PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
A TANÁCS 1138/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. november 8.)
az Indiából, Indonéziából és Malajziából származó egyes zsíralkoholok és keverékeik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: az alaprendelet) és különösen annak 9. cikkére,
tekintettel a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) által benyújtott javaslatra,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Ideiglenes intézkedések
(1)
A Bizottság a 2011. május 10-i 446/2011/EU rendeletben (2) (a továbbiakban: az ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki az Indiából, Indonéziából és Malajziából (a továbbiakban: érintett országok) származó egyes zsíralkoholok és keverékeik behozatalára vonatkozóan.
(2)
Az eljárás megindítására az eljárás megindításáról szóló értesítés 2010. augusztus 13-i közzétételét (3) követően került sor, miután két uniós gyártó, a Cognis GmbH (Cognis) és a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (a továbbiakban együttesen: a panaszosok) 2010. június 30-án panaszt nyújtottak be. E két vállalat a vizsgált termék uniós össztermelésének jelentős hányadát, ebben az esetben több mint 25 %-át adja.
(3)
Az ideiglenes rendelet (9) preambulumbekezdésében foglaltak szerint a dömping és a kár vizsgálata a 2009. július 1. és a 2010. június 30. közötti időszakra irányult (a továbbiakban: a vizsgálati időszak). A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2007. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak).
2. Az eljárás további menete
(4)
Azon alapvető tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján ideiglenes dömpingellenes intézkedések bevezetéséről döntöttek (a továbbiakban: az ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtotta be írásban az ideiglenes megállapításokra vonatkozó észrevételeit. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak észrevételeik megtételére.
(5)
A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott a végleges megállapítások kialakításához.
(6)
Ezt követően valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Bizottság az Indiából, Indonéziából és Malajziából származó egyes zsíralkoholok és keverékeik behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). Egyúttal meghatározott időszakot biztosítottak a feleknek arra, hogy e végleges nyilvánosságra hozatal kapcsán ismertessék észrevételeiket.
(7)
Az érdekelt felek által benyújtott szóbeli és írásbeli észrevételeket a Bizottság megvizsgálta és adott esetben figyelembe vette.
B. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
1. Érintett termék
(8)
Az érintett termék - az ideiglenes rendelet (10) és (11) preambulumbekezdésében foglaltak szerint - az Indiából, Indonéziából és Malajziából származó C8, C10, C12, C14, C16 vagy C18 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó telített zsíralkoholok (az elágazó láncú izomereket kivéve), beleértve a telített egységes zsíralkoholokat (a továbbiakban: egységes frakciók), valamint a döntő részben C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó keverékeket (általános megnevezésük: C8-C10 keverék), a döntő részben C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó keverékeket (általános megnevezésük: C12-C14 keverék), valamint a döntő részben C16-C18 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó keverékeket, amelyek jelenleg az ex 2905 16 85, a 2905 17 00, az ex 2905 19 00 és az ex 3823 70 00 KN-kód alá tartoznak.
(9)
Az ideiglenes intézkedések meghozatalát követően egyes felek panaszt emeltek arra vonatkozóan, hogy az érintett termék fogalommeghatározása nem egyértelmű. Azt állították, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítés szerint a termékkörbe csak a lineáris zsíralkoholok és keverékeik tartoznak, az elágazó láncú izomereket tartalmazó zsíralkoholok és keverékeik, vagyis az elágazó láncú zsíralkoholok és keverékeik viszont nem. Mások szerint nincs értelme az oxoszintézis során keletkező elágazó láncú izomereket tartalmazó zsíralkoholokat és keverékeiket kizárni a termékkörből, mivel a felhasználásuk megegyezik a lineáris zsíralkoholokkal és keverékeikkel, és konkurens termékek a piacon.
(10)
Megállapítást nyert, hogy a (8) preambulumbekezdés szerint a vizsgálat hatálya alá tartozó valamennyi zsíralkohol és keverékeik ugyanolyan vagy nagyon hasonló alapvető fizikai, kémiai és technikai jellemzőkkel rendelkeznek, és ezeket ugyanarra a célra használják fel, annak ellenére, hogy az előállításhoz felhasznált nyersanyagok, illetve a gyártási eljárás tekintetében előfordulhatnak különbségek. Az érintett termék esetleges változatai nem változtatják meg annak alapvető meghatározását, jellemzőit, illetve azt, hogy a különböző felek milyen terméknek tekintik azt.
(11)
Ezért fenn kell tartani azt az ideiglenes határozatot, amely szerint az elágazó láncú izomereket tartalmazó zsíralkoholokat és keverékeiket - az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően - ki kell zárni a termékkörből és az elágazó láncú zsíralkoholok ezen vállalatok általi termelését (beleértve azokat a vállalatokat, amelyek az oxoszintézis során állítanak elő zsíralkoholokat és keverékeiket) az uniós előállítás fogalommeghatározásában nem szabad figyelembe venni. Az érintett termékkel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (10)-(11) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
2. Hasonló termék
(12)
A Bizottság emlékeztet arra, hogy az ideiglenes rendelet (13) preambulumbekezdésében ideiglenesen megállapították, hogy a lineáris zsíralkoholok és keverékeik, valamint az elágazó láncú zsíralkoholok és keverékeik nem minősülnek hasonló terméknek, ezért az elágazó láncú izomereket tartalmazó zsíralkoholokat és keverékeiket előállító gyártókra vonatkozó adatokat a kárelemzésből ki kell zárni.
(13)
A hasonló termékkel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (12)-(13) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
C. DÖMPING
1. India
1.1. Rendes érték
(14)
A rendes érték meghatározására vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (14)-(18) preambulumbekezdésében ismertetett ideiglenes megállapítások megerősítést nyertek.
1.2. Exportár
(15)
Az exportár meghatározására vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (19) preambulumbekezdésében foglalt ideiglenes megállapítások megerősítést nyertek.
1.3. Összehasonlítás
(16)
Az ideiglenes és a végleges nyilvánosságra hozatalt követően mindkét indiai exportáló gyártó megismételte azt a kérelmét, hogy a dömpingkülönbözet kiszámításánál ne vegyék figyelembe azokat az értékesítéseket, amelyeket a vizsgálati időszakban az eredeti uniós panaszosok egyikének teljesítettek (lásd az ideiglenes rendelet (22) preambulumbekezdését). A vállalatok ezt a kérelmüket arra alapozták, hogy a WTO dömpingellenes megállapodásának 9.1. cikke úgy rendelkezik, hogy a kivetendő vám összege a dömpingkülönbözet teljes összege vagy annál kevesebb legyen. Az indiai exportáló gyártók a dömpingellenes megállapodás 2.4. cikkére is hivatkoztak, amely szerint az exportár és a rendes érték között tisztességes összehasonlítást kell végezni. Ez alapján azt állították, hogy a panaszos a panasz elkészítésével egyidejűleg folytatott velük tárgyalásokat jelentős mennyiségű termékek erősen nyomott árakon történő megvásárlásáról, így ezen ügyletek árai nem tisztességes módon lettek megállapítva, ezért a dömping kiszámításánál ezeket az ügyleteket nem kellene figyelembe venni.
(17)
Először is meg kell jegyezni, hogy az, hogy a WTO dömpingellenes megállapodása lehetővé teszi a teljes dömpingkülönbözetnél alacsonyabb összegű vám kiszabását, még nem jelenti azt, hogy kötelezően így kell eljárni. Az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdése csupán azt a kötelezettséget írja elő, hogy a dömpingellenes vám nagysága nem haladhatja meg az okozott kár elhárításához szükséges szintet. Ezenkívül semmilyen bizonyíték nem utal arra, hogy a felek az árakat nem kölcsönös egyetértésben állapították volna meg. A szóban forgó panaszos összes vásárlására vonatkozó vizsgálat szintén azt mutatta, hogy a két indiai exportáló gyártóval kialkudott vételár összhangban volt a panaszos más gyártóktól beszerzett összehasonlítható termékeinek vételárával. Megállapítást nyert továbbá, hogy a panaszos az érintett terméket nem csak a vizsgálati időszakban vásárolta, hanem már évek óta importálja az indiai exportáló gyártóktól. Ezenkívül az egyik exportáló gyártó a meghallgató tisztviselő által levezetett szóbeli meghallgatás során azt állította, hogy a szóban forgó panaszosnak strukturálisan alacsonyabb árakon értékesítik a termékeiket, mint más vevőknek. Következésképp semmilyen bizonyíték nem támasztja alá azt, hogy az árakat nem tisztességes módon állapították volna meg csak azért, mert a panaszosnak értékesítettek, ezért a kérelem elutasítása megerősítést nyert.
(18)
Az ideiglenes és végleges nyilvánosságra hozatalt követően mindkét indiai exportáló gyártó megismételte az átváltási árfolyamnak az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének j) pontja szerinti kiigazítására vonatkozó kérelmét azzal érvelve, hogy az indiai rúpiát (INR) 2009 novemberétől tartósan felértékelték az euróval (EUR) szemben, ezért ez torzíthatja a dömpinggel kapcsolatos számításokat (lásd az ideiglenes rendelet (23) preambulumbekezdését). Mindkét exportáló gyártó elismerte, hogy értékesítési áraik a vizsgálati időszak második felében magasabbak voltak, mint az első felében, azonban azt állították, hogy ez kizárólag annak volt köszönhető, hogy a nyersanyagköltségek emelkedtek, és a piaci feltételek a gazdasági válság végét követően általánosan javultak, az árak változása azonban nem tükrözte az indiai rúpia euróval szembeni felértékelését. A vállalatok azt is állították, hogy még ha az áraikat rendszeresen és rövid időközönként ki is tudták volna igazítani, az átváltási árfolyamok jövőbeli alakulását akkor sem tudnák megjósolni.
(19)
A vizsgálat azt mutatta, hogy bár az indiai rúpia a vizsgálati időszak második felében az euróval szemben fokozatosan felértékelődött, az indiai exportáló gyártók a fő termékeik értékesítési árait a főbb vásárlóik felé hónapról hónapra változtatták, és ez különösen a vizsgálati időszak második felére igaz. Ezért semmi nem utal arra, hogy az Unióba történő értékesítések árait ne lehetett volna egyidejűleg azért módosítani, hogy azok - az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének j) pontja, valamint a WTO dömpingellenes megállapodása 2. cikkének 4.1. pontja szerint - 60 napon belül a valutaátváltási árfolyamokban bekövetkezett változásokat is tükrözzék. Mivel az árakat az indiai exportáló gyártók gyakran változtatták, az árváltozásokban az átváltási árfolyamok esetleges változásait is érvényesíthették volna. Mindez azt is bizonyítja, hogy a zsíralkoholok és keverékeik piacán a gyakori árváltozásokat általában érvényesíteni lehet. Tehát még az olyan esetekben, amelyekben az árakat ritkábban módosították, sem utal semmi arra, hogy ez ne a felek üzleti döntésének hatására történt volna. Az, hogy az árakat a változó piaci helyzetnek (ebben az esetben a valutaátváltási árfolyamokban bekövetkezett állítólagos változásoknak) megfelelően gyakran lehet módosítani, lehetővé tette az indiai exportáló gyártók számára, hogy ezeket a változásokat az értékesítési áraikban igényük szerint érvényesítsék, és ezt nyilvánvalóan többször meg is tették. A fentiekre tekintettel - miután az átváltási árfolyam kiigazítása nem garantált - a kérelmet elutasítják.
(20)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indiai exportáló gyártó azt állította, hogy az egyes terméktípusok esetében a közvetett adókból származó különbözetek miatt az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének b) pontja alapján adott kedvezményeket a C12 és C14 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó termékek és keverékek esetében is meg kellett volna adni, mivel e termékek kivitelekor a termékekhez felhasznált nyersanyagokra fizetett vámot visszatérítették. A vizsgálat során azonban nem nyújtottak be olyan információkat, amelyeket a helyszínen ellenőrizni lehetett volna, és amelyek azt bizonyították volna, hogy ezeket a vámokat később ténylegesen visszatérítették. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a vállalat azt állította, hogy észrevételeit félreértették, és hogy a C12 és C14 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó termékek és keverékek előállításához használt összes nyersanyagot vámmentesen importálták. A vállalkozás ezen terméktípusok esetében a rendes érték kiigazítását kérelmezi, mivel ha a belföldi piacon értékesített termékek alapanyagául szolgálnak, ezért közvetett adót kell fizetni utánuk. Az ellenőrzés során benyújtott bizonyítékok szerint azonban az a nyersanyagmennyiség, amely a C12 és C14 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó terméktípusok előállításához szükséges és amelyet a vizsgálati időszak alatt vámmentesen importáltak, a vállalat által a vizsgálati időszak alatt exportált termékmennyiség csupán egy részének előállításához elég. Ezért biztos, hogy a C12 és C14 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó exportált termékek legalább kétharmadát olyan nyersanyagok felhasználásával állították elő, amelyek után importvámot fizettek. Mivel a vállalat nem nyújtott be arra vonatkozó bizonyítékot, hogy ezen vámmentesen importált nyersanyagokat az Unióba, és nem harmadik országokba irányuló exportértékesítésre használták, a kérelmet elutasítják.
(21)
Az összehasonlítással kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (20) és (23) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
1.4. Dömpingkülönbözet
(22)
A dömpingkülönbözet kiszámítására vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (24)-(26) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
(23)
A dömping véglegesen meghatározott, vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó CIF-ár százalékában kifejezett összege a következő:
Vállalat
Végleges dömpingkülönbözet
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Minden más vállalat
9,3 %
2. Indonézia
2.1. Rendes érték
(24)
Az ideiglenes és végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportáló gyártó azt állította, hogy az egyes ügyletek nyereségességének vizsgálatakor az értékesítési, általános és adminisztratív költségeket (SGA-költségek) nem az árbevétel alapján kellett volna kivetíteni az egyes ügyletekre, és hogy emiatt több ügyletet veszteségesnek tekintettek. A Bizottság megvizsgálta az állítást, azonban úgy találta, hogy az SGA-költségeknek az egyes ügyletekhez való árbevétel alapján történő hozzárendelése alkalmasabb módszer, mivel ezek a költségek - jellegüket tekintve - inkább értékhez, mint mennyiséghez kapcsolódnak. Meg kell jegyezni, hogy az egyes terméktípusokra kivetített SGA-költségek teljes összege változatlan, függetlenül attól, hogy az SGA-költségek hozzárendelésére a két módszer közül melyiket alkalmazzák. Végezetül a Bizottság újra megvizsgálta azokat az ügyleteket, amelyek esetében az exportáló gyártó megkérdőjelezte a nyereségesség vizsgálatának eredményét és megerősítést nyert, hogy az ügyletek nem voltak nyereségesek. Ezért a kérelmet elutasítják.
(25)
Ugyanez az indonéz exportáló gyártó azt is állította, hogy a nyereségszintnek a rendes érték megállapítása során történő meghatározásakor, a nem szokásos kereskedelmi forgalom keretében értékesített termékek esetében az értékesítések terméktípusonként számított nyereségét nem kellene kizárni, mivel a belföldi értékesítések több mint 80 %-a nyereséges volt. Ezzel az állítással kapcsolatban a Bizottság emlékeztet arra, hogy - amint azt az ideiglenes rendelet (29)-(32) preambulumbekezdései is kifejtik - a szokásos kereskedelmi forgalom keretében megvalósított értékesítéseket terméktípusonként kell meghatározni, mivel ezzel a módszerrel lehet a legpontosabban összevetni az értékesítési árakat a kapcsolódó termelési költségekkel. Ezenkívül az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése indokolt esetben nem zárja ki a vizsgált termék terméktípusokra való felosztását. Ezért a rendes érték kialakításához használt nyereség kiszámításánál a terméktípusok szintjén a nem szokásos kereskedelmi forgalom keretében megvalósuló értékesítéseket ki kell zárni. Ezért a kérelmet elutasítják.
(26)
Ugyanez az indonéz exportáló gyártó azt is állította, hogy az egyes terméktípusok rendes értékének megállapításakor a kedvezményeket nem vonták le, amikor a rendes értéket a gyártelepi árszinthez igazították. A Bizottság az érvelésnek helyt adott és a számítást ennek megfelelően kiigazította.
(27)
A rendes érték meghatározására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (27)-(33) preambulumbekezdésében ismertetett ideiglenes megállapítások - az e rendelet (26) preambulumbekezdésében ismertetett helyesbítésekkel - megerősítést nyertek.
2.2. Exportár
(28)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság nem indokolta meg, hogy miért tekintette megbízhatatlannak a gyártóval kapcsolatban álló uniós importőr vállalat felé érvényesített értékesítési árakat, és az exportárat ezen értékesítések tekintetében miért az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján állapította meg. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság az egymással kapcsolatban álló felek közötti transzferárakat nem tekinti megbízhatónak, mivel azokat mesterségesen különböző szinteken határozhatják meg, attól függően, hogy az egymással kapcsolatban álló érintett vállalatoknak mi az előnyösebb. Ezért azzal, hogy a Bizottság az exportárat - a transzferárból származó tényleges profittól független ésszerű haszonkulcs alkalmazásával - az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján állapította meg, elkerülte a transzferár esetleges torzító hatásait. Ezért a kérelmet elutasítják.
(29)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően mindkét indonéz exportáló gyártó azt állította, hogy a velük kapcsolatban álló uniós székhelyű importőrökön keresztül az Unióba történő exportértékesítések esetében a Bizottság az exportárnak az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdése szerinti megállapításához nem megfelelő haszonkulcsot használt. Mindkét vállalat azzal érvelt, hogy az ideiglenes szakaszban alkalmazott haszonkulcs csak egy részben együttműködő importőrre vonatkozott, és azt nem ellenőrizték, így az nem volt megbízható. Ennek megfelelően a más vizsgálatok esetében használt 5 %-os haszonkulcs alkalmazását javasolták. Tekintettel arra, hogy a független importőrök csekély mértékben működtek együtt a vizsgálatban, a Bizottság az érvelésnek helyt adott és 5 %-os haszonkulcsot alkalmazott, amely összhangban van az ugyanebben az ágazatban korábban lefolytatott vizsgálatok során alkalmazott haszonkulcsokkal.
(30)
Az összehasonlításra vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (34)-(36) preambulumbekezdésében ismertetett ideiglenes megállapítások - az e rendelet (29) preambulumbekezdésében ismertetett kiigazításokkal - megerősítést nyernek.
2.3. Összehasonlítás
(31)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően mindkét indonéz exportőr hangsúlyozta, hogy a jutalékok különbségei miatt a harmadik országokban működő, kapcsolatban álló érintett kereskedőkön keresztül lebonyolított értékesítések esetében nem kellett volna kiigazításokat tenni a 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja értelmében. Mindkét vállalat azzal érvelt, hogy az Indonéziában működő termelő vállalataik és a velük kapcsolatban álló szingapúri kereskedők egy gazdálkodó egységet alkotnak, és a harmadik országban működő kereskedők a velük kapcsolatban álló indonéz vállalatok exportrészlegeként működnek. A belföldi értékesítésekről, illetve a harmadik országokba történő exportértékesítések egy részéről azonban az indonéz gyártó mindkét esetben közvetlenül állítja ki a számlát, a szingapúri kereskedők pedig meghatározott jutalékban részesülnek. Az egyik indonéz vállalat esetében az egyik szerződés szerint ez a jutalék csak az exportértékesítésre vonatkozik. A harmadik országbeli kereskedők ezenkívül más gyártók - egyik esetben független gyártók - termékeit is értékesítik. A vállalattal kapcsolatban álló mindkét szingapúri kereskedő egyértelműen egy jutalékos alapon működő ügynökhöz hasonló feladatokat lát el. Ezért a kérelmet elutasítják.
(32)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az indonéz kormány és egy indonéz exportáló gyártó megismételte az előző preambulumbekezdésben említett egy gazdálkodó egységre vonatkozó kérelmet. Azzal érveltek, hogy a Matsushita kontra Tanács (4) ügyben a Bíróság már megállapította, hogy az, hogy a gyártó bizonyos értékesítési feladatokat is ellát, nem jelenti azt, hogy egy gyártó vállalat és egy értékesítő vállalat nem alkothat egy gazdálkodó egységet. Azt is állították továbbá, hogy a harmadik országoknak történő azon értékesítések, amelyeket az exportáló a szingapúri kereskedő bevonása nélkül közvetlenül végez, az exportértékesítések csupán kis százalékát teszik ki, és hogy az Interpipe ítéletben (5) az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy a gyártó által végzett kis mennyiségű közvetlen értékesítések nem támasztják alá azt, hogy nem volt egy gazdálkodó egység. Végül felhozták, hogy a Canon kontra Tanács (6) ügyben az a tény, hogy az értékesítéssel foglalkozó leányvállalat más vállalatok termékeinek forgalmazója is volt, nem befolyásolta a gazdálkodó egységre vonatkozó megállapítást.
(33)
Habár a Matsushita kontra Tanács ügyben a Bíróság megállapította, hogy az intézmények abban az esetben megállapíthatták, hogy a gyártó egy vagy több általa irányított forgalmazó vállalattal együtt egy gazdasági egységet alkot - annak ellenére, hogy bizonyos kereskedelmi feladatokat maga lát el - ez még nem feltétlenül jelenti azt, hogy egy gyártót és a kapcsolatban álló kereskedelmi vállalatokat mindig egy gazdasági egységnek kell tekinteni. Továbbá, ellentétben az indonéz exportáló gyártóval, a Matsushita kontra Tanács ügyben a gyártó nem végzett közvetlen értékesítést. Másodsorban az Interpipe ítéletben az a tény, hogy az exportáló gyártó által végzett közvetlen értékesítések az Unióba irányuló értékesítések teljes mennyiségének csak kis százalékát jelentették, az Elsőfokú Bíróság által vizsgált elemek egyike volt. Ennél fontosabb, hogy a Bíróság hangsúlyozta, hogy ezeket az új tagállamokba irányuló közvetlen értékesítéseket csak átmenetileg végezték. Ezzel szemben ebben az esetben a rendelkezésre álló bizonyíték arra utal, hogy a gyártó által közvetlenül végzett, bizonyos harmadik országokba irányuló értékesítések nem ideiglenesek, hanem - legalábbis elvileg - strukturálisak, vagyis állandóak. Ráadásul ezek az értékesítések az összes érintett gyártó esetében belföldi értékesítésük jelentős százalékát teszik ki. Végül, a Canon kontra Tanács ügyben az exportáló gyártó értékesítésért felelős leányvállalata által a belföldi piacon végzett értékesítések olyan termékeket is tartalmaztak, amelyeket más márkanév alatt értékesítettek, mégis az exportáló gyártó gyártotta őket. Ezért a kérelmet ismét elutasítják.
(34)
Az egyik indonéz vállalat továbbá azzal érvelt, hogy még ha a gazdálkodó egység koncepcióját nem is fogadják el, a Bizottság kétszeres dömpingkülönbözetet alkalmazott, mivel a független uniós vásárlók felé számlázott exportárból levonta a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőr nyereségét és a vállalattal kapcsolatban álló harmadik országbeli kereskedő jutalékát is. A két tételt azonban különböző okokból vették figyelembe és külön-külön vonták le. A (28) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőrön keresztül bonyolított exportértékesítések esetében az exportár az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint annak az árnak az alapján képezhető, amelyen az importált termék elsőként viszonteladásra kerül egy független vevő részére. Ezekben az esetekben a felhalmozódó nyereségen kiigazításokat kell végrehajtani annak érdekében, hogy uniós határparitáson számított megbízható exportárat lehessen megállapítani. A vállalattal kapcsolatban álló harmadik országbeli kereskedő részére a jutalékot az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerint vonták le. Ezért a kérelmet elutasítják.
(35)
A vállalat azt állította továbbá, hogy ha az exportárat az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerint a harmadik országbeli kereskedő jutalékával kiigazítják, úgy a rendes értéket is ugyanígy ki kell igazítani, mivel ez a kereskedő a belföldi értékesítéseket is koordinálja. A kereskedő és az indonéz gyártó között létrejött írásbeli szerződés ugyanakkor csak az exportértékesítésekre vonatkozik. Ráadásul a belföldi értékesítésekről az indonéz vállalat állítja ki a számlát. Ezért a kérelmet elutasítják.
(36)
A Bizottság az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerinti kiigazítással kapcsolatosan a transzferárból származó tényleges profittól független ésszerű haszonkulcs alkalmazását megfelelőnek tartja annak érdekében, hogy a transzferár esetleges torzító hatásait el lehessen kerülni. Ezért a harmadik országbeli kereskedők vonatkozásában az ideiglenes szakaszban alkalmazott tényleges haszonkulcs helyett a Bizottság ezután a korábbi esetekben (7) is alkalmazott 5 %-os haszonkulcsot használja, amely a vegyipari ágazatban működő kereskedelmi vállalatok tevékenységét illetően ésszerű nyereségnek tekinthető.
(37)
Egy másik indonéz vállalat azt állította, hogy a Bizottság a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőrön keresztül bonyolított értékesítések esetében kétszer vonta le a jutalék költségét. A vállalat azzal érvelt, hogy amikor a Bizottság az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint megállapította, akkor azt a vállalattal kapcsolatban álló importőr SGA-költségeivel és a jutalékának költségeivel - mint közvetlen értékesítési költséggel - is kiigazította. Mivel az SGA-költségek a jutalékok költségeit már magukban foglalják, a jutalékok költségei így kétszeresen kerültek levonásra. A Bizottság ezt a megállapítást indokoltnak találta és a számítást ennek megfelelően módosította.
(38)
Az egyik vállalat megismételte a fizikai jellemzőkben rejlő különbségek alapján történő kiigazításra vonatkozó kérelmét, mivel folyékony és szilárd halmazállapotú vizsgált terméket is exportál az Unióba, belföldi piacon viszont csak szilárd halmazállapotút értékesít, a folyékony halmazállapotú vizsgált termék ára pedig alacsonyabb, mint a szilárd halmazállapotúé (lásd az ideiglenes rendelet (39) preambulumbekezdését). A vállalat kérelme alátámasztására két számla másolatát mutatta be az egyéb exportpiacokon értékesített termékeiről. Ezt a bizonyítékot azonban az eljárás ilyen kései szakaszában nem lehetett ellenőrizni és nem lehetett megállapítani, hogy ez a különbözet minden olyan esetre vonatkozott-e, ahol a fizikai jellemzőkben ilyen különbségek álltak fenn. Ezért a kérelmet elutasítják.
(39)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportőr azt állította, hogy aránytalan volt az a kamatláb, amelyet az ideiglenes rendeletben a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőr hitelköltségeinek megállapításához alkalmaztak, és javasolta a Deutsche Bundesbank által a vizsgálati időszakra közzétett adatokon alapuló kamatláb alkalmazását. Mivel az a kamatláb, amelyet a Bizottság az ideiglenes rendeletben e vállalat hitelköltségeinek a megállapításához használt, más vállalatok által benyújtott információkon alapult, és azok sajátos pénzügyi helyzetét tükrözte, amely nem feltétlenül alkalmazható a vállalattal kapcsolatban álló szóban forgó importőrre, a Bizottság az érvelésnek helyt adott és a számítást ennek megfelelően kiigazította.
(40)
Az összehasonlításra vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (37)-(40) preambulumbekezdéseiben ismertetett ideiglenes megállapítások - az e rendelet (36), (36) és (39) preambulumbekezdésében ismertetett kiigazításokkal - megerősítést nyertek.
2.4. Dömpingkülönbözet
(41)
A dömpingkülönbözet kiszámítására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (41) és (42) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
(42)
A dömping véglegesen meghatározott, vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó CIF-ár százalékában kifejezett összege a következő:
Vállalat
Ideiglenes dömpingkülönbözet
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Minden más vállalat
7,3 %
3. Malajzia
3.1. Rendes érték
(43)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik malajziai exportáló gyártó azt állította, hogy a szokásos kereskedelmi forgalom keretében megvalósított értékesítések nyereségességét (lásd az ideiglenes rendelet (46) preambulumbekezdését) nem az éves termelési költség súlyozott átlaga alapján kellett volna kiszámítani, hanem - a legfőbb nyersanyag árának napi szintű változására tekintettel - minden egyes belföldi ügylet költségét külön kellett volna figyelembe venni. Ezzel az állítással kapcsolatban hangsúlyozni kell, hogy a Bizottság a nyereségesség vizsgálatánál következetesen a termelési költség súlyozott átlagát használja referenciaértéknek. A vállalat is ezt a formátumot követte a kérdőívre adott válaszában, és ez képezte a helyszíni ellenőrző látogatás alapját, amely során a vállalat által szolgáltatott adatokat összevetették a vállalat könyvelésével. A vállalat arra irányuló kérelme, hogy a Bizottság a termelési költséget az egyes ügyletek viszonylatában vizsgálja - ami jelentősen eltérne a Bizottság szokásos gyakorlatától - csak a vállalat ideiglenes nyilvánosságra hozatalra vonatkozó észrevételeiben és a vonatkozó adatokban merült fel először, így a helyszínen ezt nem lehetett ellenőrizni. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a vállalat által a kérelme alátámasztása céljából az egyes ügyletek vonatkozásában benyújtott költségkimutatások leginkább becsléseken alapulnak, és nem mutatnak pontosabb és reprezentatívabb költségadatokat a vállalat által eredetileg benyújtott kimutatásban szereplő, valamint a helyszínen ellenőrzött költségadatoknál. Végezetül meg kell jegyezni, hogy az újfajta költségkimutatás felépítése nem teszi lehetővé a helyszínen ellenőrzött gazdálkodási jelentések e részével való összevetést. Ezért a kérelmet elutasítják.
(44)
Az a malajziai exportőr, amely nem értékesített belföldön (lásd az ideiglenes rendelet (51) preambulumbekezdését), azt állította, hogy a rendes érték megállapításához használt SGA-költségeknek és a nyereségnek nem a hasonló terméket a malajziai piacon értékesítő másik két exportáló gyártó tekintetében megállapított tényleges összegek súlyozott átlagán kellett volna alapulnia. A vállalat azzal érvelt, hogy ezek az adatok nem reprezentatívak, mivel a vállalat másfajta gyártási eljárást alkalmaz és eltérő alapvető nyersanyagot használ. Ezzel az állítással kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság a rendes érték megállapításánál a vállalat saját gyártási költségeit alkalmazta. Kizárólag az SGA-költségek és összegének meghatározása esetén alkalmazták a másik két malajziai exportáló gyártótól származó adatokat. Ami a profit összegét illeti, azt az e rendelet (45) preambulumbekezdésében leírtak szerint határozták meg. Másodsorban a vállalat nem fejtette ki, hogy a gyártási eljárás hogyan befolyásolja az SGA-költségek alakulását. Meg kell továbbá jegyezni, hogy a vállalat mindössze az általa előállított termékek egy része esetében alkalmaz állítólagosan eltérő gyártási eljárást, a termékek jelentős része esetében azonban a gyártási eljárás és az alapvető nyersanyag felhasználása megegyezik a két másik malajziai gyártóéval. Így megállapítást nyert, hogy a vállalat nem bizonyította, hogy a felhasznált adatok nem voltak reprezentatívak, ezért a kérelmet elutasítják.
(45)
Ugyanez a malajziai exportőr azt állította továbbá, hogy amennyiben a Bizottság mégis a másik két exportálótól származó adatokat használja az SGA-költségek megállapításához, ezen adatoknak nem csak az említett exportáló gyártók nyereséges értékesítéseinek a súlyozott átlagköltségein, hanem az összes belföldi értékesítésének a súlyozott átlagköltségein kell alapulnia. A Bizottság elviekben helytadott az érvelésnek. Így ami az SGA-költségeket illeti, megerősítést nyert, hogy a rendes érték megállapításához a két malajziai exportáló gyártó összes belföldi értékesítéséhez kapcsolódó átlagos SGA-költségeket alkalmazták. A számításhoz használt adatokat a malajziai vállalatoknál tett ellenőrző látogatások során ellenőrizték. Ami a profit meghatározását illeti, meg kell jegyezni, hogy a másik két exportáló gyártó számára felmerült és általuk realizált összegek alapján nem lehetett meghatározni a profit összegét. Sőt, ilyen számítások összességében veszteséget eredményeznek. Ezért ezek alapján nem lehetett profitra vonatkozó adatokat megállapítani. Ennek kapcsán a malajziai exportáló azon kijelentését, hogy a rendes érték megállapításához negatív profitösszeget lehet használni, elutasítják. Hiszen a profit fogalma mindenképpen pozitív összeget feltételez. Azt is megvizsgálták, hogy a profit összegét meg lehet-e állapítani a malajziai exportáló gyártó nyereséges értékesítései alapján, de ezt a megközelítést elutasították, mert ellentétes lett volna a WTO Indiából származó pamut ágynemű importjára vonatkozó ügyben tett megállapításaival (8). Ezért az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontja alapján a nyereséget bármilyen más ésszerű módszer alapján kell meghatározni, és más rendelkezésre álló adat hiányában a Malajziában érvényes hosszú távú kereskedelmi kamatlábat tekintették a legmegfelelőbb alapnak a nyereség megállapítására. A Bizottság ezt a módszert óvatosnak és ésszerűnek tartotta, valamint az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontja alapján ezt tekintette a legmegfelelőbbnek. Meg kell jegyezni, hogy az így megállapított haszonkulcs nem haladja meg a többi exportáló gyártó által az ugyanazon általános kategóriába tartozó termékeknek a származási ország nemzeti piacán történő értékesítése során realizált profitot.
(46)
A rendes érték meghatározására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (44)-(51) preambulumbekezdéseiben ismertetett ideiglenes megállapítások - az e rendelet (45) preambulumbekezdésében ismertetett módosítás kivételével - megerősítést nyertek.
3.2. Exportár
(47)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a két malajziai exportáló gyártó azt állította, hogy a velük kapcsolatban álló importőrökön keresztül az Unióba irányuló exportértékesítések esetében a Bizottság az exportár alaprendelet 2. cikke (9) bekezdése szerinti megállapításához nem megfelelő haszonkulcsot használt. Az egyik vállalat az állítását néhány, tőlük független európai kereskedő vizsgálati időszakra vonatkozó nyereségességi mutatóival támasztotta alá. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ezek az adatok nem tekinthetők reprezentatívnak, mivel a kereskedők a vegyipari termékek széles skálájára vonatkozóan tüntették fel a kereskedelmi adatokat, és egy esetben a kereskedő egyben gyártó is. Ezért ezek az adatok nem tekinthetők megbízható referenciaértéknek. A második vállalat azt állította, hogy a vele kapcsolatban álló uniós importőrt nem forgalmazónak, hanem vele kapcsolatban álló ügynöknek kellene tekinteni, ezért az exportár megállapításakor az SGA-költségek és a nyereség kiigazításának nem kellene meghaladnia az ágazatban működő független ügynököknek általában fizetett jutalék százalékos arányát. A vállalat referenciaérték gyanánt benyújtotta a független ügynökökkel kötött megállapodásait. Az állítást a végleges nyilvánosságra hozatalt követően továbbfejlesztették, amikor úgy érveltek, hogy a volfrámelektródák ügyében (9) a kapcsolatban álló importőr profitját megbízhatónak tekintették, és elfogadták az exportár megállapításánál. Erre az állításra reagálva meg kell jegyezni, hogy az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése nem tesz különbséget a vállalatokkal kapcsolatban álló, állítólagosan forgalmazóként működő és az állítólagosan ügynökként tevékenykedő importőrök között.
A 2. cikk (9) bekezdése azt írja elő, hogy az importálás és a viszonteladás között felmerülő minden költségen kiigazításokat kell végrehajtani. Meg kell továbbá jegyezni, hogy a vizsgálat során kiderült, hogy a kapcsolatban álló vállalat székhelye az Unión belül található. A vállalat többek között vevői megrendelésekkel, a vele kapcsolatban álló exportőr által gyártott érintett termékek kiszámlázásával és az uniós határon történő vámkezeltetéssel foglalkozik. Az, hogy a kapcsolatban álló exportőr az importot megelőzően ellát bizonyos tevékenységeket, még nem jelenti azt, hogy az exportárat ne lehetne a 2. cikk (9) bekezdése értelmében az első független vevőnek viszonteladói áron történő értékesítés és a szükséges kiigazítások alapján megállapítani. A vállalattal kapcsolatban álló importőrök feladatkörétől - a vállalat állítása szerint - eltérő feladatok ellátását az SGA-költségek tükrözik azokban az esetekben, ahol a Bizottság a vállalat tényleges adatait használta. A fenti állítás ezért nem fogadható el. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a fent említett volfrámelektróda-ügyben a szóban forgó importőrt jobban bevonták a kapcsolatban álló csoport által gyártott downstream termékbe, és a kereskedelmi vállalati tevékenységeken kívül más tevékenységeket is végzett. Ezért az ilyen összetett felépítés esetében a független importőrök profitja nem elég reprezentatív. Abban az ügyben a helyzet nem hasonlítható össze a szóban forgó malajziai kapcsolatban álló importőr helyzetével, amely csak kereskedelmi feladatokat lát el. Mindazonáltal a (29) preambulumbekezdésben említett okok miatt a szóban forgó haszonkulcsot 5 %-ra igazították ki. Az exportár meghatározására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (52)-(54) preambulumbekezdéseiben ismertetett ideiglenes megállapítások - a fenti preambulumbekezdésben ismertetett módosítás kivételével - megerősítést nyertek.
3.3. Összehasonlítás
(48)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik malajziai exportőr megismételte azt az állítását (lásd az ideiglenes rendelet (57) preambulumbekezdését), hogy a vele kapcsolatban álló uniós importőr valójában a gyártó exportrészlege, és ha a gyártelepi ár megállapításakor az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján teljes mértékben kiigazítanák az értékesítési, általános és adminisztratív költségeket, valamint a nyereségeket, akkor túlzott levonásokat alkalmaznának. A vállalat szerint hasonló kiigazítást kellene tenni a rendes érték megállapításánál. A kérelmet megismételték a végleges nyilvánosságra hozatalt követő észrevételekben. Olyan új érveket azonban nem hozott fel, amelyek megváltoztathatnák az ezzel kapcsolatos következtetéseket. Különösen arra kell emlékeztetni, hogy az uniós vevőknek a számlákat a kapcsolatban álló vállalat állította ki és az uniós vevők által teljesített kifizetések is a kapcsolatban álló vállalathoz érkeztek be. Azt is fontos megjegyezni, hogy a kapcsolatban álló vállalat értékesítéseire felárat számítottak fel. A kereskedő pénzügyi elszámolásai is azt tükrözték, hogy ő viselte a behozatal és a viszonteladás között felmerült szokásos értékesítési, általános és adminisztratív költségeket. Ebből tehát inkább az tűnik ki, hogy a kapcsolatban álló vállalat valójában az importőr tipikus feladatait látja el. Végezetül meg kell jegyezni, hogy a malajziai gyártó közvetlenül is értékesített független uniós és más országokbeli vevőknek. Az utóbbi ügyben a vállalat az Interpipe ítéletre hivatkozott, az indonéz exportáló gyártók által megfogalmazottakhoz hasonló érvekkel. Az e rendelet (33) preambulumbekezdésében már leírt okok miatt ezen ügy körülményei eltérnek az Interpipe ítéletben megvitatott körülményektől. Továbbá a malajziai exportőr állítása, hogy a vállalat független értékesítéseiről a kapcsolatban álló importőr az Unióban a malajziai vállalat exportértékesítési osztályaként tárgyalt, ellentétes az ellenőrző látogatás során nyújtott magyarázatokkal, amikor ebben a kontextusban inkább az anyavállalatnak a Japánban játszott fontos szerepét hangsúlyozták. A fenti megállapításokból arra lehet következtetni, hogy az SGA-költségek és a profit kiigazításait fenn kell tartani, és hogy a rendes érték megállapításánál hasonló kiigazítás végrehajtása nem indokolt.
(49)
Ugyanez a vállalat azt is állította, hogy a vele kapcsolatban álló vállalat esetében az exportár ismételt megállapításánál egyes értékesítési költségeket kétszer vontak le. A Bizottság a számításokat ellenőrizte, és mivel a kérelmet indokoltnak találta, a számítást ennek megfelelően módosította.
(50)
Az egyik malajziai exportőr szerint a rendes érték és az exportár összehasonlítását nem a termékkódok alapján beazonosított terméktípusok, hanem a vállalatok saját termékkódjai alapján kellene elvégezni. A vállalat szerint a vizsgálat során alkalmazott termékkódok nem tükrözik kellő részletességgel a gyártási eljárás sajátosságait, valamint a költségekben és az árakban megjelenő különbségeket. A vállalat állítása alátámasztására saját termékeit hozta fel példának, amelyeket eltérő gyártási eljárással és különböző alapanyagokból állítanak elő, ami magasabb egységnyi előállítási költséget eredményezett. Meg kell jegyezni, hogy ezt az érvet a vállalat sem a vizsgálat ideiglenes szakaszában, sem a helyszíni ellenőrző látogatás során nem említette. Ezenkívül a vállalat saját termékkódjainak a számítások során történő használata nem oldaná meg az eltérő gyártási módszerek problémáját, mivel a különböző gyártási eljárások során előállított termékek esetében a vállalat ugyanazokat a termékkódokat alkalmazta. Ezért a kérelmet elutasítják.
(51)
Az összehasonlításra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (55)-(58) preambulumbekezdéseiben ismertetett ideiglenes megállapítások - az e rendelet (48) preambulumbekezdésében ismertetett módosítás kivételével - megerősítést nyertek.
3.4. Dömpingkülönbözet
(52)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az Unióba nem exportáló malajziai gyártó az ideiglenes rendelet (60) preambulumbekezdésével kapcsolatban azt az észrevételt tette, hogy az érintett terméket Malajziában más vállalatok is gyártják. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy egy másik olyan gyártó piaci jelenléte Malajziában, amely nem exportál az Unióba, nem változtat az arra vonatkozó megállapításon, hogy milyen szintű az együttműködés Malajziában, mivel nem nyújtottak be bizonyítékot arról, hogy a vizsgált vállalatok nem vették figyelembe az érintett termék Unióba irányuló exportjait a vizsgálati időszakban. Továbbá ugyanaz a malajziai gyártó kritizálta, hogy a hozzá hasonló gyártókra, amelyek a vizsgálati időszakban nem exportáltak az Unióba, maradványvám vonatkozik. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy azon vállalatok részére nem állapíthatnak meg egyedi vámtételt, amelyek a vizsgálati időszakban nem exportáltak az EU-ba. Azonban amint ezen vállalatok exportálni kezdenek, vagy visszavonhatatlan kötelezettséget vállalnak az Unióba irányuló értékesítésre vonatkozóan, az alaprendelet 11. cikke (4) bekezdése értelmében újonnan alkalmazott felülvizsgálatra jelentkezhetnek, amely - ha teljesülnek az említett cikkben meghatározott feltételek - egyedi dömpingkülönbözetet eredményezhet.
(53)
Az egyik malajziai gyártó az állította, hogy a dömpingkülönbözet százalékának megállapításához használt CIF-értéket nem a vámhatóságoknak bejelentett árra kellene alapozni, hanem az Unióba történő behozatal utáni összes költséggel nettósítva a viszonteladói árból kellene visszaszámolni. Mivel azonban az uniós határon történő vámértékbevallásokhoz a CIF-árat vették alapul, és a bejelentés megfelelőnek tűnt, ugyanezt az árat kell alkalmazni a dömpingkülönbözet százalékának megállapításához. A vállalat azt állította, hogy a Malajziából származó, kapcsolatban álló szállítások és az Unióban történő viszonteladás céljából történő vámkezeltetést között csúszás van. Azonban még ha vámkezeltetés céljából később nyújtják is be a számlákat, a FIFO készletértékelési módszeren alapuló árakkal, akkor is a transzferár, nem pedig a viszonteladói ár a vámérték kiszámításának alapja. Ezért a kérelmet elutasítják.
(54)
A dömpingkülönbözet kiszámítására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (59) és (60) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
(55)
A dömping véglegesen meghatározott, vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó CIF-ár százalékában kifejezett összege a következő:
Vállalat
Végleges dömpingkülönbözet
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Minden más vállalat
5,7 %
D. KÁROKOZÁS
1. Előzetes megjegyzések
(56)
A Bizottság az ideiglenes rendelet közzétételét követően úgy találta, hogy a fogyasztással kapcsolatos adatok esetében egy elírás miatt kisebb helyesbítéseket kell végrehajtani. Emiatt az értékesítési mennyiségre, valamint az uniós gazdasági ágazat és az érintett országok piaci részesedésére vonatkozó adatok némiképp módosultak. Ezek a helyesbítések azonban a figyelembe vett időszakot illetően az uniós piacon a fogyasztással, az értékesítési mennyiséggel, az uniós gazdasági ágazat, valamint az érintett országok piaci részesedésével kapcsolatban megállapított tendenciákat és következtetéseket jelentősen nem befolyásolják.
2. Az uniós gyártás és az uniós gazdasági ágazat
(57)
Az ideiglenes rendelet (62) preambulumbekezdésében említettek szerint a hasonló terméket a két panaszos és néhány kis gyártó állította elő az Unióban. Az e rendelet (11) és (12) preambulumbekezdésében említettek szerint az elágazó láncú izomereket tartalmazó zsíralkoholokat és keverékeiket előállító gyártókat kizárták a zsíralkoholok és keverékeik uniós előállításának fogalommeghatározásából. Az e rendelet (58) preambulumbekezdésében ismertetett tény ellenére az uniós gazdasági ágazat meghatározása az ideiglenes rendelet (62) és (63) preambulumbekezdése szerint megerősítést nyert.
(58)
A két panaszos egyikét a jelenlegi eljárásban felhasználóként részt vevő egyik vállalat felvásárolta. A panaszos az ideiglenes rendelet közzétételét követően semleges álláspontra helyezkedett.
(59)
Egyes felek emiatt megkérdőjelezték a vizsgálattal kapcsolatos támogatottság szintjét azt állítva, hogy a támogatásnak a vizsgálat teljes időtartama alatt fenn kell állnia.
(60)
Az állítás elemzése során kiderült, hogy a fennmaradó panaszos a zsíralkoholok és keverékeik össztermelésének több mint 40 %-át adja, így az uniós össztermelés több mint 25 %-a és a zsíralkoholok és keverékeik uniós gyártóinak 100 %-a támogatja vagy ellenzi a panaszt. Így az alaprendelet 5. cikkének (4) bekezdésében előírt 25 %-os és 50 %-os küszöbérték maradéktalanul teljesül, és a támogatottság megerősítést nyert.
(61)
Egyes felek azt állították, hogy mivel a vizsgálati időszakban mindkét panaszos importálta az érintett terméket, ezeket a vállalatokat nem kellene az uniós gazdasági ágazat részének tekinteni. Az ellenőrzés során azonban kiderült, hogy az e vállalatok által az érintett országokból behozott termékek aránya az általuk előállított hasonló termékek mennyiségéhez képest nem volt számottevő. Ezekre a behozatalokra ráadásul többnyire ideiglenes jelleggel került sor. Megerősítést nyert tehát, hogy ezeknek a vállalatoknak a fő tevékenysége a hasonló termék gyártása és értékesítése. Következésképpen az ideiglenes rendelet (62)-(63) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
3. Uniós fogyasztás
(62)
Az uniós fogyasztásra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (64)-(66) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
4. Az érintett országokból származó uniós behozatal és áralákínálás
4.1. Összesített értékelés
(63)
Számos fél érvelt az ellen, hogy az ideiglenes rendeletben a három érintett ország vonatkozásában összesített értékelést végeztek. Álláspontjuk szerint az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdésében foglalt, összesített értékelésre vonatkozó feltételek nem teljesültek. Különösen azzal érveltek, hogy az egyik ország esetében megállapított negatív alákínálás kizárta az összesített értékelést. Azt állították továbbá, hogy az értékesített mennyiséggel összefüggő tendenciák a figyelembe vett időszakban a három exportőr ország esetében eltértek, valamint a nyersanyaghoz való hozzáférés és a felhasznált nyersanyagok a három exportőr országban szintén eltéréseket mutattak. Végezetül megemlítették, hogy az egyik érintett ország az exportértékesítéseit kapcsolatban álló vállalatokon keresztül bonyolította. Véleményük szerint az uniós piacon az érintett országok tekintetében különböző versenyfeltételek álltak fenn. Az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdése szerint, amikor egyszerre több országból érkező termék behozatala képezi a dömpingellenes vizsgálat tárgyát, az ilyen behozatal hatásait csak akkor lehet összesítve értékelni, ha megállapítást nyer, hogy: a) az egyes országokból érkező behozatalra megállapított dömpingkülönbözet magasabb az említett rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében meghatározott minimum százaléklábnál és egyik ország importbehozatalának mennyisége sem elhanyagolható; és b) az importtermékek közötti verseny feltételeit, valamint az importtermékek és a hasonló uniós termékek közötti verseny feltételeit figyelembe véve a behozatal hatásainak összesített értékelése indokolt.
a)
Az ideiglenes rendelet 4.3.2. bekezdésében foglaltak szerint az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal mennyisége nem volt elhanyagolható és a dömpingelt behozatal a figyelembe vett időszakban is jelentős maradt.
b)
Megállapítást nyert, hogy a versenyfeltételek és az érintett országokból származó importtermékek árai a hasonló termékkel összevetve - különösen a vizsgálati időszakot tekintve - nem mutattak jelentős eltérést. Az ideiglenes rendelet (127) preambulumbekezdésében említettek szerint az érintett országok vonatkozásában a kár megszüntetéséhez szükséges szint minden esetben jelentősen meghaladta a minimum 2 %-os küszöbértéket. Az áralákínálás tehát nem egészen azt tükrözi, hogy a piacon tényleges árverseny létezne. Ezenkívül az értékesítési csatornákat és az árak alakulását minden érintett ország vonatkozásában megvizsgálták és azokat - amint az az alábbi táblázatból kiderül - hasonlónak találták. Az érintett országok behozatali árai csökkenő tendenciát mutattak és a vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazat átlagáraihoz képest különösen alacsonyak voltak.
Az Eurostat adatain alapuló behozatal (kiigazítva oly módon, hogy az adatok csak az érintett termékre vonatkoznak)
2007
2008
2009
Vizsgálati időszak
Átlagár EUR/tonnában (Malajzia)
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Éves Δ %
3,6
-15,4
7,3
Átlagár EUR/tonnában (Indonézia)
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Éves Δ %
17,3
-23,1
1,4
Átlagár EUR/tonnában (India)
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Éves Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Ennek következtében az ideiglenes rendelet (67)-(70) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
4.2. Az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal mennyisége, ára és piaci részesedése
(65)
Az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal mennyiségére, árára és piaci részesedésére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (71)-(73) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
4.3. Áralákínálás
(66)
Egyes felek azt állították, hogy a természetes olajokból és zsírokból, valamint a szintetikus alapanyagokból, például a nyersolajból vagy ásványolajból előállított zsíralkoholok és keverékeik nyersanyagárai eltérnek, ezért a termékkódok tekintetében egy további szempontot is alkalmazni kellett volna annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni a termelési költségekben az eltérő gyártási eljárások miatt megjelenő különbségeket. A termékkódokat azonban az érintett termék fogalommeghatározásába tartozó áruk egyes alkategóriáinak egyedi jellemzői alapján határozták meg és nem az adott áruk árai alapján. Ezenkívül megállapították, hogy a természetes olajokból és zsírokból, valamint a nyersolajból vagy ásványi olajból készült zsíralkoholok és keverékeik alapvető jellemzői között nincs lényeges különbség, a termelési költségekben megjelenő különbség pedig nem indokolja a termékkódok alapján történő megkülönböztetést. Ezért ezt az állítást elutasítják.
(67)
Egyes felek azzal érveltek, hogy az érintett országok vonatkozásában az áralákínálás szintjének meghatározására használt, az importár mintegy 3 %-át kitevő behozatal utáni költségek tükrözésére használt adatok nem voltak egyértelműek és ebben az esetben nem voltak megfelelőek. A vizsgálat során ellenőrzött információk azonban azt bizonyították, hogy az importáló feleknek, azaz az importőröknek és a felhasználóknak a behozatal után ezt az összeget kellett megfizetniük ahhoz, hogy az érintett termék az uniós piacon szabad forgalomba kerülhessen. A felek ezenkívül nem terjesztettek be semmilyen arra vonatkozó bizonyítékot, hogy a behozatal utáni költségek ebben az esetben helytelenül lettek volna megállapítva. Ezért ezt az állítást elutasították. Ezért az ideiglenes rendelet (74) és (75) preambulumbekezdéseiben említett, áralákínálás megállapítására alkalmazott módszer megerősítést nyert.
5. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
5.1. Előzetes megjegyzések
(68)
A Bizottság az (58) preambulumbekezdésben említett tulajdonosváltozás ellenére úgy ítélte meg, hogy azt a panaszt később visszavonó panaszost, amely az adatokat szolgáltatta, és amely adatokat a panaszos telephelyén a Bizottság ellenőrzött, nem kellene a kárelemzésből automatikusan kizárni, hiszen termelése továbbra is az uniós termelés részét képezi.
(69)
Egyes felek azzal érveltek, hogy az uniós gazdasági ágazat által szolgáltatott egyes adatokat, különösen azokat, amelyek az Indiából, Malajziából és Indonéziából származó érintett termékek vásárlására vonatkoztak, a kárelemzésből és a kárkülönbözet kiszámításából ki kellene zárni, mivel az ezekkel a vásárlásokkal összefüggő bármilyen feltételezett kár az uniós gazdasági ágazat által önmagának okozott kár lenne. Az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdésében említettek szerint azonban ezekre a vásárlásokra főleg amiatt került sor, hogy az egyik gyártó az egyik gyártelepét bezárta. Ezek a vásárlások ezenkívül a panaszosok össztermeléséhez viszonyítva nem voltak számottevőek. Ezért nem volt olyan kényszerítő ok, amely miatt az említett gyártók vásárlásait a kárelemzésből vagy a kár megszüntetéséhez szükséges szint meghatározásából ki kellett volna zárni.
(70)
Ezért az ideiglenes rendelet (76) preambulumbekezdésében foglalt előzetes megjegyzések megerősítést nyertek.
5.2. Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás; Értékesítés és piaci részesedés
(71)
A termeléssel, termelési kapacitással, kapacitáskihasználással, értékesítéssel és az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésével kapcsolatos észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (77)-(81) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
5.3. Az uniós gazdasági ágazat átlagos egységárai
(72)
A Bizottság az ideiglenes rendelet közzétételét követően úgy találta, hogy az uniós gazdasági ágazat átlagos egységárai esetében egy elírás miatt helyesbítéseket kell végrehajtani. Az alábbi táblázat az uniós gazdasági ágazat egységárainak a figyelembe vett időszakra vonatkozó módosított tendenciáit mutatja be.
Egységár, független vevők részére történt értékesítés mennyisége az Unióban
2007
2008
2009
Vizsgálati időszak
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Éves Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Forrás: kitöltött kérdőívek
(73)
Az ideiglenes rendelet (84) preambulumbekezdésében említettekkel ellentétben az uniós gazdasági ágazat árai a figyelembe vett időszak során 4 %-kal estek vissza. 2008 és 2009 között jelentős visszaesés történt, és az árak a vizsgálati időszakban tovább csökkentek. Ebben az időszakban az eladási árak 22 %-kal csökkentek. A fenti változás az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetére vonatkozó következtetést nem befolyásolja, így az uniós gazdasági ágazat átlagos egységáraival kapcsolatos észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (82) és (83) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
5.4. Készletek, foglalkoztatottság, bérek és termelékenység; Nyereségesség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése, illetve tőkebevonási képesség, növekedés és a tényleges dömpingkülönbözet nagysága
(74)
Egyes felek azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazat nem szenvedhetett kárt, hiszen az uniós gazdasági ágazatot alkotó vállalatok vertikálisan integráltak és az érintett terméket harmadik országokból importálták. Az importterméket így az előállítási folyamat további szintjein használhatják fel, veszteséges termelésüket pedig értékesíthetik.
(75)
Meg kell jegyezni, hogy egyes dömpingellenes vizsgálatoknál az uniós gazdasági ágazat fogalommeghatározásába tartozó gyártók, például az acélgyártók és a vegyipari termékeket előállító vállalatok további tevékenységet is végeznek, és az általuk gyártott érintett termékek egy része kötött felhasználásra kerül. Mindazonáltal egy ilyen helyzetben az uniós gazdasági ágazatnak okozott jelentős kár esetleges meglétét kizárólag az érintett termék termelése és értékesítése szempontjából vizsgálják. A jelenlegi esetben - az ideiglenes rendelet (77)-(93) preambulumbekezdéseiben ismertetettek szerint - a Bizottság megállapította, hogy az érintett termék kereskedelmével kapcsolatban jelentős károkozás történt. A felek nem szolgáltattak semmiféle bizonyítékot arra, hogy az ezekben a preambulumbekezdésekben ismertetett megállapítások ne lennének helytállóak, és hogy az uniós gazdasági ágazat a vizsgálati időszakban ne szenvedett volna kárt. Ezért ezt az állítást elutasítják.
(76)
Egyes felek azt állították, hogy a panaszosok egyes gyártókapacitásainak megszüntetése téves képet ad az általuk elszenvedett kárról. Azzal érveltek, hogy az uniós kapacitáshoz más uniós gyártók is hozzájárultak, és hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitása az új kapacitásokba történő beruházásokkal bővült. Ez aligha jellemző egy kárt szenvedett gazdasági ágazatra. Mások szerint a beruházások mérséklése nem az elszenvedett kárra utal, hanem a termelés Unión kívüli helyszínre történő áthelyezését jelenti.
(77)
A vizsgálat az ideiglenes rendelet (78) preambulumbekezdésében megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazat termelési kapacitása 2008-ban 9 %-kal nőtt, majd a vizsgálati időszakban 10 %-kal csökkent. Ez azoknak a döntéseknek az eredménye volt, amelyeket annak érdekében hoztak, hogy felvegyék a versenyt az érintett országokból származó termékekkel, és az ezt követő átmeneti gyárbezárások is a dömpingelt behozatal által gyakorolt nyomás miatt következtek be. A Bizottság a beruházásokkal kapcsolatban az ideiglenes rendelet (89) preambulumbekezdésében megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazat által eszközölt beruházások hozzávetőleg 35 %-kal estek vissza a figyelembe vett időszakban. Ez az egyik olyan kármutató, amely alapján a Bizottság az ideiglenes rendelet (92) és (93) preambulumbekezdésében azt a következtetést vonta le, hogy az uniós gazdasági ágazatot a vizsgálati időszakban jelentős kár érte.
(78)
A készletekkel, a foglalkoztatottsággal, a bérekkel és a termelékenységgel, a nyereségességgel, a pénzforgalommal, a beruházásokkal, a beruházások megtérülésével, illetve a tőkebevonási képességgel, a növekedéssel és a tényleges dömpingkülönbözet nagyságával kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (85)-(91) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
5.5. A vizsgálati időszak utáni fejlemények
(79)
Egyes felek azt állították, hogy semmi nem bizonyítja azt, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte volna, és az, hogy az eredeti két panaszos egyike elállt a vizsgálat támogatásától azt jelzi, hogy az uniós gazdasági ágazat nem is szenvedett semmiféle kárt. Azzal is érveltek, hogy a kármutatók a fennmaradó másik panaszos esetében nem utalnak kárra.
(80)
Meg kell jegyezni, hogy a szóban forgó vállalat nem ellenezte a vizsgálatot, hanem semleges álláspontra helyezkedett. Ezért az (57) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a Bizottság továbbra is úgy ítéli meg, hogy mindkét uniós gyártót az uniós gazdasági ágazat részének kell tekinteni.
(81)
A felek azt állították, hogy a vizsgálat utáni időszakban az árak számottevően emelkedtek, és ezek az áremelkedések azonnali nyereséget eredményeznek a panaszosok számára, akik a 2010-2011-es időszakra vonatkozó, közzétett kimutatásaikban maguk is jobb eredményekről számoltak be.
(82)
Egyes felek ragaszkodtak ahhoz a véleményükhöz, hogy az uniós gazdasági ágazat helyzete a vizsgálatot követő időszakban jelentősen javult, hiszen egyes vállalatok az Unióban új létesítményeket kívántak létrehozni. A felek azt is állították, hogy az importárak legutóbbi emelkedésére tekintettel az intézkedéseket fel kellene függeszteni, vagy minimális importárat kellene előírni.
(83)
A Bizottság a vizsgálati időszakot követő eseményeket a dömpingellenes vizsgálat során rendszerint nem veszi figyelembe. A felek ezenkívül nem szolgáltattak semmiféle bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a vizsgálat utáni események nyilvánvalóak, kétségbevonhatatlanok és tartósak. A végleges intézkedések felfüggesztéséről akkor lehet dönteni, ha a vizsgálatot követő időszak fejleményei tartósan fennállnak.
(84)
A Bizottság a minimális importár előírását illetően úgy ítéli meg, hogy - a (123)-(126) preambulumbekezdésben foglalt indokolás miatt - a jelenlegi körülmények azt nem indokolják. Ezért valamennyi fenti állítást elutasítják.
6. A károkozásra vonatkozó következtetések
(85)
A vizsgálat során megerősítést nyert, hogy a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó legtöbb kármutató csökkenő tendenciát mutatott. A fentiek alapján az ideiglenes rendelet (92) és (93) preambulumbekezdésében foglalt következtetés, miszerint az uniós gazdasági ágazatot a vizsgálati időszakban jelentős kár érte, megerősítést nyert.
E. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
1. A dömpingelt behozatal hatása
(86)
Az egyik fél véleménye szerint az ideiglenes rendelet (108) preambulumbekezdésében foglalt elemzés nem helytálló, mivel az az uniós fogyasztás általános és folyamatos csökkenését a behozatal növekedésével kapcsolja össze, holott - a fél meglátása szerint - az érintett országokból származó behozatal a fogyasztással összhangban változott.
(87)
Valóban fontos tisztázni, hogy a fogyasztás - az alaprendelet (64)-(66) preambulumbekezdéseiben említettek szerint - a figyelembe vett időszakban összességében 2 %-kal emelkedett. Ez azonban nem változtat azon a tényen, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatal mennyisége és piaci részesedése a figyelembe vett időszakban összességében jelentős mértékben nőtt (lásd az ideiglenes rendelet (96) preambulumbekezdését), a piac mérete ugyanakkor csaknem változatlan maradt, az uniós gazdasági ágazat pedig, különösen 2009 és a vizsgálati időszak között, jelentős piaci részesedést veszített.
(88)
Egyes felek azzal érveltek, hogy az érintett országokból származó behozatal alakulása nincs összefüggésben az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetének romlásával, különösen, ami az értékesítési mennyiséget, az értékesítések értéket és a nyereségességet illeti. Véleményük szerint az uniós gazdasági ágazat nyereségessége javult, amikor a behozatal 2008-ban nőtt, és csak ezt követően romlott jelentősen, amikor a behozatal szintje változatlan maradt.
(89)
A vizsgálat a fenti állítással szemben arra mutatott rá, hogy általános összefüggés áll fenn az olcsó dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által a teljes vizsgálati időszakban elszenvedett kár között (lásd az ideiglenes rendelet (95)-(98) preambulumbekezdéseit). A vizsgálat arra is rámutatott, hogy az uniós gazdasági ágazat helyzete az alacsony árú dömpingelt behozatal fokozódó uniós piaci jelenléte miatt nem javult. Az állítást ezért el kell utasítani.
(90)
A felek azt is állították, hogy az egyes exportáló gyártók által előállított alkoholok különböző típusaitól függően a behozatali tendenciák eltérnek, ezért ezen alkoholok vonatkozásában külön kárelemzést kellene végezni. Ezek a termékkörbe tartozó különböző típusok azonban ugyanazokkal az alapvető jellemzőkkel rendelkeznek. A vizsgálat nem tárt fel jelentős eltéréseket a különböző nyersanyagokból készült zsíralkoholok és keverékeik között. Így ebben az esetben nincs ok arra, hogy a tendenciák vonatkozásában alkoholtípusonként különálló elemzés végezzenek.
(91)
A felek azzal is érveltek, hogy a kárt nem lehet Indiának tulajdonítani, mivel az Indiából származó behozatal a figyelembe vett időszakban nem emelkedett, különösen, ha a panaszosok vásárlásait nem veszik figyelembe. Megállapítást nyert azonban, hogy az Indiából származó behozatal dömpingelt áron került az uniós piacra, és hogy a kárkülönbözet jóval meghaladta a 2 %-os minimális szintet. Ezenkívül - a (63)-(65) preambulumbekezdésben említettek szerint - az összesített értékeléshez szükséges feltételek az érintett országok vonatkozásában fennálltak. Ezért ezt az állítást el kell vetni.
(92)
A felek azzal is érveltek, hogy a károkozást nem lehet azoknak a vállalatoknak a számlájára írni, amelyeknek az ár-alákínálási különbözete negatív volt, illetve ezt az okot figyelembe véve a károkozást teljes egészében az Indonéziából származó behozatalnak tulajdonítani.
(93)
A fenti (63)-(65) preambulumbekezdésekben említettek szerint az érintett behozatalok összesített értékeléséhez szükséges valamennyi feltétel fennállt. Ennek megfelelően az érintett országokból származó olcsó dömpingelt behozatalok uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásait a kárelemzés és a kár okainak megállapítása érdekében együttesen értékelték. Ezenkívül az áralákínálás hiánya nem zárta ki az uniós gazdasági ágazatnak okozott jelentős kár meglétét. Az ideiglenes rendelet (124)-(127) preambulumbekezdéseiben említettek szerint megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítési ára nem volt elegendő ahhoz, hogy az ágazat a valamennyi termelési költségét fedezze és olyan méltányos haszonkulcsot érjen el, amit a vizsgálati időszakban a dömpingelt behozatal nélkül elérhetett volna. Ezért ezt az állítást elutasítják.
(94)
A dömpingelt behozatal hatásaival kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (95)-(98) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
2. Az egyéb tényezők hatásai
(95)
Számos fél azzal érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárért a pénzügyi válság a felelős, mivel az ágazatot akkor érte a legnagyobb kár, amikor az érintett országokból származó behozatal stabilizálódott. A felek azt is megemlítették, hogy az uniós gazdasági ágazat nyereségességének csökkenése hasonló volt a többi vegyipari vállalat esetében megfigyelt csökkenéshez.
(96)
A válság szerepet játszott az uniós gazdasági ágazat teljesítményének alakulásában. A kármutatók, például a kapacitáskihasználás és az értékesítési mennyiség tendenciái arról árulkodnak, hogy az uniós gazdasági ágazat helyzete a válsággal együtt romlott és a piac élénkülésével némiképp javult. A vizsgálat azonban rámutatott arra, hogy ez a javulás nem volt elengedő ahhoz, hogy az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete rendeződjön, mivel az meg sem közelíti azt a szintet, ahol a figyelembe vett időszak elején állt. Ezenkívül a (89) preambulumbekezdésben említettek szerint éppen a pénzügyi válság kezdete előtti 2008-as év volt az az év, amikor az érintett országokból származó dömpingelt behozatal a leginkább megnőtt és az uniós gazdasági ágazat értékesítési mennyisége a legjobban visszaesett. Ezt az évet követően az uniós gazdasági ágazat már nem tudott helyreállni, a dömpingelt behozatal pedig továbbra is hatalmas mennyiségben van jelen az uniós piacon. Egyéb tényezőktől függetlenül a fenti okok miatt egyértelmű, hogy a dömpingelt behozatal nagymértékben hozzájárult az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszakban elszenvedett kárhoz. Ezért ezt az állítást elutasítják.
(97)
Számos fél továbbá azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett állítólagos kár valódi oka a többi harmadik országból származó behozatal, a kereslet csökkenése, a nyersanyagárak emelkedése, az alapanyagokhoz való hozzáférés nehézségei, az uniós gazdasági ágazat által hozott rossz stratégiai döntések, az értékesítési piacon tapasztalható versenykényszer, a kötött felhasználásra kerülő érintett termékek termelésének csökkenése, a piaci feltételek általános változása és az uniós piacon fennálló versenyhelyzet között keresendő.
(98)
Érdemes megemlíteni, hogy az előbb említett felek az állításaikat nem tudták alátámasztani és nem tudták bizonyítani, hogy az érintett országokból származó olcsó, dömpingelt behozatalon kívüli egyéb tényezők megszüntetnék az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár és a dömpingelt behozatal között fennálló okozati összefüggést.
(99)
Egyes felek azt állították, hogy a Bizottság nem elemezte az elágazó láncú zsíralkoholok és keverékeik értékesítésének az uniós gazdaság által előállított érintett termékek értékesítésére, valamint az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetére gyakorolt esetleges hatásait. A vizsgálat a (8)-(12) preambulumbekezdésekben meghatározott termékekre irányult, és egyik fél sem szolgáltatott olyan megbízható adatokat, amelyek alapján megállapítható lett volna, hogy az elágazó láncú zsíralkoholok és keverékeik esetleg kedvezőtlenül befolyásolták az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetét. Ezért ezt az állítást elutasítják.
(100)
Az egyéb tényezők hatásaival kapcsolatos észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (99)-(106) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
3. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(101)
A vizsgálat nem állapított meg az érintett országokból származó olcsó, dömpingelt behozatalon kívül egyéb olyan tényezőket, amelyek megszüntetnék az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár és a dömpingelt behozatal között fennálló okozati összefüggést.
(102)
Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetéssel kapcsolatos észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (107)-(110) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
F. AZ UNIÓS ÉRDEK
1. Az uniós gazdasági ágazat
(103)
Az uniós gazdasági ágazat érdekére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (112)-(113) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
2. Importőrök
(104)
Az importőrök érdekeire vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (115)-(116) preambulumbekezdései megerősítést nyertek.
3. Felhasználók
(105)
Emlékeztetni kell arra, hogy a vizsgálat a dömpingellenes intézkedések uniós fogyasztókra gyakorolt esetleges hatásainak felmérése érdekében elsősorban az ideiglenes szakaszban ellenőrzött öt nagy felhasználó vállalat által szolgáltatott összesített adatokra támaszkodott.
(106)
A Bizottság ezek alapján ideiglenesen megállapította, hogy az érintett termék e csoport termelési költségeiből jelentős részt, a végterméktől függően 10-20 %-ot tesz ki. Az adatokat azonban újra áttekintették és az új számítások, valamint a javított számadatok szerint ez a tartomány 15-25 % között mozog. Hasonlóképpen az érintett terméket használó tevékenységek átlagos haszonkulcsa az ellenőrzött öt vállalatból álló csoport esetében 6 % volt, míg az új számítások szerint ez az átlagos haszonkulcs magasabb, mintegy 7,5 %. Végezetül az érintett terméket használó tevékenységek összes üzleti tevékenységből való átlagos részesedését szintén helyesbítették. Ezt ideiglenesen 22 %-ban határozták meg, míg az új számítások szerint 25 %-os szintet állapítottak meg.
(107)
Az ideiglenes rendelet közzétételét követően számos felhasználó reagált és tett észrevételt a végleges nyilvánosságra hozatalt illetően. Vitatták az ideiglenes rendelet (118) preambulumbekezdésében említett öt felhasználó vállalat kiválasztását és azzal érveltek, hogy az intézkedések felhasználó gazdasági ágazatra gyakorolt esetleges hatásainak felmérésére használt adatok nem voltak áttekinthetőek, a kiválasztott csoport adatai nem voltak reprezentatívak és a csoport létszáma túl alacsony volt. Véleményük szerint az elemzés során a vizsgálattal együttműködő valamennyi felhasználótól származó adatot fel kellene használni.
(108)
Az ideiglenes rendelet (117) és (118) preambulumbekezdéseiben említettek szerint azonban a 21 együttműködő felhasználó az érintett termék összes uniós behozatalának mintegy 25 %-át képviselte a vizsgálati időszakban, míg a felhasználók érdekeinek megállapítása céljából figyelembe vett öt vállalat ezeknek a vásárlásoknak hozzávetőleg a 18 %-át, és az együttműködő felhasználók 72 %-át tette ki. Amellett, hogy ez az öt felhasználó vállalat az érintett termék behozatali mennyiségét tekintve reprezentatív, a felhasználó ipar különböző üzleti ágazatait is nagyon jól képviselte. Az öt ellenőrzött vállalat valóban heterogén csoport, amelybe nem csak az első felhasználó-gyártók, azaz a felületaktív anyagokat gyártó vállalatok tartoznak, hanem a felületaktív anyagokat felhasználók és a lánc további szakaszaiban lévő felhasználók is.
(109)
Mindazonáltal egy szélesebb körű elemzésre is sor került, amely során az együttműködő felhasználók által szolgáltatott valamennyi adatot figyelembe vették. Külön elemzést végeztek arra vonatkozóan, hogy a dömpingellenes vámok milyen hatással lennének a felületaktív anyagokat gyártó vállalatokra mint különálló csoportra, hiszen az intézkedések elrendelése leginkább ezt a csoportot érintheti. Egy másik külön elemzésre is sor került a felhasználók azon csoportja esetében, amely a vizsgálatban együttműködő valamennyi egyéb felhasználó vállalatot foglalta magában.
(110)
Szimulációkat végeztek annak megállapítására, hogy a zsíralkoholok és keverékeik behozatalára kivetett átlagosan 5 %-os vám milyen hatással lenne az összes együttműködő felhasználóra, illetve a két különálló csoportra. A szimuláció eredménye azt mutatta, hogy ez az átlagos vámtétel az érintett terméket felhasználó üzletágak összes termelési költségét valamennyi felhasználó esetében végső soron 0,09 %-kal befolyásolná, míg ugyanez a vámtétel az érintett termék felhasználásával készült downstream termékek költségeit a felületaktív anyagokat gyártó vállalatok esetében 0,05 %-kal, a másik vállalatcsoport esetében pedig hozzávetőleg 0,29 %-kal módosítaná.
(111)
Az elemzés arra is rámutatott, hogy a felületaktív anyagokat gyártó vállalatok a vizsgált terméket használó ágazatokban alacsonyabb haszonkulcsot tudtak elérni, az vizsgált termék érintett országokból történő behozatala azonban a vizsgálati időszakban a csoport összes vásárlásainak mindössze 2,6 %-át tette ki. Ezenkívül a zsíralkoholokat és keverékeiket használó felületaktív anyagok üzletágának részesedése a vállalatok teljes forgalmából mindössze 24 %. Ezért még egy 5 %-os átlagos dömpingellenes vám alkalmazásának sem lenne végső soron számottevő hatása a vizsgált terméket is magában foglaló termékek előállítási költségeire, a vállalatok teljes nyereségességét pedig ez elhanyagolható mértékben befolyásolná.
(112)
A felületaktív anyagokat előállító egyes gyártók mindazonáltal azzal érveltek, hogy a dömpingellenes vámok miatt nem vásárolhatnának szabadon alapanyagot, ami torzítaná a piaci szegmensüket.
(113)
Az ideiglenes rendelet (120) preambulumbekezdésében említettek szerint a dömpingellenes vámok mértéke és a felhasználó iparra, valamint az értékesítési piacra gyakorolt hatása nem gördít súlyos akadályokat az érintett termék behozatala elé. A vizsgálat megerősítette, hogy a végleges dömpingellenes vámok az értékesítési piacot nem torzítanák. A felületaktív anyagokat előállító gyártóknak ugyanakkor nem okozna nehézséget ezt a meglehetősen kismértékű költségnövekedést a termékek végső áraiban érvényesíteni. Ezért az arra vonatkozó állításokat, hogy a dömpingellenes vámok az értékesítési piacon torzulásokat idéznének elő, elutasítják.
(114)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatala után néhány felhasználó azt állította, hogy az uniós gyártók nem értékesítettek részükre termékeket, és hogy kevés alternatív szállító van. Az ideiglenes rendelet (120) preambulumbekezdésében említettek szerint azonban a javasolt intézkedések viszonylag alacsony szintje nem zárhatja ki az érintett termék behozatalát. Ezen kívül az uniós gyártók az érintett időszakban nem használták ki teljes kapacitásukat. Továbbá más harmadik országokból is lehet importálni, amelyekre nem vonatkoznak intézkedések, és a világ többi részéből származó zsíralkoholok és keverékeik importálásával kapcsolatos Eurostat-adatok a vizsgálati időszak után azt mutatják, hogy ezen importok nőnek, ami arra utal, hogy a kínálat hiányának állítólagos kockázata megalapozatlan. Ezért ezt az állítást elutasították.
(115)
Néhány felhasználói szövetség, amely elmulasztotta magát az eljárás megindításáról szóló értesítés 5.3. pontjában említett határidőn belül megnevezni, azt állította, hogy - különösen az intézkedéseknek a kis- és középvállalkozásokra és adott ágazatokra gyakorolt hatásaival kapcsolatos - nézetei nem tükröződnek az uniós érdek értékelésében. Meg kell azonban jegyezni, hogy a vizsgálatban az e szövetségek által felvetett összes észrevétel figyelembe lett véve. Ezen kívül a (109) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelő az uniós érdek értékelése figyelembe vette az együttműködő felhasználók által benyújtott összes információt. Ezért ez az állítás elutasíttatott.
(116)
Egyes felek állítása szerint a bevezetendő intézkedések időtartamát legföljebb két évre kellene korlátozni. Az alaprendelet szerint végleges dömpingellenes intézkedést rendesen öt évre kell bevezetni. Mivel az alaprendelet 11. cikkének (1) bekezdésében előírtak szerint egyik fél sem mutatta be, hogy két év elegendő lenne a kárt okozó dömping ellensúlyozására, szemlátomást nincs érvényes ok az intézkedések hosszának rendes időtartamától való eltérésre. Ezért ez az állítás elutasíttatott.
(117)
A felhasználók érdekeivel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában megerősítést nyert, hogy az érintett termék behozatalára vonatkozó végleges intézkedések elrendelése nem lenne ellentétes az Unió érdekeivel, ezért az ideiglenes rendelet (117)-(121) preambulumbekezdése megerősítést nyert.
4. Az uniós érdekre vonatkozó következtetés
(118)
A fentiek alapján az ideiglenes rendelet (122) preambulumbekezdésében foglalt következtetés megerősítést nyert. Nincs kényszerítő ok az érintett országokból származó zsíralkoholok és keverékeik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes intézkedések elrendelésével szemben.
G. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(119)
Emlékeztetni kell arra, hogy az előirányzott nyereség kiszámításához az ideiglenes szakaszban alkalmazott haszonkulcs 7,7 % volt. A panaszosok azzal érveltek, hogy 15 %-os előirányzott nyereség megfelelőbb lenne. Ezzel kapcsolatban azonban meg kell jegyezni, hogy nem szolgáltattak semmilyen ellenőrizhető bizonyítékot annak alátámasztására, hogy az előirányzott nyereség túl alacsony lett volna. Ezért a Bizottság az ideiglenes 7,7 %-os előirányzott nyereség megerősítését javasolja, amely a panaszos teljes alkohol-üzletágának az olcsó, dömpingelt behozatal beáramlása előtti utolsó nyereséges évében elért haszonkulcsán alapul.
(120)
Néhányan azt állították, hogy a 7,7 %-os kulcs túl magas, tehát nem reális. A kár megszüntetéséhez szükséges szint meghatározásához egy alacsonyabb, 3-5 % közötti haszonkulcs alkalmazását javasolták. Ezt az állítást azonban semmiféle olyan bizonyítékkal nem támasztották alá, amely azt igazolta volna, hogy a javasolt nyereséget el lehetne érni, ha az uniós piacon nem lenne jelen a dömpingelt behozatal, így a javaslatot elutasították.
(121)
Egyes felek azt állították, hogy a Bizottság tévesen az áron aluli értékesítés alapján határozta meg a kár megszüntetéséhez szükséges szintet, holott az ár-alákínálási különbséget kellett volna alkalmaznia. A Bizottság ebben az esetben úgy ítélte meg, hogy az ár-alákínálási különbség a kár megszüntetéséhez szükséges szint meghatározásához nem lenne megfelelő alap, mivel az nem tükrözné azt az árszintet, amelyet az uniós piacon jelenlévő dömpingelt behozatal hiányában el lehetett volna érni. Ezért ezt a kérelmet elutasították.
(122)
A fentiek alapján az ideiglenes rendelet (127) preambulumbekezdésében foglalt vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezett ideiglenes kárkülönbözet megerősíthető.
2. Végleges intézkedések
2.1. A végleges intézkedések formája
(123)
A (79)-(84) preambulumbekezdésben említettek szerint egyes felek többek között azt állították, hogy a jelenlegi intézkedéseket fel kellene függeszteni, mivel az érintett termék árának az uniós piacon való emelkedésével kapcsolatos, vizsgálati időszak utáni események nyilvánvalóak, kétségbevonhatatlanok és tartósak voltak. Azzal is érveltek, hogy a végleges intézkedéseket nem értékvám, hanem minimális importár formájában kell bevezetni.
(124)
A Bizottság azonban úgy véli, hogy ebben a konkrét esetben a körülmények nem indokolják a minimális importár bevezetését. Az intézkedés e formáját könnyen ki lehet játszani az érintett termék jellege, és a szóban forgó exportőrök összetett vállalatszerkezete miatt.
(125)
Azonban igaz, hogy az érintett termék piacán bizonyos mértékű árérzékenység tapasztalható, és ezért indokolt lenne a végleges intézkedések uniós felhasználóira gyakorolt hatásának minimalizálása arra az esetre, ha jelentősen megnő az érintett termék ára. Ezért a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a végleges intézkedéseket értékvám helyett egyedi vám formájában kell meghatározni.
(126)
Az ilyen formájú intézkedések várhatóan bizonyos mértékben korlátozzák majd a felhasználókra gyakorolt túlzott negatív hatást, ha az árak jelentősen és hirtelen növekednek. Másrészt, ha az árak csökkennének, az egyedi vámok biztosítanák az uniós gyártók megfelelő védelmét. Az egyedi vámok az együttműködő vállalatok vizsgálati időszakban történő, uniós exportjainak CIF-értékein alapulnak, a havi átváltási árfolyamok használatával EUR-ra átváltva, a dömping- és kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbal megszorozva, az alacsonyabb vám szabályával összhangban.
(127)
Ezzel kapcsolatban két exportáló gyártó azt állította, hogy a havi átlagos átváltási árfolyamok helyett az éves átlagos átváltási árfolyamokat kellene használni. Azonban meg kell jegyezni, hogy a szokásos gyakorlattal összhangban a dömpingellenes vizsgálatokban a valutaátváltásokat mindig a havi átváltási árfolyamok használatával végzik. Ez vonatkozott a szóban forgó vizsgálatra is. Ezért az állítást elutasították.
(128)
A panaszos azt állította, hogy az egyedi vámok megállapításánál a zsíralkoholok és keverékeik jelenlegi árait kellett volna alkalmazni, nem pedig a vizsgálati időszak CIF-értékeit. Megjegyzendő, hogy az egyedi vámokat a vizsgálati időszakra kiszámított dömping és kár alapján állapítják meg. Nem merült fel megalapozott érv amellett, hogy az egyedi vámok kiszámítása ebben az esetben a vizsgálati időszak utáni időszakra alapuljon. Ez az állítás ezért elutasíttatott.
2.2. A végleges intézkedések bevezetése
(129)
Az ideiglenes intézkedések közzétételét követően jelentkezett egy potenciális exportáló gyártó és azt állította, hogy a maradványvámot nem az Indonézia vonatkozásában megállapított legmagasabb dömpingkülönbözet, hanem a kivetett legmagasabb vám szintjén kellene meghatározni. A kisebb vámtétel szabályát alkalmazva azonban a maradványvámot a maradvány dömpingkülönbözet vagy a maradvány kárkülönbözet szintjén kell megállapítani. Ezért az állítást elutasították.
(130)
A fentiek alapján és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban az érintett termékek behozatalára - a kisebb vámtétel szabályával összhangban - a dömping és a kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbat figyelembe véve végleges dömpingellenes intézkedéseket kell elrendelni.
(131)
Az alapvető tényekről és szempontokról, amelyek a végleges dömpingellenes vámok elrendelésére irányuló javaslathoz vezettek, minden felet tájékoztattak. Egyúttal olyan határidőt biztosítottak a felek számára, amelyen belül a végleges tájékoztatást követően ismertethették álláspontjukat. A felek észrevételeit megfelelően mérlegelték és indokolt esetben a megállapításokat ezeknek megfelelően módosították.
(132)
A javasolt végleges dömpingellenes vámok a következők:
Ország
Vállalat
Dömpingellenes vám végleges mértéke (EUR/tonna, nettó)
India
VVF Limited
46,98
Minden más vállalat
86,99
Indonézia
P.T. Musim Mas
45,63
Minden más vállalat
80,34
Malajzia
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Minden más vállalat
61,01
(133)
Az ebben a rendeletben meghatározott és az egyes vállalatokra vonatkozó dömpingellenes vámtételek kizárólag az e vállalatok, így a konkrétan említett jogalanyok által gyártott érintett termékek behozatalára alkalmazandók. Semmilyen más, az e rendeletben név és cím feltüntetésével meg nem nevezett vállalat - köztük a konkrétan említett vállalatokhoz kapcsolódó szervezetek - által gyártott behozott termék nem részesülhet e vámtételek előnyeiből; azokra a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámot kell kivetni.
(134)
A vállalatspecifikus dömpingellenes vámtételek alkalmazására irányuló kérelmeket (például a jogalany nevében bekövetkezett változást követően, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően) a Bizottsághoz kell benyújtani (10), és mellékelni kell hozzá minden vonatkozó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, a belföldi értékesítéshez és az exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Adott esetben a rendeletet ennek megfelelően módosítják az egyedi dömpingellenes vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával.
3. Kötelezettségvállalások
(135)
Egy indiai és egy malajziai exportáló gyártó, a kapcsolatban álló importőrrel együtt, az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésével összhangban árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott. Mindkét kötelezettségvállalási ajánlat számos (a kémiai specifikáció alapján meghatározott) termékcsoportot tartalmazott, minden csoportra más minimális importár vonatkozott, a malajziai exportőr esetében a csoportok ára közötti különbségek elérték a 25 %-ot, az indiai exportőr esetében pedig a 100 %-ot. Ezen kívül, az árak az egyes csoportokon belül 20 %-os szórást mutattak, így jelentős a keresztkompenzáció kockázata. Az is megállapítást nyert, hogy az indiai exportőr ajánlata nem nyújtott megoldást az érintett termék áringadozására. További keresztkompenzációs kockázatokra derült fény a malajziai exportőrrel és a kapcsolatban álló uniós importőrével kapcsolatban, aki nem csak a malajziai exportőrtől szerezte be az érintett terméket, hanem más gyártóktól is. Végül, a vámhatóságnak nehéz lenne megállapítania a termék kémiai specifikációját egyéni elemzés nélkül, így az ellenőrzés rendkívül nehéz, sőt megvalósíthatatlan. Ezért a kötelezettségvállalási ajánlatokat elutasították. Az intézkedések formájának megváltoztatására irányuló javaslatot követően az egyik exportáló gyártó módosított kötelezettségvállalási ajánlatán: az összes termékcsoportra egy átlagos minimális importárat javasolt, és azt állította, hogy a kereszkompenzáció kockázata így már nem áll fönn. A másik exportáló gyártó egyszerűen fenntartotta ajánlatát. Mindazonáltal a terméktípusok száma és a köztük lévő árkülönbségek miatt az intézkedések eredményességét a minimális importár teljes egészében veszélybe sodorhatná. Ezen túlmenően, mint feljebb már fel lett vázolva, a vállalatok és ajánlataik szerkezete továbbra is akadályozza a kötelezettségvállalás elfogadását. Az egyik exportőr által javasolt beszámolási és árrendszer nem orvosolja ezeket az aggályokat, ráadásul rendkívül nehézkessé - akár elvégezhetetlenné is - tenné a figyelemmel kísérést. Következésképpen a kötelezettségvállalási ajánlásokat nem lehetett elfogadni.
4. Az ideiglenes vámok végleges beszedése
(136)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetek nagyságára, és az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékének fényében, szükségesnek tekinthető, hogy az ideiglenes rendelettel kivetett ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket az e rendelettel kivetett végleges vámok összegének mértékéig véglegesen beszedjék. Mivel a végleges vámok alacsonyabbak, mint az ideiglenes vámok, az ideiglenesen biztosított összegeknek a végleges dömpingellenes vámokon felüli részét elengedik,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) A következő termékek behozatalára végleges dömpingellenes vámot kell kivetni: a C8, C10, C12, C14, C16 vagy C18 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó telített zsíralkoholok (az elágazó láncú izomereket kivéve), beleértve a telített egységes zsíralkoholokat (a továbbiakban: egységes frakciók), valamint a döntő részben C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó keverékeket (általános megnevezésük: C8-C10 keverék), a döntő részben C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó keverékeket (általános megnevezésük: C12-C14 keverék), valamint a döntő részben C16-C18 hosszúságú szénhidrogénláncokat tartalmazó keverékeket, amelyek jelenleg az ex 2905 16 85, a 2905 17 00, az ex 2905 19 00 és az ex 3823 70 00 KN-kód (2905168510, 2905190060, 3823700011 és 3823700091 TARIC-kód) alá tartoznak.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és az alább felsorolt vállalatok által gyártott termékek dömpingellenes vámtételei a következők:
Ország
Vállalat
Dömpingellenes vám végleges mértéke (EUR/tonna, nettó)
TARIC kiegészítő kód
India
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Minden más vállalat
86,99
B999
Indonézia
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Minden más vállalat
80,34
B999
Malajzia
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Minden más vállalat
61,01
B999
(3) Azokban az esetekben, amikor az áruk szabad forgalomba bocsátásuk előtt megsérülnek, és így a vámérték megállapításához a ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő árat a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (11) 145. cikke szerint kiigazítják, a dömpingellenes vámnak a fent meghatározott mennyiségek alapján kiszámított összegét a ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő ár kiigazításához használt százalékkal csökkentik.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
A 446/2011/EU rendelet alapján ideiglenes dömpingellenes vámtételek formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni. A biztosított összegeknek a végleges dömpingellenes vámtételen felüli részét el kell engedni.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele utáni napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. november 8-án.