve valamennyi időszakban szelektív előnyben részesültek; míg az állattenyésztők csupán a járulékkötelezettség bevezetése előtti időszakban részesültek előnyben.
1.2. ÁLLAMI FORRÁSOKBÓL FINANSZÍROZOTT ELŐNYÖK
(129)
Az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése szabályozza a tagállamok által és az állami forrásokból nyújtott támogatásokat. Vagyis a szóban forgó támogatásnak az államnak tulajdoníthatónak kell lennie és azt állami forrásokból kell nyújtani.
(130)
Jelen esetben az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, átalakításával és megsemmisítésével kapcsolatos költségek 1999 és 2002. október között direkt állami bevételekből, és 2002. októbertől a vágóhidaktól, a csontos marha- és sertéshús importőreitől, és a Közösségen belüli forgalmazóktól, azaz a csontos marha-, borjú- és sertéshús forgalmazóitól/átvevőitől, beszedett adó jellegű járulékból kerültek finanszírozásra.
(131)
A szolgáltató vállalatok direkt állami bevételekből történő kifizetése állami forrásokból finanszírozott előnynek minősül. Az 1999-től a 2002-ben megállapított járulék bevezetéséig ez a közszolgáltatás állami költségvetésből került finanszírozásra, ami azt jelenti, hogy a szolgáltatást végző vállalatok a szolgáltatásokból eredő kiadásokat közpénzből fedezték.
(132)
A 2002. szeptember és 2005. november között alkalmazott járulékokra nem vonatkozik az EUMSZ állami támogatásokkal kapcsolatos rendelkezéseinek alkalmazási területe, kivéve, ha a támogatási intézkedés finanszírozási módját képezi, és ennek következtében az adott támogatás szerves része (39).
(133)
A járulékok fordított adózási eljárással az INGA-hoz folynak be. A forgalmazóktól beszedett járulékok összege az INGA bevételét képezte, és közvetlenül az intézményhez folytak be.
(134)
Annak megállapításához, hogy egy járulék szerves részét képezi a támogatási intézkedésnek, a vonatkozó jogszabályok értelmében léteznie kell közvetlen kapcsolatnak a járulék és a támogatás között, olyan értelemben, hogy a járulék tárgyát szükségszerűen a támogatás finanszírozására kell fordítani (40).
(135)
Mivel a járulékok az INGA bevételét képezték és közvetlenül az intézményhez folytak be, a Bizottság úgy véli, hogy a támogatási eljárás szerves részét képezték.
(136)
Ami annak a kérdését illeti, hogy a jelen esetben az adó jellegű járulékokból származó bevételek állami forrásnak számítanak-e vagy sem, fontos megjegyezni, hogy az állami forrásokat tekintve nem szükséges megkülönböztetni az államtól közvetlenül teljesített támogatásokat azon esetektől, melyekben az állam által létesített állami vagy magánszerv közvetítésével juttatott támogatásról van szó. A Bíróság 2004. július 15-i, Pearle BV ügyben (41) hozott ítéletében úgy határozott, hogy a közvetítő szerveken vagy egy adott szakmai ágazat valamennyi gazdasági szereplőjén keresztül beszedett kötelező járulékok csak az alábbiakban meghatározott feltételek teljesítése mellett tekinthetők állami forrásoknak:
a)
A figyelembe vett intézkedést a szakmai ágazat szereplőit és dolgozóit képviselő szakmai szervezet vezeti be, és nem eszköze az állam által meghatározott politikák alkalmazásának;
b)
A figyelembe vett intézkedés teljes mértékben az ágazati szereplők által befizetett járulékokból kerül finanszírozásra;
c)
A finanszírozás módja és a járulékok mértéke a szakmai ágazat foglalkoztatóinak és foglalkoztatottainak képviselői által kerül meghatározásra, állami beavatkozás nélkül;
d)
A járulékokból befolyt összeget szigorúan az intézkedés finanszírozására fordítják, az állam közbeavatkozása nélkül.
(137)
A rendelkezésre álló információk alapján a Pearle BV ítélet első feltétele nem teljesül, mivel az intézkedés az állam által, törvényerejű rendelet értelmében került bevezetésre, a BSE megfékezésére kidolgozott politika megvalósítása céljából.
(138)
Ezenkívül, a harmadik és negyedik feltétel nem teljesül, figyelembe véve, hogy a finanszírozás módját az említett törvényerejű rendeletek szabályozzák. Következésképpen, a portugál hatóságoknak lehetősége van beavatkozni az intézkedés finanszírozási módozatainak meghatározásába.
(139)
Tekintettel arra, hogy a Pearle BV ítélet valamennyi feltétele nem teljesül, és hogy a Portugál Állam meghatározó kontrollt gyakorolt a támogatásról szóló intézkedések finanszírozásának módozataira, a Bizottság megállapítja, hogy az adójellegű járulékból befolyt bevételek valójában az Államnak tulajdonítható állami forrásnak minősülnek.
1.3. VERSENYTORZULÁS ÉS A KERESKEDELEMRE GYAKOROLT KÖZVETETT HATÁS
(140)
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint egy vállalkozás versenyhelyzetének valamely állami támogatás hatására jelentkező javulása általában a versenynek az ilyen támogatásban nem részesülő más vállalkozások hátrányára bekövetkező torzulását jelzi (42).
(141)
Az intézkedés közvetett hatással lehet Portugália húsipari vesenyhelyzetére (43). Mivel az érintett portugál vállalkozások erős versenynek kitett nemzetközi piacon vannak jelen, az intézkedés torzítja vagy torzíthatja a versenyt. Az intézkedés befolyásolhatja a tagállamok közötti kereskedelmet is.
(142)
A portugál hatóságok úgy érvelnek, hogy mivel Portugália az élő marha, a hús- és csontliszt, valamint a hús- és csontlisztet tartalmazó termékek külföldre történő szállítási tilalma alatt állt, nem vett részt a kereskedelemben, ezáltal nem okozhatott versenytorzulást.
(143)
Ezzel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy az ítélkezési gyakorlat értelmében (44), egy támogatás hatással lehet a tagállamok közötti kereskedelemre, és okozhat versenytorzulást anélkül is, hogy a más tagállamok gazdasági szereplőivel versenyben levő, kedvezményezett vállalkozás maga részt venne az exporttevékenységben. Valójában, azáltal, hogy egy adott tagállam állami támogatásban részesít egy vállalkozást, a hazai kínálat szinten tudja tartani magát vagy akár növekedhet, aminek következményeként a tagállam piacán más tagállamok piaci szereplői által nyújtott szolgáltatások lehetőségei lecsökkennek.
(144)
Ennek fényében, a Bizottság úgy véli, hogy a fent említett termékek Portugáliából más tagállamokba történő szállításának betiltása nem okozott versenytorzulást, és a kereskedelemre közvetett hatást nem gyakorolt.
1.4. KÖVETKEZTETÉSEK
(145)
A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a 393-B/98 sz., a 197/2002 sz. és a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben szabályozott, állati eredetű melléktermékek összegyűjtéséről, szállításáról, feldolgozásáról és megsemmisítéséről hozott intézkedés a 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépésétől a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett ideiglenes rendszer hatálybalépéséig terjedő időszakra vonatkozóan, a vágóhidak, darabolóüzemek és az importőrök részére adott állami támogatásnak minősül. Kivételt képez a 2003-as év, melyre vonatkozólag a portugál hatóságok igazolták, hogy semmilyen előny nem keletkezett.
(146)
Az állattenyésztőket illetően a Bizottság úgy véli, hogy a járulék bevezetése előtti időszakban az intézkedés a 107. cikk (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(147)
A szolgáltatást ellátó vállalkozások szempontjából a Bizottság úgy ítéli, hogy a 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépésétől a 2005-ben megszűnő ideiglenes rendszert bevezető 244/2003 sz. törvényerejű rendelet érvénybe lépéséig terjedő időszakra vonatkozóan az állami támogatás meglétének lehetőségét nem lehet kizárni.
2. A TÁMOGATÁS JOGELLENESSÉGE
(148)
A Bizottság megállapítja, hogy az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésében foglalt jelentési kötelezettségnek Portugália sem az 1999 óta nyújtott támogatásokról szóló intézkedéseket, sem a 197/2002 sz. és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett rendszereket illetően nem tett eleget. A 659/1999/EK rendelet 1. cikke f) pontja „jogellenes támogatásnak” minősíti a Szerződés 93. cikke (3) bekezdésének megszegésével megvalósított valamennyi új támogatást.
(149)
Tekintettel arra, hogy a Portugália által véghezvitt intézkedések tartalmaznak állami támogatás-jellegű elemeket, megállapítható, hogy a Bizottság felé nem jelentett, új, ezáltal az EUMSZ értelmében jogellenes támogatásról van szó.
(150)
Az esetleges támogatások összeegyeztethetőségi vizsgálata két részből tevődik össze: az elsőben a Bizottság a szolgáltatást ellátó vállalkozásoknak nyújtott támogatások összeférhetőségét; a másodikban a vágóhidaknak, daraboló üzemeknek, az iparág importőreinek, a Közösségen belüli forgalmazóinak, és az állattenyésztőknek nyújtott esetleges támogatások összeférhetőségét vizsgálja.
(151)
2002 óta adó jellegű járulékból finanszírozott támogatásról van szó, és amikor a finanszírozás szerves részét képezi a támogatási intézkedésnek, a Bizottság köteles kivizsgálni mind a finanszírozott intézkedéseket, vagyis a támogatásokat, mind azok finanszírozását. Amint azt a Bíróság kinyilvánította, amennyiben egy támogatás finanszírozási módja - jelen esetben kötelező jellegű hozzájárulás által - a támogatási intézkedés szerves részét képezi, a Bizottság által végzendő vizsgálat során szükségszerűen figyelembe kell venni a támogatás finanszírozási módját (45). Amint az a jelen határozat (135) preambulumbekezdésében megállapításra került, a támogatás finanszírozási módja a támogatási intézkedés szerves részét képezi.
3. A TÁMOGATÁSOK ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGÉNEK VIZSGÁLATA
3.1. VIZSGÁLAT A NEM JELENTETT TÁMOGATÁSOKRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK ALAPJÁN
3.1.1. A szolgáltatást ellátó vállalkozásoknak nyújtott támogatások
a) A támogatások összeegyeztethetősége az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdésének értelmében
(152)
Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom alól vannak kivételek.
(153)
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következően, az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének értelmében - bizonyos feltételek teljesülése mellett - a közszolgáltatások ellentételezése nem minősül állami támogatásnak (lásd e határozat (89) preambulumbekezdését). Amennyiben a közszolgáltatások díjazása nem teljesíti ezeket a feltételeket, de az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének általános alkalmazási feltételei teljesülnek, az említett díjazás mégis az EUMSZ-szel összeegyeztethető állami támogatásnak nyilvánítható - annak 106. cikke (2) bekezdése által, - amennyiben az általános gazdasági érdekű szolgáltatások ellátásához szükséges, és az uniós érdekek akadályoztatásával a kereskedelmet nem befolyásolja. A Bizottság ennek az egyensúlynak a megteremtésére pontosította a teljesítendő feltételeket. 2001-ben, Az általános érdekű szolgáltatások Európában című bizottsági közleményben (46) meghatározta, hogy az EK-Szerződésben foglalt szabályok szigorításánál - különös tekintettel a belső piaci szabadság korlátozására és a versenyt érintő megszorításokra - biztosítani kell, hogy a szigorítás ne haladja meg a közszolgáltatások hatékony megvalósításához szükséges mértéket. Ez jelen esetben magában foglalja azt, hogy a díjazás ne haladja meg a szóban forgó megbízott vállalkozás járulékos költségeit. A Bizottság ezeket a feltételeket később Az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra vonatkozó uniós állami támogatási szabályok reformjában (47), és a 86. cikk (2) bekezdésének alkalmazásáról 2005. november 28-án hozott határozatában (48) is részletezte. A díjazás mértékének kiszámítását illetően a Bizottság meghatározta, hogy annak összege nem haladhatja meg a közszolgálati kötelezettség elvégzése során keletkezett költségek kiadásait, figyelembe véve az elért bevételeket és az intézkedéseknek megfelelő ésszerű haszon mértékét. Az ésszerű haszon jelen esetben magában foglalhatja a szóban forgó vállalatok egy meghatározott időszak alatt megvalósított nyereségét vagy annak egy részét, az állam által rábízott szolgáltatás minőségének csökkentése nélkül.
(154)
Az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra vonatkozó uniós állami támogatási szabályok reformjának 18. pontja meghatározza továbbá, hogy az „ésszerű haszon” a saját tőkehozamnak az a mértéke, amely figyelembe veszi a tagállam beavatkozása következtében a vállalkozást érő kockázatot vagy kockázatmentességet, különösen, ha a tagállam kizárólagos vagy speciális jogokat biztosít. Ez a mérték általában nem haladhatja meg az érintett ágazat utóbbi években mért átlagát. Azokban az ágazatokban, ahol nem működik az általános gazdasági érdekű szolgáltatások ellátásával megbízott vállalkozáshoz hasonlítható vállalkozás, az összehasonlítást más tagállamok vagy szükség esetén más ágazatok vállalkozásaival kell elvégezni, figyelembe véve az egyes ágazatok sajátosságait. Az ésszerű haszon meghatározásakor a tagállam ösztönző kritériumokat állapíthat meg, többek között a nyújtott szolgáltatás minőségére és a termelési hatékonyság javulására vonatkozóan.
(155)
Amint azt e határozat (99) preambulumbekezdése és azt követő pontjai összefoglalják, a Bizottság a portugál hatóságok által rendelkezésére bocsátott adatok alapján nem tud arra következtetni, hogy az ellentételezés az ágazat átlagának mértékét meg nem haladó ésszerű nyereség figyelembevételével történt. A Bizottság szolgálatai több alkalommal kérték a portugál hatóságok segítségét az általános gazdasági érdek értelmében alkotott állami támogatásokról szóló szabályok módosítására vonatkozó feltételek jelen esetben való teljesítésének értékeléséhez. A portugál hatóságok által szolgáltatott információk alapján semmilyen, más vállalatokat összehasonlító elemzés nem készült a szóban forgó ágazat átlagának mértékét megállapítandó.
(156)
A Bizottság nem következtethet az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdésének értelmében a szolgáltatást ellátó vállalkozásoknak nyújtott támogatások összeegyeztethetőségére.
b) A támogatások összeegyeztethetősége az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében
(157)
Az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethetők azok a bizonyos tevékenységek vagy gazdasági területek előmozdítására szánt támogatások, melyek az általános érdekek akadályoztatásával a kereskedelmet nem befolyásolják. Az ebben a pontban meghatározott módosítás érvényesíthetőségéhez a támogatásoknak hozzá kell járulniuk az adott ágazat fejlesztéséhez.
(158)
A szóban forgó esetben a portugál hatóságok úgy nyilatkoznak, hogy a Portugál Állam 1999 óta fedezi az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos összes költséget. 2002. október óta ezek az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, szállításából, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos költségek a vágóhidaktól, a csontos marha- és sertéshús importőreitől és a Közösségen belüli forgalmazóktól - azaz a csontos marha- és sertéshús forgalmazóitól/átvevőitől - beszedett adó jellegű járulékból kerülnek finanszírozásra, kivéve, amikor ők maguk látják el a fent nevezett szolgáltatásokat.
(159)
A Közösségi iránymutatások az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokról, 2000-2006 (a továbbiakban: „Iránymutatás”) (49) 23.3. pontjának, a Jogellenesen nyújtott támogatások értékelésére vonatkozó szabályok meghatározása című bizottsági közleményben (50) foglaltak és a 659/1999/EK rendelet 1. cikke f) pontjának értelmében minden jogellenes támogatás a támogatás nyújtásának idején hatályos szabályoknak és iránymutatásoknak megfelelően kerül felülvizsgálatra. 2002-ben a Bizottság elfogadta A fertőző szivacsos agyvelőbántalom megállapítására irányuló vizsgálatokkal, az elhullott állatokkal és a vágóhídi hulladékkal kapcsolatos állami támogatásokra vonatkozó közösségi iránymutatást. Ez az iránymutatás volt érvényben 2003. január 1. és 2006. december 31. között (51). Ezen utóbbi iránymutatás 44) pontja meghatároz egy módosítást, melynek értelmében a jogellenes támogatásokat - többek között a vágóhidaknak nyújtandó támogatásokat - a támogatás nyújtásának idején hatályos szabályok és iránymutatások alapján kell kiértékelni. Az említett iránymutatás (47) bekezdésének megfelelően 2002. év végéig, a vágóhidaknak hulladékkezelésre nyújtott jogellenes támogatások esetére a Bizottság az „Iránymutatás” 11.4 pontjában foglalt elveket alkalmazza, következésképpen a fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdése képezi az 1999 óta nyújtott támogatások felülvizsgálatának jogalapját.
(160)
Az Közösségi iránymutatások az agrár-, és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról, 2007-2013 (194) bekezdése c) pontjának értelmében, a 2007-2013 időszakban az agrár-, és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokra vonatkozó iránymutatások 2007. január 1-i hatálybalépésétől kezdődően a Bizottság már nem alkalmazta a fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatásokat, kivéve a 2007. január 1. előtt nyújtott jogellenes támogatások esetét, amit az iránymutatások (43) és azt követő bekezdései tartalmaznak. Következésképpen, a fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdése továbbra is az alkalmazandó szabály a 2003. január 1-jét követően, a vágóhídi hulladékokkal kapcsolatban nyújtott állami támogatások esetében.
(161)
A fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdése meghatároz egy sor vágóhídi hulladékokra vonatkozó rendelkezést.
(162)
A fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdése értelmében, a vágóhídi hulladékokra vonatkozó állami támogatásokat illetően, 2001. január óta a Bizottság különböző egyedi döntéseket hozott, melyek engedélyezik a kijelölt veszélyes anyagok, a hús- és csontliszt, és hús- és csontlisztet tartalmazó állateledelek (melyek eltávolítását a TSE-re vonatkozó új közösségi szabályozása kötelezővé tett) eltávolításának költségeit legfeljebb 100 %-ban fedező állami támogatásokat. Ezen döntések hátterében elsősorban az agrárágazati iránymutatások 11.4 pontja áll, figyelembe véve a támogatások „rövid időtartamú” jellegét, és hosszú távon a „szennyező fizet” elv szükségességének tiszteletben tartását. A Bizottság kivételesen elfogadta, hogy ezekben a támogatásokban részesüljenek más, nem az élő állatok tenyésztésével foglalkozó vállalkozások is, mint például a vágóhidak. A Bizottság ugyanazon elveket alkalmazza 2002. év végéig, a TSE-re vonatkozó új közösségi szabályozással kapcsolatos hasonló költségekre nyújtott jogellenes támogatások esetére is, melyek során a közösségi szabályozás rendelkezései nem sérültek.
(163)
A fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdése hivatkozik arra, hogy a Bizottság kivételesen elfogadta, hogy ezekben a támogatásokban részesüljenek más, nem az élő állatok tenyésztésével foglalkozó vállalkozások is, mint például a vágóhidak. A múltban a Bizottság döntése alapján ezek a kivételek kiterjedtek az élő állatok tenyésztésével szoros kapcsolatban álló feladatokat ellátó vállalkozásokra, például az állati eredetű melléktermékek előkészítésével foglalkozó vállalatokra.
(164)
Az agrárágazati iránymutatások 11.4 pontjára alapozva a Bizottság engedélyezett olyan intézkedéseket, mint az egészségügyi felügyeleti intézkedések, tesztek és egyéb szűrővizsgálatok, valamint gyógyszerek, növényvédő szerek beszerzésének valós költségeit legfeljebb 100 %-ban fedező állami támogatásokat, az alábbi feltételekkel:
-
megfelelő közösségi, nemzeti vagy regionális szintű program megléte a szóban forgó kór megelőzésére, ellenőrzésére vagy visszaszorítására,
-
a kórok a hatóságok számára okot adnak az aggodalomra,
-
a támogatási intézkedések célkitűzése a megelőzés és/vagy a kártalanítás,
-
a támogatások összeegyeztethetők a közösségi állat-egészségügyi és növényvédelmi politikával.
(165)
A fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdése értelmében ezek az elvek alkalmazhatók.
(166)
A szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma a közegészségügyre veszélyes fertőző betegség. Olyan állati kórról van szó, melynek elsődleges gócpontját közvetlenül jelenteni kellett a Bizottság és a tagállamok felé (52). A támogatási intézkedés célja a hulladékok összegyűjtéséhez, szállításához, feldolgozásához és megsemmisítéséhez szükséges megelőzési intézkedések a húsiparban 1999-2005 között hatályos állat-egészségügyi jogszabálynak megfelelő alkalmazásának biztosítása volt.
(167)
A Bizottság ezen célból megjegyzi, hogy Portugália úgy nyilatkozott, hogy a Bizottság emlősökből származó hús- és csontliszt, valamint hús- és csontlisztet tartalmazó termékek exportját megtiltó 98/653/EK határozatában jóváhagyott sűrgősségi intézkedések értelmében, 1999-től 2002 végéig fedezte az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos valamennyi költséget. Emellett a Bizottság megjegyzi, hogy a marhahúsra vonatkozó, Portugáliát érintő tilalmi intézkedéseket az 1993/2004/EK rendelet elfogadása hatályon kívül helyezte.
(168)
A Bizottság hangsúlyozza továbbá, hogy a fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (33) és (34) bekezdése értelmében a vállalkozások a piaci elveknek megfelelően, megkülönböztetés nélkül kerültek kiválasztásra és díjazásra (lásd e határozat (21) és azt követő preambulumbekezdéseit). Figyelembe véve az intézkedések meghozatalának sürgősségét, a Bizottság kész elfogadni, hogy a portugál hatóságok közbeszerzési pályázat kihirdetése nélkül, az 1999. június 8-i 197/99 sz. törvényerejű rendeletben foglaltaknak megfelelően választott ák ki a szolgáltatást ellátó vállalkozásokat, mely a portugál hatóságok szerint a 97/52/EK rendelet nemzeti átültetésének eszköze (lásd e határozat (24) preambulumbekezdését).
(169)
A Portugál hatóságok jelezték, hogy a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet a „szennyező fizet” elv tekintetében figyelembe vette Portugália 2000/766/EK határozat keretében hozott elkötelezettségeit (lásd e határozat (65) és (66) preambulumbekezdéseit). A portugál hatóságok megerősítették, hogy az esetleges konkurens tevékenységek elvégzésére semmilyen forrásátirányítás nem történt, mivel a kiválasztott szolgáltatók kizárólagos tevékenysége az állati eredetű melléktermékek összegyűjtésére, szállítására, feldolgozására és megsemmisítésére korlátozódott.
(170)
A Bizottság szintén megállapítja, hogy a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet értelmében vett átmeneti idő figyelembevétele mellett a szolgáltatás és annak finanszírozásának kötelezettségét átruházták a szolgáltatókra.
(171)
Az ország kivételes körülményeire és az 1999-2004 közötti BSE krízis által kialakult vészhelyzetre tekintettel, és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett rendszernek köszönhetően, mely meghatározza, hogy a szolgáltatás és annak finanszírozásának kötelezettségét fokozatosan terheljék az ágazat szereplőire, a Bizottság megállapítja a támogatások „rövid időtartamú” jellegét, és hosszú távon a „szennyező fizet” elv szükségességének tiszteletben tartását.
(172)
A Bizottság a rendelkezésére álló információk alapján úgy véli, hogy az 1999 és 2002. év vége között nyújtott támogatások az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában meghatározott módosítások hatálya alá esnek.
(173)
A 2003 és 2005. november közötti időszakban nyújtott támogatásokra vonatkozóan a Bizottság úgy véli, hogy a bizonyítottan 2004. év végéig tartó krízishelyzetnek és a fent hivatkozott törvényerejű rendelet által bevezetett rendszernek köszönhetően, mely meghatározza, hogy a szolgáltatás és annak finanszírozásának kötelezettségét fokozatosan terheljék az ágazat szereplőire, a támogatások a fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdésével összeegyeztethetőnek és annak megfelelőnek nyilváníthatók, amennyiben a megvalósított szolgáltatások valós költségeivel megegyeztek.
(174)
Amint e határozat (100) preambulumbekezdében szerepel, a portugál hatóságok bebizonyították, hogy 1999 és 2005 között a támogatások megegyeztek a szolgáltatást nyújtó vállalkozások által megvalósított szolgáltatások valós költségeivel.
(175)
Következésképpen, a Bizottság a rendelkezésére álló információk alapján megállapítja, hogy a 2003 és 2005. november között, a szolgáltatást nyújtó vállalkozásoknak nyújtott támogatások az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában meghatározott módosítások hatálya alá esnek.
3.1.2. A vágóhidaknak, daraboló üzemeknek, importőröknek és közösségi forgalmazóknak, valamint az állattenyésztőknek nyújtott támogatások
(176)
Amint a Bizottság e határozat (166) preambulumbekezdésében utalást tett rá, az 1999-2004 időszakban a BSE elterjedésének veszélye Portugáliában kivételes körülményeket és krízishelyzetet teremtett. Ennek a kivételes helyzetnek köszönhetően, és a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett rendszerre való tekintettel, mely meghatározza, hogy a szolgáltatás és annak finanszírozásának kötelezettségét fokozatosan terheljék az ágazat szereplőire, a Bizottság megállapítja a támogatások „rövid időtartamú” jellegét, és hosszú távon a „szennyező fizet” elv szükségességének tiszteletben tartását. Korábbi következtetéseinek vonalát követve a Bizottság úgy véli, hogy a fertőző szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdésének értelmében a támogatásokat kivételes jelleggel kaphatták az ágazat más szereplői, többek között a vágóhidak, daraboló üzemek, importőrök, valamint a közösségi forgalmazók.
(177)
Amint azt a szolgáltatást ellátó vállalkozások esetében a Bizottság megállapította, a támogatásokat a szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdésének megfelelően nyújtották.
(178)
A vágóhidak, daraboló üzemek, valamint az ágazat importőrei és közösségi forgalmazói vonatkozásában a Bizottság ezúton megállapítja, hogy a nyújtott támogatások az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában meghatározott módosítások hatálya alá esnek.
(179)
Az állattenyésztőket illetően, e határozat (160) és az azt követő preambulumbekezdéseiben foglaltakat figyelembe véve, a Bizottság szintén megállapítja, hogy a támogatásokat a szivacsos agyvelőbántalomra vonatkozó iránymutatások (47) bekezdésének megfelelően nyújtották, és az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában meghatározott módosítások hatálya alá esnek.
3.2. A TÁMOGATÁSOK FINANSZÍROZÁSA
(180)
2002. október óta, vagyis a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet hatálybalépése óta az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos költségek a vágóhidaktól, a csontos marha- és sertéshús importőreitől és a Közösségen belüli forgalmazóktól, azaz a csontos marha- és sertéshús forgalmazóitól/átvevőitől beszedett adó jellegű járulékból kerülnek finanszírozásra.
(181)
A Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően (53) a Bizottság általában úgy véli, hogy egy állami támogatás kötelező járulékok által történő finanszírozása kihatással lehet a támogatásra, mivel a támogatáson túlmenő védő hatása lehet. A szóban forgó terhek valójában kötelező járulékoknak minősülnek. Ugyanezen ítélkezési gyakorlat értelmében a Bizottság megállapítja, hogy egy támogatás finanszírozása nem történhet más tagállamokból származó termékeket is sújtó adó jellegű járulékok által.
(182)
Figyelembe véve ezen ítélkezési gyakorlatot és a tényt, miszerint a támogatás állami forrásokból fedezett, mely ezáltal az EUMSZ 107. cikke értelmében állami támogatásnak minősül, szükséges megállapítani, hogy a támogatásnak lehet-e az EUMSZ 110. cikkével ellentétes megkülönböztető jellege, vagyis az intézkedés értelmében járulékfizetési kötelesség érinti-e a más tagállamokból származó termékeket is.
(183)
A portugál hatóságok szerint az importált csontos húsok adóztatása, amennyiben érinti a csontos hús feldolgozása során keletkezett melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatásokat, megalapozott, mert ebben az esetben a hazai termékek mellett ezekre az importált termékekre is kiterjedhet a rendszer.
(184)
A Bizottság rendelkezésére álló információk alapján a vágóhidak, a részben vagy teljesen hasított állatok, és más csontos marha- és sertéshúsok importőrei is fizették a járulékot (lásd a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 2. cikke (2) bekezdését), mely az emlősökből származó hús és a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatások finanszírozásának része volt (lásd a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. cikke (1) bekezdését).
(185)
Ezen információk alapján a Bizottság kételkedni kezdett az adókötelezettektől beszedett járulékok és az általuk igénybe vett szolgáltatások közti arányos mérték felől. A Bizottság megállapította, hogy nem lehet kizárni a rendszer potenciálisan megkülönböztető jellegét a más tagállamokból származó termékeket illetően, melyekre a járulék szintén vonatkozott.
(186)
A portugál hatóságok később biztosítottak afelől, hogy a baromfihús melléktermékeinek összegyűjtésével, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatások nem a vágóhidaktól, a részben vagy teljesen hasított állatok, és más csontos marha- és sertéshúsok importőreitől beszedett járulékok által került finanszírozásra, hanem a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. sz. mellékletének megfelelően, azon baromfihússal foglalkozó vágóhidaktól beszedett járulékok által, melyek nem indítványozták az általuk termelt melléktermékek összegyűjtését, szállítását, feldolgozását és megsemmisítését. Mivel az importált baromfihús bontása során általában nem keletkezik melléktermék, a hasított baromfi importőrei és forgalmazói mentesültek a járulékkötelezettség alól.
(187)
Ezzel szemben, a részben vagy teljesen hasított állatok, és más csontos marha- és sertéshúsok importőreit és forgalmazóit illetően a portugál hatóságok bizonyították, hogy ezeknek az importált csontos termékeknek a feldolgozása során keletkezik melléktermék.
(188)
A Bizottság már az információnyújtási felszólításában, majd később az eljárás megkezdésekor is kérte a portugál hatóságokat, hogy biztosítsák afelől, hogy a hazai termékekhez hasonlóan az importált termékek is részesülhetnek a rendszerben, és hogy számszerűsített adatokkal támasszák alá a meghatározott referencia-időszakra vonatkozóan a más tagállamokból származó csontos marha- és sertéshúsok után beszedett járulékok, valamint a kizárólag őket érintő szolgáltatások költségeinek egyenértékűségét (lásd az eljárás elindításáról szóló határozat (37) bekezdés h) pontját).
(189)
A portugál hatóságok garantálták, hogy a hazai termékekhez hasonlóan az importált csontos hústermékek is élvezik a melléktermékek összegyűjtésével, szállításával, feldolgozásával és megsemmisítésével kapcsolatos szolgáltatásokat, azonban ezt számszerűsített adatokkal nem támasztották alá.
(190)
A Bizottság a rendelkezésére álló adatok alapján nem tudja megállapítani, hogy a 197/2002 sz. törvényerejű rendeletben bevezetett, importált termékekre is alkalmazott járulék megegyezett az importált termékekből keletkezett melléktermékeket érintő szolgáltatások összegével, és ezáltal a hazai termékekhez hasonlóan az importált termékek is élvezték a támogatási intézkedés által finanszírozott szolgáltatásokat.
(191)
A 244/2003 sz. törvényerejű rendelet 3. cikke (2) bekezdése szerint a vágóhidak, daraboló üzemek, keltető központok és a tojástermékekkel foglalkozó egységek kötelesek fizetni a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet 1. mellékletében megállapított járulékot, kivéve azokat az intézményeket, melyek az alternatív rendszer alkalmazása mellett döntöttek - rájuk a 3. kategóriájú termékekre vonatkozó megsemmisítési tervek jóváhagyásáig az említett törvényerejű rendelet 2. mellékletében megállapított járulékok vonatkoznak. Az említett intézmények a tervek jóváhagyásáig az 1. és 2. kategóriájú termékek után 0,35 EUR/kg megfizetésére kötelezettek (244/2003 sz. törvényerejű rendelet 5. cikk (1) bekezdése).
(192)
A 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által a járulékrendszert érintő módosításokkal kapcsolatban a Bizottság kérte a portugál hatóságoktól annak bizonyítását, hogy az importált termékek a hazai termékekhez hasonlóan részesülhettek az említett szolgáltatásokban.
(193)
A portugál hatóságok megerősítették, hogy a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett járulék a ténylegesen keletkezett melléktermékek alapján került megállapításra, és az importált termékek a hazai termékekhez hasonlóan részesülhettek az említett szolgáltatásokban. Azonban a Bizottság megállapítja, hogy a portugál hatóságok állításaikat számszerűsített adatokkal nem támasztották alá.
(194)
Az értékelési adatok hiányában a Bizottság nem tudja megállapítani, hogy a 244/2003 sz. törvényerejű rendeletben bevezetett, importált termékekre is alkalmazott járulék megegyezett az importált termékekből keletkezett melléktermékeket érintő szolgáltatások összegével, és ezáltal a hazai termékekhez hasonlóan az importált termékek is részesültek a támogatási intézkedés által finanszírozott szolgáltatásokban.
(195)
A Bizottság megállapítja, hogy a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet, és az átmeneti időszakban a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet 3. cikk (2) bekezdése, és 5. cikk (2) bekezdése alapján alkalmazott járulékrendszer nem felel meg az EUMSZ 110. cikkének, a rendszer a más tagállamokból importált termékeket - amelyekre a járulék szintén kiterjedt - érintő, potenciálisan megkülönböztető jellege miatt.
VI. KÖVETKEZTETÉSEK
(196)
A Bizottság sajnálatát fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy Portugália az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdését megsértve, jogellenesen nyújtott támogatásokat a vágóhidakon keletkezett hulladékok összegyűjtésére, szállítására, feldolgozására és megsemmisítésére.
(197)
A vágóhidakon keletkezett hulladékok összegyűjtésére, szállítására, feldolgozására és megsemmisítésére nyújtott támogatások a kedvezményezettek szempontjából megfeleltek az alkalmazandó közösségi rendelkezéseknek. Ezzel szemben a 197/2002 sz. törvényerejű rendelet, és az átmeneti időszakban a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet 3. cikk (2) bekezdése, és az 5. cikk (2) bekezdése alapján alkalmazott járulékrendszer értelmében a támogatások finanszírozási módja a rendszer más tagállamokból importált termékeket - amelyekre a járulék szintén kiterjedt - érintő, potenciálisan megkülönböztető jellege miatt a belső piaccal összeegyeztethetetlen.
(198)
A Bizottság a szóban forgó esetben érdemesnek tartja a 659/1999/EK rendelet 7. cikke (4) bekezdése szerinti megengedő határozat megítélését, melyben a Bizottság olyan feltételeket határozhat meg, amelyek teljesítése esetén egy támogatás a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősül, és olyan kötelezettségeket állapíthat meg, amelyek biztosítják a határozat betartásának ellenőrzését.
(199)
Az EUMSZ 110. cikke megsértésének helyreállítása, és ezáltal visszamenőlegesen a potenciális megkülönböztetés kiküszöbölése céljából Portugália köteles a Bizottság által meghatározott határidőn belül, és a megszabott feltételek teljesítésével a más tagállamokból származó termékek után beszedett járulékok egy részének visszafizetésére. A sérelem helyreállítása által a szóban forgó támogatások a Szerződéssel összeegyeztethetőnek minősülnek.
(200)
A fent említett visszafizettetés feltételeit a Bizottság határozza meg. Portugália tehát köteles visszafizetni a járulékot megfizető személyeknek a 197/2002 sz. törvényerejű rendeletben meghatározott járulékkötelezettség alkalmazásának kezdetétől a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett ideiglenes rendszer hatálybalépésének dátumáig beszedett járulékoknak a más tagállamokból származó termékekre vonatkozó részét. Ennek érdekében a Portugália által tiszteletben tartandó feltételek az alábbiak:
-
amennyiben a járulékot megfizetett személy bizonyítani tudja, hogy a járulék más tagállamból származó termékekre került alkalmazásra, jogosult a kizárólag a nemzeti termékekre vonatkozó támogatás egy részét képező járulék adott termékeket érintő arányos részének visszatérítését kérni. Ezek a visszatérítési kérelmek a nemzeti jogszabályoknak megfelelően meghatározott határidővel kerülnek bevezetésre, mely határidő nem lehet kevesebb, mint a jelen határozat nyilvánosságra hozatalától számított hat hónap,
-
Portugália köteles meghatározni az esetleges megkülönböztetés importált termékekre eső mértékét. Ennek érdekében Portugália feladata megvizsgálni egy meghatározott referencia-időszakra vonatkozóan a megállapított járulék címén a nemzeti termékek után beszedett teljes összeg és azon előnyök közötti egyenértékűséget, melyekben a termékek kizárólagosan részesültek,
-
a visszatérítéshez rendelkezésre álló idő a kérelem benyújtásától számított legfeljebb hat hónap,
-
a visszatérített összegeket a járulék megfizetésének dátumától a tényleges visszatérítésig felhalmozódott kamat függvényében módosítani kell. A kamat a Bizottság által a referencia és kiigazító kamatláb meghatározásának módszerében foglalt referencia-kamatláb alapján kerül kiszámításra (54),
-
a portugál hatóságoknak el kell fogadniuk bármilyen ésszerű bizonyítékot, amelyet az adóköteles felek benyújtanak a más országokból származó termékek után befizetett járulékkal kapcsolatos összegekről,
-
a visszatérítésre való jogosultságnak egyéb feltételt - többek között, hogy a járuléknak nem volt kihatása - szabni nem lehet,
-
amennyiben az érintett felek még nem fizették meg a kiszabott járulékot, a portugál hatóságok hivatalos formában lemondanak a kizárólag a nemzeti termékekre vonatkozó támogatás egy részét képező járulék más tagállamból származó termékeket érintő arányos részéről. Lemondanak továbbá az összegre vonatkozó esetleges késedelmi kamatról is,
-
amennyiben a Bizottság kéri, Portugália kötelezettséget vállal a visszatérítés végrehajtását bizonyító teljes jelentés bemutatására,
-
amennyiben más tagállamban ugyanazon termékekre vonatkozó, hasonló célú járulék alkalmazása van érvényben, mint Portugáliában, a portugál hatóságok elkötelezik magukat arra, hogy az azon tagállamból származó termékek után kifizetett járulékot a járulékot kifizető személyeknek visszatérítik,
-
Portugália kötelezettséget vállal arra, hogy e határozatot megismerteti valamennyi járulékköteles féllel,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az 1998. december 4-én kelt 393-B/98 sz. törvényerejű rendelet alapján Portugália által nyújtott állami támogatás összeegyeztethető a belső piaccal.
2. cikk
(1) A 2002. szeptember 25-i 197/2002 sz. törvényerejű rendelet és a 2003. október 7-i 244/2003 sz. törvényerejű rendelet 3. cikke (2) bekezdése által bevezetett ideiglenes rendszer összeegyeztethető a belső piaccal, azzal a feltétellel, hogy Portugália visszatéríti a járulékot megfizető személyeknek a 197/2002 sz. törvényerejű rendeletben meghatározott járulékkötelezettség alkalmazásának kezdetétől a 244/2003 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett ideiglenes rendszer hatálybalépésének dátumáig beszedett járulékoknak a más tagállamokból származó termékekre vonatkozó részét.
(2) Ennek érdekében Portugália kezeskedik az alábbi feltételek teljesítéséről:
-
amennyiben a járulékot megfizetett személy bizonyítani tudja, hogy a járulék más tagállamból származó termékekre került alkalmazásra, jogosult a kizárólag a nemzeti termékekre vonatkozó támogatás egy részét képező járulék adott termékeket érintő arányos részének visszatérítését kérni. Ezek a visszatérítési kérelmek a nemzeti jogszabályoknak megfelelően meghatározott határidővel kerülnek bevezetésre, mely határidő nem lehet korábban, mint a jelen határozat nyilvánosságra hozatalától számított hat hónap,
-
Portugália köteles meghatározni az esetleges megkülönböztetés importált termékekre eső mértékét. Ennek érdekében Portugália feladata megvizsgálni egy meghatározott referencia-időszakra vonatkozóan a megállapított járulék címén a nemzeti termékek után beszedett teljes összeg és azon előnyök közötti egyenértékűséget, melyekben a termékek kizárólagosan részesültek,
-
a visszatérítéshez rendelkezésre álló idő a kérelem benyújtásától számított legfeljebb hat hónap,
-
a visszatérített összegeket a járulék megfizetésének dátumától a tényleges visszatérítésig felhalmozódott kamat függvényében módosítani kell. A kamat a Bizottság által a referencia-kamatláb és a leszámítolási kamatláb meghatározásának módszerében foglalt referencia-kamatláb alapján kerül kiszámításra (55),
-
a portugál hatóságoknak el kell fogadniuk az adóköteles felek által benyújtott bármilyen ésszerű bizonyítékot a más országokból származó termékek után befizetett járulékkal kapcsolatos összegekről,
-
a visszatérítésre való jogosultságnak egyéb feltételt - többek között, hogy a járuléknak nem volt kihatása - szabni nem lehet,
-
amennyiben az érintett felek még nem fizették be a kiszabott járulékot, a portugál hatóságok hivatalos formában lemondanak a kizárólag a nemzeti termékekre vonatkozó támogatás egy részét képező járulék más tagállamból származó termékeket érintő arányos részének visszatérítéséről. Szintén lemondanak az összegre vonatkozó esetleges késedelmi kamatról,
-
amennyiben a Bizottság kéri, Portugália elkötelezi magát a visszatérítés végrehajtását bizonyító teljes jelentés bemutatására,
-
amennyiben más tagállamban ugyanazon termékekre vonatkozó, hasonló célú járulék alkalmazása van érvényben, mint Portugáliában, a portugál hatóságok kötelezettséget vállalnak arra, hogy azon tagállamból származó termékek után kifizetett járulékot a járulékot kifizető személyeknek visszatérítik,
-
Portugália kötelezettséget vállal arra, hogy a jelen határozatot valamennyi járulékköteles féllel megismerteti.
3. cikk
E határozatról való értesítéstől számított két hónapon belül Portugáliának tájékoztatnia kell a Bizottságot az e határozatnak való megfelelés érdekében hozott intézkedésekről.
4. cikk
Ennek a határozatnak a Portugál Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. július 13-án.