SMĚRNICE RADY 2010/23/EU
ze dne 16. března 2010,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. V případě přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví, jako je stavebnictví či oblast odpadů, se však předpokládá přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba.
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, na niž se převádějí povolenky na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice 2003/87/ES (4) a další jednotky, které lze použít pro plnění požadavků uvedené směrnice.
(3)
Zavedení takového mechanismu, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na tyto služby, u nichž podle nedávných zkušeností existuje zvláště vysoké riziko podvodů, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(4)
Členské státy by měly vypracovat hodnotící zprávu o používání mechanismu, aby bylo možné posoudit jeho účinnost.
(5)
V zájmu transparentnosti posouzení účinku používání mechanismu na podvodná jednání by hodnotící zprávy členských států měly vycházet z kritérií předem stanovených členskými státy. Ve všech takových hodnoceních by měla být jasně posouzena míra podvodů před zavedením a po zavedení mechanismu a veškeré následné změny trendů v podvodných jednáních, včetně poskytování jiných služeb. Příslušná zpráva by rovněž měla vyhodnotit náklady na dodržování předpisů vznikající osobám povinným k dani.
(6)
Každý členský stát, který na svém území zjistí změnu trendů podvodných jednání, pokud jde o služby podle této směrnice, by měl vypracovat v tomto směru zprávu.
(7)
Aby bylo používání uvedeného mechanismu umožněno všem členským státům, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(8)
Jelikož cíle této směrnice, totiž řešení podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasného opatření, které se odchyluje od stávajících pravidel Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(9)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 2006/112/ES se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 199a
1. Členské státy mohou do 30. června 2015 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je poskytnuta některá z těchto služeb:
a)
převod povolenek na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (5), které jsou převoditelné v souladu s článkem 12 uvedené směrnice,
b)
převod jiných jednotek, které mohou provozovatelé používat pro plnění požadavků téže směrnice.
2. Členské státy uvědomí Komisi o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v době zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
prohlášení o oblasti působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
c)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.
3. Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2014 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. b). V této zprávě se jasně uvede, které informace se mají pokládat za důvěrné a které informace mohou být zveřejněny.
Zpráva obsahuje podrobné posouzení celkové účinnosti a účelnosti opatření, zejména pokud jde o
a)
dopad na podvodná jednání týkající se poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;
b)
možný přesun podvodných jednání na zboží nebo na jiné služby;
c)
náklady na dodržování předpisů vznikající v důsledku opatření osobám povinným k dani.
4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2014 zprávu Komisi.
Článek 2
Členské státy, které se rozhodnou používat mechanismus uvedený v čl. 199a odst. 1 směrnice 2006/112/ES, sdělí Komisi ustanovení příslušného opatření, kterým se mechanismus zavádí, v okamžiku zahájení používání tohoto mechanismu.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice se použije do 30. června 2015.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Článek 6
Tato směrnice bude vyhlášena v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. března 2010.
A TANÁCS 2010/23/EU IRÁNYELVE
(2010. március 16.)
a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a fordított adózási mechanizmus bizonyos csalásra alkalmas szolgáltatásokra vonatkozó választható és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 113. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A 2006/112/EK tanácsi irányelv (3) úgy rendelkezik, hogy a héát az adóztatandó termékértékesítést vagy szolgáltatást végző adóalany köteles megfizetni. Határokon átnyúló ügyletek és egyes nagy kockázatot jelentő belföldi ágazatok - mint például az építési szektor és a hulladékgazdálkodás - esetében azonban előírható, hogy a héafizetési kötelezettség arra a személyre tevődjön át, akinek a részére az adóköteles termékértékesítést vagy szolgáltatást teljesítették.
(2)
A héacsalások súlyosságára tekintettel lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok ideiglenes jelleggel olyan mechanizmust alkalmazzanak, amelynek keretében az adófizetési kötelezettség áttevődik arra a személyre, akire a 2003/87/EK irányelv (4) 3. cikkében meghatározott üvegházhatású gázok kibocsátási egységeit, valamint az említett irányelvnek való megfelelés céljára felhasználható más egységeket átruházták.
(3)
Az említett mechanizmusnak az általános alkalmazástól eltérő bevezetése ezen szolgáltatások esetében, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak csalásra, nem érintheti hátrányosan a héarendszer alapelveit, mint például a többfázisú fizetést.
(4)
A tagállamoknak értékelő jelentést kell készíteniük a mechanizmus alkalmazásáról, ezzel segítve a mechanizmus hatékonyságának vizsgálatát.
(5)
Annak érdekében, hogy a mechanizmus alkalmazásának a csalárd tevékenységekre gyakorolt hatása átlátható módon értékelhető legyen, a tagállamok értékelő jelentéseinek a tagállamok által előre meghatározott kritériumokon kell alapulniuk. Az említett értékelésnek egyértelműen fel kell mérnie a csalásoknak a mechanizmus alkalmazását megelőző és azt követő mértékét, valamint a csalárd tevékenységekre jellemző tendenciák ebből eredő változását, beleértve más szolgáltatások értékesítését is. A jelentésben értékelni kell az előírt kötelezettségeknek való megfelelés érdekében az adóalanyoknál jelentkező költségeket is.
(6)
Minden egyes tagállam, amely területén az ezen irányelv hatálya alá tartozó szolgáltatások tekintetében a csalárd tevékenységekre jellemző tendenciákban változást észlel, erről jelentést készít.
(7)
Annak érdekében, hogy az említett mechanizmus alkalmazására minden tagállamnak lehetősége legyen, szükséges erre vonatkozóan módosítani a 2006/112/EK irányelvet.
(8)
Mivel ezen irányelv célját, azaz a héacsalásoknak a meglévő uniós szabályoktól eltérő ideiglenes intézkedéssel történő visszaszorítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(9)
A 2006/112/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2006/112/EK irányelvben a következő cikk kerül beillesztésre:
„199a. cikk
(1) A tagállamok 2015. június 30-ig, legalább kétéves időszakra előírhatják, hogy a héa megfizetéséért felelős személy az az adóalany, akinek a részére az alábbi ügyletek bármelyikét teljesítették:
a)
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv (5) 3. cikkében meghatározott, üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó, az említett irányelv 12. cikke szerint átruházható egységek átruházása;
b)
más, a gazdasági szereplők által az említett irányelvnek való megfelelés céljából felhasználható egységek átruházása.
(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az (1) bekezdésben előírt mechanizmus alkalmazásáról annak bevezetésekor, és a Bizottság rendelkezésére bocsátják a következő információkat:
a)
nyilatkozatot a mechanizmust alkalmazó intézkedés hatályáról, valamint a kísérő intézkedések részletes leírását, beleértve az adóalanyokat terhelő bármely bevallási kötelezettséget és bármely ellenőrző intézkedést;
b)
azokat az értékelési kritériumokat, amelyek lehetővé teszik a mechanizmus alkalmazását megelőzően, illetve azt követően az (1) bekezdésben felsorolt szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett, illetve más szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalások összehasonlítását, valamint a más típusú csalárd tevékenységek tekintetében esetlegesen bekövetkezett növekedés felmérését;
c)
a mechanizmust alkalmazó intézkedés alkalmazásának kezdetét és érvényességének időtartamát.
(3) Az (1) bekezdésben előírt mechanizmust alkalmazó tagállamok a (2) bekezdés b) pontjában előírt értékelési kritériumok alapján legkésőbb 2014. június 30-ig jelentést nyújtanak be a Bizottság számára. A jelentésben egyértelműen jelezni kell, hogy melyek a bizalmasan kezelendő, illetve a nyilvánosságra hozható információk.
A jelentésben részletesen értékelni kell az intézkedés általános eredményességét és hatékonyságát, különös tekintettel a következőkre:
a)
az intézkedés hatálya alá tartozó szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalásokra gyakorolt hatás;
b)
a csalások esetleges áthelyeződése termékekre vagy más szolgáltatásokra;
c)
az intézkedésnek való megfelelésnek az adóalanyoknál jelentkező költségei.
(4) Minden tagállam, amely e cikk hatálybalépésétől kezdődően az (1) bekezdésben felsorolt szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalások tendenciáiban változást észlel, erről legkésőbb 2014. június 30-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak.
2. cikk
A 2006/112/EK irányelv 199a. cikkének (1) bekezdésében előírt mechanizmus alkalmazását választó tagállamok a mechanizmus alkalmazásának megkezdésekor tájékoztatják a Bizottságot a mechanizmust tartalmazó intézkedéseik rendelkezéseiről.
3. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
4. cikk
Ezt az irányelvet 2015. június 30-ig kell alkalmazni.
5. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
6. cikk
Ezt az irányelvet az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
Kelt Brüsszelben, 2010. március 16-án.