SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/61/EU
ze dne 8. června 2011
o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Správci alternativních investičních fondů (dále jen „správci“) odpovídají za správu významného objemu investovaných aktiv v Unii, odpovídají za významné objemy obchodu na trzích finančních nástrojů a mohou vykonávat důležitý vliv na trhy a společnosti, do kterých investují.
(2)
Vliv správců na trhy, na kterých působí, je převážně prospěšný, avšak nedávné finanční obtíže ukázaly, jak mohou činnosti správců také vést k rozšíření či prohloubení rizik ve finančním systému. Nekoordinované reakce členských států ztěžují účinné řízení těchto rizik. Cílem této směrnice je proto stanovit společné požadavky upravující udělování povolení správcům a dohled nad nimi za účelem zajištění soudržného přístupu k souvisejícím rizikům a jejich dopadu na investory a trhy v Unii.
(3)
Nedávné obtíže na finančních trzích zdůraznily, že mnohé strategie správců jsou zranitelné vůči některým významným rizikům ve vztahu k investorům, jiným účastníkům trhu a trhům samotným. K zajištění komplexních a společných opatření pro dohled je nezbytné stanovit rámec, který bude schopen na tato rizika reagovat s ohledem na řadu rozmanitých investičních strategií a postupů používaných správci. V důsledku toho by se tato směrnice měla vztahovat na správce, kteří spravují všechny typy fondů, které nespadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (4), a to bez ohledu na právní nebo smluvní způsob, jakým je správcům tato činnost svěřena. Správce by neměl mít právo spravovat SKIPCP ve smyslu směrnice 2009/65/ES na základě povolení podle této směrnice.
(4)
Cílem této směrnice je vytvořit vnitřní trh pro správce a poskytnout harmonizovaný a přísný regulační a dohledový rámec pro činnost všech správců vykonávanou v Unii, včetně správců se sídlem v některém z členských států (dále jen „unijní správce“) i správců se sídlem v třetí zemi (dále jen „mimounijní správce“). Vzhledem k tomu, že praktické důsledky a případné obtíže vyplývající z harmonizovaného regulačního rámce a vnitřního trhu pro mimounijní správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy v Unii a pro unijní správce spravující mimounijní alternativní investiční fondy jsou nejasné a je obtížné je předem stanovit s ohledem na nedostatek zkušeností v této oblasti, měl by být stanoven mechanismus pro přezkum. Po uplynutí přechodného období dvou let a po vstupu aktu v přenesené pravomoci přijatého Komisí týkajícího se harmonizovaného režimu pasu v platnost, by měl být tento režim uplatňován na mimounijní správce vykonávající činnost správy nebo nabízení v Unii nebo nabízející tyto fondy v Unii a na unijní správce spravující mimounijní alternativní investiční fondy. Tento harmonizovaný režim by měl existovat během dalšího přechodného období tří let souběžně s vnitrostátními režimy členských států za určitých minimálních harmonizovaných podmínek. Po tomto tříletém období souběžné existence by měla skončit platnost vnitrostátních režimů a to poté, co vstoupí v platnost další akt Komise v přenesené pravomoci.
(5)
Čtyři roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by měla Komise provést přezkum uplatňování a rozsahu působnosti této směrnice s přihlédnutím k jejím cílům a měla by zhodnotit, zda unijní harmonizovaný přístup nezpůsobil trvající závažné narušení trhu a zda tato směrnice funguje efektivně s ohledem na zásady vnitřního trhu a rovných tržních podmínek.
(6)
Oblast působnosti této směrnice by měla být omezena na subjekty spravující alternativní investiční fondy, které získávají kapitál od většího množství investorů s cílem investovat tento kapitál ve prospěch těchto investorů v souladu s vymezenou investiční politikou, jako svou pravidelnou obchodní činnost bez ohledu na to, jedná-li se o otevřený nebo uzavřený alternativní investiční fond, bez ohledu na právní formu alternativního investičního fondu a na to, zda se jedná nebo nejedná o kótovaný alternativní investiční fond.
(7)
Investiční podniky, jako jsou fondy rodinného majetku (family office vehicles), které investují soukromé bohatství investorů, aniž by získávaly kapitál z vnějších zdrojů, by neměly být považovány za alternativní investiční fondy podle této směrnice.
(8)
Subjekty, které nejsou považovány za správce podle této směrnice, nespadají do oblasti její působnosti. Proto by se tato směrnice neměla vztahovat na holdingové společnosti stanovené v této směrnici, avšak správci fondů soukromého kapitálu (private equity funds) ani správci spravující alternativní investiční fondy, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, by z oblasti působnosti této směrnice být vyloučeni neměli. Dále by se tato směrnice neměla vztahovat na správu penzijních fondů, programy účasti zaměstnanců nebo spoření zaměstnanců, nadnárodní instituce, národní centrální banky, státní orgány, regionální a místní samosprávy a instituce, které spravují fondy sociálního zabezpečení a důchodové systémy, sekuritizační účelové subjekty nebo pojistné smlouvy a společné podniky (joint ventures).
(9)
Investiční podniky povolené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (5) a úvěrové instituce povolené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (6) by neměly mít povinnost získat povolení podle této směrnice, aby mohly poskytovat investiční služby, jako je obhospodařování majetku zákazníka ve vztahu k alternativním investičním fondům. Investiční podniky by však měly být oprávněny přímo nebo nepřímo nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu investorům v Unii nebo je u nich umísťovat pouze za předpokladu, že tyto podílové jednotky nebo akcie mohou být nabízeny v souladu s touto směrnicí. Při provádění této směrnice ve vnitrostátním právu by členské státy měly zohlednit regulační účel uvedeného požadavku a měly by zajistit, aby se na investiční podniky usazené ve třetí zemi, které mohou v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy poskytovat investiční služby ve vztahu k alternativním investičním fondům, také vztahoval tento požadavek. Poskytování investičních služeb těmito subjekty ve vztahu k alternativním investičním fondům by však nikdy nemělo vést k faktickému obcházení této směrnice tím, že se správce stane subjektem typu „poštovní schránka“ bez ohledu na to, zda je usazen v Unii nebo ve třetí zemi.
(10)
Tato směrnice nereguluje alternativní investiční fondy. Alternativní investiční fondy by proto měly být i nadále regulovány a dohled nad nimi by měl být vykonáván na vnitrostátní úrovni. Bylo by nepřiměřené upravovat strukturu či složení portfolií alternativních investičních fondů, které jsou spravovány správci, na úrovni Unie a bylo by obtížné stanovit tak rozsáhlou harmonizaci vzhledem k velkým odlišnostem mezi jednotlivými typy alternativních investičních fondů, které správci spravují. Tato směrnice proto nebrání členským státům v přijetí nebo pokračujícím uplatňování vnitrostátních požadavků ve vztahu k alternativním investičním fondům usazeným na jejich území. Skutečnost, že členský stát může k požadavkům platným v jiných členských státech stanovit dodatečné požadavky na alternativní investiční fondy usazené na jeho území, by neměla bránit správcům povoleným podle této směrnice v jiných členských státech ve výkonu práv při nabízení profesionálním investorům v Unii některých alternativních investičních fondů usazených mimo členský stát, který dodatečné požadavky stanovil, a které proto nepodléhají těmto dodatečným požadavkům ani je nemusí splňovat.
(11)
Některá ustanovení této směrnice vyžadují od správců, aby zajistili soulad s požadavky, za něž není v určitých typech fondů odpovědný správce. Jedná se například o fondy, v nichž depozitáře jmenuje alternativní investiční fond nebo jiný subjekt, který jedná jménem alternativního investičního fondu. V těchto případech nemá správce konečnou kontrolu nad tím, zda je depozitář skutečně jmenován, nejde-li o samosprávný alternativní investiční fond. Vzhledem k tomu, že tato směrnice nereguluje alternativní investiční fondy, nemůže požadovat po alternativním investičním fondu, aby jmenoval depozitáře. Nezajistí-li správce, aby alternativní investiční fond nebo jiný subjekt jednající jeho jménem splňovaly příslušné požadavky, měly by příslušné orgány vyžadovat, aby správce přijal nezbytná opatření k nápravě situace. Není-li i přes tato opatření splnění požadavků dosaženo a jedná-li se o unijního správce nebo povoleného mimounijního správce spravujícího unijní alternativní investiční fond, měl by se správce vzdát správy tohoto alternativního investičního fondu. Pokud se správce nevzdá správy alternativního investičního fondu sám, měly by to od něj vyžadovat příslušné orgány jeho domovského členského státu a nabízení alternativního investičního fondu v Unii by mělo být zakázáno. Stejný zákaz by měl platit pro povolené mimounijní správce, kteří nabízejí mimounijní alternativní investiční fondy v Unii.
(12)
Není-li stanoveno jinak, jestliže tato směrnice odkazuje na zájmy investorů alternativního investičního fondu, rozumějí se tím zájmy investorů jakožto investorů alternativního investičního fondu, nikoli jejich individuální zájmy.
(13)
Aniž jsou dotčeny výjimky a omezení stanovené touto směrnicí, tato směrnice by se měla použít na všechny unijní správce spravující unijní alternativní investiční fondy nebo mimounijní alternativní investiční fondy bez ohledu na to, zda jsou nabízeny v Unii, či nikoli, a na mimounijní správce spravující unijní alternativní investiční fondy bez ohledu na to, zda jsou nabízeny v Unii, či nikoli, a na mimounijní správce nabízející unijní alternativní investiční fondy nebo mimounijní alternativní investiční fondy v Unii.
(14)
Tato směrnice stanoví požadavky na způsob, jakým by správci měli spravovat alternativní investiční fondy, za které jsou odpovědní. Pokud jde o mimounijní správce, požadavky se omezují na správu unijních alternativních investičních fondů a dalších alternativních investičních fondů, jejichž podílové jednotky nebo akcie jsou nabízeny také profesionálním investorům v Unii.
(15)
Povolení unijních správců podle této směrnice se vztahuje na správu unijních alternativních investičních fondů usazených v domovském členské státě správce. S výhradou dalších požadavků týkajících se oznamovacích povinností zahrnuje toto povolení rovněž nabízení unijních alternativních investičních fondů spravovaných unijními správci profesionálním investorům v Unii a správu unijních alternativních investičních fondů usazených v členském státě, který není domovským členským státem správce. Tato směrnice stanoví také podmínky, za nichž mohou povolení unijní správci nabízet mimounijní alternativní investiční fondy profesionálním investorům v Unii, a podmínky, za nichž mohou mimounijní správci získat povolení ke správě unijních alternativních investičních fondů nebo k nabízení alternativních investičních fondů profesionálním investorům v Unii s pasem. Během určitého období, jež by mělo být přechodné, by měly mít členské státy i také možnost dovolit unijním správcům nabízet mimounijní alternativní investiční fondy pouze na jejich území nebo mohou povolit mimounijním správcům spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy na jejich území podle vnitrostátních předpisů za předpokladu, že jsou splněny určité minimální podmínky podle této směrnice.
(16)
Tato směrnice by se neměla použít na správce, pokud spravují alternativní investiční fondy, jejichž jedinými investory jsou správci sami nebo jejich mateřské nebo dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky jejich mateřských podniků a jestliže tito investoři sami nejsou alternativními investičními fondy.
(17)
Tato směrnice dále stanoví mírnější režim pro správce, pokud souhrnná hodnota spravovaných alternativních investičních fondů nedosáhne 100 milionů EUR, a pro správce, kteří spravují pouze alternativní investiční fondy, které nevyužívají pákový efekt a které nepřiznávají investorům práva na odkup po období pěti let, a souhrnná hodnota spravovaných alternativních investičních fondů nedosáhne 500 milionů EUR. Přestože činnosti dotyčného správce nebudou mít pravděpodobně v jednotlivých případech významné důsledky pro finanční stabilitu, mohou v souhrnu vyvolat tyto činnosti systémová rizika. Na tyto správce by se proto neměl vztahovat celý povolovací postup, nýbrž by tito správci měli být registrováni ve svém domovském členském státě a měli by mimo jiné svým příslušným orgánům poskytovat relevantní informace o hlavních nástrojích, s nimiž obchodují, a o hlavních expozicích a nejvýznamnějších koncentracích alternativních investičních fondů, které spravují. Aby však tito menší správci mohli požívat práv podle této směrnice, mělo by jim být umožněno stejné zacházení jako se správci, pokud zvolí postup „opt-in“ podle této směrnice. Tato výjimka by neměla omezovat možnost členských států stanovit přísnější požadavky pro uvedené správce, kteří nezvolili postup „opt-in“.
(18)
Žádný unijní správce by neměl spravovat nebo nabízet unijní alternativní investiční fondy profesionálním investorům v Unii, pokud mu k tomu nebylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí. Správce, kterému bylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí, by měl neustále splňovat podmínky pro udělení povolení stanovené touto směrnicí.
(19)
Je-li to podle této směrnice možné, měl by mimounijní správce, který hodlá spravovat nebo nabízet unijní alternativní investiční fondy v Unii s pasem, nebo unijní správce, který hodlá nabízet mimounijní alternativní investiční fondy v Unii s pasem, získat také povolení v souladu s touto směrnicí. Alespoň během přechodného období by měly mít členské státy možnost dovolit mimounijním správcům nabízet alternativní investiční fondy na jejich území a udělit povolení unijnímu správci k nabízení mimounijních alternativních investičních fondů za předpokladu, že jsou splněny určité minimální podmínky podle této směrnice.
(20)
V závislosti na jejich právní formě by mělo být umožněno, aby byly alternativní investiční fondy buď nesamosprávné, nebo samosprávné. Za samosprávný by měl být alternativní investiční fond považován tehdy, jestliže úkoly správy vykonává řídící orgán nebo jiný interní zdroj alternativního investičního fondu. Umožňuje-li právní forma alternativního investičního fondu samosprávu a rozhodne-li se řídící orgán alternativního investičního fondu nejmenovat správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, je alternativní investiční fond totožný se správcem a měl by proto splňovat veškeré požadavky, které tato směrnice klade na správce, a měl by být povolován jako správce. Správce, který je samosprávným alternativním investičním fondem, by však neměl být povolen jako správce jiných nesamosprávných alternativních investičních fondů. Za nesamosprávný by měl být alternativní investiční fond považován tehdy, jestliže byla jím nebo jeho jménem do funkce správce jmenována externí právnická osoba, která na základě tohoto jmenování odpovídá za správu alternativního investičního fondu. Je-li za účelem správy konkrétního alternativního investičního fondu jmenován správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, neměl by být považován za správce poskytujícího správu portfolia ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 9 směrnice 2004/39/ES, nýbrž za správce poskytujícího kolektivní správu portfolií podle této směrnice.
(21)
Správou alternativního investičního fondu by se mělo rozumět poskytování alespoň služeb správy investic. Jedinému správci jmenovanému podle této směrnice by nemělo být nikdy povoleno poskytovat správu portfolií, aniž by zároveň poskytoval řízení rizik a naopak. Za podmínek stanovených v této směrnici by však nemělo být povolenému správci bráněno ve výkonu administrativních činností a nabízení alternativních investičních fondů nebo ve výkonu činností souvisejících s aktivy alternativních investičních fondů. Správci nesamosprávného alternativního investičního fondu by nemělo být bráněno ani v poskytování služeb v oblasti správy investičních portfolií, a to v rámci pověření od investorů s prostorem pro vlastní uvážení a individuálně, včetně investičních portfolií ve vlastnictví penzijních fondů a institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (7), nebo v poskytování vedlejších služeb v oblasti investičního poradenství, v oblasti úschovy a správy ve vztahu k podílovým jednotkám subjektů kolektivního investování, přijímání a předávání příkazů. Na základě povolení podle směrnice 2009/65/ES by měla být správci nesamosprávného alternativního investičního fondu povolena správa SKIPCP.
(22)
Je nezbytné zajistit, aby činnost správců podléhala přísné kontrole řízení. Správci by měli být řízeni a organizováni tak, aby se minimalizovalo riziko střetu zájmů. Organizační požadavky stanovené touto směrnicí by se neměly dotýkat systémů ani kontrol zavedených podle vnitrostátního práva pro registraci osob zaměstnaných v subjektu správce nebo pro něj pracujících.
(23)
Je nezbytné stanovit použití minimálního kapitálového požadavku, aby byl zajištěn nepřerušený a řádný výkon správy alternativních investičních fondů poskytovaný správci a aby se řešilo možné vystavení správců profesní odpovědnosti v souvislosti s jejich veškerou činností, včetně výkonu správy alternativních investičních fondů prováděné na základě zmocnění. Správce by měl mít možnost zvolit si, zda bude potenciální rizika profesní odpovědnosti řešit pomocí dodatečného kapitálu nebo z pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(24)
Pro účely řešení potenciálně škodlivých účinků špatně navržených struktur odměňování na řádné řízení rizik a kontrolu rizikového chování jednotlivců by měla být pro správce výslovně stanovena povinnost vytvořit a udržovat pro ty kategorie pracovníků, jejichž profesní činnosti mají podstatný dopad na rizikový profil spravovaných alternativních investičních fondů, zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik. Tyto kategorie pracovníků by měly zahrnovat přinejmenším vrcholné vedení, zaměstnance odpovědné za činnosti spojené s podstupováním rizik a zaměstnance ve vnitřních kontrolních funkcích a všechny zaměstnance, jejichž celková odměna je řadí do stejné třídy odměňování jako vrcholné vedení a zaměstnance odpovědné za činnosti, s nimiž je spojeno podstupování rizik.
(25)
Principy, jimiž se řídí zásady odměňování, by měly uznávat, že správci mohou uplatňovat tyto zásady rozdílně v závislosti na své velikosti a velikosti spravovaných alternativních investičních fondů, své vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti svých činností.
(26)
Principy týkající se řádné politiky odměňování uvedené v doporučení Komise 2009/384/ES ze dne 30. dubna 2009 o politice odměňování v odvětví finančních služeb (8) jsou v souladu se zásadami podle této směrnice a tyto principy doplňují.
(27)
Na podporu sbližování dohledu při hodnocení zásad a postupů odměňování by měl Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (9) (dále jen „orgán pro cenné papíry a trhy“) zajistit, aby ve vztahu ke správcům existovaly obecné pokyny pro zásady řádného odměňování. Při vypracovávání těchto obecných pokynů by měl být nápomocen Evropský orgán dohledu (Evropský orgánu pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (10) (dále jen „orgán pro bankovnictví“).
(28)
Ustanoveními o odměňování by nemělo být dotčeno plné uplatňování základních práv, které zaručují Smlouvy, zejména čl. 153 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), obecných zásad vnitrostátního smluvního a pracovního práva, příslušných právních předpisů týkajících se práv a účasti akcionářů a obecných povinností správních orgánů a orgánů dohledu dotčených institucí, ani případných práv sociálních partnerů při uzavírání a prosazování kolektivních smluv podle vnitrostátního práva a zvyklostí.
(29)
Spolehlivé a objektivní ocenění aktiv je zásadní pro ochranu zájmů investora. Správci používají různé metody a systémy pro oceňování aktiv, a to v závislosti na aktivech a trzích, na kterých převážně investují. Je vhodné tyto rozdíly uznat, avšak i přesto vždy požadovat, aby správci zavedli postupy oceňování, které vedou k řádnému ocenění aktiv alternativních investičních fondů. Postup oceňování aktiv a výpočtu čisté hodnoty aktiv by měl být funkčně nezávislý na správě portfolia a zásadách odměňování správce a další opatření by měly zajistit, aby nedocházelo ke střetu zájmů a předešlo se nepatřičnému ovlivňování zaměstnanců. Za určitých podmínek by měl mít správce možnost jmenovat externího znalce pro účely provádění oceňování.
(30)
Za přísných omezení a požadavků, včetně existence objektivních důvodů, by měl mít správce možnost v souladu s touto směrnicí pověřit jinou osobu výkonem některých svých úkolů s cílem zvýšit efektivnost své činnosti. Za stejných podmínek by mělo být povoleno další pověření. Správce by však měl i nadále v každém okamžiku odpovídat za řádné plnění takových úkolů a za dodržování této směrnice.
(31)
Pověření úkoly investiční správy stanovenými v příloze I by mělo podléhat přísným omezením a požadavkům, které jsou stanoveny pro pověření úkoly správce. Pověření dalšími doprovodnými úkoly, jako jsou administrativní a technické úkoly prováděné správcem v rámci jeho správcovské činnosti, by nemělo podléhat konkrétním omezením a požadavkům stanoveným v této směrnici.
(32)
Nedávný vývoj zdůraznil zásadní potřebu oddělit od sebe činnosti úschovy aktiv a jejich správy a potřebu oddělit aktiva investorů od aktiv správce. Ačkoli správci spravují alternativní investiční fondy s různými obchodními modely a mechanismy mimo jiné v oblasti úschovy aktiv, je nezbytné, aby byl pro plnění úkolů depozitáře ve vztahu k alternativnímu investičnímu fondu jmenován depozitář odlišný od správce.
(33)
Ustanovení této směrnice týkající se jmenování a činnosti depozitáře by se měla vztahovat na všechny alternativní investiční fondy, které správce spravuje, na něž se vztahuje tato směrnice, a tudíž na všechny obchodní modely alternativních investičních fondů. Měly by však být přizpůsobeny specifickým vlastnostem různých obchodních modelů. Pro některé obchodní modely jsou určité činnosti depozitáře důležitější, než pro jiné, v závislosti na typu aktiv, do kterých alternativní investiční fondy investují, a na činnostech spojených s těmito aktivy.
(34)
V případě alternativních investičních fondů bez práv na odkup uplatnitelných v prvních pěti letech od počáteční investice, které v souladu se svou hlavní investiční politikou běžně neinvestují do aktiv, která musí být podle této směrnice v úschově, nebo zpravidla investují do subjektů emitenta nebo nekótovaných společností s cílem získat potenciálně kontrolu nad těmito společnostmi v souladu s touto směrnicí, jako například fondy soukromého kapitálu (private equity funds), fondy rizikového kapitálu (venture capital funds) a nemovitostní fondy, by měly mít členské státy možnost povolit, aby byl notář, advokát nebo registrátor či jiný subjekt pověřen plněním úkolů depozitáře. V tomto případě by plnění úkolů depozitáře mělo být součástí profesní či obchodní činnosti pověřené osoby, v souvislosti s níž podléhá povinné profesní registraci podle právních předpisů nebo regulačních opatření či pravidel pro výkon povolání, a jež může poskytnout dostatečné finanční a profesní záruky, že je schopna efektivně plnit příslušné úkoly depozitáře a závazky, které z těchto úkolů vyplývají. Tato možnost zohledňuje stávající praxi v oblasti určitých typů uzavřených fondů. V případě jakýchkoli dalších alternativních investičních fondů by však s ohledem na důležitost úschovy měla být depozitářem úvěrová instituce, investiční podnik nebo jiný subjekt schválený podle směrnice 2009/65/ES. Pouze v případě mimounijních alternativních investičních fondů by mělo být možné, aby byla depozitářem také úvěrová instituce nebo jiný subjekt stejné povahy jako subjekty uvedené v tomto bodě odůvodnění za předpokladu, že tato instituce podléhá účinným obezřetnostním pravidlům a dohledu, které jsou rovnocenné právním předpisům Unie a jsou účinným způsobem prosazovány.
(35)
Depozitář by měl mít své sídlo nebo pobočku ve stejné zemi jako alternativní investiční fond. V případě mimounijních alternativních investičních fondů by měl mít depozitář možnost mít své sídlo v příslušné třetí zemi, pouze pokud jsou splněny určité další podmínky. Na základě kritérií stanovených v aktech v přenesené pravomoci by Komise měla mít pravomoc přijímat prováděcí opatření, v nichž stanoví, že obezřetnostní pravidla a dohled třetí země jsou rovnocenné právním předpisům Unie a jsou účinným způsobem prosazovány. Kromě toho by se postupy pro urovnávání sporů stanovené v článku 19 nařízení (EU) č. 1095/2010 měly použít v případě, že se příslušné orgány neshodnou na správném uplatňování dalších dodatečných podmínek. Alternativně by měl mít depozitář v případě mimounijních alternativních investičních fondů možnost být usazen v domovském členském státě nebo případně v referenčním členském státě správce, který alternativní investiční fond spravuje.
(36)
Komise se vyzývá, aby přezkoumala možnost předložení příslušného horizontálního legislativního návrhu vymezujícího úkoly a odpovědnost depozitáře a upravujícího právo depozitáře z jednoho členského státu poskytovat své služby v jiném členském státě.
(37)
Úkolem depozitáře by mělo být řádné sledování peněžních toků alternativního investičního fondu, a zejména zajištění toho, aby peníze investora a peněžní prostředky, které jsou majetkem alternativního investičního fondu, nebo správce, jenž jedná jménem alternativního investičního fondu, byly řádně vloženy na účty, které jsou vedeny na jméno alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, případně depozitáře, jenž jedná jménem alternativního investičního fondu. Úkolem depozitáře by měla být též úschova aktiv alternativního investičního fondu, včetně úschovy finančních nástrojů, které mohou být uschovány na účtu finančních nástrojů zřízeném v evidenci depozitáře, a všech finančních nástrojů, které mohou být fyzicky doručeny depozitáři, a ověřování vlastnictví všech dalších aktiv alternativního investičního fondu a správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu. Při ověřování, zda jsou peníze investora vloženy na peněžní účet, by měl depozitář zohlednit zásady stanovené v článku 16 směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (11).
(38)
Depozitář by měl jednat čestně, spravedlivě, profesionálně, nezávisle a v zájmu alternativního investičního fondu, případně investorů alternativního investičního fondu.
(39)
Úschovou aktiv by depositář mohl pověřit třetí osobu, která by tímto úkolem mohla následně pověřit další osobu. Pověřování a další pověřování by však mělo být objektivně odůvodněno a mělo by podléhat přísným požadavkům z hlediska vhodnosti třetí osoby, která je tímto úkolem pověřována, a z hlediska patřičné dovednosti, péče a opatrnosti, jež by měl depozitář při volbě, jmenování a kontrole této třetí osoby vynaložit.
(40)
Třetí osobě pověřené úschovou aktiv by mělo být umožněno vést společný účet pro několik alternativních investičních fondů (tzv. souhrnný účet).
(41)
Pokud je úschovou aktiv pověřen provozovatel systému vypořádání obchodů s cennými papíry, jak je stanoveno pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry (12), nebo je poskytováním podobných služeb pověřen provozovatel systému vypořádání obchodů s cennými papíry ve třetích zemích, nemělo by to být považováno za pověření úschovou aktiv.
(42)
Přísná omezení a požadavky, kterým podléhá pověření úkoly depozitáře, by se měla použít na pověření specifickými úkoly depozitáře, totiž sledování peněžních toků, úschova aktiv a výkon dohledu. Pověření doprovodnými úkoly, které jsou spojeny s činností depozitáře, jako jsou administrativní a technické úkoly prováděné depozitářem v rámci jeho činnosti, nepodléhá konkrétním omezením a požadavkům stanoveným v této směrnici.
(43)
Tato směrnice také zohledňuje skutečnost, že mnoho alternativních investičních fondů, a zejména hedgeové fondy, využívají v současné době hlavní makléře. Tato směrnice zajišťuje, aby alternativními investičními fondy mohly i nadále využívat hlavních makléřů. Není-li činnost depozitáře funkčně a hierarchicky oddělena od činnosti hlavního makléře a nejsou-li řádně rozpoznány, řešeny a oznámeny investorům alternativního investičního fondu případné střety zájmů, neměl by být žádný hlavní makléř jmenován depozitářem, neboť hlavní makléři jednají jako protistrany alternativních investičních fondů, a nemohou tudíž současně jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu, jak se vyžaduje od depozitáře. Depozitářům by mělo být umožněno pověřit úschovou jednoho nebo více hlavních makléřů nebo jednu nebo více třetích osob. Hlavnímu makléři by mělo být povoleno kromě úschovy též zajišťovat pro alternativní investiční fond makléřské služby. Tyto makléřské služby by neměly být součástí pověření.
(44)
Depozitář by měl nést odpovědnost za ztráty vzniklé správci, alternativnímu investičnímu fondu a investorům. Tato směrnice rozlišuje mezi ztrátami finančních nástrojů, které jsou v úschově, a jinými ztrátami. Pokud jde o jiné ztráty, než jsou ztráty finančních nástrojů v úschově, měl by být depozitář odpovědný v případě úmyslného nebo nedbalostního jednání. Jestliže depozitář drží aktiva v úschově a tato aktiva jsou ztracena, měl by být za tuto ztrátu odpovědný, není-li schopen prokázat, že ke ztrátě došlo v důsledku vnějších okolností, které nejsou rozumně zvladatelné a jejichž následkům by nemohl zabránit ani při vynaložení veškerého přiměřeného úsilí. V tomto ohledu by depozitář neměl mít možnost se odvolávat na některé interní situace, jako je podvodný čin zaměstnance, aby se zprostil odpovědnosti.
(45)
V případě, že depozitář pověří úschovou třetí osobu a tato třetí osoba ztratí finanční nástroje držené v úschově, měl by být za ztrátu odpovědný depozitář. Avšak za předpokladu, že depozitáři je výslovně povoleno zprostit se odpovědnosti, je-li tato odpovědnost smluvně přenesena na třetí osobu na základě písemné dohody mezi depozitářem a alternativním investičním fondem, případně správcem, který jedná jménem alternativního investičního fondu, v níž je zproštění odpovědnosti objektivně odůvodněno, a třetí osoba může nést odpovědnost za ztrátu na základě dohody mezi depozitářem a třetí osobou, měl by mít depozitář možnost zprostit se odpovědnosti, pokud může prokázat, že vykonával své povinnosti s patřičnou dovedností, péčí a opatrností a že jsou splněny konkrétní podmínky pro pověření. Tato směrnice stanovením podmínek pro smluvní přenesení odpovědnosti na třetí osobu usiluje o to, aby tato smlouva měla účinek navenek, čímž činí třetí osobu přímo odpovědnou alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu za ztrátu finančních nástrojů držených v úschově.
(46)
Kromě toho pokud právní předpisy třetí země vyžadují, aby určité finanční nástroje byly drženy v úschově místním subjektem, a neexistují žádné místní subjekty, které splňují všechny požadavky na pověření funkcí depozitáře, měl by mít depozitář možnost zprostit se odpovědnosti za předpokladu, že: statut fondu nebo zakládací dokumenty příslušného alternativního investičního fondu výslovně povolují takové zproštění odpovědnosti; investoři byli před vložením svých investic řádně informováni o tomto zproštění odpovědnosti a o okolnostech, které toto zproštění odůvodňují; alternativní investiční fond nebo správce jménem alternativního investičního fondu nařídil depozitáři, aby pověřil úschovou finančních nástrojů místní subjekt; depozitář a alternativní investiční fond nebo správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná, uzavřeli písemnou smlouvu, jež zproštění odpovědnosti výslovně umožňuje; a existuje písemná dohoda mezi depozitářem a třetí osobou, která výslovně přenáší odpovědnost depozitáře na třetí osobu a umožňuje alternativnímu investičnímu fondu nebo správci, který jedná jménem alternativního investičního fondu, uplatňovat nárok vůči třetí osobě v případě ztráty finančních nástrojů nebo umožňuje, aby tento nárok uplatňoval jejich jménem depozitář.
(47)
Touto směrnicí by neměla být dotčena žádná budoucí legislativní opatření týkající se depozitáře ve směrnici 2009/65/ES, neboť SKIPCP a alternativní investiční fondy jsou odlišné jak z hlediska svých investičních strategií, tak z hlediska investorů, kterým jsou určeny.
(48)
Správce by měl pro každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, zveřejnit výroční zprávu za každý účetní rok, a to nejpozději do šesti měsíců od skončení účetního roku v souladu s touto směrnicí. Touto šestiměsíční lhůtou by nemělo být dotčeno právo členských států stanovit kratší lhůtu.
(49)
Vzhledem k tomu, že správci mohou využít pákového efektu a mohou za určitých podmínek přispět k růstu systémového rizika či rizika chaotických trhů, měly by být stanoveny zvláštní požadavky na správce využívající pákový efekt. Informace nezbytné ke zjištění a sledování těchto rizik a k reakci na ně nebyly doposud v Unii shromažďovány jednotným způsobem, ani nebyly předávány všem členským státům, aby byly rozpoznány zdroje možných rizik pro stabilitu finančních trhů v Unii. K nápravě této situace je třeba, aby se na správce, kteří ve velké míře využívají pákového efektu na úrovni alternativního investičního fondu, vztahovaly zvláštní požadavky. Tito správci by měli mít povinnost poskytovat informace týkající se celkové síly pákové efektu, která byla využita, pákového efektu z půjčky peněžních prostředků nebo cenných papírů a pákového efektu spočívajícího ve finančních derivátech, použití aktiv a hlavních zdrojů pákového efektu v jejich alternativním investičním fondu. Informace získané příslušnými orgány by měly být předány ostatním orgánům v Unii, orgánu pro cenné papíry a trhy a Evropské radě pro systémová rizika zřízené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (13), aby byla usnadněna kolektivní analýza dopadu pákového efektu u všech alternativních investičních fondů, které správce spravuje, na finanční systém Unie a rovněž společná reakce. Pokud by jeden nebo více alternativních investičních fondů spravovaných jedním správcem mohlo potenciálně představovat významný zdroj rizika selhání protistrany ve vztahu k úvěrové instituci nebo jiné systémově významné instituci v jiných členských státech, měla by být tato informace také sdílena s příslušnými orgány.
(50)
S cílem zajistit řádné hodnocení rizik vzniklých v důsledku využívání pákového efektu správci s ohledem na alternativní investiční fondy, které spravují, by správce měl prokázat, že limity pákového efektu u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, jsou přiměřené, a že tyto limity v každém okamžiku dodržuje. Pokud by mohlo dojít k ohrožení stability a integrity finančního systému, mělo by být příslušným orgánům domovského členského státu správce umožněno stanovit limity na sílu pákového efektu, který by mohli správci využívat v rámci alternativních investičních fondů, které spravují. O opatřeních přijatých v tomto ohledu by měl být informován orgán pro cenné papíry a trhy a Evropskou radu pro systémová rizika.
(51)
Také se považuje za nezbytné dovolit orgánu pro cenné papíry a trhy, aby mohl, poté co zohlední radu Evropské rady pro systémová rizika, určit, zda pákový efekt využitý správci nebo skupinou správců představuje riziko pro stabilitu a integritu finančních systémů, a vypracovat radu pro příslušné orgány, v níž blíže určí nápravná opatření, která je nutné přijmout.
(52)
Je nezbytné zajistit, aby příslušné orgány domovského členského státu správce, společnosti, nad nimiž vykonávají alternativní investiční fondy, které správci spravují, kontrolu, a zaměstnanci těchto společností měli k dispozici informace, které jsou pro uvedené společnosti nezbytné k posouzení toho, jaký dopad má tato kontrola na jejich situaci.
(53)
Pokud správci spravují alternativní investiční fondy, které vykonávají kontrolu nad emitentem, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, je třeba zveřejnit informace podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (14) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (15). Na správce spravující alternativní investiční fondy, které vykonávají kontrolu nad nekótovanou společností, by se měly vztahovat zvláštní požadavky. Aby byla zajištěna transparentnost v souvislosti s kontrolovanou společností, měly by být rozšířeny požadavky na transparentnost, zveřejňování informací a podávání zpráv Dále by výroční zprávy příslušných alternativních investičních fondů měly být doplněny o informace týkající se kontrolované společnosti, nebo by tyto dodatečné informace měly být zahrnuty do výroční zprávy kontrolované společnosti. Poté by tyto informace měly být zpřístupněny zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům a investorům investujícím do příslušných alternativních investičních fondů.
(54)
Požadavek na poskytnutí konkrétních informací zaměstnancům určitých společností se uplatňuje v případě, že alternativní investiční fond získal kontrolu nad takovými společnostmi v souladu s touto směrnicí. Avšak správci ve většině případů, s výjimkou samosprávných alternativních investičních fondů, nevykonávají žádnou kontrolu nad alternativními investičními fondy. V souladu s obecnými zásadami práva obchodních společností rovněž neexistuje žádný přímý vztah mezi akcionáři a zástupci zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmito zaměstnanci. Proto nemůže být podle této směrnice pro akcionáře nebo jeho správce, totiž alternativní investiční fondy a správce, stanoven žádný přímý požadavek na poskytování informací zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům. Pokud jde o požadavek na poskytování informací zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům, tato směrnice by měla pro správce stanovit povinnost vynaložit veškeré úsilí s cílem zajistit, aby představenstvo dotčené společnosti poskytlo příslušné informace zástupcům zaměstnanců, a pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům.
(55)
Komise se vyzývá, aby přezkoumala potřebu a případné možnosti obecné úpravy požadavků týkajících se poskytování a zveřejňování informací podle této směrnice v případě kontroly nekótovaných společností nebo emitentů bez ohledu na typ investora.
(56)
Pokud správce spravuje jeden nebo více alternativních investičních fondů, které získají kontrolu nad nekótovanou společností, měl by mít správce povinnost poskytovat příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o financování získání této kontroly. Tuto povinnost poskytnout informace o financování by měl mít také v případě, že spravuje alternativní investiční fondy, které získají kontrolu nad emitentem cenných papírů, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
(57)
Pokud správce spravuje jeden nebo více alternativních investičních fondů, které získají kontrolu nad nekótovanou společností, neměl by mít tento správce po dobu 24 měsíců od získání kontroly alternativními investičními fondy nad společností podle této směrnice možnost zaprvé usnadnit, podpořit nebo nařídit rozdělení zisku, snížení kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií v jakémkoli rozsahu,; za druhé, pokud je správce oprávněn hlasovat jménem alternativních investičních fondů na zasedáních řídících orgánů společnosti, nesmí v souladu s touto směrnicí hlasovat pro rozdělení zisku, snížení kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií společností; a za třetí tento správce musí v souladu s touto směrnicí v každém případě vynaložit veškeré úsilí o zabránění rozdělení zisku, snížení kapitálu, odkupu akcií nebo nabývání vlastních akcí společností. Při provádění této směrnice ve vnitrostátním právu by členské státy měly zohlednit regulační účel kapitoly V oddílu 2 této směrnice a řádně podle toho zohlednit potřebu rovných podmínek pro unijní a neunijní alternativní investiční fondy při získávání kontroly ve společnostech usazených v Unii.
(58)
Na požadavky týkající se oznamování a poskytování informací a na konkrétní ochranná opatření proti vyvedení aktiv v případě kontroly nad nekótovanou společností nebo emitentem by se měla vztahovat obecná výjimka týkající se kontroly nad malými a středními podniky a účelovými společnostmi založenými za účelem koupě, vlastnictví a správy nemovitostí. Kromě toho cílem těchto požadavků není zveřejnit důvěrné obchodní informace, což by znevýhodnilo správce vůči potenciálním konkurentům jako jsou státní investiční fondy (sovereign wealth funds), nebo konkurentům, kteří mohou chtít informace využít ve svůj prospěch s cílem ukončit obchodní činnost cílové společnosti. Oznamovací povinnost a povinnost zveřejnit informace by proto měla být uplatňována v souladu s podmínkami a omezeními týkajícími se důvěrných informací podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (16), a aniž jsou dotčeny směrnice 2004/25/ES a 2004/109/ES. Členské státy by ovšem měly zajistit, aby podle omezení a podmínek stanovených ve vnitrostátním právu zástupcům zaměstnanců a jakýmkoli odborníkům, kteří jim jsou nápomocni, nebylo povoleno vyzrazovat zaměstnancům a třetím osobám jakékoli informace, které se dotýkají legitimního zájmu společnosti, a které jim byly poskytnuty jako výslovně důvěrné. Členské státy by měly mít možnost pověřit zástupce zaměstnanců a odborníky, které jim jsou nápomocni, aby předali důvěrné informace zaměstnancům a třetím osobám, které jsou vázáni povinností mlčenlivosti. Členské státy by měly stanovit, že příslušní správci by neměli vyžadovat, aby představenstvo sdělovalo informace zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům, je-li povaha těchto informací taková, že by podle objektivních kritérií výrazně poškodily fungování příslušné společnosti nebo by měly na společnost škodlivý vliv. Požadavky týkající se oznamování a zveřejňování informací a konkrétní ochranná opatření proti vyvedení aktiv by se měly uplatňovat, aniž jsou dotčeny jakékoli přísnější předpisy přijaté členskými státy.
(59)
Tato směrnice stanoví rovněž podmínky, za nichž mohou unijní správci nabízet podílové jednotky a akcie unijních alternativních investičních fondů profesionálním investorům v Unii. Unijním správcům by mělo být dovoleno takto nabízet alternativní investiční fondy pouze v případě, že správce dodržuje tuto směrnici a nabízí alternativní investiční fond s pasem, aniž je dotčeno nabízení alternativních investičních fondů, které nedosahují hodnot stanovených touto směrnicí, správci. Členské státy by měly mít možnost dovolit správcům nabízet alternativní investiční fondy nedosahující uvedených hodnot v souladu s vnitrostátními předpisy.
(60)
Podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu by mohly být kótovány na regulovaném trhu v Unii nebo nabízeny na trhu či umisťovány třetími osobami, které jednají jménem správce v daném členském státě, pouze pokud správce, který spravuje alternativní investiční fond, má sám povoleno nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v tomto členském státě. Kromě toho se na prodej alternativních investičních fondů investorům v Unii mohou vztahovat také jiné vnitrostátní a unijní právní předpisy, jako například směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování (17) a směrnice 2004/39/ES.
(61)
Velký počet unijních správců v současnosti spravuje mimounijní alternativní investiční fondy. Je vhodné dovolit unijním správcům, kterým bylo uděleno povolení k činnosti, aby spravovali mimounijní alternativní investiční fondy, které nenabízejí v Unii, aniž by se na ně vztahovaly přísné požadavky týkající se depozitáře a výročních zpráv stanovené v této směrnici, neboť tyto požadavky byly do směrnice začleněny v zájmu ochrany unijních investorů.
(62)
Poté, co vstoupí akt v přenesené pravomoci přijatý za tímto účelem Komisí v platnost, a který by měl být vydán zpravidla s přihlédnutím k radě poskytnuté orgánu pro cenné papíry a trhy dva roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice, by měli být unijní správci, kterým bylo uděleno povolení k činnosti a kteří hodlají nabízet mimounijní alternativními investičními fondy profesionálním investorům v jejich domovském členském státě nebo v jiných členských státech, oprávněni tuto činnost vykonávat za předpokladu, že mají pas a dodržují tuto směrnici. Na toto oprávnění by se měly vztahovat oznamovací postupy a měly by být splněny podmínky ve vztahu k třetím zemím mimounijních alternativních investičních fondů.
(63)
Během přechodného období, v němž se zpravidla zohlední rada poskytnutá orgánem pro cenné papíry a trhy a které skončí přijetím aktu v přenesené pravomoci tři roky poté, co bude zaveden pas pro mimounijní správce, by mělo být unijním správcům, kteří hodlají nabízet mimounijní alternativními investičními fondy v některých členských státech, avšak bez pasu, dovoleno příslušnými členskými státy provozovat tuto činnost za předpokladu, že dodržují tuto směrnici s výjimkou požadavků týkajících se depozitáře. Tito unijní správci by však měli zajistit, aby byl jmenován jeden nebo více subjektů, které budou plnit povinnosti depozitáře. Mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetích zemí, v nichž jsou usazeny mimounijní alternativní investiční fondy, by dále měly být uzavřeny dohody o spolupráci pro účely dohledu nad systémovými riziky, které by měly být v souladu s mezinárodními standardy, aby se zajistila účinná výměna informací, která umožní příslušným orgánům domovského členského státu správce plnit úkoly podle této směrnice. Dohody o spolupráci by neměly být využity ke znemožnění nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členském státě. Kromě toho třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, by neměla být uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
(64)
Poté, co vstoupí akt v přenesené pravomoci přijatý za tímto účelem Komisí v platnost a který by měl být vydán zpravidla s přihlédnutím k radě poskytnuté orgánu pro cenné papíry a trhy dva roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice, by mělo být hlavní zásadou této směrnice to, že mimounijní správce může využívat práva podle této směrnice, jako například právo nabízet podílové jednotky a akcie alternativního investičního fondu po celé Unii na základě pasu, pokud dodržuje tuto směrnici. To by mělo zajistit rovné podmínky pro unijní správce a mimounijní správce. Tato směrnice proto stanoví postup pro udělení povolení mimounijnímu správci, který se použije poté, co vstoupí akt v přenesené pravomoci přijatý za tímto účelem Komisí v platnost. Za účelem zajištění dodržování této směrnice, by mělo být dodržování této směrnice vymáháno příslušnými orgány členského státu. Pro mimounijní správce by měly být příslušnými orgány dohledu příslušné orgány referenčního členského státu, jak je stanoveno v této směrnici.
(65)
Pokud tedy hodlá mimounijní správce spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy v Unii s pasem, měl by mít také povinnost dodržovat tuto směrnici, aby se na něj vztahovaly stejné povinnosti jako na unijní správce. Ve výjimečným případech, pokud je dodržování této směrnice neslučitelné s dodržováním právních předpisů, které se vztahují na mimounijní správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii, by mohla být mimounijnímu správci povolena výjimka z povinnosti dodržovat příslušné ustanovení této směrnice, pokud může prokázat, že: není možné současně dodržet ustanovení této směrnice a kogentní ustanovení právních předpisů, které se vztahují na mimounijní správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii; právní předpisy, které se vztahují na mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fondy, stanoví rovnocenná pravidla, která mají stejný regulační účel a poskytují investorům příslušného alternativního investičního fondu stejnou úroveň ochrany; a mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fond dodržuje tato rovnocenná pravidla.
(66)
Dále by mimounijní správci, kteří hodlají spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy v Unii s pasem, měli být podrobeni specifickému postupu pro udělení povolení a měly by být splněny některé specifické požadavky týkající se třetí země mimounijního správce a případně třetí země mimounijního alternativního investičního fondu.
(67)
Orgán pro cenné papíry a trhy by měl poskytnout radu ohledně určení referenčního členského státu a případně ohledně výjimky v případě neslučitelnosti s rovnocennými pravidly. Měly by se uplatnit specifické požadavky týkající se výměny informací mezi příslušnými orgány referenčního členského státu příslušnými orgány hostitelských členského státu správce. Kromě toho by se měly použít postupy pro urovnávání sporů stanovené v článku 19 nařízení (EU) č. 1095/2010 v případě, že se příslušné orgány členských států neshodnou na určení referenčního členského státu, uplatňování výjimky v případě neslučitelnosti dodržování této směrnice s dodržováním rovnocenných pravidel třetí země nebo posouzení, zda jsou splněny specifické požadavky týkajících se třetí země mimounijního správce a případně třetí země mimounijního alternativního investičního fondu.
(68)
Orgán pro cenné papíry a trhy by měl provést jednou ročně srovnávací hodnocení výkonu dohledových činností příslušných orgánů, pokud jde o udělování povolení mimounijním správcům a na dohled nad nimi za účelem dalšího sjednocování výsledků dohledu v souladu s článkem 30 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(69)
Během přechodného období, v němž se zohlední rada poskytnutá orgánem pro cenné papíry a trhy a které zpravidla skončí na základě aktu v přenesené pravomoci tři roky poté, co bude zaveden pas pro mimounijní správce, by mělo být unijním správcům, kteří hodlají nabízet mimounijní alternativní investiční fondy v některých členských státech, avšak bez pasu, příslušnými členskými státy dovoleno provozovat tuto činnost za předpokladu, že jsou splněny určité minimální požadavky. Na tyto mimounijní správce by se měly vztahovat alespoň pravidla podobná těm, která se použijí na unijní správce spravující unijní alternativní investiční fondy, pokud jde o zveřejňování informací investorům. S cílem umožnit sledování systémového rizika by se na mimounijní správce měla vztahovat povinnost podávat informace příslušným orgánům členského státu, v němž jsou alternativní investiční fondy nabízeny. Tito správci by proto měli dodržovat požadavky transparentnosti stanovené touto směrnicí a povinnosti správce spravující alternativní investiční fondy, které získaly kontrolu nad nekótovanými společnostmi a emitenty. Kromě toho by v souladu s mezinárodními standardy měly být za účelem dohledu nad systémovým rizikem uzavřeny dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány členských států, v nichž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány dotčených unijních alternativních investičních fondů a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, případně orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, aby se zajistila účinná výměna informací, která příslušným orgánům dotyčných členských států umožní plnit jejich úkoly podle této směrnice. Dohody o spolupráci by neměly znemožňovat nabízení fondů z třetích zemí v některém členském státě. Třetí země, v níž je mimounijní správce a případně mimounijní alternativní investiční fond usazen, by neměla být uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
(70)
Tato směrnice by neměla ovlivnit stávající situaci, kdy profesionální investor usazený v Unii může z vlastního podnětu investovat do alternativního investičního fondu bez ohledu na to, kde je usazen správce nebo alternativní investiční fond.
(71)
Členské státy by měly mít možnost povolit nabízení všech nebo některých typů alternativních investičních fondů spravovaných správci neprofesionálním investorům na svém území. Jestliže členský stát umožní nabízení určitých typů alternativních investičních fondů, měl by provádět hodnocení, zda by konkrétní alternativní investiční fond mohl být považován za typ alternativního investičního fondu, který je možné nabízet neprofesionálním investorům na jeho území, případ od případu. Aniž je dotčeno uplatňování jiných nástrojů práva Unie, měly by mít členské státy možnost, pokud jde o podmínky nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, stanovit pro alternativní investiční fondy a správce přísnější požadavky, než je tomu v případě alternativních investičních fondů nabízených na jejich území profesionálním investorům, a to bez ohledu na to, zda jsou alternativní investiční fondy nabízeny v daném členském státě nebo přeshraničně. Pokud členský stát povolí nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům na svém území, měla by být tato možnost k dispozici bez ohledu na členský stát, ve kterém je správce spravující alternativní investiční fondy usazen, a členský stát by neměl stanovit přísnější nebo dodatečné požadavky pro unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě a nabízené přeshraničně, než které stanovil pro alternativní investiční fondy nabízené vnitrostátně. Kromě toho by měli správci, investiční podniky povolené podle směrnice 2004/39/ES a úvěrové instituce povolené podle směrnice 2006/48/ES, které poskytují investiční služby neprofesionálním klientům, při posuzování, zda je alternativní investiční fond pro jednotlivé neprofesionální klienty vhodný nebo přiměřený, nebo zda se jedná o komplexní či nekomplexní finanční nástroje, zohlednit veškeré další požadavky.
(72)
Je nutné vyjasnit pravomoci a povinnosti příslušných orgánů odpovědných za provádění této směrnice a posílit mechanismy nezbytné k zajištění účinné přeshraniční spolupráce v oblasti dohledu. Za určitých okolností by mělo být příslušným orgánům hostitelských členských států správce umožněno, aby bezprostředně vykonávaly dohled nad dodržováním ustanovení spadajících do jejich působnosti. V případě ostatních ustanovení by měly být příslušné orgány hostitelských členských států za určitých okolností oprávněny požadovat přijetí opatření od příslušných orgánů domovského členského státu a zasáhnout v případě, že tato opatření nejsou prováděna.
(73)
Tato směrnice dále stanoví obecnou koordinační roli orgánu pro cenné papíry a trhy, jakož i možnost využít závazné mediace pro urovnání sporů mezi příslušnými orgány pod vedením orgánu pro cenné papíry a trhy.
(74)
Orgán pro cenné papíry a trhy by měl vypracovat návrhy regulačních technických norem týkajících se obsahu dohod o spolupráci, které musí být uzavřeny mezi domovským členským státem, nebo případně referenčním členským státem správce, a příslušnými orgány dohledu třetí země, jakož i postupů při výměně informací. Návrhy regulačních technických norem by měly zajistit, aby v souladu s těmito dohodami o spolupráci byly příslušným orgánům domovských i hostitelských členských států poskytovány všechny nezbytné informace, které jim umožní vykonávat jejich dohledové a vyšetřovací pravomoci podle této směrnice. Orgán pro cenné papíry a trhy by měl také plnit usnadňující roli při vyjednání a uzavírání dohod o spolupráci. Orgán pro cenné papíry a trhy by měl například využít usnadňující roli k tomu, aby vytvořil standardní podobu takových dohod o spolupráci.
(75)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(76)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména Smlouvou o fungování EU a Listinou základních práv Evropské unie (dále jen „Listina základních práv“), především právo na ochranu osobních údajů podle článku 16 Smlouvy o fungování EU a článku 8 Listiny základních práv. Jakákoliv výměna nebo přenos informací mezi příslušnými orgány by měly odpovídat pravidlům o předávání osobních údajů stanoveným směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (18). Veškerá výměna nebo přenos informací orgánem pro cenné papíry a trhy by měly být v souladu s pravidly pro předávání osobních údajů stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (19), které by se mělo v plném rozsahu použít na zpracování osobních údajů pro účely této směrnice.
(77)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, jež by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (20).
(78)
Komise by měla být tam, kde je to v této směrnici výslovně stanoveno, zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Komise by měla být zejména zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci blíže vymezujících metody využití pákového efektu stanovené v této směrnici, včetně jakýchkoli finančních nebo právních struktur zahrnujících třetí osoby, jež jsou kontrolovány příslušným alternativním investičním fondem, tam kde jsou struktury, na než se odkazuje, strukturami vytvořenými konkrétně k tomu účelu, aby přímo nebo nepřímo vytvářely pákový efekt na úrovni alternativního investičního fondu. V případě fondů soukromého kapitálu a fondů rizikového kapitálu by pákový efekt existující na úrovni společnosti v jejich portfoliu neměl být zahrnut, pokud se hovoří o těchto finančních a právních strukturách.
(79)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty k bližšímu určení toho, jakým způsobem se vypočítají mezní hodnoty pro mírnější režim a jak se nakládá se správci, u nichž aktiva, která spravují, včetně aktiv získaných s využitím pákového efektu, v jednom či více kalendářních letech příležitostně překročila příslušnou mezní hodnotu, nebo pod ní klesla, a k bližšímu vymezení povinnosti registrace pro správce, u nichž aktiva nedosahují těchto mezních hodnot, povinnosti poskytovat informace za účelem účinného sledování systémového rizika a povinnosti správců oznámit příslušným orgánům skutečnost, že již nesplňují podmínky pro uplatňování mírnějšího režimu.
(80)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem: vymezení metody pákového efektu, včetně jakýchkoliv finančních nebo právních struktur zahrnujících třetí osoby kontrolované příslušnými alternativními investičními fondy, a způsobu, jakým se pákový efekt vypočítává; bližšího vymezení rizik, která musí být kryta dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, podmínek, na jejichž základě se stanoví vhodnost dodatečného kapitálu, nebo krytí z pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání a způsob stanovení probíhající úpravy dodatečného kapitálu nebo krytí z pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem: stanovení kritérií, která příslušné orgány použijí při posuzování toho, zda správci plní své povinnosti, pokud jde o výkon jejich obchodní činnosti a také jejich povinnost jednat v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů alternativních investičních fondů, které spravují, a v zájmu integrity trhu; získávání a účinného uplatňování zdrojů a postupů, které jsou nezbytné pro řádný výkon jejich činnosti; přijetí veškerých vhodných opatření k předcházení střetu zájmů a, není-li možné střetu zájmů předejít, k rozpoznání, řešení a sledování a případně oznámení těchto střetů zájmů s cílem zabránit tomu, aby nežádoucím způsobem ovlivnily zájmy alternativních investičních fondů a jejich investorů a aby se zajistilo, že s alternativními investičními fondy, které spravují, je nakládáno spravedlivě; dodržování všech regulačních požadavků na výkon jejich obchodní činnosti v nejlepším možném zájmu alternativních investičních fondů, které správce spravuje, nebo jejich investorů a v zájmu integrity trhu; spravedlivého zacházení se všemi investory alternativního investičního fondu.
(81)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem stanovení druhu střetů zájmů, které musí správci rozpoznat, jakož i přiměřených opatření, které by správci měli učinit v rámci struktur a vnitřních a organizačních postupů, aby bylo možné rozpoznat, předcházet, řešit, sledovat a oznámit střety zájmů. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty k bližšímu určení: řízení rizik, které je třeba uplatnit; přiměřené frekvence přezkumu systému řízení rizik; způsobu, jakým by se měla funkčně a hierarchicky oddělit činnost řízení rizik od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolií; konkrétních ochranných opatření proti střetu zájmů; požadavků v oblasti řízení rizik, které má správce uplatňovat. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení systémů řízení likvidity a postupů, které má správce používat, a k vymezení vzájemného souladu investiční strategie, likviditního profilu a pravidel pro zpětný odkup. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem vymezení požadavků, které musí původci, sponzoři nebo původní věřitelé sekuritizačních nástrojů splňovat, aby správci bylo umožněno investovat do těchto nástrojů vydaných po 1. lednu 2011.
(82)
Dále by akty v přenesené pravomoci měly být přijaty za účelem stanovení: požadavků, které musí správci splňovat, když investují do těchto sekuritizačních nástrojů; stanovení administrativních a účetních postupů a kontrolních a ochranných opatřeních při elektronickém zpracovávání dat, jakož i příslušných mechanismů vnitřní kontroly; stanovení postupů pro řádné ocenění aktiv alternativního investičního fondu a výpočet hodnoty jejich podílových jednotek a akcií, odborných záruk, které musí být externí znalec schopen poskytovat, a vhodných pravidelných intervalů pro oceňování u otevřených alternativních investičních fondů.
(83)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem: stanovení podmínek, za nichž by mělo být schváleno pověření úkoly správce, jakož i situací, z nichž vyplývá, že správce pověřil svými úkoly třetí osobu v rozsahu, který z něj činí subjekt typu „poštovní schránka“, a tedy znemožňuje, aby mohl být dále považován za správce; pokud jde o depozitáře, stanovení kritérií pro posouzení toho, zda obezřetnostní pravidla a dohled třetích zemí, v nichž je depozitář usazen, mají stejný účinek jako právní předpisy Unie a jsou účinně prosazována, stanovení podrobností, které je nutné zahrnout do standardní smlouvy, stanovení podmínek pro výkon činnosti depozitáře, včetně typu finančních nástrojů, které by měly být zahrnuty mezi nástroje, které spravuje depozitář v rámci svých úkolů spojených s úschovou, stanovení podmínek, které depozitáře opravňují k úschově finančních nástrojů, jež jsou registrovány u hlavního depozitáře, a podmínky, za nichž depozitář uchovává finanční nástroje, které jsou emitovány v nominální podobě a registrovány u emitenta nebo registrátora, stanovení povinnosti depozitářů jednat s patřičnou opatrností a povinnosti oddělení, stanovení podmínek a okolností, za nichž by finanční nástroje svěřené do úschovy měly být považovány za ztracené, stanovení vnějších okolností, které nejsou rozumně zvladatelné a jejichž následkům by se nemohlo zabránit ani při vynaložení veškerého přiměřeného úsilí, jakož podmínek a okolností, za nichž existuje objektivní důvod pro zproštění odpovědnosti. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem stanovení obsahu a formy výroční zprávy, kterou musí správci zpřístupnit za každý alternativní investiční fond, který spravují, jakož i stanovení povinností správců informovat investory a požadavků na podávání zpráv příslušným orgánům a jejich četnost.
(84)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení toho, kdy se má za to, že pákový efekt je využíván systematicky, a ke stanovení zásad, které by příslušné orgány měly uplatnit v případě, že zvažují zavést limity na sílu pákového efektu, který může správce využívat. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení obsahu dohod o spolupráci ve vztahu k mimounijním správcům nebo mimounijním alternativním investičním fondům, aby mohl být vytvořen společný rámec usnadňující uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení toho, jaké informace týkající se správců mají být vyměňovány mezi příslušnými orgány a jaké mají být poskytovány orgánu pro cenné papíry a trhy.
(85)
V závislosti na radě poskytnuté orgánem pro cenné papíry a trhy a podle kritérií stanovených v této směrnici by akt v přenesené pravomoci měl být přijat rovněž za účelem rozšíření působnosti pasu na unijní správce nabízející mimounijní alternativní investiční fondy v Unii a na mimounijní správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy v Unii, a další akt v přenesené pravomoci by měl být přijat za účelem ukončení platnosti vnitrostátního režimu soukromého umísťování.
(86)
Evropský parlament nebo Rada by měly mít možnost vyslovit námitky proti aktu v přenesené pravomoci ve lhůtě tří měsíců od jeho oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady by mohla být tato lhůta prodloužena o tři měsíce v případě, že se jedná o oblasti důležitého zájmu. Evropský parlament a Rada by mohly informovat ostatní orgány o svém úmyslu námitky nevyslovit. Toto brzké schválení aktů v přenesené pravomoci má význam zejména s ohledem na dodržení stanovených lhůt, například aby se členským státům případně umožnilo provést akty v přenesené pravomoci ve lhůtě pro provedení stanovené touto směrnicí.
(87)
Prohlášením k článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie připojeným k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu, konference vzala na vědomí záměr Komise konzultovat při vypracování návrhů aktů v přenesené pravomoci v oblasti finančních služeb odborníky jmenované členskými státy v souladu se svými zavedenými postupy.
(88)
Dva roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by měl orgán pro cenné papíry a trhy vydat stanovisko k fungování pasu, který v té době již bude platit, a k fungování vnitrostátních režimů neveřejného nabízení. Měl by také poskytnout radu týkající se rozšíření působnosti pasu na unijní správce nabízející mimounijní alternativní investiční fondy v Unii a na mimounijní správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy v Unii. Komise by měla přijmout akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od obdržení stanoviska a rady orgánu pro cenné papíry a trhy a s přihlédnutím ke kritériím a cílům stanoveným v této směrnici, jako jsou mimo jiné vnitřní trh, ochrana investorů a účinné sledování systémového rizika, který stanoví datum, od kterého by měla ustanovení této směrnice týkající se rozšíření působnosti pasu vstoupit v platnost pro všechny členské státy.
(89)
V dubnu 2009 se na summitu v Londýně dohodli vedoucí představitelé států G20, že hedgeové fondy a jejich správci by měli být registrováni a měli by mít povinnost průběžně poskytovat příslušné informace orgánům dohledu a regulačním orgánům. Měli by podléhat dohledu, aby bylo zajištěno, že mají odpovídají řízení rizika. V červnu 2010 vedoucí představitelé států G20 v Torontu znovu potvrdili svůj závazek a zároveň se zavázali urychlit provádění přísných opatření na zlepšení transparentnosti a regulačního dohledu ve vztahu k hedgeovým fondům, která budou jednotná na mezinárodní úrovni a budou nediskriminační. Ve snaze podpořit cíle států G20 vydala v červnu 2009 Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry obecné principy pro dohled nad hedgeovými fondy s cílem poskytnout vodítka pro rozvoj mezinárodně konzistentní úpravy v této oblasti. Dne 16. září 2010 se Evropská rada dohodla na tom, že Evropa potřebuje v kontextu vnějších vztahů Unie prosazovat své zájmy a hodnoty důrazněji a v duchu vzájemnosti i vzájemného prospěchu a proto musí podniknout kroky s cílem, mimo jiné, zlepšit přístup na trh pro evropské podniky a prohloubit spolupráci v oblasti regulace s významnými obchodními partnery. Komise bude usilovat o to, aby tyto závazky byly plněny podobným způsobem mezinárodními partnery Unie.
(90)
Tři roky od vstupu aktu v přenesené pravomoci, na jehož základě se bude používat pas pro správce, v platnost, by měl orgán pro cenné papíry a trhy vydat stanovisko k fungování pasu, který v té době bude již platit, a k fungování vnitrostátních režimů neveřejného nabízení. Měl by rovněž poskytnout radu týkající se ukončení těchto vnitrostátních režimů. Komise by měla přijmout akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od obdržení stanoviska a rady orgánu pro cenné papíry a trhy a s přihlédnutím ke kritériím a cílům stanoveným v této směrnici, jako jsou mimo jiné vnitřní trh, ochrana investorů a účinné sledování systémového rizika, který stanoví datum, ke kterému skončí platnost vnitrostátních režimů uvedených v této směrnici ve všech členských státech.
(91)
Čtyři roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by měla Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány zahájit přezkum uplatňování této směrnice, jakož i oblasti její působnosti. Tento přezkum by měl analyzovat zkušenosti získané při uplatňování této směrnice, její dopad na investory, alternativní investiční fondy nebo správce v Unii i ve třetích zemích, míru, v jaké bylo dosaženo cílů této směrnice, a v případě potřeby by měl obsahovat návrhy vhodných změn. Tento přezkum by měl zahrnovat obecné hodnocení fungování pravidel stanovených touto směrnicí a zkušeností získaných při jejich uplatňování. Komise by měla přezkoumat, jak plní své funkce orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány Unie při zajišťování účinného dohledu nad všemi správci, kteří provozují správu na trzích Unie v kontextu této směrnice, a zároveň, mimo jiné, podle nařízení (EU) č. 1095/2010, které svěřuje orgánu pro cenné papíry a trhy další úkoly v oblasti dohledu, pokud jde o udělení povolení mimounijním správcům a dohled nad nimi. V tomto ohledu by měla Komise posoudit náklady a výhody spojené s pověřením orgánu pro cenné papíry a trhy těmito úkoly.
(92)
Cílem této směrnice je vytvořit rámec, který bude schopen řešit případná rizika, která mohou nastat v důsledku činnosti správců, a zajistí účinné sledování těchto rizik prostřednictvím příslušných orgánů v Unii. Je nezbytné vytvořit přísný regulační rámec a rámec dohledu, který nedovolí právní mezery v regulaci finančních trhů. V tomto ohledu se odkazuje na stávající požadavky týkající se patřičné opatrnosti použitelné na profesionální investory podle příslušného nařízení vztahujícího se na tyto investory. Komise se vyzývá, aby provedla přezkum příslušných právních předpisů týkajících se profesionálních investorů s cílem posoudit, zda je potřebné zavést přísnější požadavky na náležitou opatrnost uplatňovanou profesionálními investory v Unii, když z vlastní iniciativy investují do mimounijních finančních produktů, jako jsou mimo jiné mimounijní alternativní investiční fondy.
(93)
Po skončení přezkumu by Komise měla předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně včetně navrhovaných změn, přičemž zohlední cíle této směrnice a možný dopad na investory, alternativní investiční fondy nebo správce v Unii i ve třetích zemích.
(94)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zajistit vysokou úroveň ochrany investorů stanovením společného rámce pro udělování povolení správcům a dohled nad nimi, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, jak dokládají nedostatky ve stávajících vnitrostátních právních předpisech a v dohledu nad těmito subjekty, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(95)
Směrnice 2003/41/ES a 2009/65/ES, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (21) a nařízení (EU) č. 1095/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla pro udělování povolení, činnost a transparentnost správců alternativních investičních fondů (dále jen „správci“), kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy v Unii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. S výhradou odstavce 3 tohoto článku a článku 3 se tato směrnice vztahuje na:
a)
unijní správce, kteří spravují jeden nebo více alternativních investičních fondů, bez ohledu na to zda jsou tyto alternativní investiční fondy unijní nebo mimounijní alternativní investiční fondy;
b)
mimounijní správce, kteří spravují jeden nebo více unijních alternativních investičních fondů, a
c)
mimounijní správce, kteří nabízejí jeden nebo více alternativních investičních fondů v Unii, bez ohledu na to, zda jsou tyto alternativní investiční fondy unijní nebo mimounijní alternativní investiční fondy.
2. Pro účely odstavce 1 je bezpředmětné:
a)
zda se jedná o otevřený nebo uzavřený alternativní investiční fond;
b)
zda je alternativní investiční fond zřízen podle smluvního práva, podle trustového práva či podle jiných právních předpisů nebo zda má alternativní investiční fond jinou právní formu;
c)
jaká je právní struktura správce.
3. Tato směrnice se nevztahuje na následující subjekty:
a)
holdingové společnosti;
b)
instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, na něž se vztahuje směrnice 2003/41/ES včetně případných povolených subjektů odpovědných za správu těchto institucí a jednajících jejich jménem, které jsou uvedeny v čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice, nebo investičních správců jmenovaných podle čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice, pokud nespravují alternativní investiční fondy;
c)
nadnárodní instituce, jako jsou Evropská centrální banka, Evropská investiční banka, Evropský investiční fond, evropské finanční rozvojové instituce a bilaterální rozvojové banky, Světová banka, Mezinárodní měnový fond a jiné nadnárodní instituce a podobné mezinárodní organizace, jestliže tyto instituce nebo organizace spravují alternativní investiční fondy, pokud tyto alternativní investiční fondy slouží veřejnému zájmu;
d)
národní centrální banky;
e)
státní orgány, regionální a místní samosprávy a orgány nebo jiné instituce, které spravují fondy podporující systémy sociálního zabezpečení a důchodové systémy;
f)
programy účasti zaměstnanců nebo programy spoření zaměstnanců;
g)
sekuritizační účelové subjekty.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby správci uvedení v odstavci 1 vždy dodržovali tuto směrnici.
Článek 3
Výjimky
1. Tato směrnice se nevztahuje na správce, pokud spravují jeden nebo více alternativních investičních fondů, jejichž jedinými investory jsou správce nebo jeho mateřské nebo dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky jeho mateřských podniků, jestliže žádný z těchto investorů není alternativním investičním fondem.
2. Aniž je dotčen článek 46, použijí se na následující správce pouze odstavce 3 a 4 tohoto článku:
a)
správce, který buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím společnosti, s níž je správce spojen společným vedením nebo kontrolou, či podstatnou přímou nebo nepřímou účastí, spravuje portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva, včetně aktiv nabytých s využitím pákového efektu, v souhrnu nepřevyšují hodnotu 100 milionů EUR, nebo
b)
správce, který buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím společnosti, s níž je správce spojen společným vedením nebo kontrolou, či podstatnou přímou nebo nepřímou majetkovou účastí, spravuje portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva v souhrnu nepřevyšují hodnotu 500 milionů EUR, pokud se portfolia alternativních investičních fondů skládají z alternativních investičních fondů, které nevyužívají pákový efekt, a neumožňují odkup v prvních pěti letech od počáteční investice do každého alternativního investičního fondu.
3. Členské státy zajistí, aby správci uvedení v odstavci 2 alespoň:
a)
podléhali registraci u příslušných orgánů svého domovského členského státu;
b)
v době registrace poskytli příslušným orgánům svého domovského členského státu své identifikační údaje i údaje o alternativních investičních fondech, které spravují;
c)
v době registrace poskytli příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o investičních strategiích alternativních investičních fondech, které spravují;
d)
pravidelně poskytovali příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o hlavních nástrojích, s nimiž obchodují, a o hlavních expozicích riziku a nejvýznamnějších koncentracích alternativních investičních fondů, které spravují, aby příslušným orgánům umožnili účinným způsobem sledovat systémové riziko, a
e)
oznámili příslušným orgánům svého domovského členského státu skutečnost, že již dále nesplňují podmínky stanovené v odstavci 2.
Tento odstavec a odstavec 2 se použijí, aniž jsou dotčena přísnější pravidla členských států s ohledem na správce uvedené v odstavci 2.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby v případě, že podmínky stanovené v odstavci 2 již nejsou splňovány, dotčený správce požádal o povolení do 30 kalendářních dnů, a to příslušnými postupy stanovenými v této směrnici.
4. Správci uvedení v odstavci 2 nemohou požívat práv podle této směrnice, ledaže se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat tato směrnice (opt-in). V takovém případě se na správce použije tato směrnice v plném rozsahu.
5. Komise přijme prováděcí akty, jimiž vymezí postupy pro správce, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat tato směrnice podle odstavce 4. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
6. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
způsob výpočtu mezní hodnoty uvedené v odstavci 2 a zacházení se správci, kteří spravují alternativní investiční fondy, jejichž aktiva včetně aktiv získaných s využitím pákového efektu, příležitostně překročila příslušnou mezní hodnotu, nebo pod ní klesla ve stejném kalendářním roce;
b)
povinnost registrace a povinnost poskytovat informace za účelem umožnění účinného sledování systémového rizika, jak je stanoveno v odstavci 3, a
c)
oznamovací povinnost vůči příslušným orgánům podle odstavce 3.
Článek 4
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„alternativním investičním fondem“ subjekt kolektivního investování včetně jeho podfondů, který:
i)
získává kapitál od většího počtu investorů s cílem investovat jej v souladu s určitou investiční politikou ve prospěch těchto investorů,
ii)
není povinen získat povolení podle článku 5 směrnice 2009/65/ES;
b)
„správcem“ právnická osoba, jejímž předmětem podnikatelské činnosti je správa jednoho nebo více alternativních investičních fondů;
c)
„pobočkou“ ve vztahu ke správci provozovna, která je součástí správce, nemá právní subjektivitu a poskytuje služby, k jejichž poskytování získal správce povolení; všechny provozovny zřízené v témže členském státě správcem se sídlem v jiném členském státě nebo v třetí zemi se považují za jedinou pobočku;
d)
„odměnou za zhodnocení kapitálu“ podíl na zisku alternativního investičního fondu připsaný správci jako odměna za správu alternativního investičního fondu s výjimkou jakéhokoli podílu na zisku alternativního investičního fondu připsaného správci jako výnos z jakýchkoli investic správce do alternativního investičního fondu;
e)
„úzkými vazbami“ stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny:
i)
účastí, zejména vlastnictvím, přímým nebo prostřednictvím kontroly, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku,
ii)
kontrolou, zejména vztahem mezi mateřským a dceřiným podnikem ve smyslu článku 1 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1989 o konsolidovaných účetních závěrkách (22), nebo obdobným vztahem mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; pro účely tohoto bodu se dceřiný podnik jiného dceřiného podniku považuje rovněž za dceřiný podnik mateřského podniku.
Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale spojeny s touž osobou vztahem kontroly, se rovněž považuje za „úzkou vazbu“ mezi těmito osobami;
f)
„příslušnými orgány“ vnitrostátní orgány členských států, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad správci;
g)
„příslušnými orgány“ ve vztahu k depozitáři:
i)
pokud je depozitářem úvěrová instituce povolená podle směrnice 2006/48/ES, příslušné orgány ve smyslu v čl. 4 bodě 4 uvedené směrnice,
ii)
pokud je depozitářem investiční podnik povolený podle směrnice 2004/39/ES, příslušné orgány ve smyslu v čl. 4 odst. 1 bodě 22 uvedené směrnice,
iii)
pokud depozitář spadá do kategorie institucí uvedené v čl. 21 odst. 3 prvním pododstavci písm. c) této směrnice, vnitrostátní orgány domovského členského státu depozitáře, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad touto kategorií institucí,
iv)
pokud je depozitářem subjekt uvedený v čl. 21 odst. 3 třetím pododstavci této směrnice, vnitrostátní orgány členského státu, v němž má tento subjekt sídlo, a jež jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad tímto subjektem, nebo úřední orgán, který je příslušný k registraci tohoto subjektu nebo nad ním vykonávat dohled podle pravidel profesního jednání, které se na něj vztahují,
v)
pokud je depozitář jmenován depozitářem mimounijního alternativního investičního fondu podle čl. 21 odst. 5 písm. b) této směrnice a nespadá do působnosti bodů i) až iv) tohoto písmene, příslušné vnitrostátní orgány třetí země, v níž má tento depozitář své sídlo;
h)
„příslušnými orgány unijních alternativních investičních fondů“ vnitrostátní orgány členského státu, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad alternativními investičními fondy;
i)
„kontrolou“ kontrola ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;
j)
„usazeným“
i)
v případě správce „se sídlem v“,
ii)
v případě alternativního investičního fondu „povolený nebo registrovaný v“ nebo není-li alternativní investiční fond povolený nebo registrovaný v dané zemi „se sídlem v“,
iii)
v případě depozitáře „se sídlem nebo pobočkou v“,
iv)
v případě právního zástupce, který je právnickou osobou, „se sídlem nebo pobočkou v“,
v)
v případě právního zástupce, který je fyzickou osobou, „s bydlištěm v“;
k)
„unijním alternativním investičním fondem“
i)
alternativní investiční fond, který je povolen nebo registrován v členském státě podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, nebo
ii)
alternativní investiční fond, který není povolen nebo registrován v členském státě, ale má sídlo nebo správní ústředí v členském státě;
l)
„unijním správcem“ správce, který má sídlo v členském státě;
m)
„podřízeným alternativním investičním fondem“ alternativní investiční fond, který:
i)
investuje nejméně 85 % svých aktiv do podílových jednotek nebo akcií jiného alternativního investičního fondu (dále jen „řídící alternativní investiční fond“), nebo
ii)
investuje nejméně 85 % svých aktiv do více řídících alternativních investičních fondů, kde tyto řídící alternativní investiční fondy mají shodné investiční strategie, nebo
iii)
má expozici vůči riziku nejméně 85 % svých aktiv vůči jednomu řídícímu alternativnímu investičnímu fondu;
n)
„finančním nástrojem“ nástroj ve smyslu přílohy I oddílu C směrnice 2004/39/ES;
o)
„holdingovou společností“ společnost s podílem na akciích v jedné nebo více jiných společnostech, jejímž obchodním účelem je provádět obchodní strategii nebo strategie prostřednictvím svých dceřiných podniků, přidružených společností nebo účastí za účelem přispění k jejich dlouhodobé hodnotě, a která:
i)
buď vykonává činnost na vlastní účet a její akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v Unii, nebo
ii)
není zřízena především za účelem tvorby zisku pro investory prodejem svých dceřiných podniků nebo přidružených společností, jak je doloženo ve výroční zprávě nebo jiných úředních dokumentech;
p)
„domovským členským státem alternativního investičního fondu“
i)
členský stát, v němž je alternativní investiční fond povolen nebo registrován podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, nebo v případě vícenásobných povolení nebo registrací členský stát, v němž byl alternativní investiční fond povolen nebo registrován poprvé, nebo
ii)
není-li alternativní investiční fond povolen ani registrován v členském státě, členský stát, ve kterém má alternativní investiční fond své sídlo nebo správní ústředí;
q)
„domovským členským státem správce“ členský stát, v němž má správce své sídlo; v případě mimounijních správců se každým odkazem na „domovský členský stát správce“ rozumí „referenční členský stát“, jak je stanoveno v kapitole VII;
r)
„hostitelským členským státem správce“:
i)
členský stát, který není jeho domovským členským státem, v němž unijní správce spravuje unijní alternativní investiční fondy,
ii)
členský stát, který není jeho domovským členským státem, v němž unijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu,
iii)
členský stát, který není jeho domovským členským státem, v němž unijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu,
iv)
členský stát, který není jeho referenčním členským státem, v němž mimounijní správce spravuje unijní alternativní investiční fondy, nebo
v)
členský stát, který není jeho referenčním členským státem, v němž mimounijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu, nebo
vi)
členský stát, který není jeho referenčním členským státem, v němž mimounijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu;
s)
„počátečním kapitálem“ finanční prostředky uvedené v čl. 57 prvním pododstavci písm. a) a b) směrnice 2006/48/ES;
t)
„emitentem“ emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) směrnice 2004/109/ES, pokud má emitent své sídlo v Unii a pokud jsou jeho akcie přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
u)
„právním zástupcem“ fyzická osoba, která má bydliště v Unii nebo právnická osoba, která má sídlo v Unii a která na základě výslovného pověření mimounijním správcem jedná jeho jménem s orgány, klienty, subjekty a protistranami mimounijního správce v Unii, pokud jde o povinnosti mimounijního správce vyplývající z této směrnice;
v)
„pákovým efektem“ jakákoli metoda, kterou správce zvyšuje expozici vůči riziku jím spravovaného alternativního investičního fondu, ať už se jedná o půjčku peněžních prostředků nebo cenných papírů, nebo pákový efekt vtělený v derivátových pozicích nebo jiný způsob;
w)
„správou alternativních investičních fondů“ vykonávání alespoň činností spojených se správou investic, které jsou uvedeny v bodě 1 písm. a) nebo b) přílohy I, pro jeden nebo více alternativních investičních fondů;
x)
„nabízením“ přímé nebo nepřímé primární nabízení nebo umisťování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu, které správce spravuje, investorům s bydlištěm nebo se sídlem v Unii z podnětu správce nebo jeho jménem;
y)
„řídícím alternativním investičním fondem“ alternativní investiční fond, do něhož další alternativní investiční fond investuje nebo vůči němuž má expozici podle písmene m).
z)
„referenčním členským státem“ členský stát určený v souladu s čl. 37 odst. 4;
aa)
„mimounijním alternativním investičním fondem“ alternativní investiční fond, který není unijním alternativním investičním fondem;
ab)
„mimounijním správcem“ správce, který není unijním správcem;
ac)
„nekótovanou společností“ společnost, která má sídlo v Unii a jejíž akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
ad)
„kapitálem“ kapitál ve smyslu článků 56 až 67 směrnice 2006/48/ES;
ae)
„mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
af)
„hlavním makléřem“ úvěrová instituce, regulovaný investiční podnik nebo jiný subjekt, jenž podléhá obezřetnostní regulaci a stálému dohledu, nabízející služby profesionálním investorům především za účelem financování nebo provádění transakcí s finančními nástroji jako protistrana a která také může poskytovat další služby, jako jsou clearingové služby a vypořádání obchodů, služby úschovy, půjčování cenných papírů, technologie na míru a služby podpory provozu;
ag)
„profesionálním investorem“ investor, který je považován za profesionálního klienta nebo s nímž může být na požádání jako s profesionálním klientem zacházeno ve smyslu přílohy II směrnice 2004/39/ES;
ah)
„kvalifikovanou účastí“ přímá nebo nepřímá účast na správci představující nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v souladu s články 9 a 10 směrnice 2004/109/ES při zohlednění podmínek týkajících se sčítání účastí stanovených v čl. 12 odst. 4 a 5 uvedené směrnice, nebo umožňující uplatňovat podstatný vliv na řízení správce, jehož se daná účast týká;
ai)
„zástupci zaměstnanců“ zástupci zaměstnanců ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 2002/14/ES;
aj)
„neprofesionálním investorem“ investor, který není profesionálním investorem;
ak)
„dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
al)
„orgány dohledu“ ve vztahu k mimounijním alternativním investičním fondům vnitrostátní orgány třetí země, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad alternativními investičními fondy;
am)
„orgány dohledu“ ve vztahu k mimounijním správcům vnitrostátní orgány třetí země, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad správcem;
an)
„sekuritizační účelovým subjektem (securitisation special purpose entity)“ subjekt, jehož jediným účelem je provádět sekuritizaci nebo sekuritizace ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 24/2009 ze dne 19. prosince 2008 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (23) a další činnosti, které jsou vhodné pro naplnění tohoto účelu;
ao)
„SKIPCP“ subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů povolený podle článku 5 směrnice 2009/65/ES.
2. Pro účely odst. 1 písm. ad) tohoto článku se obdobně použijí články 13 až 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (24).
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
metody pákového efektu ve smyslu odst. 1 písm. v) včetně jakýchkoli finančních nebo právních struktur zahrnujících třetí osoby kontrolované dotčeným alternativním investičním fondem a
b)
jak má být pákový efekt vypočítán.
4. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem za účelem stanovení typů správců tam, kde je to při uplatňování této směrnice důležité, a za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 5
Určení správce
1. Členské státy zajistí, aby každý alternativní investiční fond spravovaný podle této směrnice měl jednoho správce, který bude odpovědný za zajištění dodržování této směrnice. Správcem musí být buď:
a)
správce nesamosprávného alternativního investičního fondu jako právnická osoba jmenovaná alternativním investičním fondem nebo jeho jménem a která je na základě tohoto jmenování odpovědná za správu alternativního investičního fondu (dále jen „správce nesamosprávného alternativního investičního fondu“), nebo
b)
samosprávný alternativní investiční fond s povolením správce, umožňuje-li právní forma alternativního investičního fondu samosprávu a rozhodne-li se řídící orgán alternativního investičního fondu nejmenovat správce nesamosprávného alternativního investičního fondu.
2. V případě, že není správce nesamosprávného alternativního investičního fondu schopen zajistit dodržování požadavků této směrnice, za které je alternativní investiční fond nebo jiný subjekt jeho jménem odpovědný, neprodleně tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu a případně příslušným orgánům dotyčného unijního alternativního investičního fondu. Příslušné orgány domovského členského státu správce požádají správce, aby přijal nezbytná opatření k nápravě situace.
3. Není-li navzdory přijatým opatřením uvedeným v odstavci 2 dosaženo souladu s touto směrnicí a jedná-li se o unijního správce nebo unijní alternativní investiční fond, požádají příslušné orgány domovského členského státu správce tohoto správce, aby se vzdal správy tohoto alternativního investičního fondu. V tomto případě nesmí být dotyčný alternativní investiční fond dále nabízen v Unii. Jedná-li se o mimounijního správce spravujícího mimounijní alternativní investiční fond, nesmí být tento alternativní investiční fond dále nabízen v Unii. Příslušné orgány domovského členského státu správce o tom neprodleně informují příslušné orgány hostitelského členského státu správce.
KAPITOLA II
UDĚLOVÁNÍ POVOLENÍ SPRÁVCŮM
Článek 6
Podmínky pro zahájení činnosti správce
1. Členské státy zajistí, aby žádný správce nemohl spravovat žádný alternativní investiční fond, pokud mu nebylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí.
Správce, kterému bylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí, musí v každém okamžiku splňovat podmínky pro udělení povolení stanovené touto směrnicí.
2. Členské státy vyžadují, aby žádný správce nesamosprávného alternativního investičního fondu nevykonával jiné činnosti než činnosti uvedené v příloze I této směrnice a dodatečnou správu SKIPCP na základě povolení podle směrnice 2009/65/ES.
3. Členské státy vyžadují, aby žádný samosprávný alternativní investiční fond nemohl provádět jiné činnosti než vnitřní správu tohoto alternativního investičního fondu v souladu s přílohou I.
4. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy povolit, aby správce nesamosprávného alternativního investičního fondu poskytoval tyto služby:
a)
správu jednotlivých investičních portfolií, včetně portfolií penzijních fondů a institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění v souladu s čl. 19 odst. 1 směrnice 2003/41/ES s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od investorů;
b)
vedlejší služby zahrnující:
i)
investiční poradenství,
ii)
úschovu a správu v souvislosti s akciemi nebo podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování,
iii)
přijímání a předávání pokynů v souvislosti s finančními nástroji.
5. Správci nesmí být podle této směrnice povoleno poskytovat:
a)
pouze služby uvedené v odstavci 4;
b)
vedlejší služby uvedené v odst. 4 písm. b) bez současného povolení k poskytování služeb uvedených v odst. 4 písm. a);
c)
pouze činnosti uvedené v bodě 2 přílohy I nebo
d)
služby uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy I, aniž by rovněž poskytoval služby podle bodu 1 písm. b) přílohy I, a naopak.
6. Na poskytování služeb uvedených v odstavci 4 tohoto článku správcem se použijí čl. 2 odst. 2 a články 12, 13 a 19 směrnice 2004/39/ES.
7. Členské státy vyžadují, aby správci poskytovali příslušným orgánům svého domovského členského státu informace, jež vyžadují k průběžné kontrole dodržování podmínek uvedených v této směrnici.
8. Investiční podniky povolené podle směrnice 2004/39/ES a úvěrové instituce povolené podle směrnice 2006/48/ES nemusí mít pro poskytování investičních služeb, jako je například individuální správa portfolií alternativních investičních fondů, povolení podle této směrnice. Investiční podniky však mohou v souvislosti s alternativními investičními fondy nabízet přímo či nepřímo podílové jednotky či akcie alternativních investičních fondů investorům v Unii nebo je u takových investorů umísťovat, pouze pokud tyto podílové jednotky nebo akcie mohou být nabízeny v souladu s touto směrnicí.
Článek 7
Žádost o povolení
1. Členské státy vyžadují, aby správce žádal o udělení povolení příslušné orgány svého domovského členského státu.
2. Členské státy vyžadují, aby správce, který žádá o povolení, předložil příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace týkající se správce:
a)
informace o osobách, jež skutečně řídí činnost správce;
b)
údaje o totožnosti akcionářů nebo podílníků správce s kvalifikovanou účastí, ať přímých či nepřímých, fyzických či právnických osob, a výši jednotlivých účastí;
c)
plán činnosti, který obsahuje organizační strukturu správce, včetně informací, jak chce správce plnit povinnosti podle kapitol II, III, IV a podle okolností i povinnosti podle kapitol V, VI, VII a VIII;
d)
informace o zásadách a postupech odměňování podle článku 13;
e)
informace o opatřeních přijatých pro účely pověření a dalšího pověření třetí osoby plněním úkolů podle článku 20.
3. Členské státy vyžadují, aby správce, který žádá o povolení, dále předložil příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace o alternativních investičních fondech, které hodlá spravovat:
a)
informace o investičních strategiích včetně typů podkladových fondů, pokud je alternativní investiční fond fondem fondů, včetně politiky správce, pokud jde o využití pákového efektu, a o rizikových profilech a jiných charakteristikách alternativního investičního fondu, které spravuje nebo hodlá spravovat, včetně uvedení členských států nebo třetích zemí, v nichž jsou nebo by měly být tyto alternativní investiční fondy usazeny;
b)
informace o sídle řídícího alternativního investičního fondu, pokud je daný alternativní investiční fond podřízeným alternativním investičním fondem;
c)
statut fondu nebo zakládací dokumenty každého alternativního investičního fondu, který hodlá správce spravovat;
d)
informace o opatřeních přijatých za účelem jmenování depozitáře v souladu s článkem 21, a to za každý alternativní investiční fond, který hodlá správce spravovat;
e)
veškeré další informace uvedené v čl. 23 odst. 1 za každý alternativní investiční fond, který správce spravuje nebo hodlá spravovat.
4. Pokud bylo správcovské společnosti uděleno povolení podle směrnice 2009/65/ES (dále jen „správcovská společnost SKIPCP“) a žádá o povolení pro správce podle této směrnice, příslušné orgány nepožadují po správcovské společnosti SKIPCP, aby předkládala informace či dokumenty, které již předložila spolu s žádostí o povolení podle směrnice 2009/65/ES, a to za předpokladu, že jsou tyto informace či dokumenty stále aktuální.
5. O povoleních vydaných či odejmutých podle této kapitoly informují příslušné orgány čtvrtletně orgán pro cenné papíry a trhy.
Orgán pro cenné papíry a trhy vede centrální veřejný rejstřík všech správců, jimž bylo uděleno povolení podle této směrnice, seznam alternativních investičních fondů, jež tito správci spravují nebo nabízejí v Unii, přičemž u každého správce je uveden příslušný orgán. Tento rejstřík je zpřístupněn veřejnosti v elektronické podobě.
6. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací, které mají být příslušným orgánům poskytnuty spolu s žádostí o udělení povolení pro správce, včetně plánu jeho činnosti.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
7. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem pro standardní formuláře, šablony a postupy pro poskytování informací uvedených v odst. 6 prvním pododstavci.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 8
Podmínky pro udělení povolení
1. Příslušné orgány domovského členského státu správce neudělí povolení, pokud:
a)
nejsou přesvědčeny, že správce bude schopen plnit podmínky této směrnice;
b)
správce nemá dostatečný počáteční kapitál a kapitál v souladu s článkem 9;
c)
osoby, které skutečně řídí činnost správce, nemají dostatečně dobrou pověst a dostatečné zkušenosti i v souvislosti s investičními strategiemi spravovaných alternativních investičních fondů, přičemž jména těchto osob, jakož i všech osob, které je ve funkci nahradí, musí být neprodleně sdělena příslušným orgánům domovského členského státu správce, a o činnosti správce musí rozhodovat alespoň dvě osoby, které takové podmínky splňují;
d)
akcionáři nebo společníci správce s kvalifikovanou účastí nejsou vhodní s ohledem na nutnost zajistit řádné a obezřetné řízení správce a
e)
správní ústředí i sídlo správce se nacházejí ve stejném členském státě.
Povolení je platné ve všech členských státech.
2. Před udělením povolení správci jsou konzultovány příslušné orgány jiného dotčeného členského státu, pokud je tento správce:
a)
dceřiným podnikem jiného správce, správcovské společnosti SKIPCP, investičního podniku, úvěrové instituce nebo pojišťovny, kterým bylo uděleno povolení v jiném členském státě;
b)
dceřiným podnikem mateřského podniku jiného správce, správcovské společnosti SKIPCP, investičního podniku, úvěrové instituce nebo pojišťovny, kterým bylo uděleno povolení v jiném členském státě, nebo
c)
společností kontrolovanou týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují jiného správce, správcovskou společnost SKIPCP, investiční podnik, úvěrovou instituci nebo pojišťovnu, kterým bylo uděleno povolení v jiném členském státě.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce odmítnou udělit povolení, pokud jim v účinném výkonu dohledu brání:
a)
úzké vazby mezi správcem a jinými fyzickými nebo právnickými osobami;
b)
právní a správní předpisy třetí země vztahující se na fyzické či právnické osoby, s nimiž má správce úzké vazby, nebo
c)
překážky spojené s prosazováním těchto právních a správních předpisů.
4. Příslušné orgány domovského členského státu správce mohou rozsah povolení omezit, především pokud jde o investiční strategie alternativních investičních fondů, které správce může spravovat.
5. Příslušné orgány domovského členského státu správce písemně informují žadatele do tří měsíců od podání úplné žádosti, zda povolení bylo či nebylo uděleno. Příslušné orgány mohou tuto lhůtu prodloužit až o další tři měsíce, pokud to považují za nezbytné vzhledem ke zvláštním okolnostem případu, přičemž správce o tomto rozhodnutí předem informují.
Pro účely tohoto odstavce se žádost považuje za úplnou, pokud správce poskytl alespoň informace uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a) až d) a v čl. 7 odst. 3 písm. a) a b).
Správce může zahájit správu alternativního investičního fondu s investičními strategiemi uvedenými v žádosti v souladu s čl. 7 odst. 3 písm. a) ve svém domovském členské státě, jakmile získá povolení, avšak ne dříve než jeden měsíc od předložení veškerých chybějících informací uvedených v čl. 7 odst. 2 písm. e) a v čl. 7 odst. 3 písm. d) a e).
6. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem, v nichž upřesní:
a)
požadavky na správce podle odstavce 3;
b)
požadavky na akcionáře a společníky s kvalifikovanou účastí podle odst. 1 písm. d);
c)
překážky, jež mohou bránit příslušným orgánům v účinném výkonu dohledu.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 9
Počáteční kapitál a kapitál
1. Členské státy vyžadují, aby správce, který je samosprávným alternativním investičním fondem, měl počáteční kapitál alespoň ve výši 300 000 EUR.
2. Pokud je správce jmenován jako správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, musí mít správce počáteční kapitál alespoň ve výši 125 000 EUR.
3. Jestliže hodnota portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem přesáhne 250 milionů EUR, zajistí správce dodatečný kapitál. Výše tohoto dodatečného kapitálu se rovná 0,02 % částky, o niž hodnota portfolií správce přesahuje částku 250 milionů EUR, avšak požadovaný součet počátečního kapitálu a dodatečného kapitálu nesmějí přesáhnout 10 milionů EUR.
4. Pro účely odstavce 3 se za portfolia správce považují alternativní investiční fondy, které správce spravuje, včetně alternativních investičních fondů, u nichž správce pověřil plněním svých úkolů jinou osobu podle článku 20, avšak s výjimkou portfolií alternativních investičních fondů, která správce spravuje na základě pověření.
5. Bez ohledu na odstavec 3 nesmí kapitál správce nikdy klesnout pod částku stanovenou v článku 21 směrnice 2006/49/ES.
6. Členské státy mohou správcům dovolit, že nemusí zajistit až 50 % dodatečného kapitálu podle odstavce 3, pokud mají k dispozici záruku ve stejné výši poskytnutou úvěrovou institucí nebo pojišťovnou se sídlem v členském státě nebo ve třetí zemi, v níž podléhá obezřetnostním pravidlům, jež příslušné orgány považují za rovnocenná pravidlům stanoveným právními předpisy Unie.
7. Aby byla pokryta rizika spojená s profesní odpovědností vyplývající z činnosti, kterou může správce provozovat v souladu s touto směrnicí, jsou samosprávné alternativní investiční fondy i správci nesamosprávných alternativních investičních fondů povinni:
a)
mít dodatečný kapitál v odpovídající výši, aby bylo zajištěno krytí rizik spojených s profesní odpovědností, nebo
b)
mít sjednáno pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, které je úměrné rizikům, jež má krýt.
8. Kapitál, včetně dodatečného kapitálu podle odst. 7 písm. a), musí být investován do likvidních aktiv nebo do aktiv snadno směnitelných na hotovost a nesmí zahrnovat spekulativní pozice.
9. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se odstavce 7 tohoto článku, jimiž se blíže stanoví:
a)
rizika, jež musí být kryta dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání;
b)
podmínky, na jejichž základě se stanoví přiměřenost dodatečného kapitálu či krytí pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, a
c)
způsob, jakým se stanoví průběžné úpravy dodatečného kapitálu či krytí pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
10. S výjimkou odstavců 7 a 8 a aktů v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 9, se tento článek nevztahuje na správce, kteří jsou rovněž správcovské společnosti SKIPCP.
Článek 10
Změny v rozsahu povolení
1. Členské státy vyžadují, aby správci sdělili příslušným orgánům svých domovských členských států veškeré podstatné změny podmínek pro udělení původního povolení, zejména podstatné změny informací poskytnutých v souladu s článkem 7, a to před provedením těchto změn.
2. Pokud se příslušné orgány domovského členského státu rozhodnou tyto změny omezit nebo zamítnout, oznámí to správci do jednoho měsíce od obdržení tohoto sdělení. Příslušné orgány mohou uvedenou lhůtu prodloužit až o jeden měsíc, pokud to považují za nezbytné vzhledem ke zvláštním okolnostem případu, a pokud o tom správce předem informují. Změny se provedou, pokud dotčené příslušné orgány během uvedené lhůty pro posouzení tyto změny nenapadnou.
Článek 11
Odnětí povolení
Příslušné orgány domovského členského státu správce mohou odejmout povolení vydané správci, pokud:
a)
správce nevyužije povolení do 12 měsíců, výslovně se povolení vzdá nebo v předchozích šesti měsících nevykonává činnost, na niž se vztahuje tato směrnice, ledaže dotyčný členský stát stanoví, že povolení v takových případech zaniká;
b)
správce získal povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo pomocí jakýchkoli jiných protiprávních prostředků;
c)
správce již nesplňuje podmínky, za nichž bylo povolení uděleno;
d)
správce již nedodržuje směrnici 2006/49/ES, jestliže se její povolení vztahuje i na správu portfolií na základě vlastní úvahy podle čl. 6 odst. 4 písm. a) této směrnice;
e)
správce závažným způsobem nebo systematicky poruší ustanovení přijatá podle této směrnice nebo
f)
u správce nastane situace, pro kterou vnitrostátní právní předpisy stanoví odnětí povolení v souvislosti se záležitostmi mimo oblast působnosti této směrnice.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PROVOZOVÁNÍ ČINNOSTI SPRÁVCE
ODDÍL 1
Obecné požadavky
Článek 12
Obecné zásady
1. Členské státy zajistí, aby správci vždy:
a)
jednali při výkonu svých činností spravedlivě s patřičnou dovedností, péčí a opatrností;
b)
jednali v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů či investorů alternativních investičních fondů, které spravují, a v zájmu integrity trhu;
c)
měli k dispozici a skutečně využívali prostředky a postupy, které jsou nezbytné pro řádný výkon jejich obchodních činností;
d)
podnikli veškeré přiměřené kroky k předcházení střetům zájmů, a není-li možné střetům zájmů předejít, k rozpoznání, řešení a sledování a případně oznámení těchto střetů zájmů s cílem zabránit tomu, aby nežádoucím způsobem ovlivnily zájmy alternativních investičních fondů a jejich investorů, a zajistit poctivé zacházení s alternativními investičními fondy, které spravují;
e)
dodržovali všechny předpisy vztahující se na provozování jejich obchodních činností v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů alternativních investičních fondů, které spravují, a v zájmu integrity trhu;
f)
zacházeli se všemi investory alternativních investičních fondů spravedlivě.
Žádný investor alternativního investičního fondu nepožívá zvláštních výhod, ledaže jsou tyto výhody uvedeny ve statutu nebo zakládacích dokumentech příslušného alternativního investičního fondu.
2. Správce, jehož povolení se vztahuje rovněž na správu portfolií s prostorem pro vlastní uvážení podle čl. 6 odst. 4 písm. a):
a)
nesmí investovat celé portfolio klienta nebo jeho část do podílových jednotek nebo akcií jím spravovaných alternativních investičních fondů, pokud k tomu klient předem nedal všeobecný souhlas;
b)
se řídí, pokud jde o služby podle čl. 6 odst. 4, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů (25).
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví kritéria, která příslušné orgány použijí při posuzování toho, zda správce plní své povinnosti podle odstavce 1.
Článek 13
Odměňování
1. Členské státy vyžadují, aby měli správci pro ty kategorie pracovníků, včetně členů vrcholného vedení, zaměstnanců odpovědných za činnosti spojené s podstupováním rizik, zaměstnanců v kontrolních funkcích a zaměstnanců, jejichž celková odměna je řadí do stejné příjmové skupiny jako vrcholné vedení a zaměstnance odpovědné za činnosti spojené s podstupováním rizik, jejichž činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil spravovaných alternativních investičních fondů, zavedeny zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik, toto řízení rizik podporují a nepovzbuzují k podstupování rizik, která nejsou slučitelná s rizikovým profilem, statutem nebo zakládacími dokumenty alternativních investičních fondů, které spravují.
Správce stanoví zásady a postupy odměňování v souladu s přílohou II.
2. Orgán pro cenné papíry a trhy zajistí vydání obecných pokynů pro zásady řádného odměňování, které jsou v souladu s přílohou II. Tyto obecné pokyny rovněž zohlední zásady řádného odměňování stanovené v doporučení 2009/384/ES o politice odměňování v odvětví finančních služeb, velikost správců a alternativních investičních fondů, které spravují, jejich vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činnosti. Orgán pro cenné papíry a trhy úzce spolupracuje s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) (dále jen „orgán pro bankovnictví“).
Článek 14
Střety zájmů
1. Členské státy vyžadují, aby správci přijali veškerá přiměřená opatření k rozpoznávání střetů zájmů, které vznikají při správě alternativních investičních fondů mezi:
a)
správcem, včetně jeho řídících pracovníků, zaměstnanců nebo jakékoli osoby spojené se správcem přímo či nepřímo kontrolou, a jím spravovaným alternativním investičním fondem nebo investory tohoto alternativního investičního fondu;
b)
jedním alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu a jiným alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu;
c)
alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu a jiným klientem správce;
d)
alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu a SKIPCP spravovaným správcem či investory tohoto SKIPCP nebo
e)
dvěma klienty správce.
Správci musí používat účinné organizační a administrativní postupy, aby mohli přijmout veškerá nezbytná opatření k rozpoznání, předcházení, řešení a sledování střetů zájmů s cílem zabránit tomu, aby nežádoucím způsobem ovlivnily zájmy alternativních investičních fondů a jejich investorů.
Správci musí v rámci vlastního provozního systému od sebe oddělit úkoly a povinnosti, které je možno považovat za vzájemně neslučitelné nebo které mohou vyvolat systémové střety zájmů. Správci posoudí, zda podmínky provozování jejich činnosti mohou vyvolat jiné podstatné střety zájmů, a sdělí je investorům alternativních investičních fondů.
2. Pokud organizační opatření přijatá správcem k rozpoznání, předcházení, řešení a sledování střetů zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou zajistila, že rizika poškození zájmů investorů budou odvrácena, správce jasně oznámí obecnou povahu nebo zdroje střetů zájmů investorům předtím, než provede obchod jejich jménem, a přijme vhodné zásady a postupy.
3. Využívá-li správce jménem alternativního investičního fondu služeb hlavního makléře, musí být podmínky této činnosti stanoveny v písemné smlouvě. V této smlouvě musí být zejména upravena možnost převodu a použití aktiv alternativního investičního fondu a nakládat s nimi, a to v souladu se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Ve smlouvě se rovněž stanoví, že o ní musí být informován depozitář.
Správce jedná při výběru a jmenování hlavního makléře, s nímž bude uzavřena smlouva, s patřičnou dovedností, péčí a opatrností.
4. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
druhy střetů zájmů podle odstavce 1;
b)
přiměřená opatření, která by měl správce v rámci svých struktur a organizačních a administrativních postupů přijmout k rozpoznávání, předcházení, řešení, sledování a oznamování střetů zájmů.
Článek 15
Řízení rizik
1. Správce musí funkčně a hierarchicky oddělit činnosti řízení rizik od provozních jednotek, včetně od činností správy portfolia.
Funkční a hierarchické oddělení činností řízení rizik podle prvního pododstavce přezkoumají příslušné orgány domovského členského státu správce v souladu se zásadou proporcionality, přičemž správce musí být za všech okolností schopen prokázat, že přijatá zvláštní opatření k předcházení střetu zájmů umožňují nezávislé provádění činností řízení rizik a že proces řízení rizik průběžně splňuje požadavky tohoto článku a je účinný.
2. Správce zavede přiměřené systémy řízení rizik, aby mohl zjišťovat, měřit, řídit a sledovat veškerá rizika související s investiční strategií každého alternativního investičního fondu a rizika, kterým je nebo smí být každý alternativní investiční fond vystaven.
Správce přezkoumá systémy řízení rizik v přiměřených intervalech, avšak nejméně jedenkrát ročně, a upravuje je v případě potřeby.
3. Správce musí alespoň:
a)
uplatňovat při investování jménem alternativního investičního fondu vhodné, zdokumentované a pravidelně aktualizované postupy náležité opatrnosti podle investiční strategie, cílů a rizikového profilu alternativního investičního fondu;
b)
zajistit, aby rizika spojená s každou investiční pozicí alternativního investičního fondu a jejich celkový dopad na portfolio alternativního investičního fondu mohly být průběžně řádně rozpoznávány, měřeny, řešeny a sledovány, mimo jiné i pomocí vhodných zátěžových testů;
c)
zajistit, aby rizikový profil alternativního investičního fondu odpovídal velikosti, struktuře portfolia a investičním strategiím a cílům alternativního investičního fondu stanoveným ve statutu nebo v zakládacích dokumentech, v prospektu a v dokumentech souvisejících s nabízením alternativního investičního fondu.
4. Správce stanoví maximální sílu pákového efektu, kterou může využít jménem každého jím spravovaného alternativního investičního fondu, a rozsah práva použití kolaterálu nebo záruky, jež mohou být poskytnuty v rámci využití pákového efektu, přičemž zohlední mimo jiné:
a)
typ alternativního investičního fondu;
b)
investiční strategii alternativního investičního fondu;
c)
zdroje pákového efektu využívaného alternativním investičním fondem;
d)
jakékoli další provázání či relevantní vztah s jinými institucemi poskytujícími finanční služby, jež by mohly představovat systémové riziko;
e)
nutnost omezit expozici vůči jedné protistraně;
f)
rozsah zajištění kolaterálem v rámci pákového efektu;
g)
poměr majetku a závazků;
h)
rozsah, povahu a míru činnosti správce na daných trzích.
5. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
systémy řízení rizik, které má správce používat ve vztahu k rizikům jež podstupuje jménem jím spravovaného alternativního investičního fondu;
b)
přiměřené intervaly přezkumu systému řízení rizik;
c)
způsob, jak se má funkčně a hierarchicky oddělit činnost řízení rizik od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
d)
zvláštní opatření podle odst. 1 druhého pododstavce k předcházení střetu zájmů;
e)
požadavky uvedené v odstavci 3.
Článek 16
Řízení likvidity
1. Správci musí používat pro každý jimi spravovaný alternativní investiční fond, nejedná-li se o uzavřený alternativní investiční fond, který nevyužívá pákového efektu, vhodný systém řízení likvidity a přijmout postupy, které jim umožní sledovat riziko likvidity alternativního investičního fondu a zajistit, aby charakteristika investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity odpovídala jeho souvisejícím závazkům.
Správci musí pravidelně provádět zátěžové testy za podmínek běžných i mimořádných potřeb likvidity, které jim umožní posoudit riziko likvidity alternativního investičního fondu a na jejich základě sledují riziko likvidity alternativních investičních fondů.
2. Správci zajistí, aby u každého jimi spravovaného alternativního investičního fondu byly ve vzájemném souladu investiční strategie, povaha investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup podílových jednotek nebo akcií.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
systémy a postupy řízení likvidity a
b)
způsoby dosahování vzájemného souladu mezi investiční strategií, povahou investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a pravidly pro zpětný odkup podle odstavce 2.
Článek 17
Investování do sekuritizovaných pozic
Za účelem zajištění souladu v celém odvětví a odstranění nesouladu mezi zájmy podniků, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, a původců ve smyslu čl. 4 bodu 41 směrnice 2006/48/ES a zájmy správců, kteří jménem alternativních investičních fondů do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují, přijme Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se stanoví požadavky v těchto oblastech:
a)
požadavky, které musí splnit původce, sponzor nebo původní věřitel, aby směl správce jménem alternativních investičních fondů investovat do cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů tohoto typu vydaných po 1. lednu 2011, včetně požadavků, které zajistí, že si původce, sponzor nebo původní věřitel ponechá čistý ekonomický podíl ve výši nejméně 5 %;
b)
kvalitativní požadavky, které musí splnit správce, který jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů investuje do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů.
ODDÍL 2
Organizační požadavky
Článek 18
Obecné zásady
1. Členské státy vyžadují, aby správce vždy využíval vhodné a přiměřené lidské a technické zdroje, které jsou nezbytné pro řádnou správu alternativních investičních fondů.
Příslušné orgány domovského členského státu správce, rovněž s ohledem na charakter jím spravovaných alternativních investičních fondů, zejména vyžadují, aby tento správce uplatňoval řádné administrativní a účetní postupy a kontrolní a ochranná opatření při elektronickém zpracovávání dat, jakož i příslušné mechanismy vnitřní kontroly, mezi něž patří zejména pravidla pro osobní transakce prováděné jeho zaměstnanci a pro držení nebo správu investic s cílem investovat na vlastní účet, a jež přinejmenším zajišťují, aby každá transakce, do níž jsou alternativní investiční fondy zapojeny, mohla být rekonstruována podle svého původu, podle zúčastněných stran, povahy, doby, kdy byla uskutečněna, a místa, kde byla uskutečněna, a aby aktiva alternativních investičních fondů spravovaných tímto správcem byla investována v souladu se statutem či zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a v souladu s platnými právními předpisy.
2. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví postupy a opatření uvedené v odstavci 1.
Článek 19
Oceňování
1. Správce zajistí, aby pro každý jím spravovaný alternativní investiční fond byly zavedeny vhodné a konzistentní postupy řádného a nezávislého ocenění aktiv alternativního investičního fondu v souladu s tímto článkem, s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu.
2. Pravidla oceňování aktiv a výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii alternativního investičního fondu stanoví právo země, v níž je alternativní investiční fond usazen, nebo statut nebo zakládací dokumenty alternativního investičního fondu.
3. Správce rovněž zajistí výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii alternativního investičního fondu a zpřístupnění této hodnoty investorům v souladu s tímto článkem, příslušnými vnitrostátními právními předpisy a statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu.
Postupy oceňování musí zajistit oceňování aktiv a výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii alespoň jednou ročně.
V případě otevřeného alternativního investičního fondu se tato ocenění a tyto výpočty provádějí rovněž v intervalech odpovídajících povaze aktiv držených alternativním investičním fondem a četnosti jeho emisí a odkupu podílových jednotek nebo akcií.
V případě uzavřeného alternativního investičního fondu se tato ocenění a tyto výpočty provádějí rovněž v případě navýšení nebo snížení kapitálu příslušným alternativním investičním fondem.
Investoři jsou o těchto oceněních a výpočtech informováni způsobem uvedeným ve statutu nebo zakládacích dokumentech příslušného alternativního investičního fondu.
4. Správce zajistí, aby oceňování prováděl buď:
a)
externí znalec, který je právnickou nebo fyzickou osobou nezávislou na alternativním investičním fondu, správci nebo na jiné osobě s úzkou vazbou na alternativní investiční fond nebo správce, nebo
b)
správce, pokud je oceňování funkčně odděleno od správy portfolia a pokud zásady odměňování a další opatření zajišťují omezení střetů zájmů a brání nepřípustnému ovlivňování zaměstnanců.
Externím znalcem alternativního investičního fondu nelze jmenovat depozitáře tohoto fondu, pokud není činnost depozitáře funkčně a hierarchicky oddělena od činnosti externího znalce a pokud nejsou potenciální střety zájmů řádně rozpoznávány, řešeny a sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu.
5. Provádí-li oceňování externí znalec, musí správce prokázat, že:
a)
tento externí znalec podléhá ze zákona povinné profesní registraci nebo je jeho činnost upravena právními předpisy nebo profesními pravidly a
b)
tento externí znalec poskytuje dostatečné profesní záruky pro to, aby byl schopen efektivně provádět příslušné oceňování v souladu s odstavci 1, 2 a 3, a
c)
jmenování tohoto externího znalce splňuje požadavky čl. 20 odst. 1 a 2 a aktů v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 20 odst. 7.
6. Jmenovaný externí znalec nesmí prováděním oceňování pověřit třetí osobu.
7. Správce oznámí jmenování externího znalce příslušným orgánům svého domovského členského státu, které mohou požadovat, aby byl na jeho místo jmenován jiný externí znalec, nejsou-li splněny podmínky stanovené v odstavci 5.
8. Oceňování musí být prováděno nestranně a s patřičnou dovedností, péčí a opatrností.
9. V případě, že oceňování neprovádí nezávislý externí znalec, mohou příslušné orgány domovského členského státu správce vyžadovat, aby správce nechal ověřit své postupy oceňování nebo svá ocenění externím znalcem, nebo, je-li to vhodné, auditorem.
10. Za řádné ocenění aktiv alternativního investičního fondu a za výpočet čisté hodnoty aktiv alternativního investičního fondu a za její zveřejnění odpovídá správce. Odpovědnost správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům proto není dotčena skutečností, že správce jmenoval pro oceňování externího znalce.
Aniž je tím dotčen první pododstavec a bez ohledu na případná odchylná smluvní ujednání, je externí znalec odpovědný správci za veškeré škody, které správci vzniknou v důsledku toho, že externí znalec z nedbalosti nebo úmyslně nesplní své povinnosti.
11. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
kritéria týkající se postupů řádného oceňování aktiv a výpočtu čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii;
b)
odborné záruky, které musí externí znalec poskytovat, aby mohl účinně provádět oceňování;
c)
intervaly, v nichž otevřené alternativní investiční fondy provádějí oceňování, které odpovídá povaze aktiv držených alternativním investičním fondem a jeho politice emisí a pravidlům pro zpětný odkup.
ODDÍL 3
Pověření jiné osoby úkoly správce
Článek 20
Pověření jiné osoby
1. Správce, který hodlá pověřit třetí osobu, aby jeho jménem vykonávala jeho úkoly, tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu, a to dříve, než toto pověření nabyde účinku. Přitom musí být splněny tyto podmínky:
a)
správce musí být schopen odůvodnit rozsah a objektivní důvody pověření;
b)
pověřená osoba musí disponovat dostatečnými zdroji k plnění příslušných úkolů a osoby, které fakticky vykonávají činnost pověřené osoby, musí mít dostatečně dobrou pověst a dostatečné zkušenosti;
c)
pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik, musí být pověření uděleno pouze podnikům, které mají v povolení nebo registraci povolenu správu majetku a které podléhají dohledu, nebo pokud tato podmínka nemůže být splněna, pokud tento podnik získal předchozí souhlas příslušných orgánů domovského členského státu správce;
d)
pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik a pokud je těmito úkoly pověřen podnik se sídlem ve třetí zemi, musí být kromě požadavků uvedených v písmenu c) zajištěna spolupráce mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgánem dohledu, který provádí dohled nad daným podnikem;
e)
pověření nesmí bránit účinnému dohledu nad správcem, a zejména nesmí bránit správci v jednání a spravování alternativního investičního fondu v nejlepším zájmu jeho investorů;
f)
správce musí být schopen prokázat, že pověřená osoba má odbornou kvalifikaci a je způsobilá k plnění svěřených úkolů, že byla vybrána s veškerou patřičnou péčí a že je správce schopen kdykoli účinně zkontrolovat výkon svěřené činnosti, vydávat pověřené osobě další pokyny a že je schopen pověření s okamžitou účinností zrušit, je-li to v zájmu investorů.
Správce průběžně kontroluje služby, které jednotlivé pověřené osoby poskytují.
2. Správou portfolia nebo řízením rizik nelze pověřit:
a)
depozitáře nebo osobu pověřenou plněním úkolů depozitáře nebo
b)
jiný subjekt, jehož zájmy se mohou dostat do střetu se zájmy správce nebo investorů alternativního investičního fondu, pokud nemá tento subjekt funkčně a hierarchicky oddělenou činnost správy portfolia či řízení rizik od svých dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a pokud nejsou tyto potenciální střety zájmů řádně rozpoznávány, řešeny a sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu.
3. Odpovědnost správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům není dotčena skutečností, že pověřil svými úkoly třetí osobu nebo že tato třetí osoba dále pověřila těmito úkoly jinou osobu, ani nesmí pověřit svými úkoly třetí osobu v takovém rozsahu, že ho nelze nadále považovat za správce, ale za subjekt typu „poštovní schránka“.
4. Třetí osoba může úkoly, kterými byla pověřena, pověřit jinou osobu, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
správce toto další pověření předem odsouhlasil;
b)
správce toto další pověření oznámil příslušným orgánům svého domovského členského státu před tím, než nabylo účinku;
c)
podmínky stanovené v odstavci 1, přičemž veškeré odkazy na „pověřenou osobu“ se považují za odkazy na tuto „dále pověřenou osobu“.
5. Správou portfolia nebo řízením rizik nelze dále pověřit:
a)
depozitáře nebo osobu pověřenou plněním úkolů depozitáře nebo
b)
jiný subjekt, jehož zájmy se mohou dostat do střetu se zájmy správce nebo investorů alternativního investičního fondu, pokud nemá tento subjekt funkčně a hierarchicky oddělen výkon činnost správy portfolia či řízení rizik od svých dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a pokud nejsou tyto potenciální střety zájmů řádně rozpoznány, řešeny a sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu.
Pověřená osoba průběžně kontroluje služby, které jednotlivé dále pověřené osoby poskytují.
6. Pokud dále pověřená jiná osoba pověří plněním svých úkolů další osobu, platí obdobně podmínky stanovené v odstavci 4.
7. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
podmínky pro splnění požadavků uvedených v odstavcích 1, 2, 4 a 5;
b)
situace, z nichž vyplývá, že správce pověřil plněním svých úkolů třetí osobu v rozsahu, který z něj činí subjekt typu „poštovní schránka“, a tudíž jej nelze nadále považovat za správce, jak je uvedeno v odstavci 3.
ODDÍL 4
Depozitář
Článek 21
Depozitář
1. Správce zajistí, aby byl pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, jmenován jeden depozitář v souladu s tímto článkem.
2. Jmenování depozitáře musí být doloženo písemnou smlouvou. Tato smlouva upravuje mimo jiné předávání informací nezbytných pro plnění úkolů svěřených alternativním investičním fondem depozitáři, v souladu s touto směrnicí a s dalšími příslušnými právními a správními předpisy.
3. Depozitář musí být:
a)
úvěrovou institucí se sídlem v Unii a povolenou v souladu se směrnicí 2006/48/ES, nebo
b)
investičním podnikem se sídlem v Unii, který podléhá požadavkům na kapitálovou přiměřenost podle čl. 20 odst. 1 směrnice 2006/49/ES, včetně kapitálových požadavků k operačnímu riziku, povoleným v souladu se směrnicí 2004/39/ES a který rovněž poskytuje doplňkovou službu úschovy a správy finančních nástrojů na účet klientů v souladu s přílohou I oddílem B bodem 1 uvedené směrnice; kapitál takového investičního podniku nesmí být v žádném případě nižší než počáteční kapitál podle článku 9 směrnice 2006/49/ES, nebo
c)
jinou kategorií institucí, která podléhá pravidlům obezřetnosti a průběžnému dohledu a která ke dni 21. července 2011 spadá do kategorie institucí, jež mohou v souladu s rozhodnutím členských států vykonávat funkci depozitáře podle čl. 23 odst. 3 směrnice 2009/65/ES.
Pouze v případě mimounijních alternativních investičních fondů a aniž tím je dotčen odst. 5 písm. b), může činnost depozitáře vykonávat také úvěrová instituce nebo jiný subjekt stejné povahy jako subjekty uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) tohoto odstavce za předpokladu, že jsou splněny podmínky v odst. 6 písm. b).
Kromě toho mohou členské státy povolit, že ve vztahu k alternativním investičním fondům, které nemají práva na zpětný odkup akcií nebo podílových jednotek uplatnitelná v prvních pěti letech od počáteční investice a které v souladu se svou hlavní investiční politikou obecně neinvestují do aktiv, které musí být dány do úschovy v souladu s odst. 8 písm. a) nebo obecně investují do emitentů nebo nekótovaných společností s cílem potenciálně získat kontrolu nad těmito společnostmi v souladu s článkem 26, může činnost depozitáře vykonávat subjekt, který vykonává činnosti depozitáře v rámci své profesní či obchodní činnosti, v souvislosti s nimiž ze zákona podléhá povinné profesní registraci, nebo jejichž výkon je upraven právními předpisy či profesními pravidly, a který může poskytnout dostatečné finanční a profesní záruky, jež mu umožní účinně vykonávat příslušné úkoly depozitáře a plnit závazky, které z této činnosti vyplývají.
4. Aby nedocházelo ke střetu zájmů mezi depozitářem, správcem, alternativním investičním fondem a jeho investory:
a)
nesmí činnost depozitáře vykonávat správce;
b)
nesmí činnost depozitáře vykonávat pro alternativní investiční fond hlavní makléř, který je protistranou tohoto alternativního investičního fondu, pokud není výkon činnosti depozitáře funkčně a hierarchicky oddělen od činnosti hlavního makléře a pokud nejsou potenciální střety zájmů řádně rozpoznány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu; depozitář může tohoto hlavního makléře pověřit úschovou v souladu s odstavcem 11, jsou-li splněny příslušné podmínky.
5. Depozitář musí být usazen:
a)
v případě unijního alternativního investičního fondu v domovském členském státě alternativního investičního fondu nebo
b)
v případě mimounijního alternativního investičního fondu ve třetí zemi, v níž je alternativní investiční fond usazen, nebo v domovském členském státě správce tohoto alternativního investičního fondu, nebo v referenčním členském státě správce tohoto alternativního investičního fondu.
6. Aniž tím jsou dotčeny požadavky uvedené v odstavci 3, jmenování depozitáře usazeného ve třetí zemi vždy podléhá těmto podmínkám:
a)
příslušné orgány členských států, v nichž mají být nabízeny podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu, a pokud je odlišný, domovského členského státu správce podepsaly s příslušnými orgány depozitáře dohody o spolupráci a výměně informací;
b)
depozitář podléhá účinným pravidlům obezřetnostního dohledu,včetně minimálních kapitálových požadavků, a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány;
c)
třetí země, v níž je depozitář usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
d)
členské státy, v nichž mají být nabízeny podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu, a pokud je odlišný, domovský členský stát správce podepsaly se třetí zemí, v níž je depozitář usazen, dohodu, která je zcela v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní včetně mnohostranných dohod o daních;
e)
depozitář je smluvně odpovědný alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu v souladu s odstavci 12 a 13 tohoto článku a výslovně se zavazuje dodržovat odstavec 11.
Pokud příslušné orgány jiného členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány domovského členského státu správce posoudily splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a), c) nebo e), mohou věc předložit orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Na základě kritérií uvedených v odst. 17 písm. b) přijme Komise prováděcí akty, v nichž stanoví, že pravidla obezřetnosti a dohled třetí země mají stejný účinek jako právo Unie a že jsou účinně vymáhány. Tyto akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
7. Depozitář obecně zajišťuje, aby byly řádně sledovány peněžní toky alternativních investičních fondů, a zejména to, aby všechny platby učiněné investory nebo jejich jménem při upisování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu byly doručeny a aby veškeré peněžní prostředky alternativního investičního fondu byly vloženy na hotovostní účty vedené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce alternativního investičního fondu, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, u subjektu uvedeného v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES, či u jiného subjektu stejné povahy působícího na příslušném trhu, v jehož rámci jsou vyžadovány hotovostní účty, pokud tento subjekt podléhá účinným pravidlům obezřetnosti a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány, a to v souladu se zásadami stanovenými v článku 16 směrnice 2006/73/ES.
Pokud jsou hotovostní účty vedeny na jméno depozitáře, který jedná jménem alternativního investičního fondu, nesmí být na tyto účty vkládány žádné peněžní prostředky subjektu uvedeného v prvním pododstavci ani žádné vlastní peněžní prostředky depozitáře.
8. Aktiva alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, musí být dána depozitáři do úschovy takto:
a)
finanční nástroje, které lze dát do úschovy:
i)
depozitář přijme do úschovy veškeré finanční nástroje, které lze zapsat na účet finančních nástrojů vedený v evidenci depozitáře, a veškeré finanční nástroje, které lze depozitáři fyzicky předat,
ii)
pro tyto účely depozitář zajistí, aby všechny finanční nástroje, které lze zapsat na účet finančních nástrojů vedený v evidenci depozitáře, byly v jeho evidenci zapsány na oddělených účtech v souladu článkem 16 směrnice 2006/73/ES, které jsou vedeny na jméno alternativního investičního fondu, případně na jméno správce, jenž jedná jménem alternativního investičního fondu, aby bylo v souladu s příslušnými právními předpisy vždy zřejmé, že patří danému alternativnímu investičnímu fondu;
b)
ostatní aktiva:
i)
depozitář ověří, že tato aktiva vlastní alternativní investiční fond nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, a vede v evidenci ta aktiva, u nichž je prokázáno, že jsou ve vlastnictví alternativního investičního fondu, případně správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu,
ii)
vlastnictví alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, se posuzuje na základě informací či dokumentů předložených alternativním investičním fondem nebo správcem a na základě dostupných vnějších podkladů,
iii)
depozitář musí tuto evidenci průběžně aktualizovat.
9. Kromě úkolů uvedených v odstavcích 7 a 8 depozitář:
a)
zajišťuje, aby byly prodej, emise, odkup, vyplácení a zrušení podílových jednotek nebo akcií prováděny v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu;
b)
zajišťuje, aby byla hodnota podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu vypočítávána v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy, se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a s postupy stanovenými v článku 19;
c)
plní pokyny správce, pokud nejsou v rozporu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy nebo se statutem či zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu;
d)
zajišťuje, aby u operací s aktivy alternativního investičního fondu byla protiplnění alternativnímu investičnímu fondu poskytována v obvyklých lhůtách;
e)
zajišťuje, aby byly příjmy alternativního investičního fondu využity v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu.
10. Správce a depozitář musí jednat ve své funkci čestně, spravedlivě, odborně, nezávisle a v zájmu alternativního investičního fondu a jeho investorů.
Depozitář nesmí vykonávat s ohledem na alternativní investiční fond nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, činnost, při níž může docházet ke střetu zájmů mezi alternativním investičním fondem, investory alternativního investičního fondu, správcem a jím samotným, pokud není funkčně a hierarchicky oddělen výkon činnosti depozitáře od ostatních činností, u nichž může hrozit střet zájmů, a pokud nejsou potenciální střety zájmů řádně rozpoznány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům alternativního investičního fondu.
Depozitář nesmí použít aktiva podle odstavce 8 bez předchozího souhlasu alternativního investičního fondu, případně správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná.
11. Kromě úkolů uvedených v odstavci 8 nesmí depozitář pověřit plněním svých úkolů uvedených v tomto článku třetí osoby.
Úkoly uvedenými v odstavci 8 může depozitář pověřit třetí osoby pouze za těchto podmínek:
a)
třetí osoby nejsou pověřeny těmito úkoly s cílem vyhnout se požadavkům této směrnice a
b)
depozitář je schopen doložit objektivní důvod pro pověření těmito úkoly;
c)
depozitář při výběru a jmenování třetí osoby, kterou hodlá pověřit plněním některých svých úkolů, jedná s patřičnou dovedností, péčí a opatrností a s patřičnou dovedností, péčí a opatrností rovněž provádí pravidelné kontroly a průběžné sledování třetí osoby, kterou pověřil plněním některých svých úkolů, a jednání této třetí osoby v souvislosti s úkoly, kterými byla pověřena, a
d)
depozitář zajistí, že příslušná třetí osoba splňuje následující podmínky po celou dobu plnění úkolů, které jí byly svěřeny:
i)
třetí osoba má odpovídající struktury a odborné znalosti, jež jsou úměrné povaze a složitosti aktiv alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, jež jí byla svěřena,
ii)
pokud jde o činnosti úschovy podle odst. 8 písm. a), podléhá třetí osoba účinným pravidlům obezřetnostního dohledu, včetně minimálních kapitálových požadavků, a účinnému dohledu ze strany příslušných orgánů a pravidelnému vnějšímu auditu, který ověřuje, že jsou příslušné finanční nástroje v jejím vlastnictví,
iii)
třetí osoba odděluje aktiva klientů depozitáře od svých vlastních aktiv a od aktiv depozitáře tak, aby bylo vždy zřejmé, že daná aktiva patří klientům příslušného depozitáře,
iv)
třetí osoba nesmí tato aktiva využívat bez předchozího souhlasu alternativního investičního fondu, nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, a aniž by předem informovala depozitáře, a
v)
třetí osoba splňuje obecné povinnosti a dodržuje zákazy stanovené v odstavcích 8 a 10.
Bez ohledu na druhý pododstavec písm. d) bod ii), pokud právní předpisy třetí země vyžadují, aby určité finanční nástroje byly drženy v úschově místním subjektem, a neexistují žádné místní subjekty, které splňují požadavky týkající se pověření stanovené v v uvedeném bodě, může depozitář svými úkoly pověřit takový místní subjekt v rozsahu nezbytném podle právních předpisů třetí země, a pouze pokud neexistují žádné místní subjekty, které splňují požadavky týkající se pověření, a jsou-li splněny následující požadavky:
a)
investoři příslušného alternativního investičního fondu musí být před vložením svých investic řádně informováni o tomto pověření, které je nezbytné vzhledem k omezením vyplývajícím z právních předpisů třetí země, a o okolnostech odůvodňujících toto pověření a
b)
alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu musí dát depozitáři pokyn, aby pověřil úschovou finančních nástrojů místní subjekt.
Třetí osoba může těmito úkoly dále pověřit jinou osobu, pokud jsou splněny stejné požadavky. V takovém případě se na příslušné strany vztahuje obdobně odstavec 13.
Pro účely tohoto odstavce se za pověření výkonem úschovy nepovažuje poskytování služeb podle směrnice 98/26/ES v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry pro účely uvedené směrnice ani poskytování podobných služeb systémy vypořádání obchodů s cennými papíry třetích zemí.
12. Depozitář odpovídá alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu za ztrátu finančních nástrojů, které byly dány do úschovy depozitáři nebo třetí osobě, která byla úschovou pověřena, v souladu s odst. 8 písm. a).
V případě ztráty finančního nástroje, který mu byl svěřen do úschovy, vrátí depozitář neprodleně finanční nástroj stejného typu nebo odpovídající částku alternativnímu investičnímu fondu, či správci, který jménem alternativního investičního fondu jedná. Depozitář neodpovídá, prokáže-li, že ke ztrátě došlo vlivem vnějších okolností, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné.
Depozitář odpovídá alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu i za veškeré další ztráty, které jim vzniknou v důsledku toho, že z nedbalosti nebo úmyslně neplnil řádným způsobem své povinnosti vyplývající z této směrnice.
13. Odpovědnost depozitáře není dotčena pověřením další osoby podle odstavce 11.
Bez ohledu na první pododstavec tohoto odstavce se však depozitář může v případě ztráty finančních nástrojů, které má v úschově třetí osoba podle odstavce 11, zprostit své odpovědnosti, pokud prokáže, že:
a)
jsou splněny všechny požadavky týkající se pověření úschovou podle odst. 11 druhého pododstavce;
b)
depozitář a třetí osoba uzavřeli písemnou smlouvu, která výslovně přenáší odpovědnost depozitáře na tuto třetí osobu a umožňuje, aby vůči ní alternativní investiční fond, nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, uplatnil nárok na náhradu škody v souvislosti se ztrátou finančních nástrojů či aby vůči ní tento nárok uplatnil depozitář jejich jménem, a
c)
písemná smlouva mezi depozitářem a alternativním investičním fondem nebo správcem alternativního investičního fondu, který jedná jménem alternativního investičního fondu, výslovně umožňuje zproštění depozitáře odpovědnosti a stanoví objektivní důvody tohoto zproštění.
14. Kromě toho pokud právní předpisy třetí země vyžadují, aby určité finanční nástroje byly drženy v úschově místním subjektem, a neexistují žádné místní subjekty, které splňují požadavky týkající se pověření stanovené v odst. 11 písm. d) bodě ii), může se depozitář zprostit odpovědnosti za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
statut nebo zakládací dokumenty příslušného alternativního investičního fondu výslovně umožňují zproštění odpovědnosti za podmínek stanovených v tomto odstavci;
b)
investoři příslušného alternativního investičního fondu byli o zproštění odpovědnosti a okolnostech, které toto zproštění odůvodňují, řádně informováni předtím, než vložili své investice;
c)
alternativní investiční fond nebo správce jménem alternativního investičního fondu dal depozitáři pokyn, aby pověřil úschovou finančních nástrojů místní subjekt;
d)
depozitář a alternativní investiční fond, nebo správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná, uzavřeli písemnou smlouvu, jež zproštění odpovědnosti výslovně umožňuje;
e)
depozitář a třetí osoba uzavřeli písemnou smlouvu, která výslovně přenáší odpovědnost depozitáře na tento místní subjekt a umožňuje, aby vůči němu alternativní investiční fond, nebo správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná, uplatnil nárok na náhradu škody v souvislosti se ztrátou finančních nástrojů či aby vůči němu tento nárok uplatnil depozitář jejich jménem.
15. Odpovědnost vůči investorům alternativního investičního fondu lze uplatňovat buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím správce v závislosti na právní povaze vztahu mezi depozitářem, správcem a investory.
16. Depozitář poskytne svým příslušným orgánům na požádání všechny informace, které získal při plnění svých povinností a které mohou příslušné orgány alternativního investičního fondu nebo správce potřebovat. Jsou-li příslušné orgány alternativního investičního fondu nebo správce odlišné od příslušných orgánů depozitáře, předají příslušné orgány depozitáře informace, které obdržely, neprodleně příslušným orgánům alternativního investičního fondu a správce.
17. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
informace, které mají být uvedeny v písemné smlouvě podle odstavce 2;
b)
obecná kritéria pro posouzení toho, zda mají pravidla obezřetnostního dohledu a dohled třetích zemí podle odst. 6 písm. b) stejný účinek jako právo Unie a zda jsou účinně vymáhány;
c)
podmínky pro výkon činnosti depozitáře podle odstavců 7, 8 a 9 včetně:
i)
typu finančních nástrojů, které jsou zahrnuty do rozsahu povinností depozitáře spojených s úschovou podle odst. 8 písm. a),
ii)
podmínek, za nichž může depozitář plnit své povinnosti spojené s úschovou finančních nástrojů registrovaných u centrálního depozitáře,
iii)
podmínek, za nichž depozitář zajišťuje v souladu s odst. 8 písm. b) úschovu finančních nástrojů vydaných na jméno a registrovaných u emitenta nebo registrátora;
d)
povinnosti depozitářů jednat s patřičnou péčí podle odst. 11 písm. c);
e)
povinnost oddělit aktiva podle odst. 11 písm. d) bodu iii);
f)
podmínky a okolnosti, za nichž se finanční nástroje svěřené do úschovy považují za ztracené;
g)
co se rozumí vnějšími okolnostmi podle odstavce 12, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné;
h)
podmínky a okolnosti podle odstavce 13, které odůvodňují smluvní zproštění odpovědnosti.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY NA TRANSPARENTNOST
Článek 22
Výroční zpráva
1. Správce poskytne za každý jím spravovaný unijní alternativní investiční fond a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, výroční zprávu za každé účetní období nejpozději šest měsíců po skončení účetního období. Výroční zpráva je na požádání poskytnuta investorům. Výroční zpráva je poskytnuta příslušným orgánům domovského členského státu správce a podle okolností domovského členského státu alternativního investičního fondu.
Pokud je alternativní investiční fond povinen zveřejnit výroční finanční zprávu v souladu se směrnicí 2004/109/ES, je nutné poskytnout investorům na požádání pouze doplňující informace uvedené v odstavci 2, a to buď odděleně, nebo jako doplněk výroční finanční zprávy. V posledně uvedeném případě se výroční finanční zpráva zveřejní nejpozději čtyři měsíce po skončení účetního období.
2. Výroční zpráva musí obsahovat alespoň následující informace:
a)
rozvahu nebo výkaz aktiv a pasiv;
b)
rozpis příjmů a výdajů za účetní období;
c)
zprávu o činnosti v účetním období;
d)
všechny podstatné změny údajů uvedených v článku 23, k nimž došlo v účetním období, na které se vztahuje výroční zpráva;
e)
celkovou výši odměn za účetní období, rozdělenou na pevnou a pohyblivou složku odměny vyplacenou správcem jeho pracovníkům, počet příjemců a případně odměnu za zhodnocení kapitálu, kterou alternativní investiční fond vyplatil;
f)
souhrnnou výši odměn rozčleněnou na vrcholné vedení a pracovníky správce, jejichž činnost má podstatný vliv na rizikový profil alternativního investičního fondu.
3. Účetní údaje uvedené ve výroční zprávě jsou zpracovány v souladu s účetními standardy domovského členského státu alternativního investičního fondu, nebo v souladu s účetními standardy třetí země, kde je alternativní investiční fond usazen, a s pravidly pro vedení účetnictví stanovenými ve statutu nebo zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu.
Účetní údaje obsažené ve výroční zprávě musí být auditovány jednou nebo více osobami zmocněnými zákonem k provádění auditu účtů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (26). Zpráva auditora včetně případných výhrad se přetiskuje v plném znění ve výroční zprávě.
Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy povolit, aby správci, kteří nabízejí mimounijní alternativní investiční fondy, podrobili výroční zprávy těchto alternativních investičních fondů auditu podle mezinárodních účetních standardů platných v zemi, kde má alternativní investiční fond sídlo.
4. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimž se blíže stanoví obsah a forma výroční zprávy. Tato opatření se upraví podle typů alternativních investičních fondů, na které se použijí.
Článek 23
Informování investorů
1. Správce za každý jím spravovaný unijní alternativní investiční fond a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, poskytne investorům alternativního investičního fondu způsobem uvedeným ve statutu či zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu a před uskutečněním investice následující informace, jakož i jejich podstatné změny:
a)
popis investiční strategie a cílů alternativního investičního fondu, informace o tom, kde je každý řídící alternativní investiční fond usazen a kde jsou usazeny podkladové fondy, je-li alternativní investiční fond fondem fondů, popis typů aktiv, do nichž může alternativní investiční fond investovat, postupů, které může používat, všech souvisejících rizik, příslušných omezení pro investování, okolností, za nichž může alternativní investiční fond využívat pákový efekt, povolených typů pákového efektu a jeho zdrojů, jakož i souvisejících rizik, omezení využití tohoto efektu a jakýchkoli dohod o použití kolaterálu nebo aktiv a informace o maximální síle pákového efektu, kterou může správce využívat jménem alternativního investičního fondu;
b)
popis postupů, kterými může alternativní investiční fond změnit investiční strategii nebo investiční politiku nebo obojí;
c)
popis hlavních právních důsledků smluvního vztahu uzavřeného za účelem investování, včetně informace o soudní příslušnosti, rozhodném právu a existenci či neexistenci právních nástrojů upravujících uznání a výkon soudních rozhodnutí na území, na němž je alternativní investiční fond usazen;
d)
totožnost správce, depozitáře alternativního investičního fondu, auditora a jiných subjektů, které alternativnímu investičnímu fondu poskytují služby, a popis jejich povinností, jakož i práv investorů;
e)
popis toho, jak správce plní požadavky stanovené v čl. 9 odst. 7;
f)
popis toho, jakými činnostmi správy podle přílohy I byla třetí osoba správcem pověřena a popis toho, jakými činnostmi úschovy byla třetí osoba depozitářem pověřena, totožnost pověřené osoby a identifikace všech případných střetů zájmů, které by na základě těchto pověření mohly vzniknout;
g)
popis postupu oceňování alternativního investičního fondu a metod oceňování aktiv včetně metod používaných k oceňování těžko ocenitelných aktiv v souladu s článkem 19;
h)
popis řízení rizika likvidity alternativního investičního fondu, včetně práv na odkup za běžných a mimořádných okolností a stávajících ujednání s investory o odkupu;
i)
popis všech poplatků, výdajů a srážek, které přímo či nepřímo hradí investoři, a jejich maximální výše;
j)
popis toho, jakým způsobem správce zajišťuje spravedlivé zacházení s investory, kdykoli některý z investorů získá zvláštní výhody nebo právo na zvláštní výhody, popis těchto zvláštních výhod, typů investorů, kteří tyto zvláštní výhody získávají a jejich právních a ekonomických vazeb na alternativní investiční fond nebo na správce;
k)
poslední výroční zprávu podle článku 22;
l)
postup a podmínky vydávání a upisování podílových jednotek nebo akcií;
m)
poslední čistou hodnotu aktiv alternativního investičního fondu nebo poslední tržní cenu podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v souladu s článkem 19;
n)
dosavadní výsledky alternativního investičního fondu pokud jsou dostupné;
o)
totožnost hlavního makléře a popis významných dohod alternativního investičního fondu s jeho hlavními makléři a způsobu řízení střetů zájmů v souvislosti s nimi a ustanovení smlouvy s depozitářem o možnosti převodu a použití aktiv alternativního investičního fondu a informace o přenesení odpovědnosti na hlavního makléře;
p)
popis způsobu a doby zveřejnění požadovaných informací podle odstavců 4 a 5.
2. Správce informuje investory ještě předtím, než investují do alternativního investičního fondu, o všech smlouvách, jimiž se depozitář zprostil odpovědnosti v souladu s čl. 21 odst. 13. Správce investory bezodkladně informuje rovněž o všech změnách, které s odpovědností depozitáře souvisejí.
3. Pokud má alternativní investiční fond povinnost zveřejnit prospekt v souladu se směrnicí 2003/71/ES nebo v souladu s vnitrostátními právními předpisy, je nutné zvlášť nebo jako doplňující údaje k prospektu zveřejnit pouze informace, jež jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2 a jež doplňují informace uvedené v prospektu.
4. Správce pravidelně investorům poskytuje za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, tyto informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu a systémy řízení rizik, které správce k řízení uvedených rizik používá.
5. Správce, který spravuje unijní alternativní investiční fondy, jež využívají pákového efektu, nebo který nabízí v Unii alternativní investiční fondy, jež využívají pákového efektu, za každý takový alternativní investiční fond pravidelně zveřejňuje tyto informace:
a)
veškeré změny maximální síly pákového efektu, kterou může správce jménem alternativního investičního fondu využít, jakož i veškeré změny práv na použití kolaterálu nebo záruky poskytnutých v rámci využití pákového efektu;
b)
celkový rozsah pákového efektu využitého tímto alternativním investičním fondem.
6. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimž se blíže stanoví informační povinnost správce uvedená v odstavcích 4 a 5 a rovněž četnost poskytování informací uvedených v odstavci 5. Tato opatření se upraví podle typu správců, na které se vztahují.
Článek 24
Povinnost podávat zprávy příslušným orgánům
1. Správce pravidelně podává zprávy příslušným orgánům svého domovského členského státu o hlavních trzích a nástrojích, s nimiž obchoduje jménem alternativních investičních fondů, které spravuje.
Poskytuje informace o hlavních nástrojích, s nimiž obchoduje, o trzích, jichž je členem nebo na nichž aktivně obchoduje, a o hlavních investicích nesoucích riziko a nejvýznamnějších koncentracích rizik za každý jím spravovaný alternativní investiční fond.
2. Správce podává příslušným orgánům svého domovského členského státu za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, tyto informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu a systémy řízení rizik, které správce používá k řízení tržního rizika, rizika likvidity, rizika selhání protistrany a dalších rizik včetně operačního rizika;
d)
informace o hlavních kategoriích aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval, a
e)
výsledky zátěžových testů provedených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) a čl. 16 odst. 1 druhým pododstavcem.
3. Správce předkládá příslušným orgánům svého domovského členského státu na požádání následující dokumenty:
a)
výroční zprávu každého jím spravovaného unijního alternativního investičního fondu a každého alternativního investičního fondu jím nabízeného v Unii za každé účetní období v souladu s čl. 22 odst. 1;
b)
ke konci každého čtvrtletí podrobný seznam všech jím spravovaných alternativních investičních fondů.
4. Správce, který spravuje alternativní investiční fondy využívající ve vysoké míře pákový efekt, poskytne příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o celkové síle pákového efektu, kterou každý jím spravovaný alternativní investiční fond využívá, informace o tom, jakou část představuje pákový efekt z půjček peněžních prostředků nebo cenných papírů a jakou část pákový efekt spočívající ve finančních derivátech, a jaký je rozsah použití aktiv alternativního investičního fondu v rámci pákového efektu.
Uvedené informace zahrnují údaje o totožnosti pěti největších zdrojů půjčených peněžních prostředků nebo cenných papírů za každý alternativní investiční fond, který správce spravuje, a objem půjčky z každého z těchto zdrojů za každý takový alternativní investiční fond.
V případě mimounijních správců se informační povinnost uvedená v tomto odstavci omezuje na jimi spravované unijní alternativní investiční fondy a na mimounijní alternativní investiční fondy, které tito správci nabízejí v Unii.
5. Je-li to nezbytné k účinnému sledování systémového rizika, mohou příslušné orgány domovského členského státu vyžadovat informace nad rámec informací popsaných v tomto článku, a to jak pravidelně, tak podle aktuální potřeby. O požadavcích na poskytnutí dodatečných informací informují příslušné orgány orgán pro cenné papíry a trhy.
Za mimořádných okolností a je-li to v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému nebo dlouhodobého udržitelného růstu, může orgán pro cenné papíry a trhy požadovat rozšíření povinnosti podávat zprávy příslušným orgánům domovského členského státu.
6. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
pro účely odstavce 4 situace, za nichž se využití pákového efektu považuje za jeho využití ve vysoké míře, a
b)
povinnost podávat zprávy a informace podle tohoto článku.
V těchto opatřeních se zohlední nutnost vyhnout se nadměrné administrativní zátěži příslušných orgánů.
KAPITOLA V
SPRÁVCI SPRAVUJÍCÍ ZVLÁŠTNÍ TYPY ALTERNATIVNÍCH INVESTIČNÍCH FONDŮ
ODDÍL 1
Správci spravující alternativní investiční fondy využívající pákový efekt
Článek 25
Použití informací příslušnými orgány, spolupráce v oblasti dohledu a limity na pákový efekt využitý správci
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správců používaly informace získané podle článku 24 pro účely stanovení rozsahu, v jakém využívání pákového efektu přispívá k růstu systémového rizika ve finančním systému, rizika chaotických trhů nebo rizik pro dlouhodobý růst hospodářství.
2. Příslušné orgány domovského členského státu správce zajistí, aby veškeré informace získané podle článku 24 ve vztahu ke všem správcům, nad nimiž vykonávají dohled, a informace získané podle článku 7 byly sděleny příslušným orgánům jiných dotčených členských států, orgánu pro cenné papíry a trhy a Evropské radě pro systémová rizika, a to postupy podle článku 50 o spolupráci v oblasti dohledu. Těmito postupy rovněž bezodkladně na dvoustranném základě poskytují informace příslušným orgánům jiných přímo dotčených členských států v případě, že by se správce spadající do jejich působnosti nebo jím spravovaný alternativní investiční fond mohl potenciálně stát významným zdrojem rizika selhání protistrany ve vztahu k úvěrové instituci nebo jiné systémově významné instituci v jiných členských státech.
3. Správce prokáže, že jím stanové limity pákového efektu pro všechny alternativními investičními fondy, které spravuje, jsou přiměřené a že tyto limity dodržuje v každém okamžiku. Příslušné orgány posoudí rizika, jež by mohla být spojena s využitím pákového efektu správcem ve vztahu k alternativním investičním fondům, které spravuje, a pokud se to jeví nezbytné v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému, stanoví příslušné orgány domovského členského státu správce poté, co to oznámí orgánu pro cenné papíry a trhy, Evropské radě pro systémová rizika a příslušným orgánům dotčeného alternativního investičního fondu, limity na sílu pákového efektu, který může správce využívat nebo jiná omezení správy daného alternativního investičního fondu spravovaného tímto správcem, a to za účelem omezení rozsahu, v jakém využívání pákového efektu přispívá k růstu systémového rizika ve finančním systému nebo rizika chaotických trhů. Příslušné orgány domovského členského státu správce řádně informují orgán pro cenné papíry a trhy, Evropskou radu pro systémová rizika a příslušné orgány vykonávající dohled nad alternativním investičním fondem o opatřeních přijatých za tímto účelem, a to postupy uvedenými v článku 50.
4. Oznámení podle odstavce 3 musí být učiněno nejpozději deset pracovních dnů předtím, než má navrhované opatření nabýt účinku nebo než má být obnoveno. Oznámení obsahuje podrobnosti o navrhovaném opatření, důvody pro jeho přijetí a datum, kdy má toto opatření nabýt účinku. Ve výjimečných případech mohou příslušné orgány domovského členského státu správce rozhodnout, že navrhované opatření nabývá účinku v době uvedené v první větě.
5. Pokud jde o opatření navrhovaná příslušnými orgány podle odstavce 3, je úkolem usnadňovat a koordinovat postupy pověřen orgán pro cenné papíry a trhy, který má zejména usilovat o to, aby příslušné orgány byly ve svém přístupu konzistentní.
6. Po obdržení oznámení podle odstavce 3 poskytne orgán pro cenné papíry a trhy příslušným orgánům domovského členského státu správce radu k navrženému či přijatému opatření. Tato rada se může týkat zejména toho, zda se zdají být podmínky pro přijetí opatření splněny. Dále se může týkat vhodnosti opatření a doby jeho platnosti.
7. Na základě informací obdržených v souladu s odstavcem 2 a s ohledem na radu Evropské rady pro systémová rizika, může orgán pro cenné papíry a trhy určit, že pákový efekt využívaný správcem nebo skupinou správců, představuje významné riziko pro stabilitu a integritu finančního systému a může příslušným orgánům poskytnout radu, jaká nápravná opatření je třeba přijmout, včetně stanovení limitů na sílu pákového efektu, který může daný správce nebo skupina správců využívat. Orgán pro cenné papíry a trhy o každém takovém určení okamžitě informuje příslušné orgány, Evropskou radu pro systémová rizika a Komisi.
8. Pokud příslušný orgán navrhne přijmout opatření, která jsou v rozporu s radou orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v odstavcích 6 a 7, informuje o tom tento orgán a uvede své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy může zveřejnit skutečnost, že příslušný orgán nepostupuje nebo nehodlá postupovat podle jeho rady. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které příslušný orgán vedly k tomu, že se danou radou neřídil. Dotčené orgány jsou o takovém zveřejnění předem informovány.
9. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví zásady upřesňující okolnosti, za nichž příslušné orgány uplatňují odstavec 3, a to s ohledem na různé strategie alternativního investičního fondu, rozdílné tržní podmínky, v nichž alternativní investiční fondy vykonávají svou činnost, a možné procyklické účinky vyplývající z uplatňování uvedeného odstavce.
ODDÍL 2
Povinnosti správců spravujících alternativní investiční fondy, které získávají kontrolu nad nekótovanými společnostmi a emitenty
Článek 26
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na:
a)
správce spravující jeden nebo více alternativních investičních fondů, které buď jednotlivě, nebo společně na základě dohody, jejímž účelem je získání kontroly, získají kontrolu nad nekótovanou společností podle odstavce 5;
b)
správce, kteří spolupracují s jedním nebo více správci na základě dohody, podle níž alternativní investiční fondy spravované společně těmito správci získají kontrolu nad nekótovanou společnosti podle odstavce 5.
2. Tento oddíl se nepoužije, pokud dotyčnými nekótovanými společnostmi jsou:
a)
malé a střední podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (27) nebo
b)
účelové společnosti založené k nákupu, vlastnictví nebo ke správě nemovitostí.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2 tohoto článku, použije se čl. 27 odst. 1 i na správce spravující alternativní investiční fondy, které získají nekontrolní podíl v nekótovaných společnostech.
4. Čl. 28 odst. 1, 2 a 3 a článek 30 se použijí i na správce spravující alternativní investiční fondy, které získají kontrolu nad emitenty. Pro účely uvedených článků se odstavce 1 a 2 tohoto článku použijí obdobně.
5. Pro účely tohoto oddílu se kontrolou nad nekótovanou společností rozumí více než 50 % hlasovacích práv v této společnosti.
Při výpočtu procenta hlasovacích práv držených příslušným alternativním investičním fondem se kromě hlasovacích práv, která drží přímo dotčený alternativní investiční fond, zohledňují, pokud je dosažena kontrola ve smyslu prvního pododstavce, také hlasovací práva těchto subjektů:
a)
podniků kontrolovaných alternativním investičním fondem a
b)
fyzických nebo právnických osob, které jednají svým jménem, ovšem na účet alternativního investičního fondu nebo podniku kontrolovaného alternativním investičním fondem.
Procento hlasovacích práv se vypočítá na základě všech akcií, s nimiž jsou hlasovací práva spojena i v případě, že je jejich výkon pozastaven.
Bez ohledu na čl. 4 odst. 1 písm. i) je kontrola pro účely čl. 28 odst. 1, 2 a 3 a článku 30 v případě emitentů definována v souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice 2004/25/ES.
6. Tento oddíl podléhá podmínkám a omezením stanoveným v článku 6 směrnice 2002/14/ES.
7. Tento oddíl se použije, aniž jsou dotčena přísnější pravidla přijatá členskými státy v souvislosti s nabýváním účasti v nekótovaných společnostech a emitentech na území těchto států.
Článek 27
Oznámení získání významné účasti a kontroly nad nekótovanými společnostmi
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond získá akcie nekótované společnosti, nakládá s nimi nebo je drží, správce spravující tento alternativní investiční fond informoval příslušné orgány svého domovského členského státu o podílu alternativního investičního fondu na hlasovacích právech v této nekótované společnosti vždy, když tento podíl dosáhne 10 %, 20 %, 30 %, 50 % a 75 %, nebo tuto výši podílu překročí nebo pod ni klesne.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, oznámil správce spravující takový alternativní investiční fond skutečnost, že alternativní investiční fond získal tuto kontrolu:
a)
nekótované společnosti;
b)
akcionářům, jejichž totožnost a adresy má správce k dispozici nebo je může získat od této nekótované společnosti, nebo z rejstříku, do nějž správce má nebo může získat přístup, a
c)
příslušným orgánům domovského členského státu správce.
3. Oznámení vyžadované podle odstavce 2 obsahuje tyto dodatečné informace:
a)
výslednou situaci, pokud jde o hlasovací práva;
b)
podmínky, za nichž byla kontrola získána, včetně informací o totožnosti různých zúčastněných akcionářů, fyzických či právnických osob oprávněných k výkonu hlasovacích práv jejich jménem, a podle okolností řetězec podniků, jejichž prostřednictvím se těmito hlasovacími právy skutečně disponuje;
c)
datum, ke kterému byla kontrola získána.
4. Ve svém oznámení nekótované společnosti musí správce požádat představenstvo této společnosti, aby bez zbytečného odkladu informovalo zástupce zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo tyto zaměstnance o tom, že kontrolu nad společností získal alternativní investiční fond spravovaný správcem, a poskytlo jim informace uvedené v odstavci 3. Správce vyvine veškeré úsilí k zajištění toho, že představenstvo zástupce zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo tyto zaměstnance náležitě informuje v souladu s tímto článkem.
5. Oznámení uvedená v odstavcích 1, 2 a 3 musí být učiněna co nejdříve, nejpozději však deset pracovních dnů ode dne, kdy alternativní investiční fond získal příslušnou výši podílu na hlasovacích právech, překročil ji nebo pod ni klesl nebo kdy získal kontrolu nad nekótovanou společností.
Článek 28
Informování v případě získání kontroly
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností nebo emitentem podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce spravující takový alternativní investiční fond zpřístupnil informace uvedené v odstavci 2 tohoto článku:
a)
dotčené společnosti;
b)
akcionářům, jejichž totožnost a adresy má správce k dispozici nebo je může získat od této společnosti, nebo z rejstříku, do nějž správce má nebo může získat přístup, a
c)
příslušným orgánům domovského členského státu správce.
Členské státy mohou vyžadovat, aby informace uvedené v odstavci 2 byly rovněž zpřístupněny příslušným orgánům nekótované společnosti, které mohou členské státy za tím účelem určit.
2. Správce zpřístupní:
a)
totožnost správců, kteří samostatně nebo na základě dohody s jinými správci spravují alternativní investiční fondy, které získaly kontrolu;
b)
zásady a postupy předcházení a řešení střetů zájmů, především mezi správcem, alternativním investičním fondem a dotyčnou společností, včetně informací o konkrétních ochranných opatřeních, které mají zajistit, aby každá dohoda mezi správcem nebo alternativním investičním fondem a společností byla uzavřena mezi navzájem nezávislými stranami, a
c)
zásady a postupy vnější a vnitřní komunikace společnosti, zejména vzhledem k zaměstnancům.
3. Ve svém oznámení společnosti podle odst. 1 písm. a) musí správce požádat představenstvo této společnosti, aby bez zbytečného odkladu poskytlo zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům informace uvedené v odstavci 1. Správce vyvine veškeré úsilí k zajištění toho, že představenstvo zástupce zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo tyto zaměstnance náležitě informuje v souladu s tímto článkem.
4. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce tohoto alternativního investičního fondu informoval, nebo zajistil, že tento alternativní investiční fond informuje o svých záměrech ohledně budoucího podnikání nekótované společnosti a o pravděpodobných dopadech na zaměstnance, včetně všech podstatných změn pracovních podmínek:
a)
danou nekótovanou společnost a
b)
akcionáře nekótované společnosti, jejichž totožnost a adresy má správce k dispozici nebo je může získat od této nekótované společnosti nebo z rejstříku, do nějž správce alternativního investičního fondu má nebo může získat přístup.
Dále správce spravující dotčený alternativní investiční fond vyžaduje a vyvine veškeré úsilí k zajištění toho, aby představenstvo nekótované společnosti zpřístupnilo informace stanovené v prvním pododstavci zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům nekótované společnosti.
5. Členské státy vyžadují, aby, jakmile alternativní investiční fond získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, poskytl správce spravující tento alternativní investiční fond příslušným orgánům svého domovského členského státu a investorům tohoto alternativního investičního fondu informace o tom, jak bylo získání kontroly financováno.
Článek 29
Zvláštní ustanovení týkající se výroční zprávy alternativního investičního fondu vykonávajícího kontrolu nad nekótovanými společnostmi
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce spravující tento alternativní investiční fond:
a)
buď požadoval a vyvinul veškeré úsilí k zajištění toho, aby představenstvo společnosti zpřístupnilo výroční zprávu nekótované společnosti vypracovanou v souladu s odstavcem všem zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům nekótované společnosti, a to ve lhůtě, v níž musí být tato výroční zpráva vypracována podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, nebo
b)
za každý takový alternativní investiční fond uvedl ve výroční zprávě podle článku 22 informace uvedené v odstavci 2 týkající se příslušné nekótované společnosti.
2. Součástí dodatečných informací, které má výroční zpráva společnosti nebo výroční zpráva alternativního investičního fondu podle odstavce 1 obsahovat, musí být alespoň poctivé zhodnocení vývoje obchodní činnosti společnosti vypovídající o situaci na konci období, jehož se výroční zpráva týká. Zpráva musí rovněž obsahovat rámcové informace o:
a)
všech důležitých událostech, k nimž došlo po skončení účetního období;
b)
pravděpodobném budoucím vývoji společnosti a
c)
údajích o nabytí vlastních akcií podle čl. 22 odst. 2 směrnice Rady 77/91/EHS (28).
3. Správce spravující dotyčný alternativní investiční fond:
a)
vyžaduje a vyvine veškeré své úsilí k zajištění toho, aby představenstvo nekótované společnosti zpřístupnilo informace uvedené v odst. 1 písm. b) týkající se dotyčné společnosti všem zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům této společnosti, a to ve lhůtě uvedené v čl. 22 odst. 1, nebo
b)
zpřístupní informace uvedené v odst. 1 písm. a), které má již k dispozici, investorům alternativního investičního fondu ve lhůtě uvedené v čl. 22 odst. 1 a v každém případě nejpozději ke dni, k němuž byla výroční zpráva nekótované společnosti vypracována v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
Článek 30
Vyvedení aktiv
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností nebo emitentem podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce spravující tento alternativní investiční fond po dobu 24 měsíců od okamžiku, kdy alternativní investiční fond získal nad danou společností kontrolu:
a)
nesměl usnadnit, podpořit ani nařídit rozdělení zisku, snížení základního kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií touto společností, jak je uvedeno v odstavci 2;
b)
nesměl hlasovat pro rozdělení zisku, snížení základního kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií touto společností, jak je uvedeno v odstavci 2, do té míry, do jaké je správce oprávněn hlasovat jménem alternativního investičního fondu na jednáních řídících orgánů společností, a
c)
musel za všech okolností vynaložit veškeré úsilí k tomu, aby zabránil rozdělení zisku, snížení základního kapitálu, odkupu akcií nebo nabývání vlastních akcií touto společností, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. Povinnosti uložené správci podle odstavce 1 se vztahují na:
a)
jakékoliv rozdělení zisku akcionářům v situaci, kdy je k rozvahovému dni posledního účetního období čisté obchodní jmění podle roční účetní závěrky společnosti nižší nebo by bylo v důsledku tohoto rozdělení zisku nižší než výše upsaného základního kapitálu zvýšená o rezervní fondy, které nelze podle právních předpisů nebo stanov rozdělit s tím, že výše upsaného základního kapitálu se snižuje o výši dosud nesplaceného upsaného základního kapitálu, pokud není dosud zahrnut v aktivech uvedených v rozvaze;
b)
jakékoliv rozdělení zisku akcionářům v částce přesahující částku zisku na konci posledního účetního období zvýšenou o zisk z předchozích období a platby z rezervních fondů určených k tomuto účelu a sníženou o ztráty z předchozích období a o platby vložené do rezervních fondů v souladu s právními předpisy nebo stanovami;
c)
nabývání vlastních akcií společností do té míry, do jaké je takové nabývání povoleno, a to včetně akcií, které společnost nabyla již dříve a jež vlastní, a akcií pořízených osobou jednající svým jménem, ale na účet společnosti, které by vedly ve svém důsledku k poklesu čistého obchodního jmění pod výši základního kapitálu uvedenou v písmenu a).
3. Pro účely odstavce 2:
a)
výraz „rozdělení zisku“ uvedený v odst. 2 písm. a) a b) zahrnuje zejména výplatu dividend a úroků vztahujících se k akciím;
b)
ustanovení o snížení základního kapitálu se nevztahují na snížení upsaného základního kapitálu, jehož cílem je vyrovnat utrpěné ztráty nebo zahrnout peněžní částky do nerozdělitelných rezervních fondů, pod podmínkou, že po této operaci výše těchto rezervních fondů nepřesáhne 10 % sníženého upsaného základního kapitálu, a
c)
se na omezení podle odst. 2 písm. c) použijí čl. 20 odst. 1 písm. b) až h) směrnice 77/91/EHS.
KAPITOLA VI
PRÁVO UNIJNÍCH SPRÁVCŮ NABÍZET A SPRAVOVAT UNIJNÍ ALTERNATIVNÍ INVESTIČNÍ FONDY V UNII
Článek 31
Nabízení podílových jednotek nebo akcií unijních alternativních investičních fondů v domovském členském státě správce
1. Členské státy zajistí, aby povolený unijní správce směl nabízet podílové jednotky nebo akcie jakéhokoli unijního alternativního investičního fondu, který spravuje, profesionálním investorům v domovském členském státě správce, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
Pokud se jedná o unijní alternativní investiční fond, který je podřízeným alternativním investičním fondem, je právo nabízet uvedené v prvním pododstavci podmíněno tím, že je řídící alternativní investiční fond rovněž unijním alternativním investičním fondem a je spravován povoleným unijním správcem.
2. Správce předloží příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce sdělí správci do 20 pracovních dnů od přijetí oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 2, zda může zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 2. Příslušné orgány domovského členského státu zakáží správci nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje nebo nebude dodržovat tuto směrnici. Je-li přijato kladné rozhodnutí, může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém domovském členském státě ode dne, kdy byl o tomto rozhodnutí informován příslušnými orgány.
V případě, že se jedná o odlišné orgány, příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž příslušné orgány alternativního investičního fondu o tom, že správce může zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu.
4. V případě podstatné změny kterékoli z informací sdělených v souladu s odstavcem 2 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změny plánované správcem, nebo jedná-li se o neplánované změny, oznámí tuto změnu okamžitě poté, co k ní došlo.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány neprodleně oznámí správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku správce nebude jinak dodržovat tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
5. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení, uvedeného v odstavci 2 a
b)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 4.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
6. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 32
Nabízení podílových jednotek nebo akcií unijních alternativních investičních fondů v jiných členských státech, než je domovský členský stát správce
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce nabízet podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu, který spravuje, profesionálním investorům v jiném členském státě, než je domovský stát správce, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
Pokud se jedná o unijní alternativní investiční fond, který je podřízeným alternativním investičním fondem, je právo nabízet uvedené v prvním pododstavci podmíněno tím, že je řídící alternativní investiční fond rovněž unijním alternativním investičním fondem a je spravován povoleným unijním správcem.
2. Správce předloží příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce předají oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 2 příslušným orgánům členských států, v nichž má být alternativní investiční fond nabízen, a to do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K takovému předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány domovského členského státu správce přiloží k oznámení prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fond s danou investiční strategií.
4. Po předání oznámení se všemi nezbytnými dokumenty informují příslušné orgány domovského členského státu správce tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě ode dne, kdy byl informován o tomto předání.
V případě, že se jedná o odlišné orgány, příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž příslušné orgány vykonávající dohled nad alternativním investičním fondem o tom, že správce smí zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě správce.
5. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelského členského státu správce.
6. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 2 a prohlášení uvedené v odstavci 3 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů podle odstavce 3 v elektronické podobě.
7. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem již přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, oznámí příslušné orgány neprodleně správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku by správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku by správce jinak nedodržoval tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, uvědomí příslušné orgány domovského členského státu správce o těchto změnách neprodleně příslušné orgány jeho hostitelského členského státu.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedeného v odstavci 2;
b)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 3;
c)
forma předání uvedeného v odstavci 3 a
d)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 7.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
9. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 33
Podmínky správy unijních alternativních investičních fondů usazených v jiných členských státech
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce spravovat unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě buď přímo, nebo prostřednictvím své pobočky za předpokladu, že správce má povolení ke správě daného typu alternativního investičního fondu.
2. Správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fond usazený v jiném členském státě poprvé, sdělí příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace:
a)
členský stát, v němž hodlá spravovat alternativní investiční fond přímo nebo prostřednictvím pobočky;
b)
plán obchodních činností, v němž jsou uvedeny zejména služby, které hodlá poskytovat, a určení alternativního investičního fondu, který hodlá spravovat.
3. Pokud správce hodlá zřídit pobočku, poskytne kromě údajů uvedených v odstavci 2 tyto informace:
a)
organizační strukturu pobočky;
b)
adresu v domovském členském státě alternativního investičního fondu, kde lze získat potřebné dokumenty;
c)
jména a kontaktní údaje osob odpovědných za vedení pobočky.
4. Příslušné orgány domovského členského státu správce předají všechny nezbytné dokumenty příslušným orgánům hostitelského členského státu správce, a to do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržely dokumenty podle odstavce 2 nebo do dvou měsíců ode dne, kdy obdržely veškeré dokumenty podle odstavce 3. K předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány domovského členského státu správce přiloží k dokumentům prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení.
Příslušné orgány domovského členského státu správce oznámí neprodleně správci předání všech dokumentů.
Po přijetí oznámení o předání dokumentů smí správce zahájit poskytování služeb v hostitelském členském státě.
5. Hostitelský členský stát správce nestanoví pro dotyčného správce žádné další požadavky týkající se záležitostí spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
6. V případě změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 nebo podle odstavce 3 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, oznámí příslušné orgány domovského členského státu správce neprodleně správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku by správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku by již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, informují příslušné orgány domovského členského státu správce o těchto změnách bez zbytečného odkladu příslušné orgány jeho hostitelského členského státu.
7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem upřesňujících informace, jež mají být oznamovány podle odstavců 2 a 3.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem zavádějících standardní formuláře, šablony a postupy pro předávání informací v souladu s odstavci 2 a 3.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
KAPITOLA VII
ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA VE VZTAHU KE TŘETÍM ZEMÍM
Článek 34
Podmínky pro unijní správce spravující mimounijní alternativní investiční fondy, které nejsou nabízeny v členských státech
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce spravovat mimounijní alternativní investiční fondy, které nejsou nabízeny v Unii, pod podmínkou, že:
a)
správce ve vztahu k tomuto alternativnímu investičnímu fondu dodržuje všechny požadavky stanovené touto směrnicí s výjimkou článků 21 a 22 a
b)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům domovského členského státu správce umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice.
2. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1, za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
3. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy obecné pokyny, kterými stanoví podmínky uplatňování opatření přijatých Komisí v souvislosti s dohodami o spolupráci uvedenými v odstavci 1.
Článek 35
Podmínky, za nichž může být mimounijní alternativní investiční fond spravovaný unijním správcem nabízen v Unii s pasem
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce nabízet profesionálním investorům v Unii podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů, které spravuje, jakož i unijního podřízeného alternativního investičního fondu, který nesplňuje podmínky uvedené v čl. 31 odst. 1 druhém pododstavci, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
2. Správci musí splňovat všechny požadavky stanovené touto směrnicí s výjimkou kapitoly VI. Dále musí být splněny tyto podmínky:
a)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující s ohledem na čl. 50 odst. 4 alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
b)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
c)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, podepsala s domovským členským státem povoleného správce a s každým dalším členským státem, v němž mají být podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu nabízeny, dohodu, která je plně v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní, včetně případných mnohostranných daňových dohod.
Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány domovského členského státu správce posoudily splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b), mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
3. V případě, že správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů ve svém domovském členském státě, předloží tento správce příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
4. Příslušné orgány domovského členského státu správce sdělí tomuto správci nejpozději do 20 pracovních dnů od obdržení oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 3, zda může na jeho území zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 3. Příslušné orgány domovského členského státu správce zakáží správci nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje nebo nebude dodržovat tuto směrnici. Je-li přijato kladné rozhodnutí, může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém domovském členském státě ode dne, kdy byl o tomto rozhodnutí informován příslušnými orgány.
Příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž orgán pro cenné papíry a trhy o tom, že správce smí zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu ve svém domovském členském státě.
5. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů v členském státě, který není jeho domovským členským státem, předloží tento správce příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
6. Příslušné orgány domovského členského státu správce předají toto oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 5 příslušným orgánům členského státu, v němž má být alternativní investiční fond nabízen, a to nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány domovského členského státu správce k oznámení přiloží prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fond s danou investiční strategií.
7. Bezprostředně po předání oznámení se všemi dokumenty informují příslušné orgány domovského členského státu správce tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení alternativního investičního fondu v dotčeném hostitelském členském státě ode dne, kdy byl o tomto předání informován příslušnými orgány.
Příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž orgán pro cenné papíry a trhy o tom, že správce smí zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě.
8. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelského členského státu správce.
9. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 5 a prohlášení uvedené v odstavci 6 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů uvedených v odstavci 6 v elektronické podobě.
10. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 3 nebo podle odstavce 5 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, oznámí příslušné orgány domovského členského státu správce tomuto správci bez zbytečného prodlení, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku by správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku by již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, informují o tom příslušné orgány domovského členského státu správce bezodkladně orgán pro cenné papíry a trhy, pokud se tyto změny týkají ukončení nabízení určitého alternativního investičního fondu nebo nabízení dalšího alternativního investičního fondu, a podle okolností informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států správce.
11. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a) za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
12. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat obecné pokyny, kterými stanoví podmínky uplatňování opatření přijatých Komisí v souvislosti s dohodami o spolupráci uvedenými v odst. 2 písm. a).
13. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem, kterými stanoví minimální obsah dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a), aby zajistil, že příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu obdrží dostatečné informace, nezbytné pro výkon dohledových a vyšetřovacích pravomocí podle této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
14. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem upřesňujících postupy pro koordinaci a výměnu informací mezi příslušnými orgány domovského členského státu a příslušnými orgány hostitelského členského státu správce.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
15. Pokud příslušný orgán odmítne žádost o výměnu informací podle regulačních technických norem uvedených v odstavci 14, dotčené příslušné orgány mohou předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010
16. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedeného v odstavci 3;
b)
forma a obsah vzoru oznámení uvedeného v odstavci 5;
c)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 6;
d)
forma předání uvedeného v odstavci 6;
e)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 10.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
17. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 36
Podmínky, za nichž mohou být mimounijní alternativní investiční fondy spravované unijním správcem nabízeny v členských státech bez pasu
1. Aniž je dotčen článek 35, mohou členské státy umožnit povolenému unijnímu správci nabízet profesionálním investorům pouze na jejich území podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů, které spravuje, a unijních podřízených alternativních investičních fondů, které nesplňují podmínky stanovené v čl. 31 odst. 1 druhém pododstavci, a to pod podmínkou, že:
a)
správce splňuje všechny požadavky stanovené touto směrnicí s výjimkou článku 21. Tito správci však musí zajistit jmenování jednoho nebo více subjektů, které budou plnit povinnosti uvedené v čl. 21 odst. 7, 8 a 9. Tyto činnosti nesmí vykonávat správce. Správce poskytne příslušným orgánům dohledu informace o totožnosti subjektů, které za plnění povinností uvedených v čl. 21 odst. 7, 8 a 9 odpovídají;
b)
byly za účelem dohledu nad systémovým rizikem a v souladu s mezinárodními standardy uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům domovského členského státu správce umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
c)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
2. Členské státy mohou přijmout přísnější pravidla, týkající se správců nabízejících podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů investorům na jejich území pro účely tohoto článku.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1, za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
4. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy obecné pokyny, kterými stanoví podmínky uplatňování opatření přijatých Komisí v souvislosti s dohodami o spolupráci uvedenými v odstavci 1.
Článek 37
Udělování povolení mimounijním správcům, kteří hodlají spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy, jež spravují, v Evropské unii v souladu s články 39 a 40
1. Členské státy vyžadují, aby mimounijní správci, kteří hodlají spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet jimi spravované alternativní investiční fondy v Unii podle článků 39 a 40, museli získat předchozí povolení příslušných orgánů referenčního členského státu v souladu s tímto článkem.
2. Mimounijní správce, který chce získat předchozí povolení uvedené v odstavci 1 musí dodržovat tuto směrnici s výjimkou kapitoly VI. V rozsahu, v němž je dodržování některého ustanovení této směrnice v rozporu s dodržováním právních předpisů, které se vztahují na mimounijního správce nebo mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii, nemá správce povinnost takové ustanovení této směrnice dodržovat, je-li schopen prokázat, že:
a)
dodržování určitého ustanovení této směrnice není slučitelné s dodržováním kogentního ustanovení právních předpisů, které se vztahují na mimounijního správce nebo mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii;
b)
právní předpisy, které se vztahují na mimounijního správce nebo mimounijní alternativní investiční fond, stanoví rovnocenná pravidla, která mají stejný regulační účel a poskytují investorům příslušných alternativních investičních fondů stejnou úroveň ochrany;
c)
mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fond rovnocenná pravidla uvedená v písmeni b) dodržuje.
3. Mimounijní správce, který chce získat povolení uvedené v odstavci 1, musí mít právního zástupce usazeného ve svém referenčním členském státě. Právní zástupce plní funkci kontaktního místa správce v Unii a veškerá oficiální korespondence mezi příslušnými orgány a správcem a mezi investory ze zemí Unie investujícími do příslušných alternativních investičních fondů a správcem, jak je stanoveno v této směrnici, probíhá prostřednictvím tohoto právního zástupce. Právní zástupce zajišťuje společně se správcem, aby byla správa a nabízení prováděné správcem podle této směrnice v souladu s příslušnými předpisy.
4. Referenční členský stát mimounijního správce se určí takto:
a)
Jestliže mimounijní správce hodlá spravovat pouze jeden unijní alternativní investiční fond, nebo několik unijních alternativních investičních fondů usazených v témže členském státě a nehodlá nabízet v Unii žádné alternativní investiční fondy podle článků 39 a 40, považuje se za referenční členský stát domovský členský stát tohoto nebo těchto alternativních investičních fondů a příslušné orgány tohoto členského státu odpovídají za povolovací řízení a za dohled nad tímto správcem.
b)
Jestliže mimounijní správce hodlá spravovat několik unijních alternativních investičních fondů, které jsou usazeny v různých členských státech, a nehodlá nabízet v Unii žádné alternativní investiční fondy podle článků 39 a 40, považuje se za referenční členský stát buď:
i)
členský stát, v němž je usazena většina dotčených alternativních investičních fondů, nebo
ii)
členský stát, v němž se spravuje největší část aktiv.
c)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden unijní alternativní investiční fond, a to pouze v jednom členském státě, je referenčním členským státem:
i)
domovský členský stát alternativního investičního fondu nebo členský stát, v němž hodlá správce tento alternativní investiční fond nabízet, pokud je alternativní investiční fond v některém členském státě povolen nebo registrován,
ii)
členský stát, v němž hodlá správce tento alternativní investiční fond nabízet, pokud alternativní investiční fond není povolen ani registrován v žádném členském státě.
d)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden mimounijní alternativní investiční fond, a to pouze v jednom členském státě, je referenčním členským státem tento stát.
e)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden unijní alternativní investiční fond, ovšem v různých členských státech, je referenčním členským státem:
i)
domovský členský stát alternativního investičního fondu nebo jeden z členských států, v němž jej správce hodlá skutečně nabízet, pokud je alternativní investiční fond v některém členském státě povolen nebo registrován, nebo
ii)
jeden z členských států, v němž jej správce hodlá skutečně nabízet, pokud není alternativní investiční fond povolen ani registrován v žádném členském státě.
f)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden mimounijní alternativní investiční fond, ovšem v různých členských státech, je referenčním členským státem jeden z těchto členských států.
g)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet v Unii několik unijních alternativních investičních fondů, je referenčním členským státem:
i)
domovský členský stát alternativního investičního fondu nebo členský stát, v němž správce hodlá skutečně nabízet většinu alternativních investičních fondů, pokud jsou všechny tyto alternativní investiční fondy povoleny nebo registrovány v témže členském státě,
ii)
členský stát, v němž správce hodlá skutečně nabízet většinu alternativních investičních fondů, pokud nejsou všechny tyto alternativní investiční fondy povoleny nebo registrovány v témže členském státě.
h)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet několik unijních i mimounijních alternativních investičních fondů, nebo nabízet v Unii několik mimounijních alternativních investičních fondů, je referenčním členským státem členský stát, v němž tento správce hodlá skutečně nabízet většinu těchto alternativních investičních fondů.
Podle kritérií stanovených v prvním pododstavci písm. b), c) bodě i), písm. e), písm. f) a písm. g) bodě i) je možné určit i několik referenčních členských států. V takovém případě členské státy vyžadují, aby mimounijní správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo nabízet v Unii podle článků 39 a 40 alternativní investiční fondy, jež spravuje, podal žádost příslušným orgánům všech členských států, které mohou být případně podle kritérií stanovených v uvedených písmenech a bodech referenčními členskými státy, aby mezi sebou určily, který stát je referenčním členským státem. Tyto příslušné orgány společně do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržely tuto žádost, rozhodnou o tom, který členský stát je referenčním členským státem mimounijního správce. Příslušné orgány členského státu, který je určen jako referenční členský stát, o tomto jmenování informují bez zbytečného prodlení příslušného mimounijního správce. Není-li mimounijní správce o rozhodnutí příslušných orgánů řádně informován do sedmi dnů od přijetí tohoto rozhodnutí nebo jestliže příslušné orgány nepřijaly toto rozhodnutí ve lhůtě jednoho měsíce, může si tento správce svůj referenční členský stát zvolit sám na základě kritérií uvedených v tomto odstavci.
Správce musí být schopen prokázat, že hodlá v daném členském státě skutečně nabízet alternativní investiční fondy tím, že příslušným orgánů daného členského státu poskytne informace o své strategii pro nabízení.
5. Členské státy vyžadují, aby mimounijní správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo nabízet v Unii podle článků 39 a 40 alternativní investiční fondy, jež spravuje, podal ve svém referenčním členském státě žádost o povolení.
Příslušné orgány po obdržení žádosti o povolení zhodnotí, zda si správce určil svůj referenční členský stát způsobem, který odpovídá kritériím stanoveným v odstavci 4. Jsou-li příslušné orgány toho názoru, že tomu tak není, žádost o povolení podanou mimounijním správcem odmítnou a toto odmítnutí zdůvodní. Pokud jsou příslušné orgány naopak toho názoru, že kritéria uvedená v odstavci 4 jsou splněna, oznámí tuto skutečnost orgánu pro cenné papíry a trhy a požádají tento orgán o radu k hodnocení, které provedly. Oznámení příslušných orgánů adresované orgánu pro cenné papíry a trhy obsahuje také zdůvodnění výběru referenčního členského státu správcem, jakož i informace o strategii pro nabízení daného správce.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne příslušným orgánům do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel oznámení uvedené ve druhém pododstavci svoji radu, pokud jde o určení referenčního členského státu v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 4. Orgán pro cenné papíry a trhy může poskytnou radu s negativním závěrem pouze tehdy, domnívá-li se, že kritéria uvedená v odstavci 4 nebyla splněna.
Běh lhůty stanovené v čl. 8 odst. 5 se na dobu, po kterou orgán pro cenné papíry a trhy provádí přezkum podle tohoto článku, pozastavuje.
Jestliže příslušné orgány hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou ve třetím pododstavci, informují o tom tento orgán a uvedou své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušné orgány neřídí nebo nehodlají řídit jeho radou. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které příslušný orgán vedly k tomu, že se radou neřídil. Příslušné orgány jsou o takovém zveřejnění předem informovány.
Jestliže příslušné orgány hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou ve třetím pododstavci a správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravuje, v jiných členských státech, než je referenční členský stát, informují příslušné orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány těchto členských států. Podle okolností informují příslušné orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány domovských členských států alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
6. Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s tím, jak správce určil referenční členský stát, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
7. Aniž je dotčen odstavec 8, povolení může být uděleno, pouze pokud jsou splněny tyto dodatečné podmínky:
a)
správce určil svůj referenční členský stát v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 4, přičemž toto určení vychází z poskytnutých informací o strategii pro nabízení a dotčené příslušné orgány splnily postup uvedený v odstavci 5;
b)
správce určil svého právního zástupce, který je usazen v referenčním členském státě tohoto správce;
c)
právní zástupce plní, spolu se správcem, funkci kontaktní osoby mimounijního správce, a to pro investory investující do příslušných alternativních investičních fondů, orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány, pokud jde o činnosti, k jejichž výkonu má správce v Unii povolení, a musí být dostatečně vybaven alespoň k zajišťování souladu s příslušnými předpisy podle této směrnice;
d)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány referenčního členského státu správce, příslušnými orgány domovských členských států dotčených unijních alternativních investičních fondů a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, zajišťující účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
e)
třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
f)
třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, podepsala s referenčním členským státem dohodu, která je plně v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, včetně případných mnohostranných daňových dohod, a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní;
g)
příslušným orgánům nebrání v účinném dohledu podle této směrnice právní a správní předpisy třetí země vztahující se na správce ani omezení dohledových a vyšetřovacích pravomocí orgánů dohledu třetí země.
Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány referenčního členského státu správce posoudily splnění podmínek uvedených v písmenech a), e) a g) tohoto odstavce, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pokud příslušný orgán unijního alternativního investičního fondu neuzavře v přiměřené lhůtě požadovanou dohodu o spolupráci uvedenou v prvním pododstavci písm. d), mohou příslušné orgány referenčního členského státu předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8. Povolení se uděluje v souladu s kapitolou II, která se použije obdobně při splnění těchto kritérií:
a)
informace uvedené v čl. 7 odst. 2 se doplní o tyto informace:
i)
zdůvodnění výběru referenčního státu správcem provedeného v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 4, včetně informací o strategii pro nabízení,
ii)
seznam ustanovení této směrnice, které správce nemůže dodržovat, jelikož jejich dodržování správcem není podle odstavce 2 slučitelné s dodržováním určitých kogentních ustanovení právních předpisů, které se vztahují na mimounijního správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii,
iii)
písemné podklady vycházející z regulačních technických norem vypracovaných orgánem pro cenné papíry a trhy svědčící o tom, že příslušné právní předpisy třetí země stanoví pravidla rovnocenná ustanovením, jež není možné dodržovat, která mají stejný regulační účel a poskytují investorům investujících do příslušných alternativních investičních fondů stejnou úroveň ochrany, a že správce tato rovnocenná pravidla dodržuje; tyto písemné podklady musí být doplněny právním posudkem potvrzujícím, že v právních předpisech třetí země existuje příslušné neslučitelné kogentní ustanovení, a obsahují i popis jeho regulačního účelu a způsobu ochrany investorů, a
iv)
název či jméno právního zástupce správce a místo, kde je právní zástupce správce usazen;
b)
informace uvedené v čl. 7 odst. 3 se mohou týkat pouze unijních alternativních investičních fondů, které hodlá správce spravovat, a těch alternativních investičních fondů spravovaných správcem, které tento správce hodlá nabízet v Unii s pasem;
c)
čl. 8 odst. 1 písm. a) není dotčen odstavec 2 tohoto článku;
d)
čl. 8 odst. 1 písm. e) se nepoužije;
e)
v čl. 8 odst. 5 se na druhý pododstavec hledí, jako by byl doplněn o slova: „informace uvedené v čl. 37 odst. 8 písm. a)“.
Pokud příslušné orgány jiného členského státu nesouhlasí s povolením uděleným příslušnými orgány referenčního členského státu správce, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
9. V případě, že se příslušné orgány referenčního členského státu domnívají, že správci může být na základě odstavce 2 udělena výjimka z dodržování některých ustanovení této směrnice, oznámí to bez zbytečného prodlení orgánu pro cenné papíry a trhy. Tento svůj názor doloží informacemi, které v souladu s odst. 8 písm. a) body ii) a iii) poskytne správce.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne příslušným orgánům do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel oznámení podle prvního pododstavce, radu, pokud jde o udělení výjimky z dodržování této směrnice z důvodu neslučitelnosti předpisů podle odstavce 2. Tato rada se může zejména zaměřit na otázku, zda se zdají být podmínky pro udělení výjimky splněny, posuzováno na základě informací poskytnutých správcem v souladu s odst. 8 písm. a) body ii) a iii) a regulačních technických norem pro rovnocennost. Orgán pro cenné papíry a trhy usiluje o vytváření jednotné evropské kultury dohledu a konzistentních dohledových postupů a současně zajišťuje, aby příslušné orgány uplatňovaly tento odstavec konzistentním způsobem.
Běh lhůty stanovené v čl. 8 odst. 5 se na dobu, po kterou orgán pro cenné papíry a trhy provádí přezkum podle tohoto odstavce, pozastavuje.
Jestliže příslušné orgány referenčního členského státu hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v druhém pododstavci, informují o tom tento orgán a uvedou své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušné orgány neřídí nebo nehodlají řídit jeho radou. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které vedly příslušné orgány k tomu, že se stanoviskem neřídí. Dotčené příslušné orgány jsou o zamýšleném zveřejnění předem informovány.
Jestliže příslušné orgány hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v druhém pododstavci a správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu, který spravuje, v jiných členských státech, než je referenční členský stát, informují příslušné orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány těchto členských států.
Pokud příslušný orgán některého členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány referenčního členského státu správce uplatňují tento odstavec, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
10. Příslušné orgány referenčního členského státu bez zbytečného prodlení informují orgán pro cenné papíry a trhy o výsledku prvního povolovacího řízení, o veškerých změnách v povolení uděleném správci a o odnětí tohoto povolení.
Příslušné orgány informují orgán pro cenné papíry a trhy o žádostech o povolení, které zamítly, včetně údajů o správcích, kteří tyto žádosti podali, a o důvodech jejich zamítnutí. Orgán pro cenné papíry a trhy vede centrální rejstřík těchto údajů, který je na požádání k dispozici příslušným orgánům Unie. Příslušné orgány s těmito informacemi zacházejí jako s důvěrnými informacemi.
11. Na určení referenčního členského státu nemá další vývoj obchodní činnosti správce v Unii žádný vliv. Nicméně jestliže správce změní do dvou let od udělení prvního povolení svou strategii pro nabízení a tato změna by měla vliv na určení referenčního členského státu, pokud by původní strategií byla tato pozměněná strategie, správce o této změně informuje příslušné orgány původního referenčního členského státu před jejím provedením a určí svůj referenční členský stát v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 4 a novou strategií pro nabízení. Správce svůj výběr zdůvodní tím, že svému původnímu referenčnímu členskému státu poskytne informace o nové strategii pro nabízení. Současně mu poskytne informace o tom, kdo bude jeho právním zástupcem, včetně jeho jména či názvu a místa, kde je usazen. Právní zástupce musí být usazen v novém referenčním členském státě.
Původní referenční členský stát zhodnotí, zda je určení provedené správcem podle prvního pododstavce správné, a oznámí to orgánu pro cenné papíry a trhy. Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne radu k hodnocení provedenému příslušnými orgány. Oznámení příslušných orgánů adresované orgánu pro cenné papíry a trhy obsahuje také zdůvodnění výběru referenčního členského státu správcem, jakož i informace o jeho nové strategii pro nabízení.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne příslušným orgánům do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel oznámení uvedené v druhém pododstavci, radu k jejich hodnocení. Radu s negativním závěrem může orgán pro cenné papíry a trhy vydat pouze tehdy, domnívá-li se, že kritéria uvedená v odstavci 4 nebyla splněna.
Poté, co obdrží radu orgánu pro cenné papíry a trhy podle třetího pododstavce, informují příslušné orgány původního referenčního členského státu mimounijního správce, jeho původního právního zástupce a orgán pro cenné papíry a trhy o svém rozhodnutí.
Pokud příslušné orgány původního referenčního členského státu s hodnocením provedeným správcem souhlasí, informují o změně rovněž příslušné orgány nového referenčního členského státu. Původní referenční členský stát bez zbytečného odkladu předá novému referenčnímu členskému státu kopii povolení správce a dokumentů týkajících se dohledu nad ním. Ode dne předání povolení a dohledové dokumentace jsou orgány odpovědnými za povolovací řízení a za dohled nad správcem příslušné orgány nového referenčního členského státu.
Jestliže je výsledné hodnocení příslušných orgánů v rozporu s radou orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v třetím pododstavci:
a)
Příslušné orgány o tom informují orgán pro cenné papíry a trhy a uvedou své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušné orgány neřídí nebo nehodlají řídit jeho radou. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které příslušné orgány vedly k tomu, že se jeho radou neřídí. Dotčené příslušné orgány jsou o zamýšleném zveřejnění předem informovány.
b)
Jestliže správce nabízí podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravuje, v jiných členských státech, než je původní referenční členský stát, příslušné orgány původního referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech informují rovněž příslušné orgány těchto členských států. Podle okolností příslušné informují orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány domovských členských států alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
12. Jestliže ze skutečného vývoje obchodní činnosti správce v Unii do dvou let po udělení povolení vyplývá, že strategie pro nabízení, kterou správce předložil v rámci povolovacího řízení, neodpovídá skutečnosti nebo že správce o ní poskytl nepravdivé údaje, případně jestliže správce svou strategii pro nabízení změní, aniž by splnil požadavky odstavce 11, příslušné orgány původního referenčního členského státu mu uloží, aby určil svůj referenční členský stát na základě své skutečné strategie pro nabízení. Postup podle odstavce 11 se použije obdobně. Pokud správce požadavek příslušných orgánů nesplní, odejmou mu příslušné orgány povolení, které vydaly.
Jestliže správce změní svou strategii pro nabízení po uplynutí období uvedeného v odstavci 11 a hodlá změnit na základě nové strategie pro nabízení referenční členský stát, může příslušným orgánům původního referenčního členského státu podat žádost o změnu svého referenčního členského státu. Postup podle odstavce 11 se použije obdobně.
Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s vyhodnocením provedeným při určování referenčního členského státu podle odstavci 11 nebo tohoto odstavce, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
13. Veškeré spory mezi příslušnými orgány referenčního členského státu správce a tímto správcem se řeší v souladu s právními předpisy referenčního členského státu a před příslušnými soudy tohoto státu.
Veškeré spory mezi správcem, případně alternativním investičním fondem, a unijními investory tohoto alternativního investičního fondu se řeší v souladu s právními předpisy některého členského státu a před příslušnými soudy tohoto státu.
14. Komise přijme prováděcí akty ke stanovení postupu, kterým se mají případné referenční členské státy řídit, pokud společně určují referenční členský stát podle odst. 4 druhého pododstavce. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
15. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odst. 7 písm. d) za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
16. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat obecné pokyny, v nichž blíže stanoví podmínky pro uplatňování opatření Komise týkajících se dohod o spolupráci uvedených v odst. 7 písm. d).
17. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem, ke stanovení minimálního obsahu dohod o spolupráci uvedených v odst. 7 písm. d), aby se zajistilo, že příslušné orgány referenčního členského státu a příslušné orgány hostitelského členského státu obdrží dostatečné informace nezbytné k tomu, aby mohly vykonávat své dohledové a vyšetřovací pravomoci podle této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
18. Za účelem důsledné harmonizace tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy návrhy regulačních technických norem, kterými se blíže stanoví postupy pro koordinaci a výměnu informací mezi příslušným orgánem referenčního členského státu a příslušným orgány hostitelských členských států správce.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
19. Pokud příslušný orgán odmítne žádost o výměnu informací podle regulačních technických norem uvedených v odstavci 17, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
20. V souladu s článkem 29 nařízení (EU) č. 1095/2010 podporuje orgán pro cenné papíry a trhy účinnou dvoustrannou a mnohostrannou výměnu informací mezi příslušnými orgány referenčního členského státu mimounijního správce a příslušnými orgány hostitelských členských států dotčeného správce, přičemž plně respektuje příslušná ustanovení o důvěrnosti a ochraně údajů obsažená v příslušných právních předpisech Unie.
21. V souladu s článkem 31 nařízení (EU) č. 1095/2010 plní orgán pro cenné papíry a trhy obecnou roli koordinátora mezi příslušnými orgány referenčního členského státu mimounijního správce a příslušnými orgány hostitelských členských států dotyčného správce. Orgán pro cenné papíry a trhy může zejména:
a)
usnadňovat výměnu informací mezi dotčenými příslušnými orgány;
b)
určovat rozsah informací, které musí příslušný orgán referenčního členského státu poskytovat dotčeným hostitelským příslušným orgánům;
c)
přijímá veškerá vhodná opatření v případě vývoje, který může ohrozit fungování finančních trhů s cílem podpořit koordinaci opatření přijatých příslušným orgánem referenčního členského státu a příslušnými orgány hostitelských členských států ve vztahu k mimounijnímu správci.
22. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví forma a obsah žádosti uvedené v odst. 12 druhém pododstavci.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
23. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy návrhy regulačních technických norem týkajících se:
a)
způsobu, jakým musí správce plnit požadavky stanovené v této směrnici, pokud je usazen ve třetí zemi a zejména způsobu poskytování informací podle článků 22 až 24;
b)
podmínky, za nichž je pravidlo obsažené v právních předpisech, které se vztahují na mimounijního správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy, považováno za rovnocenné, mající stejný regulační účel a poskytující příslušným investorům stejnou úroveň ochrany.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 38
Srovnávací hodnocení udělování povolení mimounijním správcům a dohledu nad nimi
1. Za účelem dalšího sjednocování výsledků dohledu v souladu s článkem 30 nařízení (EU) č. 1095/2010 provede orgán pro cenné papíry a trhy jednou ročně srovnávací hodnocení výkonu dohledu příslušnými orgány s ohledem na udělování povolení mimounijním správcům a dohled nad nimi podle článků 37, 39, 40 a 41.
2. Do 22. července 2013 vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy metody, které umožní objektivně zhodnotit a porovnat posuzované.
3. V rámci analýz srovnávacího hodnocení se posuzuje zejména:
a)
míra sblížení postupů uplatňovaných při dohledu, které bylo dosaženo při udělování povolení mimounijním správcům a dohledu nad nimi;
b)
míra, ve které postupy uplatňované při dohledu dosahují cílů stanovených touto směrnicí;
c)
dosažená účinnost a míra sblížení, pokud jde o uplatňování ustanovení této směrnice, jejích prováděcích opatření a regulačních a prováděcích technických norem, které na základě této směrnice vypracoval orgán pro cenné papíry a trhy, a to včetně správních opatření a sankcí, jež jsou ukládány mimounijním správcům v případě nedodržení této směrnice.
4. Na základě závěrů vyplývajících ze srovnávacího hodnocení může orgán pro cenné papíry a trhy vydat podle článku 16 nařízení (EU) č. 1095/2010 obecné pokyny a doporučení s cílem zavést pro mimounijní správce jednotné, účinné a efektivní postupy dohledu.
5. Příslušné orgány vynaloží veškeré úsilí, aby se těmito obecnými pokyny a doporučeními řídily.
6. Do dvou měsíců od vydání obecných pokynů nebo doporučení každý příslušný orgán potvrdí, zda se těmito obecnými pokyny nebo doporučením řídí nebo hodlá řídit. V případě, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučením neřídí nebo se jimi nehodlá řídit, informuje o tom orgán pro cenné papíry a trhy a uvede své důvody.
7. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučením neřídí nebo nehodlá řídit. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout, že zveřejní, proč se příslušný orgán určitými obecnými pokyny nebo doporučením neřídí. Dotyčný příslušný orgán je o zamýšleném zveřejnění předem informován.
8. Orgán pro cenné papíry a trhy informuje prostřednictvím zprávy uvedené v čl. 43 odst. 5 nařízení (EU) č. 1095/2010 Evropský parlament, Radu a Komisi o obecných pokynech a doporučeních vydaných podle tohoto článku a o tom, které příslušné orgány se jimi neřídí, a uvede v ní, jakým způsobem hodlá zajistit, aby se tyto orgány v budoucnu jeho doporučeními a obecnými pokyny řídily.
9. Komise tyto zprávy náležitě zohlední při svém přezkumu této směrnice v souladu s článkem 69, jakož i při každém jejím dalším hodnocení.
10. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní osvědčené postupy, které byly určeny v rámci těchto srovnávacích hodnocení. Kromě toho mohou být zveřejněny všechny další výsledky srovnávacích hodnocení, pokud s tím příslušný orgán, který je předmětem srovnávacího hodnocení, souhlasí.
Článek 39
Podmínky, za nichž mohou být unijní alternativní investiční fondy spravované mimounijními správci nabízeny v Unii s pasem
1. Členské státy zajistí, aby řádně povolený mimounijní správce mohl nabízet podílové jednotky nebo akcie jím spravovaného unijního alternativního investičního fondu profesionálním investorům v Unii s pasem, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
2. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie unijních alternativních investičních fondů ve svém referenčním členském státě, předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
3. Příslušné orgány referenčního členského státu správce sdělí správci nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy obdržely oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 2, zda může zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 2 na území tohoto členského státu. Příslušné orgány referenčního členského státu správce mohou zakázat nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správce není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje či nebude dodržovat tuto směrnici. Je-li přijato kladné rozhodnutí, může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém referenčním členském státě ode dne, kdy byl příslušnými orgány o tomto rozhodnutí informován.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány alternativního investičního fondu, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v referenčním členském státě správce.
4. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu v jiných členských státech, než je jeho referenční členský stát, předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
5. Příslušné orgány referenčního členského státu předají oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 4 příslušným orgánům členských států, v nichž mají být podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu nabízeny, a to nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce přiloží k oznámení prohlášení o tom, že dotčenému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fondy s danou investiční strategií.
6. Bezprostředně po předání oznámení se všemi nezbytnými dokumenty informují orgány referenčního členského státu tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení tohoto alternativního investičního fondu v příslušných hostitelských členských státech ode dne, kdy byl informován o tomto předání.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány alternativního investičního fondu, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie tohoto alternativního investičního fondu v hostitelských členských státech správce.
7. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelských členských států správce.
8. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 4 a prohlášení uvedené v odstavci 5 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů uvedených v odstavci 6 v elektronické podobě.
9. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 nebo podle odstavce 4 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého referenčního členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku provedení plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce neprodleně oznámí správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku již správce jinak nedodržuje tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce přijmou veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy daného alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem alternativního investičního fondu, příslušné orgány referenčního členského státu bezodkladně informují orgán pro cenné papíry a trhy, jestliže se tyto změny týkají ukončení nabízení určitého alternativního investičního fondu nebo nabízení dalšího alternativního investičního fondu, a podle okolností informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států.
10. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedených v odstavcích 2 a 4;
b)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 5;
c)
forma předání uvedeného v odstavci 5 a
d)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 9.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
11. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 40
Podmínky, za nichž mohou být mimounijní alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem nabízeny v Unii s pasem
1. Členské státy zajistí, aby mohl řádně povolený mimounijní správce nabízet podílové jednotky nebo akcie jím spravovaného mimounijního alternativního investičního fondu profesionálním investorům v Unii s pasem, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
2. Kromě požadavků stanovených touto směrnicí pro unijní správce, musí být u mimounijních správců splněny i tyto podmínky:
a)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány referenčního členského státu a orgánem dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
b)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
c)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, podepsala s referenčním členským státem a s každým dalším členským státem, v němž mají být podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu nabízeny, dohodu, která je zcela v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní včetně mnohostranných daňových dohod.
Pokud příslušné orgány jiného členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány referenčního členského státu posoudily splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b), mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
3. Správce předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet ve svém referenčním členském státě.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
4. Příslušné orgány referenčního členského státu správce sdělí tomuto správci nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 3 obdržely, zda může zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 3 na území tohoto členského státu. Příslušné orgány referenčního členského státu správce mohou zakázat správci nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje či nebude dodržovat tuto směrnici. V případě kladného rozhodnutí může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém referenčním členském státě ode dne oznámení tohoto rozhodnutí příslušnými orgány.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy o tom, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v referenčním členském státě správce.
5. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu i v jiných členských státech, než je jeho referenční členský stát, předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
6. Příslušné orgány referenčního členského státu předají oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 5 příslušným orgánům členských států, v nichž mají být podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu nabízeny, a to nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce k oznámení přiloží prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fond s danou investiční strategií.
7. Bezprostředně po předání oznámení se všemi nezbytnými dokumenty informují příslušné orgány referenčního členského státu správce tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení tohoto alternativního investičního fondu v příslušných hostitelských členských státech správce ode dne, kdy byl o předání oznámení informován.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v hostitelských členských státech správce.
8. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelských členských států správce, pokud tyto členské státy nejsou referenčním členským státem.
9. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 5 a prohlášení uvedené v odstavci 6 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů uvedených v odstavci 6 v elektronické podobě.
10. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 3 nebo podle odstavce 5 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého referenčního členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku provedení plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce oznámí správci bez zbytečného prodlení, že změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec, nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku již správce jinak nedodržuje tuto směrnici, přijmou příslušné orgány referenčního členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy daného alternativního investičního fondu prováděné správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, informují o tom příslušné orgány referenčního členského státu bezodkladně orgán pro cenné papíry a trhy, pokud se změny týkají ukončení nabízení určitých alternativních investičních fondů nebo nabízení dalších alternativních investičních fondů, a podle okolností informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států správce.
11. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a) za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
12. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat obecné pokyny, v nichž blíže stanoví podmínky pro uplatňování opatření Komise týkajících se dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a).
13. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem ke stanovení minimálního obsahu dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a), aby se zajistilo, že příslušné orgány referenčního členského státu a příslušné orgány hostitelských členských států obdrží dostatečné informace nezbytné k tomu, aby mohly vykonávat své dohledové a vyšetřovací pravomoci podle této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
14. Za účelem důsledné harmonizace tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy návrh regulačních technických norem, kterými se blíže stanoví pro koordinaci a výměnu informací mezi příslušnými orgány referenčního členského státu a příslušnými orgány hostitelských členských států správce.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
15. Pokud příslušný orgán odmítne žádost o výměnu informací podle regulačních technických norem uvedených v odstavci 14, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
16. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedených v odstavcích 3 a 5;
b)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 6;
c)
forma předání uvedeného v odstavci 6 a
d)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 10.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
17. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 41
Podmínky správy alternativních investičních fondů usazených v jiných členských státech, než je referenční členský stát, mimounijními správci
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený mimounijní správce spravovat unijní alternativní investiční fondy, které jsou usazeny v jiném členském státě, než je jeho referenční členský stát, buď přímo, nebo prostřednictvím pobočky, pokud má tento správce povolení ke správě daného typu alternativního investičního fondu.
2. Každý mimounijní správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě, než je jeho referenční členský stát, poprvé, sdělí příslušným orgánům svého referenčního členského státu tyto informace:
a)
členský stát, v němž hodlá spravovat alternativní investiční fondy přímo nebo prostřednictvím pobočky;
b)
plán obchodních činností, v němž jsou uvedeny zejména služby, které hodlá poskytovat, a určení alternativních investičních fondů, které hodlá spravovat.
3. Pokud mimounijní správce hodlá zřídit pobočku, poskytne kromě údajů požadovaných v odstavci 2 ještě tyto informace:
a)
organizační strukturu pobočky;
b)
adresu v domovském členském státě alternativního investičního fondu, kde lze získat potřebné dokumenty;
c)
jména a kontaktní údaje osob odpovědných za vedení pobočky.
4. Do jednoho měsíce od přijetí všech nezbytných dokumentů podle odstavce 2 nebo do dvou měsíců od přijetí těchto dokumentů podle odstavce 3 předají příslušné orgány referenčního členského státu tyto dokumenty příslušným orgánům hostitelských členských států správce. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce přiloží k těmto dokumentům prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení.
Příslušné orgány referenčního členského státu předání všech nezbytných dokumentů neprodleně oznámí správci. Po obdržení oznámení o předání všech dokumentů smí správce zahájit poskytování služeb v hostitelských členských státech správce.
Příslušné orgány referenčního členského státu rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy, že správce může začít spravovat alternativní investiční fond v hostitelských členských státech správce.
5. Hostitelské členské státy správce nestanoví pro dotyčného správce žádné další požadavky týkající se záležitostí spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
6. V případě změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 nebo podle odstavce 3 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého referenčního členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku provedení plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce neprodleně oznámí správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správce přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku již správce jinak nedodržuje tuto směrnici, přijmou příslušné orgány referenčního členského státu veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy daného alternativního investičního fondu prováděné správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, příslušné orgány referenčního členského státu bez zbytečného prodlení informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států správce.
7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem, kterými se blíže stanoví informace, jež mají být oznamovány podle odstavců 2 a 3.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem zavádějících standardní formuláře, šablony a postupy pro předávání informací v souladu s odstavci 2 a 3.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 42
Podmínky, za nichž mohou být alternativní investiční fondy spravované mimounijními správci nabízeny v členských státech bez pasu
1. Aniž jsou dotčeny články 37, 39 a 40, mohou členské státy dovolit mimounijním správcům, aby nabízeli profesionálním investorům výhradně na jejich území podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravují, pokud dodržují alespoň následující pravidla:
a)
mimounijní správce dodržuje články 22, 23 a 24 s ohledem na každý alternativní investiční fond, který nabízí podle tohoto článku, a články 26 až 30, pokud alternativní investiční fond, který nabízí podle tohoto článku, spadá do oblasti působnosti čl. 26 odst. 1. Za příslušné orgány a investory alternativních investičních fondů uvedené v těchto článcích se považují příslušné orgány a investoři alternativních investičních fondů členských států, v nichž je alternativní investiční fond nabízen;
b)
byly za účelem dohledu nad systémovým rizikem a v souladu s mezinárodními standardy uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými členských států, v nichž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány dotčeného unijního alternativního investičního fondu, a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, a podle okolností orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům dotčených členských států umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
c)
třetí země, v níž je mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
Pokud příslušné orgány unijního alternativního investičního fondu neuzavřou požadované dohody o spolupráci uvedené v prvním pododstavci písm. b) v přiměřené lhůtě, mohou příslušné orgány členského státu, v němž má být daný alternativní investiční fond nabízen, předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
2. Členské státy mohou přijmout přísnější pravidla týkající se mimounijních správců nabízejících podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu investorům na jejich území pro účely tohoto článku.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1, za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
4. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy obecné pokyny, kterými se stanoví podmínky uplatňování opatření Komise týkajících se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA VIII
NABÍZENÍ NEPROFESIONÁLNÍM INVESTORŮM
Článek 43
Nabízení alternativních investičních fondů správci neprofesionálním investorům
1. Aniž jsou dotčeny jiné nástroje práva Unie, mohou členské státy správcům povolit, aby podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravují v souladu s touto směrnicí, nabízeli neprofesionálním investorům na jejich území bez ohledu na to, zda jsou tyto alternativní investiční fondy nabízeny vnitrostátně či přeshraničně nebo zda jsou unijní či mimounijní.
V těchto případech mohou členské státy stanovit pro správce nebo pro alternativní investiční fondy přísnější požadavky než ty, které se vztahují na alternativní investiční fondy nabízené na jejich území v souladu s touto směrnicí profesionálním investorům. Členské státy však nemohou stanovit přísnější nebo dodatečné požadavky pro unijní alternativní investiční fondy, jež jsou usazeny v jiném členském státě a nabízeny přeshraničně, než pro alternativní investiční fondy nabízené pouze vnitrostátně.
2. Členské státy, které na svém území povolí nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, oznámí do 22. července 2014 Komisi a orgánu pro cenné papíry a trhy:
a)
typy alternativních investičních fondů, které mohou správci na jejich území nabízet neprofesionálním investorům;
b)
veškeré dodatečné požadavky, které členský stát stanoví pro nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům.
Členské státy informují Komisi a orgán pro cenné papíry a trhy rovněž o veškerých pozdějších změnách týkajících se prvního pododstavce.
KAPITOLA IX
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
ODDÍL 1
Určení, pravomoci a postupy pro zjednávání nápravy
Článek 44
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné orgány, které mají plnit povinnosti stanovené touto směrnicí.
O určení těchto orgánů a o případném rozdělení jejich působnosti informují orgán pro cenné papíry a trhy a Komisi.
Příslušné orgány musí být orgány veřejné moci.
Členské státy vyžadují, aby jejich příslušné orgány stanovily vhodné metody kontroly, zda správci plní své povinnosti podle této směrnice, a to případně na základě obecných pokynů vydaných orgánem pro cenné papíry a trhy.
Článek 45
Působnost příslušných orgánů v členských státech
1. Obezřetnostní dohled nad správcem spadá do působnosti příslušných orgánů domovského členského státu správce, ať již tento správce spravuje nebo nabízí alternativní investiční fondy v jiném členském státě či nikoli, aniž jsou tím dotčena ustanovení této směrnice, která svěřují dohled příslušným orgánům hostitelského členského státu správce.
2. Dohled nad dodržováním článků 12 a 14 správcem spadá do působnosti příslušných orgánů hostitelského členského státu správce, pokud správce spravuje nebo nabízí alternativní investiční fondy prostřednictvím pobočky v tomto členském státě.
3. Příslušné orgány hostitelského členského státu správce mohou vyžadovat, aby správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy na jeho území, ať už prostřednictvím pobočky či jinak, poskytoval informace nezbytné pro výkon dohledu nad dodržováním příslušných pravidel správcem spadajících do působnosti dohledu příslušných orgánů.
Tyto požadavky nesmějí být přísnější než ty, které stanoví hostitelský členský stát správce v souvislosti s kontrolou dodržování stejných pravidel správci, pro něž je tento členský stát domovským členským státem.
4. Zjistí-li příslušné orgány hostitelského členského státu správce, že správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy na území tohoto členského státu, prostřednictvím pobočky či jinak, porušuje jedno z pravidel, jejichž dodržování spadá do působnosti jejich dohledu, nařídí dotyčnému správci, aby ukončil toto porušování, a informují o tom příslušné orgány jeho domovského členského státu.
5. Pokud dotyčný správce odmítne poskytnout příslušným orgánům svého hostitelského členského státu informace spadající do jejich působnosti nebo nepřijme opatření nezbytná k ukončení porušování podle odstavce 4, příslušné orgány hostitelského členského státu správce o tom informují příslušné orgány domovského členského státu správce. Příslušné orgány domovského členského státu správce při nejbližší příležitosti:
a)
přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčný správce poskytne informace požadované příslušnými orgány svého hostitelského členského státu podle odstavce 4 nebo ukončí dané porušování;
b)
vyžádají si nezbytné informace od příslušných orgánů dohledu ve třetích zemích.
Povahu opatření uvedených v písmenu a) sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu správce.
6. Pokud i přes opatření přijatá příslušnými orgány domovského členského státu správce podle odstavce 5 anebo proto, že se tato opatření ukáží v daném členském státě jako nedostatečná nebo v něm nejsou k dispozici, správce i nadále odmítá poskytnout informace požadované příslušnými orgány svého hostitelského členského státu podle odstavce 3 nebo nadále porušuje právní nebo správní předpisy uvedené v odstavci 4 platné ve svém hostitelském členském státě, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu tohoto správce poté, co informují příslušné orgány jeho domovského členského státu, přijmout vhodná opatření, aby mu zabránily v dalším porušování nebo aby ho postihly, a to včetně opatření podle článků 46 a 48, a pokud je to nezbytné, aby mu zabránily uskutečnit jakékoli další operace v jeho hostitelském členském státě. Pokud správce vykonává v hostitelském členském státě správu alternativních investičních fondů, může hostitelský členský stát vyžadovat, aby správce přestal dané alternativní investiční fondy spravovat.
7. Pokud mají příslušné orgány hostitelského členského státu správce zjevné a prokazatelné důvody se domnívat, že tento správce porušuje povinnosti vyplývající z pravidel nespadajících do působnosti jejich dohledu, postoupí tato svá zjištění příslušným orgánům domovského členského státu správce a ty přijmou vhodná opatření; mimo jiné si v nezbytném případě vyžádají dodatečné informace od příslušných orgánů dohledu v třetích zemích.
8. Pokud i přes opatření přijatá příslušnými orgány domovského členského státu správce anebo proto, že se tato opatření ukáží jako nedostatečná nebo že domovský členský stát správce v přiměřené lhůtě opatření nepřijme, jedná správce i nadále způsobem, který zjevně poškozuje zájmy investorů dotčeného alternativního investičního fondu, finanční stabilitu nebo integritu trhu v hostitelském členském státě správce, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu správce poté, co informují příslušné orgány domovského členského státu správce, přijmout veškerá vhodná opatření na ochranu investorů dotčeného alternativního investičního fondu, finanční stability a integrity trhu v hostitelském členském státě, včetně toho, že dotčenému správci mohou zabránit v dalším nabízení podílových jednotek nebo akcií dotčeného alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě.
9. Postup uvedený v odstavcích 7 a 8 se použije i v případě, že příslušné orgány hostitelského členského státu mají zjevné a prokazatelné důvody pro nesouhlas s povolením mimounijního správce, které udělil referenční členský stát.
10. Pokud dotčené příslušné orgány nesouhlasí s kterýmkoli z opatření, která přijaly příslušné orgány podle odstavců 4 až 9, mohou věc předložit orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
11. Orgán pro cenné papíry a trhy je podle okolností nápomocen při sjednávání a uzavírání dohod o spolupráci mezi příslušnými orgány členských států a orgány dohledu třetích zemí, které jsou požadovány podle této směrnice.
Článek 46
Pravomoci příslušných orgánů
1. Příslušné orgány musí mít veškeré dohledové a vyšetřovací pravomoci, které jsou nezbytné pro plnění jejich úkolů. Tyto pravomoci vykonávají těmito způsoby:
a)
přímo;
b)
ve spolupráci s jinými orgány;
c)
na vlastní odpovědnost přenesením svých úkolů na jiné subjekty;
d)
podáním žádosti u příslušných soudních orgánů.
2. Příslušné orgány musí mít tyto pravomoci:
a)
mít přístup k jakémukoli dokumentu v jakékoli formě a obdržet jeho kopii;
b)
vyžadovat od kterékoli osoby informace, jež souvisejí s činnostmi správce nebo alternativního investičního fondu, a v případě nutnosti ji předvolat a vyslechnout za účelem získání informací;
c)
provádět kontroly na místě s předchozím ohlášením nebo bez předchozího ohlášení;
d)
požadovat existující záznamy telefonních hovorů a datových přenosů;
e)
vyžadovat ukončení jakéhokoli jednání, které je v rozporu s předpisy přijatými k provedení této směrnice;
f)
požadovat zmrazení nebo obstavení aktiv;
g)
požadovat dočasný zákaz výkonu profesní činnosti;
h)
požadovat od správců, depozitářů či auditorů poskytování informací;
i)
přijmout jakékoli opatření k zajištění toho, aby správci nebo depozitáři nadále splňovali příslušné požadavky této směrnice;
j)
požadovat pozastavení emise, odkupu nebo vyplácení podílových jednotek v zájmu podílníků nebo veřejnosti;
k)
odejmout povolení udělené správci nebo depozitáři;
l)
postoupit věc k trestnímu řízení;
m)
požadovat, aby auditoři nebo odborníci provedli ověřování či vyšetřování.
3. Pokud se příslušné orgány referenčního členského státu domnívají, že povolený mimounijní správce porušuje povinnosti vyplývající z této směrnice, co nejdříve to oznámí orgánu pro cenné papíry a trhy s uvedením veškerých důvodů.
4. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly pravomoci, které jsou nutné k přijetí všech nezbytných opatření k zajištění řádného fungování trhů v případech, kdy by činnost jednoho nebo více alternativních investičních fondů na trhu určitého finančního nástroje mohla ohrozit řádné fungování daného trhu.
Článek 47
Pravomoci a působnost orgánu pro cenné papíry a trhy
1. Orgán pro cenné papíry a trhy může vypracovat a pravidelně revidovat obecné pokyny týkající se výkonu pravomocí příslušných orgánů členských států vydávat povolení a jejich povinností vydávat zprávy uložených touto směrnicí.
Orgán pro cenné papíry a trhy má dále pravomoci nezbytné k plnění úkolů, které mu svěřuje tato směrnice, včetně úkolů uvedených v čl. 48 odst. 3.
2. Pro všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro orgán pro cenné papíry a trhy a pro příslušné orgány nebo pro jakoukoli jinou osobu, již orgán pro cenné papíry a trhy pověřil určitými úkoly, včetně auditorů a odborníků, s nimiž má orgán pro cenné papíry a trhy uzavřeny smlouvy, platí povinnost mlčenlivosti. Informace, na které se vztahuje povinnost mlčenlivosti, nesmějí být poskytnuty žádné osobě ani orgánu s výjimkou případů, kdy je jejich poskytnutí nutné pro soudní řízení.
3. Veškeré informace vyměňované podle této směrnice mezi orgánem pro cenné papíry a trhy, příslušnými orgány, orgánem pro bankovnictví, Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (29) a Evropskou radou pro systémová rizika se považují za důvěrné, ledaže orgán pro cenné papíry a trhy nebo dotyčný příslušný orgán nebo jiný orgán či subjekt při jejich sdělení uvede, že dané informace mohou být poskytnuty, nebo že je jejich poskytnutí nutné pro soudní řízení.
4. Jsou-li splněny všechny podmínky uvedené v odstavci 5, může orgán pro cenné papíry a trhy požádat v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1095/2010 příslušné orgány, aby podle okolností přijaly tato opatření:
a)
zakázaly nabízet v Unii podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů spravovaných mimounijními správci, nebo mimounijních alternativních investičních fondů spravovaných unijními správci bez povolení požadovaného článkem 37, bez oznámení požadovaného články 35, 39 a 40, nebo bez dovolení dotčeného členského státu podle článku 42;
b)
uložily mimounijním správcům omezení v souvislosti se správou alternativního investičního fondu, pokud dojde k nadměrné koncentraci rizika na specifickém trhu na přeshraničním základě;
c)
uložily mimounijním správcům omezení v souvislosti se správou alternativního investičního fondu, pokud se jeho činnost může stát významným zdrojem rizika selhání protistrany ve vztahu k úvěrové instituci nebo jiné systémově významné instituci.
5. Orgán pro cenné papíry a trhy může přijmout rozhodnutí podle odstavce 4 a v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 6, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
a)
existuje významné nebezpečí, způsobené nebo posílené činností správce, že dojde k narušení řádného fungování a integrity finančního trhu nebo stability celého finančního systému v Evropské unii nebo jeho části, které má přeshraniční dopady, a
b)
dotčený příslušný orgán nepřijal opatření, která by toto nebezpečí řešila, anebo přijatá opatření neřeší toto nebezpečí dostatečně.
6. Opatření, která příslušný orgán nebo příslušné orgány přijmou podle odstavce 4:
a)
musí účinně řešit nebezpečí narušení řádného fungování a integrity finančního trhu nebo stability celého finančního systému v Unii nebo jeho části nebo podstatně zlepšovat schopnost příslušných orgánů toto nebezpečí sledovat;
b)
nesmějí vytvářet riziko regulační arbitráže;
c)
nesmějí narušovat účinnost finančních trhů neúměrně k přínosům daného opatření; mimo jiné nesmějí snižovat likviditu na těchto trzích ani zvyšovat nejistotu účastníků trhu.
7. Než orgán pro cenné papíry a trhy požádá příslušné orgány, aby přijaly či obnovily jakékoli opatření podle odstavce 4, konzultuje tam, kde je to vhodné, Evropskou radu pro systémová rizika a další relevantní orgány.
8. Orgán pro cenné papíry a trhy oznámí své rozhodnutí, kterým žádá příslušné orgány, aby přijaly nebo obnovily opatření podle článku 4, příslušným orgánům referenčního členského státu mimounijního správce a příslušným orgánům hostitelského členského státu tohoto správce. V tomto oznámení se uvedou alespoň tyto údaje:
a)
správce a činnosti, na něž se opatření vztahují, a délku jejich trvání;
b)
důvody, proč se orgán pro cenné papíry a trhy domnívá, že je nutné přijmout opatření v souladu s výše uvedenými podmínkami a požadavky stanovenými tímto článkem, včetně důkazů, na nichž se tyto důvody zakládají.
9. Orgán pro cenné papíry a trhy přezkoumává v přiměřených intervalech, nejméně však každé tři měsíce, opatření uvedená v odstavci 4. Není-li opatření po uplynutí tohoto tříměsíčního období obnoveno, automaticky pozbývá platnosti. Na obnovování opatření se vztahují odstavce 5 až 8.
10. Příslušné orgány referenčního členského státu dotčeného mimounijního správce mohou orgán pro cenné papíry a trhy požádat, aby své rozhodnutí přezkoumal. Použije se postup stanovený v čl. 44 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 48
Správní sankce
1. Členské státy stanoví pravidla pro ukládání opatření a sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení nebo právo členských států ukládat trestní sankce, zajistí členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem, aby mohla být přijata vhodná správní opatření nebo ukládány správní sankce odpovědným osobám za nedodržení předpisů přijatých k provedení této směrnice. Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.
2. Členské státy stanoví, že příslušné orgány mohou zveřejnit jakékoli opatření nebo sankci, které uloží za porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice, ledaže by toto zveřejnění vážně ohrozilo finanční trhy, poškodilo zájmy investorů nebo způsobilo nepřiměřenou škodu dotčeným osobám.
3. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje výroční zprávu o uplatňování správních opatření a ukládání sankcí za porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice v jednotlivých členských státech. Příslušné orgány poskytují orgánu pro cenné papíry a trhy informace, které jsou k tomuto účelu nezbytné.
Článek 49
Právo na přezkum
1. Příslušné orgány písemně odůvodní každé rozhodnutí o zamítnutí nebo odnětí povolení správci ke správě nebo nabízení alternativních investičních fondů a každé zamítavé rozhodnutí učiněné při uplatňování opatření přijatých k provedení této směrnice a toto odůvodnění sdělí žadatelům.
2. Členské státy zajistí, aby každé rozhodnutí na základě právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí bylo řádně odůvodněno a aby podléhalo soudnímu přezkumu.
Právo na soudní přezkum platí rovněž v případě, že do šesti měsíců od podání žádosti o povolení obsahující všechny požadované informace není vydáno žádné rozhodnutí.
ODDÍL 2
Spolupráce mezi jednotlivými příslušnými orgány
Článek 50
Povinnost spolupracovat
1. Příslušné orgány členských států spolupracují mezi sebou, s orgánem pro cenné papíry a trhy a s Evropskou radou pro systémová rizika, kdykoli je to nezbytné pro účely plnění jejich úkolů podle této směrnice nebo pro výkon jejich pravomocí podle této směrnice nebo vnitrostátního práva.
2. Členské státy usnadňují spolupráci podle tohoto oddílu.
3. Příslušné orgány využijí pro účely spolupráce svých pravomocí i v případech, kdy vyšetřované jednání nezakládá porušení předpisu platného v jejich vlastním členském státě.
4. Příslušné orgány členských států neprodleně poskytnou sobě navzájem i orgánu pro cenné papíry a trhy informace požadované pro účely plnění jejich úkolů podle této směrnice.
Příslušné orgány domovského členského státu předají kopii příslušných dohod o spolupráci, které uzavřely v souladu s článkem 35, 37 nebo 40, hostitelským členským státům dotčeného správce. V souladu s postupy týkajícími se příslušných regulačních technických norem uvedenými v čl. 35 odst. 14, čl. 37 odst. 17 nebo čl. 40 odst. 14 předají příslušné orgány domovského členského státu informace, které získaly od orgánů dohledu třetích zemí na základě dohod o spolupráci, jež s těmito orgány dohledu ve vztahu ke správci uzavřely, nebo případně podle čl. 45 odst. 6 nebo 7 příslušným orgánům hostitelských členských států dotčeného správce.
Pokud se příslušný orgán hostitelského členského státu domnívá, že obsah dohody o spolupráci, kterou domovský členský stát dotčeného správce uzavřel v souladu s článkem 35, 37 nebo 40, nesplňuje požadavky příslušných regulačních technických norem, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
5. Pokud mají příslušné orgány některého členského státu zjevné a prokazatelné důvody k podezření, že správce, nad nímž nevykonávají dohled, jedná nebo jednal v rozporu s touto směrnicí, informují o tom co nejkonkrétněji orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu dotčeného správce. Přijímající orgány podniknou vhodné kroky a informují orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány, které informace předaly, o výsledku těchto kroků a, pokud je to možné, také o významném vývoji, k němuž došlo v mezidobí. Tímto odstavcem nejsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů, které informace předaly.
6. Za účelem zajištění jednotného uplatňování této směrnice, pokud jde o výměnu informací, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem ke stanovení podmínek uplatňování této směrnice v souvislosti s postupy pro výměnu informací jak mezi příslušnými orgány navzájem, tak mezi příslušnými orgány a orgánem pro cenné papíry a trhy.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 51
Předávání a uchovávání osobních údajů
1. Na předávání osobních údajů mezi příslušnými orgány použijí příslušné orgány směrnici 95/46/ES. Pokud jde o předávání osobních údajů orgánem pro cenné papíry a trhy příslušným orgánům členských států nebo třetích zemí, dodržuje orgán pro cenné papíry a trhy nařízení (ES) č. 45/2001.
2. Údaje se uchovávají po dobu nejvýše pěti let.
Článek 52
Poskytování informací třetím zemím
1. Příslušný orgán členského státu může třetí zemi v jednotlivých případech předat údaje a analýzu údajů, jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 25 nebo 26 směrnice 95/46/ES a pokud je příslušný orgán členského státu přesvědčen, že je předání nezbytné pro účely této směrnice. Třetí země nesmí tyto údaje předat jiné třetí zemi bez výslovného písemného souhlasu příslušného orgánu členského státu.
2. Příslušný orgán členského státu poskytne informace, které obdržel od příslušného orgánu jiného členského státu, orgánu dohledu třetí země, pouze pokud příslušný orgán dotčeného členského státu obdržel výslovný souhlas příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, a za předpokladu, že se informace poskytují výlučně pro účely, ke kterým tento příslušný orgán udělil souhlas.
Článek 53
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
1. Příslušné orgány členských států, které jsou odpovědné za udělování povolení správcům nebo dohled nad nimi podle této směrnice, sdělují informace příslušným orgánům jiných členských států, je-li to důležité pro sledování a řešení možných důsledků činnosti jednotlivých správců nebo skupin správců pro stabilitu systémově významných finančních institucí a pro řádné fungování trhů, na nichž správci působí. Informovány jsou rovněž orgán pro cenné papíry a trhy a Evropská rada pro systémová rizika, které tyto informace předají příslušným orgánům ostatních členských států.
2. Za podmínek stanovených v článku 35 nařízení (EU) č. 1095/2010 sdělují příslušné orgány souhrnné informace o činnosti správců spadajících do jejich působnosti orgánu pro cenné papíry a trhy a Evropské radě pro systémová rizika.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, kterými se blíže stanoví obsah informací poskytovaných podle odstavce 1.
4. Komise přijme prováděcí akty, kterými se blíže stanoví, jakým způsobem a jak často má docházet k výměně informací podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
Článek 54
Spolupráce při dohledu
1. Příslušné orgány jednoho členského státu mohou požádat příslušné orgány jiného členského státu o spolupráci při dohledu nebo ověřování na místě nebo šetření na území tohoto jiného členského státu v rámci svých pravomocí podle této směrnice.
Pokud příslušné orgány obdrží žádost o ověření na místě nebo šetření, učiní jeden z těchto kroků:
a)
ověření nebo šetření provedou samy;
b)
umožní provést ověření nebo šetření žádajícímu orgánu;
c)
umožní provést ověření nebo šetření auditorům nebo odborníkům.
2. V případě uvedeném v odst. 1 písm. a) může příslušný orgán členského státu, který požádal o spolupráci, požádat, aby pracovníky provádějící ověřování nebo šetření mohli doprovodit jeho vlastní pracovníci. Ověřování nebo šetření však podléhá obecnému dohledu členského státu, na jehož území probíhá.
V případě uvedeném v odst. 1 písm. b) může příslušný orgán členského státu, na jehož území ověřování nebo šetření probíhá, požádat, aby pracovníky provádějící ověřování nebo šetření mohli doprovodit jeho vlastní pracovníci.
3. Příslušné orgány mohou odmítnout výměnu informací nebo vyhovět žádosti o spolupráci při provádění šetření nebo ověřování na místě pouze v těchto případech:
a)
šetření, ověřování na místě nebo výměna informací by mohly nepříznivě ovlivnit svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného členského státu;
b)
před orgány dožádaného členského státu již bylo zahájeno soudní řízení ve vztahu ke stejným osobám a stejným činům;
c)
v dožádaném členském státě již bylo ve vztahu ke stejným osobám a za stejné činy vydáno pravomocné rozhodnutí.
Příslušné orgány informují příslušné orgány žádající o spolupráci o všech rozhodnutích přijatých podle prvního pododstavce včetně příslušných odůvodnění.
4. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem zavádějících jednotné postupy pro spolupráci mezi příslušnými orgány při provádění ověřování na místě a šetření.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010
Článek 55
Urovnávání sporů
V případě sporu mezi příslušnými orgány členských států ohledně posouzení, jednání nebo opomenutí jednoho z příslušných orgánů v oblastech, kde tato směrnice vyžaduje spolupráci a koordinaci mezi příslušnými orgány z více než jednoho členského státu, mohou příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
KAPITOLA X
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 56
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 3, 4, 9, 12, 14 až 25, 34 až 37, 40, 42, 53, 67 a 68 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 21. července 2011. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 57.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v článcích 57 a 58.
Článek 57
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 3, 4, 9, 12, 14 až 25, 34 až 37, 40, 42, 53, 67 a 68 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoc, jejíž přenesení by mohlo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 58
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitku ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitku proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, zveřejní se akt v přenesené pravomoci v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Pokud na základě odůvodněné žádosti Komise Evropský parlament a Rada uvědomí Komisi o svém úmyslu námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevyslovit, může být tento akt zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost před uplynutím této lhůty.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 vysloví námitku. Orgán, který vyslovuje námitku proti aktu v přenesené pravomoci, ji odůvodní v souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování EU.
Článek 59
Prováděcí opatření
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím Komise 2001/528/ES (30). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 60
Povinnost informovat o odchylných úpravách
Pokud členský stát využije možnost odchýlit se od této směrnice nebo zvolit si určitou úpravu podle článků 6, 9, 21, 22, 28, 43 a čl. 61 odst. 5, informuje o této skutečnosti a případných následných změnách Komisi. Komise zveřejní tyto informace na internetových stránkách nebo jiným způsobem, který zajistí snadný přístup k těmto informacím.
Článek 61
Přechodná ustanovení
1. Správci, kteří vykonávají činnost podle této směrnice před 22. červencem 2013, přijmou veškerá opatření nezbytná k dosažení souladu s vnitrostátním právem založeném na této směrnici a podají žádost o udělení povolení do jednoho roku od uvedeného dne.
2. Články 31, 32 a 33 se nepoužijí na nabízení podílových jednotek nebo akcií alternativních investičních fondů, jež jsou v současnosti předmětem veřejné nabídky na základě prospektu, který byl vypracován a zveřejněn v souladu se směrnicí 2003/71/ES před 22. červencem 2013, dokud je tento prospekt platný.
3. Pokud správce spravuje před 22. červencem 2013 uzavřený alternativní investiční fond, který po 22. červenci 2013 neprovádí žádné další investice, smí pokračovat ve správě tohoto alternativního investičního fondu bez povolení podle této směrnice.
4. Pokud správce spravuje uzavřený alternativní investiční fond, jehož upisovací období pro investory skončilo přede dnem vstupu této směrnice v platnost a který je zřízen na období, jež uplyne nejpozději tři roky od 22. července 2013, může tento správce i nadále daný alternativní investiční fond spravovat, aniž by musel dodržovat tuto směrnici, s výjimkou článku 22 a případně článků 26 až 30, anebo může podat žádost o povolení podle této směrnice.
5. Příslušné orgány domovského členského státu alternativního investičního fondu nebo případně příslušné orgány domovského členského státu správce, není-li alternativní investiční fond právně upraven, mohou do 22. července 2017 povolit, aby byly depozitářem jmenovány instituce uvedené v čl. 21 odst. 3 písm. a) a usazené v jiném členském státě. Tím není dotčeno plné uplatňování článku 21, s výjimkou odst. 5 písm. a) uvedeného článku o místě, kde má být depozitář usazen.
Článek 62
Změny směrnice 2003/41/ES
Směrnice 2003/41/ES se mění takto:
1)
V čl. 2 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
instituce, na něž se vztahují směrnice 73/239/EHS (31), směrnice 85/611/EHS (32), směrnice 93/22/EHS (33), směrnice 2000/12/ES (34), směrnice 2002/83/ES (35) a směrnice 2011/61/EU (36);
2)
V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
1. Členské státy nesmí bránit institucím jmenovat pro účely správy investičního portfolia investiční správce usazené v jiném členské státě, kteří mají náležité povolení k této činnosti v souladu se směrnicemi 85/611/EHS, 93/22/EHS, 2000/12/ES a 2002/83/ES a 2011/61/EU; totéž platí pro instituce uvedené v čl. 2 odst. 1 této směrnice.“
Článek 63
Změny směrnice 2009/65/ES
Směrnice 2009/65/ES se mění takto:
1)
Vkládá se článek, který zní:
„Článek 50a
S cílem zajistit soudržnost mezi odvětvími a odstranit nesoulad mezi zájmy firem, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry a jiné finanční nástroje (původci), a zájmy SKIPCP, které do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují, přijme Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 112a a za podmínek stanovených v článcích 112b a 112c opatření, jimiž se stanoví:
a)
požadavky, které musí splnit původce, aby SKIPCP směl investovat do cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů tohoto typu vydaných po 1. lednu 2011, včetně požadavků, které zajistí, že si původce ponechá čistý ekonomický podíl ve výši nejméně 5 %;
b)
kvalitativní požadavky, které musí splnit SKIPCP, který investuje do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů.“
2)
V článku 112 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článcích 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 a 111 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 4. ledna 2011. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 50a je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 21. července 2011. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 112a.“
3)
V článku 112a se odstavec 1 nahrazuje tímto:
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 a 111 kdykoli zrušit.“
Článek 64
Změna nařízení (ES) č. 1060/2009
V čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 se první pododstavec nahrazuje tímto:
1. Úvěrové instituce ve smyslu směrnice 2006/48/ES, investiční podniky ve smyslu směrnice 2004/39/ES, pojišťovny v oblasti působnosti první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (37), pojišťovny ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (38), zajišťovny ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění (39), SKIPCP ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (40), instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění ve smyslu směrnice 2003/41/ES a alternativní investiční fondy ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady EU/61/2011 ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (41) mohou používat k regulatorním účelům pouze ratingy vydané ratingovými agenturami usazenými v Unii a registrovanými v souladu s tímto nařízením.
Článek 65
Změna nařízení (EU) č. 1095/2010
V čl. 1 odst. 2 nařízení (EU) č. 1095/2010 se slova „jakéhokoliv právního předpisu týkajícího se správců alternativních investičních fondů přijatého v budoucnu“ nahrazují slovy „směrnice Evropského parlamentu a Rady EU/61/2011 ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (42).
Článek 66
Provedení
1. Do 22. července 2013 členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
2. Členské státy použijí právní a správní předpisy uvedené v odstavci 1 ode dne 22. července 2013.
3. Bez ohledu na odstavec 2 použijí členské státy právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 35 a 37 až 41 v souladu s aktem v přenesené pravomoci přijatým Komisí podle čl. 67 odst. 6 a ode dne v něm uvedeného.
4. Členské státy zajistí, že právní a správní předpisy přijaté členskými státy v souladu s články 36 a 42 pozbydou platnosti v souladu s aktem v přenesené pravomoci přijatým Komisí podle čl. 68 odst. 6 a ode dne v něm uvedeného.
5. Předpisy uvedené v odstavci 1 přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
6. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 67
Akt v přenesené pravomoci v souvislosti s uplatňováním článku 35 a článků 37 až 41
1. Do 22. července 2015 předloží orgán pro cenné papíry a trhy Evropskému parlamentu, Radě a Komisi:
a)
stanovisko k fungování pasu při správě nebo nabízení unijních alternativních investičních fondů unijními správci i podle článků 32 a 33 a k tomu, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů stanovených v článcích 36 a 42, a
b)
radu týkající se používání pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a ke správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41.
2. Orgán pro cenné papíry a trhy zohledňuje ve svém stanovisku a radě k používání pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a ke správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci mimo jiné:
a)
pokud jde o fungování pasu při správě nebo nabízení unijních alternativních investičních fondů unijními správci:
i)
využívání pasu,
ii)
potíže zaznamenané v souvislosti s:
-
účinností spolupráce mezi příslušnými orgány,
-
účinností fungování systému oznamování,
-
ochranou investorů,
-
úlohou orgánu pro cenné papíry a trhy jako zprostředkovatele, včetně počtu případů a účinností zprostředkování,
iii)
účinnost shromažďování a sdílení informací týkajících se sledování systémového rizika příslušnými vnitrostátními orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika;
b)
pokud jde o to, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů:
i)
dodržování veškerých požadavků této směrnice, s výjimkou článku 21, unijními správci,
ii)
dodržování článků 22, 23 a 24 a případně také článků 26 až 30 mimounijními správci, pokud jde o každý nabízený alternativní investiční fond,
iii)
existenci a účinnost dohod o spolupráci v oblasti dohledu nad systémovým rizikem, jež jsou v souladu s mezinárodními standardy, mezi příslušnými orgány členského státu, v němž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány domovského členského státu unijního alternativního investičního fondu a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, a případně orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen,
iv)
veškeré otázky týkající se případné ochrany investorů,
v)
veškeré vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly příslušným orgánům bránit v účinném dohledu podle této směrnice;
c)
pokud jde o fungování obou systémů, případná narušení trhu a hospodářské soutěže (rovných podmínek) nebo jakékoli konkrétní obtíže, na něž správci narazí při vlastním usazování nebo při nabízení jimi spravovaných alternativních investičních fondů ve kterékoli třetí zemi.
3. Za tímto účelem příslušné orgány členských států předkládají čtvrtletně orgánu pro cenné papíry a trhy informace o správcích, kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy pod jejich dohledem jak podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí, tak podle vnitrostátních režimů, a informace potřebné k posouzení bodů uvedených v odstavci 2, a to počínaje vstupem v platnost vnitrostátních právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu s touto směrnicí a až do doby, kdy orgán pro cenné papíry a trhy vydá stanovisko podle odst. 1 písm. a).
4. Pokud se orgán pro cenné papíry a trhy domnívá, že v souvislosti s ochranou investorů, narušením trhu a hospodářské soutěže a sledováním systémového rizika neexistují závažné překážky, které by bránily používání pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41, vydá v této souvislosti kladnou radu.
5. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, kterými se blíže stanoví obsah informací poskytovaných podle odstavce 2.
6. V souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 přijme Komise akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od přijetí kladné rady a stanoviska orgánu pro cenné papíry a trhy a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika, a stanoví datum použitelnosti pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41 ve všech členských státech.
Pokud je proti aktu v přenesené pravomoci uvedeném v prvním pododstavci tohoto odstavce vyslovena námitka v souladu s článkem 58, Komise znovu přijme akt v přenesené pravomoci, na jehož základě se pravidla stanovená v článku 35 a článcích 37 až 41 stávají použitelnými ve všech členských státech, v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 později v okamžiku, který se jí bude zdát vhodný, a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika.
7. Pokud orgán pro cenné papíry a trhy nevydá radu ve lhůtě stanovené v odstavci 1, vyžádá si Komise tuto radu v nové lhůtě.
Článek 68
Akt v přenesené pravomoci v souvislosti s ukončením uplatňování článků 36 až 42
1. Tři roky ode dne vstupu v platnost aktu v přenesené pravomoci uvedeného v čl. 67 odst. 6, na jehož základě se stávají pravidla stanovená v článku 35 a v článcích 37 až 41 použitelnými ve všech členských státech, vydá orgán pro cenné papíry a trhy Evropskému parlamentu, Radě a Komisi:
a)
stanovisko k fungování pasu unijních správců při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v Unii podle článku 35 a mimounijních správců při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v Unii podle článků 37 až 41 a k tomu, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů upravených v článcích 36 a 42, a
b)
radu ohledně ukončení vnitrostátních režimů upravených v článcích 36 a 42 souběžně se zavedením režimu pasu v souladu s pravidly stanovenými v článku 35 a v článcích 37 až 41.
2. Orgán pro cenné papíry a trhy zohlední ve svém stanovisku a radě ohledně ukončení vnitrostátních režimů upravených v článcích 36 a 42 mimo jiné:
a)
pokud jde o fungování pasu unijních správců při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v Unii a při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v Unii,
i)
využívání pasu,
ii)
potíže zaznamenané v souvislosti s:
-
účinností spolupráce mezi příslušnými orgány,
-
účinností fungování systému oznamování,
-
označováním referenčního členského státu,
-
tím, že příslušným orgánům brání v účinném dohledu právní a správní předpisy třetí země vztahující se na správce nebo omezení dohledových a vyšetřovacích pravomocí orgánů dohledu třetí země,
-
ochranou investorů,
-
přístupem investorů v Unii,
-
dopadem na rozvojové země,
-
úlohou orgánu pro cenné papíry a trhy jako zprostředkovatele, včetně počtu případů a účinnosti zprostředkování,
iii)
sjednávání, uzavírání, existenci a efektivitu požadovaných dohod o spolupráci,
iv)
efektivitu shromažďování a sdílení informací týkajících se sledování systémového rizika vnitrostátními příslušnými orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika,
v)
výsledky srovnávacího hodnocení uvedeného v článku 38;
b)
pokud jde o to, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů,
i)
dodržování veškerých požadavků podle této směrnice, s výjimkou článku 21, správci,
ii)
dodržování článků 22, 23 a 24 a případně článků 26 až 30 mimounijními správci, pokud jde o každý nabízený alternativní investiční fond,
iii)
existenci a účinnost dohod o spolupráci v oblasti dohledu nad systémovým rizikem, jež jsou v souladu s mezinárodními standardy, mezi příslušnými orgány členského státu, v němž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány domovského členského státu dotčeného unijního alternativního investičního fondu a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, případně orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen,
iv)
veškeré otázky týkající se případné ochrany investorů,
v)
veškeré vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly příslušným orgánům Unie bránit v účinném dohledu podle této směrnice;
c)
pokud jde o fungování obou systémů, případná narušení trhu a hospodářské soutěže (rovných podmínek) a jakékoli případné negativní dopady na přístup investorů nebo investice do rozvojových zemí či v jejich prospěch;
d)
kvantitativní posouzení, jež určí počet jurisdikcí třetích zemí, v nichž mají sídlo správci, kteří nabízejí alternativní investiční fond v některém členském státě podle režimu pasu upraveného v článku 40 nebo podle vnitrostátních režimů upravených v článku 42.
3. Za tímto účelem příslušné orgány předkládají čtvrtletně orgánu pro cenné papíry a trhy informace o správcích, kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy pod jejich dohledem jak podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí, tak podle vnitrostátních režimů, a to počínaje vstupem v platnost aktu v přenesené pravomoci uvedeného v čl. 67 odst. 6 a až do doby, kdy orgán pro cenné papíry a trhy vydá stanovisko podle odst. 1 písm. a) tohoto článku.
4. Pokud se orgán pro cenné papíry a trhy domnívá, že v souvislosti s ochranou investorů, narušením trhu a hospodářské soutěže nebo se sledováním systémového rizika neexistují závažné překážky, které by bránily ukončení vnitrostátních režimů podle článků 36 a 42 a zavedení pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v Unii unijními správci a při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v Unii mimounijními správci podle pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41 jako jediného možného režimu platného pro tyto činnosti správců v Unii, vydá v této souvislosti radu podporující toto ukončení.
5. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, kterými se blíže stanoví obsah informací poskytovaných podle odstavce 2.
6. V souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 přijme Komise akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od přijetí kladné rady a stanoviska orgánu pro cenné papíry a trhy a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika, a stanoví datum, k němuž se musí ukončit vnitrostátní režimy upravené v článcích 36 a 42 a režim pasu stanovený v článku 35 a v článcích 37 až 41 se stane jediným povinným režimem platným ve všech členských státech.
Pokud je proti aktu v přenesené pravomoci uvedeném v prvním pododstavci tohoto odstavce vyslovena námitka v souladu s článkem 58, Komise znovu přijme akt v přenesené pravomoci, jímž se ukončují vnitrostátní režimy upravené v článcích 36 a 42 a režim pasu stanovený v článku 35 a v článcích 37 až 41 se stane jediným povinným režimem platným ve všech členských státech, v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 později v okamžiku, který se jí bude zdát vhodný, a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika.
7. Pokud orgán pro cenné papíry a trhy nevydá radu ve lhůtě stanovené v odstavci 1, vyžádá si Komise tuto radu v nové lhůtě.
Článek 69
Přezkum
1. Do 22. července 2017 zahájí Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány přezkum uplatňování a oblasti působnosti této směrnice. Tento přezkum provede analýzu zkušeností získaných při uplatňování této směrnice, posoudí dopad této směrnice na investory, alternativní investiční fondy nebo správce v Unii i ve třetích zemích, a zhodnotí, nakolik byly splněny její cíle. Komise v případě potřeby navrhne vhodné změny. Součástí přezkumu bude všeobecný přehled fungování pravidel této směrnice a zkušenosti získané při jejich uplatňování, k nimž patří:
a)
nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci podle vnitrostátních režimů;
b)
nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle vnitrostátních režimů;
c)
správa a nabízení alternativních investičních fondů v Unii povolenými správci v souladu s touto směrnicí podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí;
d)
nabízení alternativních investičních fondů v Unii jinými osobami nebo subjekty, než jsou správci, nebo jejich jménem;
e)
investice do alternativních investičních fondů uskutečněné evropskými profesionálními investory nebo jejich jménem;
f)
dopady pravidel pro depozitáře stanovených v článku 21 na trh depozitářů v Unii;
g)
dopady požadavků na transparentnost a informačních povinností podle článků 22 až 24 a 28 a 29 na posuzování systémových rizik;
h)
případné negativní dopady na neprofesionální investory;
i)
dopady této směrnice na fungování a životaschopnost fondů soukromého kapitálu a fondů rizikového kapitálu;
j)
dopad této směrnice na přístup investorů v Unii;
k)
dopad této směrnice na investice do rozvojových zemí či v jejich prospěch;
l)
dopad této směrnice na ochranu nekótovaných společností nebo emitentů podle článků 26 až 30 této směrnice a na rovné podmínky mezi alternativními investičními fondy a jinými investory po nabytí významné účasti nebo kontroly v nekótovaných společnostech nebo emitentech.
Při přezkumu nabízení nebo správy alternativních investičních fondů podle prvního pododstavce písm. a), b) a c) Komise posoudí otázku, zda je vhodné svěřit v této oblasti orgánu pro cenné papíry a trhy další dohledové pravomoci.
2. Pro účely přezkumu podle odstavce 1 poskytují členské státy Komisi každoročně informace o správcích, kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy pod jejich dohledem jak podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí, tak podle vnitrostátních režimů a uvedou přitom datum provedení a datum nabytí účinnosti režimu pasu v jejich jurisdikci.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytuje Komisi informace o všech mimounijních správcích, kteří získali povolení nebo požádali o povolení podle článku 37.
K informacím uvedeným v prvním a druhém pododstavci patří:
a)
informace o tom, kde jsou dotčení správci usazeni;
b)
identifikace unijních alternativních investičních fondů případně spravovaných nebo nabízených těmito správci;
c)
identifikace mimounijních alternativních investičních fondů případně spravovaných unijními správci, ale nenabízených v Unii;
d)
identifikace mimounijních alternativních investičních fondů případně nabízených v Unii;
e)
informace o příslušném režimu, ať vnitrostátním či unijním, v němž provozují příslušní správci svou činnost, a
f)
veškeré další informace, které umožní porozumět tomu, jak správa a nabízení alternativních investičních fondů v Unii správci probíhá v praxi.
3. Při přezkumu podle odstavce 1 se náležitě zohlední vývoj na mezinárodní úrovni a jednání se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
4. Po dokončení přezkumu předloží Komise bez zbytečného prodlení zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Bude-li to vhodné, navrhne Komise změny této směrnice, pokud jde o její cíle, důsledky pro ochranu investorů, narušení trhu a hospodářské soutěže, sledování systémového rizika a potenciální dopady na investory, alternativní investiční fondy a správce v Unii i ve třetích zemích.
Článek 70
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 71
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 8. června 2011.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2011/61/EU IRÁNYELVE
(2011. június 8.)
az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 53. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az alternatív befektetési alapok kezelői (ABAK-ok) jelentős mennyiségű befektetett eszköz kezeléséért felelősek az Unióban, jelentős mértékű kereskedelmet folytatnak a pénzügyi eszközök piacain és jelentős hatást gyakorolhatnak azon piacokra és vállalatokra, amelyekbe befektetnek.
(2)
Az ABAK-ok nagy részben jótékony hatást gyakorolnak azokra a piacokra, amelyeken működnek, de a közelmúltban tapasztalt pénzügyi nehézségek rámutattak arra, hogyan terjesztheti vagy erősítheti fel a kockázatokat az ABAK-ok tevékenysége a pénzügyi rendszer egészében. Az összehangolatlan tagállami reakciók megnehezítik e kockázatok hatékony kezelését. Ezért ezen irányelv célja az ABAK-ok engedélyezésére és felügyeletére irányadó közös követelmények előírása a vonatkozó kockázatok, illetve az azok által az uniós befektetőkre és piacokra gyakorolt hatások egységes megközelítésének biztosítása érdekében.
(3)
A pénzügyi piacokon a közelmúltban tapasztalt nehézségek rámutattak arra, hogy az ABAK-ok számos stratégiája érzékeny néhány vagy több, a befektetőkkel, az egyéb piaci szereplőkkel és a piacokkal összefüggő fontos kockázatra. Egy átfogó és egységes felügyeleti szabályrendszer érdekében létre kell hozni az e kockázatok kezelésére alkalmas keretrendszert, amely figyelembe veszi az ABAK-ok által alkalmazott számos különféle befektetési stratégiát és módszert. Ennélfogva ezen irányelv hatályának ki kell terjednie a bármely olyan típusú alap kezeléséért felelős ABAK-ra, amelyre nem vonatkozik az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4), tekintet nélkül arra, milyen jogi vagy szerződéses módon bízták meg az ABAK-ot ezzel a feladattal. Az ABAK-okat az ezen irányelv értelmében adott engedély nem jogosítja fel a 2009/65/EK irányelv szerinti ÁÉKBV-k kezelésére.
(4)
Ezen irányelv célja egy belső piac biztosítása az ABAK-ok tekintetében, valamint az Unión belül egy harmonizált és szigorú szabályozási és felügyeleti keret biztosítása valamennyi ABAK, ideértve a valamely tagállamban létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezők (uniós ABAK) és egy harmadik országban létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezők (nem uniós ABAK) tevékenysége tekintetében. Mivel a harmonizált szabályozási keretből és a belső piacból eredő gyakorlati következmények és lehetséges nehézségek a kezelési feladatokat és/vagy forgalmazási tevékenységet az Unióban ellátó nem uniós ABAK-ok és a nem uniós alternatív befektetési alapokat (ABA-k) kezelő uniós ABAK-ok számára bizonytalanok, és korábbi tapasztalatok hiányában előre nehezen megjósolhatók, felülvizsgálati mechanizmust kell létrehozni. Tervbe van véve, hogy kétéves átmeneti időszakot követően harmonizált útlevél-mechanizmust vezetnek be a kezelési feladatokat és/vagy forgalmazási tevékenységet az Unióban ellátó nem uniós ABAK-okra és a nem uniós ABA-kat kezelő uniós ABAK-okra vonatkozóan a Bizottság által e tekintetben elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépése után. Tervbe van véve, hogy e harmonizált mechanizmus egy további hároméves átmeneti időszak során egyidejűleg áll fenn a tagállamok nemzeti mechanizmusaival, amelyekre bizonyos, minimális szinten harmonizált feltételek vonatkoznak. A terveknek megfelelően a nemzeti rendszerek e hároméves időszakot követően megszűnnek a Bizottság további felhatalmazáson alapuló jogi aktusának hatálybalépésekor.
(5)
Négy évvel az ezen irányelv átültetésére vonatkozó határidőt követően a Bizottságnak felül kell vizsgálnia ezen irányelv alkalmazását és hatályát, figyelembe véve ezen irányelv célkitűzéseit, valamint értékelnie kell, hogy az uniós harmonizált megközelítés okozott-e folyamatosan fennálló nagyobb piaci zavarokat, és hatékonyan működik-e a belső piacra és az azonos feltételekre vonatkozó elvek szempontjából.
(6)
Ezen irányelv hatályának az ABA-kat rendes üzleti tevékenységként kezelő olyan jogalanyokra kell korlátozódnia - függetlenül attól, hogy az ABA nyílt vagy zárt végű-e, hogy milyen a jogi formája, és hogy jegyzett-e a tőzsdén vagy sem -, amelyek abból a célból vonnak be tőkét bizonyos számú befektetőtől, hogy azt meghatározott befektetési politikával összhangban a befektetők javára befektessék.
(7)
Az olyan befektetési vállalkozások, mint a családi vagyonkezelők, amelyek befektetők magánvagyonát fektetik be külső tőke bevonása nélkül, ezen irányelv értelmében nem tekintendők ABA-nak.
(8)
Az ezen irányelv értelmében ABAK-oknak nem tekinthető jogalanyok nem tartoznak a hatálya alá. Ebből következően ezen irányelvet nem kell alkalmazni az általa meghatározott holdingtársaságokra. A magántőke-befektetési alapok kezelőit vagy az olyan ABA-kat kezelő ABAK-okat, amelyek részvényeivel szabályozott piacon kereskedhetnek, azonban nem kellene kizárni a hatálya alól. Ez az irányelv továbbá nem alkalmazandó a nyugdíjalapok kezelésére; a munkavállalói részvételi vagy megtakarítási programokra; szupranacionális intézményekre; nemzeti központi bankokra, nemzeti, regionális, és helyi kormányokra és szervekre és intézményekre, amelyek társadalombiztosítási és nyugdíjrendszereket finanszírozó alapokat kezelnek; különleges értékpapírosítási célú gazdasági egységekre; valamint biztosítási szerződésekre és közös vállalkozásokra.
(9)
A pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) értelmében engedélyezett befektetési vállalkozásoknak, illetve a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2006. június 14-i 2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (6) összhangban engedélyezett hitelintézeteknek nem kötelező ezen irányelv szerint engedélyt szerezniük az ABA-kkal kapcsolatos befektetési szolgáltatások, például egyedi portfóliókezelés nyújtásához. A befektetési vállalkozások azonban csak olyan mértékben kínálhatnak fel vagy helyezhetnek ki közvetlenül vagy közvetve ABA-val kapcsolatos befektetési jegyeket vagy részvényeket az Unión belüli befektetők számára, amilyen mértékig azok befektetési jegyei vagy részvényei ezen irányelvvel összhangban forgalmazhatók. Ezen irányelv nemzeti jogba való átültetésekor a tagállamoknak figyelembe kell venniük e követelmény szabályozási célját, és biztosítaniuk kell, hogy azon, harmadik országban letelepedett befektetési vállalkozások, amelyek a vonatkozó nemzeti jognak megfelelően az ABA-kkal kapcsolatos befektetési szolgáltatásokat nyújthatnak, e követelmény hatálya alá tartozzanak. Az ABA-kkal kapcsolatos befektetési szolgáltatások e jogalanyok általi nyújtása nem jelentheti - az ABAK postafiókcéggé alakítása révén - ezen irányelv tényleges megkerülését, attól függetlenül, hogy az ABAK az Unióban vagy egy harmadik országban telepedett-e le.
(10)
Ez az irányelv nem szabályozza az ABA-kat. Ennek megfelelően az ABA-kat továbbra is nemzeti szinten kell szabályozni és felügyelni. Aránytalan volna az ABAK-ok kezelésében lévő ABA-portfóliók szerkezetének vagy összetételének uniós szabályozása, és az ABAK-ok kezelésében lévő ABA-típusok rendkívüli sokfélesége miatt nehéz is lenne ilyen kiterjedt harmonizációt biztosítani. Ezen irányelv ezért nem zárja ki, hogy a tagállamok nemzeti követelményeket írjanak elő vagy tartsanak fent a területükön letelepedett ABA-k vonatkozásában. Az a tény, hogy valamely tagállam a más tagállamokban alkalmazandókhoz képest kiegészítő követelményeket írhat elő a területén letelepedett ABA-kra, nem zárja ki az ezen irányelvvel összhangban egy másik tagállamban engedélyezett ABAK-ok jogát arra, hogy az Unióban szakmai befektetők részére a kiegészítő követelményeket előíró tagállamon kívül letelepedett ABA-kat forgalmazzanak, amelyek tehát nem tartoznak a kiegészítő követelmények hatálya alá és nem kell azoknak megfelelniük.
(11)
Ezen irányelv több rendelkezése is arra kötelezi az ABAK-okat, hogy olyan követelmények teljesítését biztosítsák, amelyekért bizonyos alapstruktúrák esetében az ABAK-ok nem felelősek. Egy példa erre azon alapstruktúrák esete, amelyek tekintetében a letétkezelő kijelöléséért való felelősség az ABA-ra vagy más, az ABA nevében eljáró jogalanyra hárul. Ezekben az esetekben - ha az ABA nem belső kezelésű - végső soron nem az ABAK befolyásolja, hogy egy letétkezelőt ténylegesen kijelölnek-e. Mivel ez az irányelv nem szabályozza az ABA-kat, nem kötelezheti az ABA-kat letétkezelő kijelölésére. Amennyiben egy ABAK nem biztosítja az ABA vagy a nevében eljáró más jogalany alkalmazandó követelményeknek való megfelelését, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak meg kell követelniük, hogy az ABAK tegye meg a helyzet orvoslásához szükséges intézkedéseket. Ha e lépések ellenére a meg nem felelés továbbra is fennáll, és amennyiben ez uniós ABAK-ot vagy uniós ABA-t kezelő, engedélyezett nem uniós ABAK-ot érint, az ABAK-nak le kell mondania az ABA kezeléséről. Ha nem mond le, akkor a letelepedése szerinti tagállamnak meg kell követelnie lemondását, és az érintett ABA a továbbiakban nem forgalmazható az Unióban. Ezt a tilalmat kell alkalmazni a nem uniós ABA-t az Unióban forgalmazó engedélyezett nem uniós ABAK-okra is.
(12)
Eltérő rendelkezés hiányában, amennyiben ez az irányelv az ABA befektetőinek érdekeire hivatkozik, a befektetők érdekeit az ABA befektetőiként, nem pedig egyéni érdekeik vonatkozásában kell figyelembe venni.
(13)
Ez az irányelv alkalmazandó - a meghatározott kivételek és korlátozások figyelembevételével - az uniós vagy nem uniós ABA-kat kezelő valamennyi uniós ABAK-ra, függetlenül attól, hogy ezen ABA-kat forgalmazzák-e az Unióban; az uniós ABA-kat kezelő nem uniós ABAK-okra, függetlenül attól, hogy ezen ABA-kat forgalmazzák-e az Unióban, és az uniós ABA-kat vagy nem uniós ABA-kat az Unióban forgalmazó nem uniós ABAK-okra.
(14)
Ez az irányelv követelményeket ír elő arra nézve, hogy milyen módon kell kezelniük az ABAK-oknak a felelősségük alá tartozó ABA-kat. A nem uniós ABAK-ok esetében ez az uniós ABA-k és más olyan ABA-k kezelésére korlátozódik, amelyek befektetési jegyeit vagy részvényeit szakmai befektetők számára is forgalmazzák az Unióban.
(15)
Az uniós ABAK-ok ezen irányelvvel összhangban történő engedélyezése az ABAK letelepedése szerinti tagállamában letelepedett uniós ABA kezelésére vonatkozik. További bejelentési kötelezettségek teljesítése esetén ez magában foglalja az uniós ABAK által kezelt uniós ABA-k szakmai befektetők számára történő forgalmazását az Unióban, és az ABAK letelepedése szerinti tagállamtól eltérő tagállamban letelepedett uniós ABA-k kezelését. Ezen irányelv rendelkezik azokról a feltételekről is, amelyek teljesülése esetén az engedélyezett uniós ABAK-ok jogosultak arra, hogy nem uniós ABA-t forgalmazzanak szakmai befektetők számára az Unióban, illetve azokról a feltételekről, amelyek teljesülése esetén egy nem uniós ABAK engedélyt szerezhet az uniós ABA-k kezelésére és/vagy az ABA-k útlevéllel történő forgalmazására szakmai befektetők számára az Unióban. Egy tervezett átmeneti időszak során a tagállamoknak lehetővé kell tenni, hogy engedélyezzék, hogy uniós ABAK-ok csak az adott tagállam területén forgalmazzanak nem uniós ABA-kat és/vagy, hogy a nem uniós ABAK-ok uniós ABA-kat kezeljenek és/vagy ABA-kat forgalmazzanak szakmai befektetőknek az adott tagállam területén a nemzeti jognak megfelelően, amennyiben az ebben az irányelvben meghatározott bizonyos minimumfeltételek teljesülnek.
(16)
Ez az irányelv nem alkalmazandó az ABAK-okra, amenynyiben olyan ABA-kat kezelnek, amelyeknek befektetői kizárólag maguk az ABAK-ok, azok anyavállalatai, leányvállalatai, illetve azok anyavállalatainak más leányvállalatai, és ezek a befektetők maguk nem ABA-k.
(17)
Ez az irányelv továbbá egy könnyített rendszerről is rendelkezik azon ABAK-ok vonatkozásában, amelyek esetében a kezelésükben lévő ABA-k összesített értéke nem éri el a 100 millió EUR küszöbértéket, valamint azon ABAK-ok tekintetében, amelyek kizárólag tőkeáttétel nélküli ABA-kat kezelnek és befektetőiknek öt éven át nem engedélyezik a visszaváltási jog gyakorlását, amennyiben a kezelésükben lévő ABA-k összesített értéke nem éri el az 500 millió EUR küszöbértéket. Jóllehet az érintett ABAK-ok tevékenysége külön-külön valószínűsíthetően nem jár jelentős következményekkel a pénzügyi stabilitásra nézve, lehetséges, hogy az aggregáció következtében tevékenységük rendszerkockázathoz vezethet. Ennek megfelelően nem indokolt, hogy az ABAK-ok engedélykötelesek legyenek, hanem a letelepedésük szerinti tagállamban való bejegyzést kell előírni számukra, és többek között a hatáskörrel rendelkező hatóságaik számára releváns információkat kell szolgáltatniuk a főbb eszközökről, amelyekkel kereskednek, valamint arról, hogy a kezelésükben lévő ABA-k milyen főbb kitettségekkel rendelkeznek és melyek a legfontosabb koncentrációik. Annak érdekében azonban, hogy az említett kisebb ABAK-ok élhessenek az ezen irányelv által biztosított jogok nyújtotta előnyökkel, biztosítani kell számukra a jogot, hogy az ezen irányelvben meghatározott önkéntes részvételi eljárás alapján ABAK-ként kezeljék őket. E mentesség nem korlátozhatja a tagállamokat abban, hogy szigorúbb követelményeket állapítsanak meg azon ABAK-ok vonatkozásában, amelyek nem vonják magukat ezen irányelv hatálya alá.
(18)
Nem uniós ABAK nem kezelhet és/vagy forgalmazhat uniós ABA-kat szakmai befektetők számára az Unióban, kivéve, ha azt ezzel az irányelvvel összhangban engedélyezték. Az ezen irányelvvel összhangban engedélyezett ABAK-oknak mindenkor meg kell felelniük az ebben az irányelvben az engedély tekintetében megállapított feltételeknek.
(19)
Amint az ezen irányelv értelmében engedélyezett, az uniós ABA-kat kezelni és/vagy ABA-kat az Unióban útlevéllel forgalmazni szándékozó nem uniós ABAK-nak, vagy a nem uniós ABA-kat az Unióban útlevéllel forgalmazni szándékozó uniós ABAK-nak is ezen irányelv értelmében engedélyt kell szerezniük. Valamely tagállamnak lehetőséget kell biztosítani arra is, hogy legalább egy átmeneti időszak alatt engedélyezze valamely nem uniós ABAK részére, hogy az ABA-kat forgalmazzon e tagállamban, és hogy valamely uniós ABAK-ot feljogosítson arra, hogy az nem uniós ABA-kat forgalmazzon e tagállamban, amennyiben az ezen irányelvben meghatározott minimumfeltételek teljesülnek.
(20)
Jogi formájuktól függően az ABA-k lehetnek külső vagy belső kezelésűek. Az ABA akkor minősül belső kezelésűnek, ha a kezelési feladatokat az ABA irányító testülete vagy más belső erőforrása végzi. Ha az ABA jogi formája lehetővé teszi a belső kezelést, és az ABA irányító testülete úgy dönt, hogy nem jelöl ki külső ABAK-ot, akkor az ABA egyben ABAK is, és ezért meg kell felelnie az ezen irányelv értelmében az ABAK-ra meghatározott valamennyi követelménynek, és azt ABAK-ként kell engedélyezni. Ugyanakkor azon ABAK, amely belső kezelésű ABA, nem kaphat engedélyt egy vagy több másik ABA külső kezelőjeként. Az ABA külső kezelésűnek minősül, ha az ABA által vagy annak nevében külső jogi személyt jelöltek ki kezelőnek, amely - kijelölése révén - felelős az ABA kezeléséért. Ha egy adott ABA kezelésére külső ABAK-ot neveznek ki, akkor az nem úgy tekintendő, hogy a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 9. pontja értelmében vett portfóliókezelési befektetési szolgáltatást nyújtja, hanem úgy, hogy kollektív portfóliókezelést lát el ezen irányelvvel összhangban.
(21)
Az ABA-k kezelése legalább befektetéskezelési szolgáltatások nyújtását jelenti. Az ezen irányelv értelmében kijelölendő egyetlen ABAK számára sem lehet engedélyezni portfóliókezelési szolgáltatások nyújtását anélkül, hogy ne végezne kockázatkezelést, és fordítva. Az ezen irányelvben megállapított feltételek szerint nem helyénvaló azonban annak megakadályozása, hogy valamely engedélyezett ABAK az ABA kezelését, illetve forgalmazását végezze, illetve az ABA eszközeihez kapcsolódó tevékenységet végezzen. Nem akadályozható meg, hogy a külső kezelő ABAK-ok befektetési portfóliók befektetőktől kapott megbízás szerinti, mérlegeléstől függő ügyfelenkénti kezelésének szolgáltatását is nyújtsák, beleértve a nyugdíjalapok és a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények azon portfólióit, amelyekre kiterjed a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények tevékenységéről és felügyeletéről szóló, 2003. június 3-i 2003/41/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7), illetve hogy nem alaptevékenységhez tartozó szolgáltatásokat: befektetéssel kapcsolatos tanácsadást, kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeivel összefüggő megőrzést és nyilvántartást, valamint megbízások fogadását és továbbítását nyújtsák. A külső kezelő ABAK-ok számára lehetővé kell tenni, hogy - a 2009/65/EK irányelv szerinti engedély alapján - ÁÉKBV-ket kezeljenek.
(22)
Biztosítani kell, hogy az ABAK-ok kellően szigorú irányítási ellenőrző intézkedések betartása mellett végezzék tevékenységüket. Az ABAK-okat úgy kell irányítani és szervezni, hogy az összeférhetetlenségeket a lehetséges mértékben minimalizálni lehessen. Az ezen irányelvben megállapított szervezeti követelmények nem lehetnek ellentétesek a nemzeti jogban az ABAK-oknál vagy az ABAK-ok számára dolgozó személyek nyilvántartására létrehozott rendszerekkel és ellenőrzésekkel.
(23)
Az ABA-k ABAK-ok által végzett kezelése folytonosságának és szabályosságának biztosítása érdekében indokolt a minimális tőkekövetelmények alkalmazásáról rendelkezni, és fedezni kell az ABAK-ok esetleges szakmai felelősségvállalását valamennyi tevékenységük tekintetében, beleértve az ABA-k átruházott megbízás alapján végzett kezelését is. Az ABAK-oknak szabadon kell dönteniük arról, hogy a szakmai felelősségvállalás esetleges kockázatát saját kiegészítő alapokkal, vagy megfelelő szakmai felelősségbiztosítással fedezik-e.
(24)
Annak elkerülése érdekében, hogy a rosszul kidolgozott javadalmazási rendszerek esetleg káros hatást gyakoroljanak az eredményes kockázatkezelésre és az egyes személyek kockázatvállalási magatartásának ellenőrzésére, egyértelmű kötelezettséget kell előírni az ABAK-ok számára arra vonatkozóan, hogy az általuk kezelt ABA-k kockázati profiljára szakmai tevékenységük révén lényeges hatást gyakorló alkalmazottak tekintetében a hatékony kockázatkezeléssel összhangban álló javadalmazási politikákat és gyakorlatokat alakítsanak ki és tartsanak fenn. Az alkalmazottak e kategóriájának magában kell foglalnia legalább a felső vezetést, a kockázatvállalásért és ellenőrzésért felelős munkavállalókat, valamint a teljes javadalmazásuk mértéke tekintetében a felső vezetéssel és a kockázatvállalásért felelős alkalmazottakkal azonos javadalmazási kategóriába tartozókat.
(25)
A javadalmazási politikákra nézve irányadó elvekben el kell ismerni, hogy az ABAK-ok a méretüknek, az általuk kezelt ABA-k méretének, belső szervezeti felépítésüknek, valamint tevékenységeik jellegének, körének és összetettségének megfelelően eltérően tudják alkalmazni ezen politikákat.
(26)
A Bizottságnak a pénzügyi szolgáltatási ágazat javadalmazási politikájáról szóló, 2009. április 30-i 2009/384/EK ajánlásában (8) meghatározott, a helyes javadalmazási politikákra vonatkozó alapelvek összhangban vannak az ezen irányelvben meghatározott alapelvekkel és kiegészítik azokat.
(27)
A javadalmazási politikák és gyakorlatok értékelésével kapcsolatos felügyeleti konvergencia előmozdítása érdekében az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (9) létrehozott európai felügyeleti hatóságnak (Európai Értékpapírpiaci Hatóság) (EÉPH) gondoskodnia kell arról, hogy rendelkezésre álljon az ABAK-szektor helyes javadalmazási politikájáról szóló iránymutatás. Az iránymutatás kidolgozásában részt kell vennie az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (10) létrehozott európai felügyeleti hatóságnak (Európai Bankfelügyeleti Hatóság) is.
(28)
A javadalmazásra vonatkozó rendelkezések nem sérthetik a Szerződések által garantált alapvető jogokat, különösen az EUMSZ 153. cikke (5) bekezdését, a nemzeti kötelmi és munkajog általános elveit, a részvényesek jogaira és részvételére alkalmazandó jogszabályokat, az adott intézmény igazgatási és felügyeleti szerveinek általános kötelezettségeit, valamint adott esetben a szociális partnerek azon jogát, hogy a kollektív szerződéseket a nemzeti jogukkal és hagyományokkal összhangban kössék meg és érvényesítsék.
(29)
Az eszközök megbízható és tárgyilagos értékelése kulcsfontosságú a befektetők érdekeinek védelme szempontjából. Az ABAK-ok eltérő módszertanok és rendszerek alapján értékelik az eszközöket, attól függően, hogy elsődlegesen mely eszközökbe és piacokba fektetnek be. E különbségeket el kell ismerni, mindamellett minden esetben elő kell írni, hogy az ABAK-ok olyan értékelési eljárásokat alkalmazzanak, amelyek az ABA-k eszközeinek megfelelő értékelését eredményezik. Az eszközök értékelésének és a nettó eszközérték kiszámításának folyamata az ABAK-ok portfóliókezelésétől és az ABAK-ok javadalmazási politikájától függetlenül működik, és további intézkedések biztosítják az összeférhetetlenség kialakulásának elkerülését és a munkavállalók jogtalan befolyásolásának megelőzését. Bizonyos feltételektől függően az ABAK-ok külső értékbecslőt nevezhetnek ki az értékbecslés elvégzésére.
(30)
Szigorú korlátozásoknak és követelményeknek megfelelően - többek között objektív okok fennállása esetén - az ABAK-ok ezen irányelvvel összhangban saját nevükben átruházhatják funkcióik teljesítésének egy részét üzleti tevékenységük hatékonyságának növelése érdekében. Ugyanezen feltételek szerint a továbbruházást is engedélyezni kell. Az ABAK-ok azonban mindig felelősek maradnak az átruházott funkcióik megfelelő végrehajtásáért és az ezen irányelvnek való megfelelésért.
(31)
Az ABAK-ok által elvégzendő feladatok átruházásával kapcsolatosan megállapított szigorú korlátozások és követelmények alkalmazandók az I. mellékletben meghatározott kezelési feladatok átruházására. A kisegítő feladatok - mint amilyenek az ABAK által kezelői feladatainak részeként végzett adminisztratív vagy technikai feladatok - átruházására nem vonatkoznak az ezen irányelvben meghatározott szigorú korlátozások és követelmények.
(32)
A közelmúlt fejleményei rámutatnak arra, hogy feltétlenül szükséges az eszközök biztonságos megőrzésének és a kezelési funkcióknak a különválasztása, valamint a befektetők és az alapkezelők eszközeinek elkülönítése. Jóllehet az ABAK-ok különböző üzleti modellek és megállapodások alapján kezelik az ABA-kat többek között az eszközök biztonságos megőrzése tekintetében, fontos, hogy ki legyen jelölve egy ABAK-tól elkülönülő letétkezelő, amely az ABA-kkal kapcsolatban ellátja a letétkezelői funkciókat.
(33)
Az ezen irányelvnek a letétkezelő kijelölésére és funkcióira vonatkozó rendelkezései az ezen irányelv hatálya alá tartozó ABAK által kezelt valamennyi ABA-ra, és következésképpen valamennyi ABA-val kapcsolatos üzleti modellre alkalmazandók. Ezeket azonban az eltérő üzleti modellek sajátosságaihoz kell igazítani. Néhány üzleti modell esetében bizonyos letétkezelői feladatok relevánsabbak, mint a többiben, attól függően, hogy az ABA-k milyen típusú eszközökbe fektetnek bele, és hogy ezekhez az eszközökhöz milyen funkciók kapcsolódnak.
(34)
A tagállamok lehetővé tehetik az olyan ABA-k számára, amelyek nem tőkeáttétellel finanszírozottak, és amelyek esetében az eredeti befektetés időpontját követő öt éven belül nem gyakorolhatók visszaváltási jogok, amelyek alapvető befektetési politikájukkal összhangban általában nem fektetnek be az ezen irányelv értelmében letétkezelőnél elhelyezendő eszközökbe, vagy általában ezen irányelvvel összhangban ellenőrzés megszerzése céljából kibocsátókba vagy tőzsdén nem jegyzett társaságokba, mint például magántőke-befektetési alapokba, kockázatitőke-alapokba és ingatlanalapokba fektetnek be, hogy egy jegyzőt, egy ügyvédet, egy részvénykönyvvezetőt vagy egy más jogalanyt jelöljenek ki, aki szakmai vagy gazdasági tevékenységének részeként lát el letétkezelői funkciókat. Ilyen esetekben a letétkezelői funkcióknak azon szakmai vagy üzleti tevékenységek részét kell képezniük, amelyek tekintetében a kijelölt jogalany a jogszabályok által elismert szakmai nyilvántartásba vételi kötelezettség, valamint jogi vagy szabályozási rendelkezések, illetve szakmai magatartási szabályok hatálya alatt áll, és megfelelő pénzügyi és szakmai garanciát tud nyújtani arra nézve, hogy képes hatékonyan ellátni letétkezelői feladatait és teljesíteni az e funkciókkal járó kötelezettségvállalásokat. Ez figyelembe veszi a zárt végű alapok bizonyos típusaira alkalmazott jelenlegi gyakorlatot. A többi ABA vonatkozásában a letétkezelőnek hitelintézetnek, befektetési vállalkozásnak vagy a 2009/65/EK irányelv értelmében engedélyezett más jogalanynak kell lennie, tekintve a letétkezelői funkciók fontosságát. Nem uniós ABA esetében a letétkezelő lehet hitelintézet vagy bármilyen más, az ebben a preambulumbekezdésben meghatározott jogalanyokéval megegyező természetű jogalany, feltéve, hogy a jogalanyra olyan prudenciális szabályozás és felügyelet vonatkozik, amely egyenértékű az uniós joggal, és amelyet ténylegesen végre is hajtanak.
(35)
A letétkezelő létesítő okirat szerinti székhelyének vagy fióktelepének az ABA-éval megegyező országban kell lennie. Nem uniós ABA esetében a letétkezelő csak akkor lehet az adott harmadik országban letelepedve, ha bizonyos kiegészítő feltételek teljesülnek. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban meghatározott kritériumok alapján a Bizottságnak hatáskört kell biztosítani végrehajtási intézkedések elfogadására, amelyek megállapítják, hogy a harmadik országokra vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet egyenértékű az uniós joggal, és azokat ténylegesen végre is hajtják. Továbbá az 1095/2010/EU rendelet 19. cikkében meghatározott közvetítési eljárást kell alkalmazni akkor, ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem értenek egyet a többi kiegészítő feltétel helyes alkalmazásával kapcsolatban. Alternatívaként a nem uniós ABA-k esetében a letétkezelő az ABA-t kezelő ABAK letelepedési helye szerinti tagállamban vagy az ABA-t kezelő ABAK referencia-tagállamában is letelepedhet.
(36)
A Bizottságot felkérik arra, hogy megvizsgálja egy megfelelő horizontális jogalkotási javaslat előterjesztésének lehetőségét, amely tisztázza a letétkezelők feladatait és kötelezettségeit, és szabályozza az egy adott tagállamban működő letétkezelő azon jogát, hogy szolgáltatást nyújtson egy másik tagállamban.
(37)
A letétkezelő felel az ABA-k pénzmozgásainak megfelelő nyomon követéséért és különösen annak biztosításáért, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonát képező befektetői pénzt és készpénzt helyesen könyveljék el az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK, vagy az ABA nevében eljáró letétkezelő nevére nyitott folyószámlákon. A letétkezelő felel az ABA eszközeinek megőrzéséért is, többek között a letétkezelőnél nyitott pénzügyi eszközszámlán nyilvántartható pénzügyi eszközök, valamint a letétkezelőhöz fizikailag leszállítható összes pénzügyi eszköz letéti őrzéséért, és az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK valamennyi egyéb eszközére vonatkozó tulajdonjog ellenőrzéséért. A letétkezelőnek a befektető pénzének folyószámlákon történő könyvelésekor figyelembe kell vennie a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások szervezeti követelményei és működési feltételei, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2006. augusztus 10-i 2006/73/EK bizottsági irányelv (11) 16. cikkében megállapított elveket.
(38)
A letétkezelőnek becsületesen, tisztességesen, magas szakmai színvonalon, függetlenül és az ABA, illetve az ABA befektetőinek érdekeit szem előtt tartva kell eljárnia.
(39)
Lehetővé kell tenni az eszközök biztonságos megőrzésének harmadik felekre történő átruházását, amelyek maguk is továbbruházhatják ezt a funkciót. Az átruházást és a továbbruházást azonban objektíven meg kell indokolni és azokra szigorú követelményeket kell előírni az átruházott funkcióval megbízott harmadik fél megfelelőségét, valamint azt illetően, hogy a letétkezelő kellő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal járjon el a harmadik fél kiválasztása, kinevezése és ellenőrzése során.
(40)
A harmadik fél, amelyre az eszközök biztonságos megőrzését átruházták, közös külön számlát, úgynevezett „gyűjtőszámlát” tarthat fenn az ABA-k részére.
(41)
Az eszközök megőrzésének a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások véglegességéről szóló, 1998. május 19-i 98/26/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) értelmében vett értékpapír-elszámolási rendszer működtetőjére történő rábízása, vagy a hasonló szolgáltatások nyújtásának harmadik országbeli értékpapír-elszámolási rendszerekre történő rábízása nem tekinthető a letétkezelői funkciók átruházásának.
(42)
A letétkezelő által elvégzendő feladatok átruházására vonatkozó szigorú korlátozások és követelmények alkalmazandók a különleges letétkezelői funkciók, nevezetesen a pénzmozgások nyomon követése, az eszközök megőrzése és feladatok felügyelete átruházására. A letétkezelői feladataihoz kapcsolódó kisegítő feladatok - mint amilyenek a letétkezelő által letétkezelői feladatai részeként végzett adminisztratív vagy technikai funkciók - átruházására nem vonatkoznak az ezen irányelvben meghatározott szigorú korlátozások és követelmények.
(43)
Ezen irányelv azt is figyelembe veszi, hogy számos ABA és különösen a fedezeti alapok jelenleg prime brókert alkalmaznak. Ezen irányelv biztosítja, hogy az ABA-k továbbra is igénybe vehetnek prime brókereket. Nem lehet azonban prime brókert letétkezelőként kijelölni, kivéve, ha letétkezelői tevékenységét prime brókeri tevékenységeitől működési és hierarchiai szempontból elválasztja, és az esetleges összeférhetetlenségeket feltárja, kezeli és az ABA befektetői előtt nyilvánosságra hozza, mivel a prime bróker az ABA üzletfeleként jár el és ezért nem tud egyidejűleg az ABA érdekeit legjobban szolgálva eljárni, ahogyan az egy letétkezelőtől elvárható lenne. A letétkezelőnek a letétkezelési feladatokat át kell tudnia ruházni prime brókerekre vagy harmadik felekre. Az átruházott letétkezelési feladatokon túl egy vagy több prime bróker számára lehetővé kell tenni, hogy prime brókeri szolgáltatásokat nyújtson az ABA-nak. E prime brókeri szolgáltatások nem képezhetik az átruházással kapcsolatos megállapodások részét.
(44)
A letétkezelő felel az ABAK, az ABA és a befektetők által elszenvedett veszteségekért. Ezen irányelv különbséget tesz a letétbe helyezett pénzügyi eszközök elvesztése és minden más veszteség között. A letétbe helyezett pénzügyi eszközök elvesztésén kívüli veszteség esetén a letétkezelő szándékosság vagy gondatlanság esetén felelős. Amikor a letétkezelő eszközöket őriz, és azok elvesznek, a letétkezelőt felelősségre kell vonni, kivéve, ha bizonyítani tudja, hogy az eszközök elvesztése olyan, ésszerű befolyásán túlmenő külső esemény miatt következett be, amely minden ésszerű erőfeszítés ellenére is elkerülhetetlen lett volna. Ebben az összefüggésben a letétkezelő - kimentendő magát a felelőssége alól - nem hivatkozhat például bizonyos belső körülményekre, mint például egy munkavállaló által elkövetett csalásra.
(45)
Ha a letétkezelő letétkezelési feladatokat ruház át, és a harmadik fél által őrzött pénzügyi eszközök elvesznek, a letétkezelőt kell felelősségre vonni. Ha azonban a letétkezelő számára kifejezetten lehetővé teszik a felelősség alóli mentesülést a letétkezelő és az ABA, vagy adott esetben az ABA nevében eljáró ABAK közötti írásba foglalt szerződés szerint a felelősség harmadik félre történő szerződéses átruházása révén, amely szerződés meghatározza a mentésítés objektív indokait, és ha a letétkezelő és a harmadik fél közötti szerződés alapján a harmadik felet lehet felelősnek tekinteni a veszteségért, a letétkezelő kimentheti magát, ha bizonyítani tudja, hogy a tőle elvárható módon eleget tett kötelezettségeinek, és az átruházásra vonatkozó különleges követelmények teljesülnek. Azáltal, hogy ezen irányelv követelményt ír elő a felelősség szerződésben rögzített, harmadik félre történő átruházására vonatkozóan, e szerződéshez külső körülményeket is kapcsol, amelyek a harmadik felet közvetlenül felelőssé teszik az ABA vagy az ABA befektetői felé a letétbe helyezett pénzügyi eszközök elvesztéséért.
(46)
Amennyiben valamely harmadik ország joga azt írja elő, hogy bizonyos pénzügyi eszközöket helyi jogalanynál helyezzenek letétbe, és a letétbe helyezésre vonatkozó átruházási előírásoknak megfelelő jogalany nincs az országban, a letétkezelő mentesülhet felelőssége alól, ha: az érintett ABA alapszabálya vagy létesítő okirata kifejezetten lehetővé teszi a felelősség alóli mentesülést; a befektetőket a befektetés előtt tájékoztatják a mentesülési lehetőségről és a mentesítést indokoló körülményekről; az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK utasítja a letétkezelőt, hogy a pénzügyi eszközök őrzésének feladatát ruházza át helyi jogalanyra; a letétkezelő és az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK közötti írásba foglalt szerződés kifejezetten lehetővé teszi a felelősség alóli mentesülést, és a letétkezelő és a harmadik fél között írásba foglalt szerződés kifejezetten áthárítja a letétkezelő felelősségét a harmadik félre, és ezáltal az ABA, vagy adott esetben az ABA nevében eljáró ABAK a pénzügyi eszközök elvesztése miatt közvetlenül, vagy a letétkezelőn keresztül kártérítést követelhet a harmadik féltől.
(47)
Ezen irányelv nem sértheti a 2009/65/EK irányelvben szereplő letétkezelőre vonatkozó, jövőbeli jogalkotási intézkedéseket, mivel az ÁÉKBV-k és az ABA-k az általuk alkalmazott befektetési stratégiákat és az általuk megcélzott befektetők típusát tekintve is különböznek.
(48)
Az ABAK minden általa kezelt uniós, és minden általa az Unióban forgalmazott ABA tekintetében minden pénzügyi évre vonatkozóan a pénzügyi év végét követő hat hónapon belül éves jelentést bocsát rendelkezésre ezen irányelvnek megfelelően. A hat hónapos időszak nem sértheti a tagállamok azon jogát, hogy rövidebb időszakot írjanak elő.
(49)
Tekintettel arra, hogy az ABAK-oknak lehetőségük van tőkeáttétel alkalmazására, és bizonyos feltételek mellett egyes rendszerkockázatok vagy rendellenes piaci működés kialakulásához történő hozzájárulásra, különleges követelményeket kell előírni a tőkeáttételt alkalmazó ABAK-ok számára. Az ilyen kockázatok felderítéséhez, ellenőrzéséhez és kezeléséhez szükséges információkat mindeddig nem gyűjtötték egységes módon az Unió egészében, és nem osztották meg a tagállamok között az uniós pénzügyi piacok stabilitását fenyegető kockázatok potenciális forrásainak feltárása érdekében. E helyzet orvoslása érdekében különleges feltételeknek kell vonatkozniuk az ABA szintjén a jelentős mértékben tőkeáttételt alkalmazó ABAK-okra. Az ilyen ABAK-okat kötelezni kell az ABA-jukban alkalmazott tőkeáttétel teljes mértékével, a készpénz vagy értékpapírok kölcsönzéséből származó tőkeáttétellel, a származtatott ügyletekben tartott pozíciókból származó tőkeáttétellel, az eszközök újrafelhasználásával és fő tőkeáttételi forrásaival kapcsolatos adatszolgáltatásra. A hatáskörrel rendelkező hatóságok által összegyűjtött információkat meg kell osztani az Unióban lévő más hatóságokkal, az EÉPH-val és a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (13) létrehozott Európai Rendszerkockázati Testülettel (ERKT) is, ezáltal megkönnyítve az ilyen ABAK-ok kezelésében lévő ABA-k esetében alkalmazott tőkeáttétel által az Unió pénzügyi rendszerére gyakorolt hatás kollektív elemzését és a közös válaszlépéseket. Ha egy ABAK kezelésében lévő egy vagy több ABA potenciálisan jelentős partnerkockázatot jelenthet más tagállamok valamely hitelintézetére vagy egyéb, rendszerszintű jelentőséggel bíró intézményére, akkor ezen információt szintén meg kell osztani a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal.
(50)
Annak érdekében, hogy biztosítani lehessen az ABAK által kezelt ABA-k vonatkozásában az ABAK által alkalmazott tőkeáttétel okozta kockázatok megfelelő értékelését, az ABAK-nak tudnia kell bizonyítania, hogy az általa kezelt minden ABA tekintetében a tőkeáttételi korlátozások ésszerűek, és hogy az ABAK folyamatosan betartja ezeket a korlátozásokat. Lehetővé kell tenni az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára, hogy amennyiben a pénzügyi rendszer stabilitását és integritását veszély fenyegetheti, korlátozzák az ABAK irányítása alatt az általa az ABA tekintetében alkalmazható tőkeáttétel szintjét. Az EÉPH-t és az ERKT-t tájékoztatni kell az e tekintetben hozott intézkedésekről.
(51)
Szükségesnek tekinthető az is, hogy az EÉPH ezen információk alapján és figyelembe véve az ERKT javaslatát, megállapíthassa, hogy az ABAK vagy az ABAK-ok csoportja által alkalmazott tőkeáttétel lényeges kockázatot jelent-e a pénzügyi rendszer stabilitására és integritására, és útmutatást adhasson a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak, amelyben meghatározza a végrehajtandó helyreigazító intézkedéseket.
(52)
Szükséges annak biztosítása, hogy az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, azon társaságok, amelyek felett egy ABAK által kezelt ABA-k ellenőrzést gyakorolnak és ezen társaságok munkavállalói megkapjanak bizonyos információkat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy e társaságok értékelni tudják, hogy ezen ellenőrzés milyen hatást gyakorolhat a helyzetükre.
(53)
Amennyiben az ABAK-ok olyan ABA-kat kezelnek, amelyek ellenőrzést gyakorolnak egy olyan kibocsátóra, amelynek a részvényei be vannak vezetve egy szabályozott piacra, a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21-i 2004/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (14) és a szabályozott piacra bevezetett értékpapírok kibocsátóival kapcsolatos információkra vonatkozó átláthatósági követelmények harmonizációjáról szóló, 2004. december 15-i 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (15) összhangban közzé kell tenniük a megfelelő információkat. Meghatározott követelményeknek kell vonatkozniuk az olyan ABA-kat kezelő ABAK-okra, amelyek ellenőrzést gyakorolnak valamely, a tőzsdén nem jegyzett társaság felett. Az ellenőrzött társasággal kapcsolatos átláthatóság biztosítása érdekében fokozott átláthatósági, adatszolgáltatási és jelentési kötelezettségek alkalmazandók. Továbbá az érintett ABA-k éves jelentéseit ki kell egészíteni az ellenőrzött társaságra vonatkozóan, illetve az ellenőrzött társaság éves jelentésének ilyen kiegészítő információkat kell tartalmaznia. Ezeket az információkat hozzáférhetővé kell tenni a munkavállalók képviselői, illetve azok hiányában a munkavállalók és az érintett ABA befektetői számára.
(54)
A bizonyos társaságok munkavállalóival szemben támasztott meghatározott tájékoztatási követelmények alkalmazandók abban az esetben, ha egy ABA ezen irányelvnek megfelelően ellenőrzést szerzett egy ilyen társaság felett. Mindamellett az ABAK a legtöbb esetben - kivéve, ha belső kezelésű ABA-ról van szó - nem rendelkezik ellenőrzéssel az ABA felett. Ezenkívül a társasági jog általános elveinek megfelelően nincs közvetlen kapcsolat a részvényesek és a munkavállalók képviselői, illetve azok hiányában a munkavállalók között. Ezen indokok miatt ezen irányelv értelmében nem lehet előírni a részvényes vagy annak kezelője, azaz az ABA és az ABAK számára a munkavállalók képviselői, illetve azok hiányában a munkavállalók részére teljesítendő közvetlen tájékoztatási kötelezettséget. A munkavállalók képviselőivel, illetve azok hiányában a munkavállalókkal szembeni tájékoztatási követelmények tekintetében ezen irányelvnek arra kellene köteleznie az érintett ABAK-ot, hogy minden tőle telhetőt tegyen meg, hogy az érintett társaság igazgatósága átadja a vonatkozó információt a munkavállalók képviselőinek, illetve azok hiányában a munkavállalóknak.
(55)
A Bizottság felkérést kap arra, hogy megvizsgálja, hogy kell és lehet-e módosítani az ezen irányelvben általánosan, a befektető típusára való tekintet nélkül előírt tájékoztatási és adatszolgáltatási kötelezettségeket egy tőzsdén nem jegyzett társaság vagy kibocsátó feletti ellenőrzés megszerzése esetén.
(56)
Amennyiben egy ABAK olyan egy vagy több ABA-t kezel, amely egy tőzsdén nem jegyzett társaság feletti ellenőrzést szerez, az ABAK-nak a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára tájékoztatást kell nyújtania a felvásárlás finanszírozásáról. A finanszírozásról való tájékoztatás kötelezettsége akkor is alkalmazandó, amikor egy ABAK olyan ABA-t kezel, amely olyan kibocsátó feletti ellenőrzést szerez, amelynek részvényei be vannak vezetve szabályozott piacra.
(57)
Amennyiben egy ABAK egy vagy több olyan ABA-t kezel, amely egy tőzsdén nem jegyzett társaság vagy egy kibocsátó felett ellenőrzést szerez, egyrészt a társaság feletti ellenőrzés ABA-k általi megszerzését követő 24 hónapos időtartam alatt az ABAK számára nem engedélyezhető, hogy ezen irányelvnek megfelelően megkönynyítse, támogassa vagy utasítást adjon a részvényesek javára történő kifizetésre, az alaptőke leszállítására, a részvény-visszavásárlásra és/vagy a társaság saját részvényeinek megszerzésére; másrészt, amennyiben az ABAK felhatalmazást kap, hogy az ABA-k nevében szavazzon a társaság irányító testületeinek ülésén, nem szavazhat a részvényesek javára történő kifizetés, az alaptőke leszállítása, a részvény-visszavásárlás és/vagy a társaság saját részvényeinek megszerzése mellett ezen irányelvnek megfelelően; és harmadrészt minden esetben meg kell tennie minden tőle telhetőt a társaság saját részvényei forgalmazásának, az alaptőke leszállításának, saját részvényei visszaváltásának és/vagy megvásárlásának megelőzése érdekében ezen irányelvnek megfelelően. Ezen irányelv rendelkezéseinek a nemzeti jogba való átültetésekor a tagállamoknak figyelembe kell venniük az irányelv V. fejezetének 2. szakaszában foglalt rendelkezések szabályozási célját, és kellő figyelmet kell fordítaniuk ezzel kapcsolatban arra, hogy egyenlő feltételeket biztosítsanak az uniós és nem uniós ABA-k számára az Unióban letelepedett vállalkozások feletti ellenőrzésszerzéskor.
(58)
A kis- és középvállalkozások és az ingatlan megvásárlásának, tulajdonlásának vagy kezelésének céljával létrehozott különleges célú gazdasági szervezetek feletti ellenőrzés esetén általános mentességnek kell vonatkoznia a jelentési és adatszolgáltatási kötelezettségekre, valamint valamely tőzsdén nem jegyzett társaság vagy kibocsátó feletti ellenőrzés esetén a vagyonkivonás elleni biztosítékokra. Továbbá ezen előírásoknak nem céljuk, hogy a tulajdonjogokkal kapcsolatos információkat nyilvánossá tegyék, amelyek hátrányos helyzetbe hoznák az ABAK-ot a lehetséges versenytársakkal, például az állami vagyonalapokkal vagy olyan versenytársakkal szemben, amelyek esetleg el akarják lehetetleníteni a céltársaság üzleti tevékenységét, saját hasznukra használva fel az információt. Ezért a jelentési és adatszolgáltatási kötelezettség alkalmazandó az Európai Közösség munkavállalóinak tájékoztatása és a velük folytatott konzultáció általános keretének létrehozásáról szóló, 2002. március 11-i 2002/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (16) a bizalmas információkra vonatkozóan meghatározott feltételek és korlátozások szerint, valamint a 2004/25/EK és a 2004/109/EK irányelv sérelme nélkül. Ez azt jelenti, hogy a tagállamoknak a nemzeti jogukban szereplő korlátozásokon és lehetőségeken belül gondoskodniuk kell arról, hogy a munkavállalók képviselői és az őket segítők ne közölhessenek a munkavállalókkal és harmadik felekkel a társaság jogos érdekeit érintő olyan információkat, amelyeket kifejezetten bizalmasan kaptak meg. A tagállamoknak lehetővé kell tenni, hogy engedélyezhessék a munkavállalók képviselőinek és az őket segítőknek, hogy a munkavállalóknak és harmadik feleknek bizalmas információkat adhassanak át. A tagállamoknak rendelkezniük kell arról, hogy az érintett ABAK ne követelhesse meg az érintett társaság igazgatóságától, hogy információt közöljön a munkavállalók képviselőivel, illetve azok hiányában a munkavállalókkal, amikor a szóban forgó információk olyan jellegűek, hogy azok objektív kritériumok szerint komolyan károsítanák az érintett társaság működését vagy számára hátrányosak lehetnek. A jelentési és adatszolgáltatási kötelezettség, valamint a vagyonkivonás elleni biztosítékok a tagállamok által elfogadott szigorúbb szabályok sérelme nélkül alkalmazandók.
(59)
Ez az irányelv meghatározza továbbá azokat a feltételeket, amelyek hatálya alatt az uniós ABAK-ok uniós ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazhatják szakmai befektetők számára az Unióban. Uniós ABAK-ok ilyen irányú forgalmazása csak akkor engedélyezhető, ha az ABAK megfelel ezen irányelvnek és a forgalmazáshoz útlevéllel rendelkezik, nem érintve az ezen irányelvben előírt küszöbértékek alá eső ABA-k ABAK-ok általi forgalmazását. A tagállamoknak lehetővé kell tenni, hogy engedélyezhessék az ezen küszöbértékek alá eső ABA-k ABAK-ok általi forgalmazását nemzeti rendelkezéseknek megfelelően.
(60)
Egy ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit csak akkor lehet uniós szabályozott piacra bevezetni vagy egy adott tagállamban az ABAK nevében eljáró harmadik felek által kibocsátani vagy elhelyezni, ha az ABA-t kezelő ABAK maga is forgalmazhatja az ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit abban a tagállamban. Az ABA befektetőknek történő felosztását az Unióban ezenkívül más nemzeti vagy uniós jog, mint például az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról 2003. november 4-i 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (17) és a 2004/39/EK irányelv is szabályozhatja.
(61)
Jelenleg számos uniós ABAK kezel nem uniós ABA-t. Helyénvaló az engedélyezett uniós ABAK-ok számára engedélyezni nem uniós ABA-k kezelését anélkül, hogy azokat az Unióban forgalmaznák, és hogy a szigorú letétkezelői követelmények, illetve az ebben az irányelvben meghatározott éves jelentéshez kapcsolódó követelmények rájuk is vonatkoznának, mivel ezeket a követelményeket ezen irányelv is tartalmazza az uniós befektetők védelmére.
(62)
A Bizottság által e tekintetben elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépését követően, amely, elvben, az EÉPH tanácsait figyelembe véve, az ezen irányelv átültetésének időpontját követően két évvel fog megvalósulni, a nem uniós ABA-kat a letelepedésük szerinti tagállamban és/vagy más tagállamokban szakmai befektetők részére forgalmazni szándékozó engedélyezett uniós ABAK-ok számára ezt engedélyezni kell, amenynyiben megfelelnek ezen irányelvnek. Ezt a jogot bejelentési eljáráshoz és ahhoz kell kötni, hogy a nem uniós ABA teljesíti-e a harmadik ország tekintetében fennálló feltételeket.
(63)
Egy átmeneti időszak során, amelyet - az EÉPH tanácsait figyelembe véve - elvben három évvel a nem uniós ABAK-okra vonatkozó útlevél létrehozását követően felhatalmazáson alapuló jogi aktus fog lezárni, a nem uniós ABA-kat bizonyos tagállamokban útlevél nélkül forgalmazni szándékozó uniós ABAK-ok számára ezt az érintett tagállamok is engedélyezhetik, amennyiben megfelelnek ezen irányelvnek a letétkezelői követelmények kivételével. Az ilyen uniós ABAK-oknak azonban biztosítaniuk kell, hogy meghatározott jogalanyokat jelöljenek ki a letétkezelői kötelezettségek teljesítése és a rendszerkockázat felügyelete céljából. Ezenkívül a nemzetközi standardokkal összhangban az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, valamint a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodásnak kell fennállnia a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék feladataikat. Az együttműködési megállapodások révén nem lehet korlátozni nem uniós ABA-k forgalmazását egy adott tagállamban. Továbbá a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország nem szerepelhet a pénzmosás és terrorizmus finanszírozása elleni pénzügyi munkacsoportnak a nem együttműködő országokat és területeket tartalmazó jegyzékében.
(64)
A Bizottság által e tekintetben elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépését követően, amelyre - az EÉPH tanácsát figyelembe véve -, elvben az ezen irányelv átültetésének határidejét követő két évvel kerül sor, ezen irányelv egyik alapelvévé kell tenni, hogy valamely nem uniós ABAK az ezen irányelvnek való megfelelése esetén részesülhessen az ezen irányelv által biztosított jogokból, így például útlevél révén értékesíthesse az ABA-k befektetési jegyeit és részvényeit az egész Unió területén. Ez azonos feltételeket biztosít az uniós és nem uniós ABAK-ok között. Ezen irányelv ezért egy, a nem uniós ABAK-okra alkalmazandó engedélyezésről rendelkezik, amely a Bizottság erre vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusának a hatálybalépését követően kerül alkalmazásra. Ezen megfelelés érvényesítése érdekében a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak kell érvényre juttatniuk az ezen irányelvnek való megfelelést. Az ilyen nem uniós ABAK-ok vonatkozásában a hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóságok az ebben az irányelvben meghatározottak értelmében a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai lesznek.
(65)
Ezért, ha egy nem uniós ABAK uniós ABA-kat szándékozik kezelni és/vagy ABA-kat forgalmazni az Unióban útlevéllel, azt is elő kell írni, hogy megfeleljen ezen irányelvnek annak érdekében, hogy ugyanazok a kötelezettségek vonatkozzanak rá, mint az uniós ABAK-okra. Nagyon kivételes esetekben, ha és amennyiben az ezen irányelv valamely rendelkezésének való megfelelés összeegyeztetetlen azzal a joggal, amely a nem uniós ABAK vagy az Unióban forgalmazott nem uniós ABA tekintetében irányadó, a nem uniós ABAK-ot mentesíteni lehet ezen irányelv vonatkozó rendelkezése alól, ha igazolni tudja, hogy: lehetetlen az ezen irányelv rendelkezéseinek való megfelelést összeegyeztetni azon jogban előírt kötelező erejű rendelkezéssel, amely a nem uniós ABAK vagy az Unióban forgalmazott nem uniós ABA tekintetében irányadó; a nem uniós ABAK vagy a nem uniós ABA tekintetében irányadó jognak van olyan egyenértékű rendelkezése, amelynek azonos a szabályozási célja és az érintett ABA befektetői védelmének azonos szintjét nyújtja; a nem uniós ABAK vagy a nem uniós ABA eleget tesz az említett egyenértékű előírásnak.
(66)
Továbbá az ABA-t kezelni és/vagy ABA-t az Unióban útlevéllel forgalmazni kívánó nem uniós ABAK-nak meg kell felelnie egy meghatározott engedélyezési eljárásnak és teljesítenie kell bizonyos meghatározott követelményeket, amelyek a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik országra és - adott esetben - a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik országra vonatkoznak.
(67)
Az EÉPH tanácsot ad a referencia-tagállam meghatározásával és - adott esetben - az egyenértékű szabállyal való összeegyeztethetőség tekintetében a mentességgel kapcsolatban. A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai és az ABAK fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti információcserére meghatározott követelmények alkalmazandók. Továbbá az 1095/2010/EU rendelet 19. cikkében meghatározott közvetítési eljárást kell alkalmazni akkor, ha a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai nem értenek egyet a referencia-tagállam megállapításaival, az ezen irányelvnek való megfelelés és egy harmadik ország egyenértékű szabályainak való megfelelés közötti összeegyeztethetetlenség esetén a mentesség alkalmazásával, és azzal az értékeléssel kapcsolatosan, amely a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik ország és - adott esetben - a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik országra vonatkozó meghatározott követelmények teljesítésével foglalkozik.
(68)
A felügyeleti eredmények következetességének további fokozása érdekében az 1095/2010/EU rendelet 30. cikkével összhangban az EÉPH évenként szakértői értékelésen alapuló elemzést készít a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem uniós ABAK-ok engedélyezésével és felügyeletével összefüggő felügyeleti tevékenységeiről.
(69)
Egy átmeneti időszak során, amelyet - az EÉPH tanácsát figyelembe véve -, elvben három évvel a nem uniós ABAK-okra vonatkozó útlevél létrehozását követően felhatalmazáson alapuló jogi aktus fog lezárni, az ABA-kat csak bizonyos tagállamokban és útlevél nélkül forgalmazni szándékozó nem uniós ABAK-ok számára ezt az illetékes tagállamok is engedélyezhetik, ha bizonyos minimumkövetelmények teljesülnek. Ezekre a nem uniós ABAK-okra a befektetők tájékoztatása tekintetében legalább az uniós ABA-kat forgalmazó uniós ABAK-okra alkalmazandókhoz hasonló szabályoknak kell vonatkozniuk. A rendszerkockázatok felügyeletének megkönnyítése érdekében e nem uniós ABAK-ok számára is elő kell írni jelentési kötelezettségeket az ABA-k forgalmazásának helye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai tekintetében. Következésképpen ezeknek az ABAK-oknak meg kell felelniük az ezen irányelvben meghatározott átláthatósági követelményeknek, és a tőzsdén nem jegyzett társaságok vagy kibocsátók felett ellenőrzést szerző ABA-kat kezelő ABAK-okra vonatkozó kötelezettségeknek. Továbbá a rendszerkockázat felügyelete céljából és a nemzetközi standardokkal összhangban az ABA-k forgalmazási helye szerinti tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai, adott esetben az érintett uniós ABA-k hatáskörrel rendelkező hatóságai, a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai, és adott esetben a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodásnak kell fennállnia a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék a feladataikat. Az együttműködési megállapodások révén nem lehet korlátozni harmadik országbeli alapok forgalmazását egy adott tagállamban. Végezetül, az a harmadik ország, ahol a nem uniós ABAK vagy ahol a nem uniós ABA letelepedett, nem szerepelhet a pénzmosás és terrorizmus finanszírozása elleni pénzügyi munkacsoport nem együttműködő országok és területek jegyzékén.
(70)
Az irányelv nem érintheti a jelenlegi helyzetet, amely szerint az Unióban letelepedett szakmai befektetők saját kezdeményezésükre befektethetnek az ABA-kba, függetlenül az ABAK és/vagy az ABA letelepedésének helyétől.
(71)
A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy saját területükön engedélyezhessék az ABAK-ok által kezelt összes ABA, vagy meghatározott típusú ABA-k kisbefektetőknek történő forgalmazását. Ha valamely tagállam meghatározott típusú ABA-k forgalmazását teszi lehetővé, a tagállamnak eseti elemzést kell végeznie annak megállapítása céljából, hogy az adott ABA minősíthető-e olyan típusú ABA-nak, amely a tagállam területén kisbefektetők számára forgalmazható. Az uniós jog más eszközei alkalmazásának sérelme nélkül a tagállamoknak lehetővé kell tenni, hogy ilyen esetekben a kisbefektetőknek való forgalmazás előfeltételeként előírhassanak az ABA-knak a területükön a szakmai befektetők részére való forgalmazásra vonatkozóknál szigorúbb követelményeket is az ABA-kra és az ABAK-okra, attól függetlenül, hogy az ABA forgalmazása belföldön vagy határokon átnyúlóan történik. Amennyiben egy tagállam saját területén engedélyezi az ABA-k kisbefektetőknek történő forgalmazását, ennek a lehetőségnek elérhetőnek kell lennie függetlenül attól, hogy az ABA-t kezelő ABAK melyik tagállamban telepedett le, és a tagállam nem írhat elő a belföldön forgalmazott ABA-kra vonatkozóknál szigorúbb követelményeket vagy további követelményeket egy másik tagállamban letelepedett és határokon átnyúlóan forgalmazott ABA-kra. Továbbá azoknak az ABAK-oknak, a 2004/39/EK irányelv értelmében engedélyezett befektetési vállalkozásoknak és a 2006/48/EK irányelv értelmében engedélyezett hitelintézeteknek, amelyek kisbefektető ügyfeleknek befektetési szolgáltatásokat nyújtanak, figyelembe kell venniük valamennyi esetleges kiegészítő követelményt annak értékelése során, hogy egy bizonyos ABA megfelelő és alkalmas-e egy adott kisbefektető számára, és hogy összetett vagy nem összetett pénzügyi eszköz-e.
(72)
Tisztázni kell az ezen irányelv végrehajtásáért felelős hatáskörrel rendelkező hatóságok hatáskörét és kötelezettségeit, és meg kell erősíteni a határokon átnyúló hatékony felügyeleti együttműködés biztosításához szükséges mechanizmusokat. Bizonyos körülmények között az ABAK fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságai számára lehetővé kell tenni, hogy közvetlenül felléphessenek meghatározott rendelkezések betartásának felügyelete érdekében, amelyért felelősek. Az egyéb rendelkezések vonatkozásában a fogadó tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai számára lehetővé kell tenni, hogy a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaitól fellépést követeljenek meg, és közbelépjenek, ha nem történik fellépés.
(73)
Ezen irányelv rendelkezik az EÉPH általános koordinációs szerepéről és az EÉPH által elnökölt kötelező érvényű, a hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti viták rendezésére szolgáló közvetítési eljárások lehetőségéről.
(74)
Az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezetet dolgoz ki az ABAK letelepedése szerinti tagállam vagy a referencia-tagállam és a harmadik országbeli hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóság között megkötendő együttműködési megállapodások tartalmára és az információcsere módjára vonatkozóan. A szabályozástechnikai standardtervezetek biztosítják, hogy ezen együttműködési megállapodások következtében minden szükséges információ a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére álljon mind a letelepedés szerinti, mind a fogadó tagállamokban, hogy azok gyakorolni tudják az ezen irányelvben rájuk ruházott felügyeleti és vizsgálati hatásköreiket. Az EÉPH ezenkívül megkönnyíti az együttműködési megállapodások megtárgyalását és megkötését. Az EÉPH például úgy könnyítheti meg ezeket a folyamatokat, hogy biztosítja az ilyen együttműködési megállapodások standard formátumát.
(75)
A tagállamoknak meg kell állapítaniuk az ezen irányelv rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és biztosítaniuk kell azok végrehajtását. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(76)
Ezen irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat és betartja különösen az EUMSZ-ben és az Európai Unió Alapjogi Chartájában (Charta) elismert elveket, nevezetesen a személyes adatoknak az EUMSZ 16. cikkében és a Charta 8. cikkében említett védelmét. A hatáskörrel rendelkező hatóságok általi információcserének vagy információtovábbításnak meg kell felelnie a személyes adatok továbbítására vonatkozó szabályoknak, ahogy azt a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) megállapítja. Az EÉPH általi információcserének vagy információtovábbításnak meg kell felelnie a személyes adatok továbbítására vonatkozó szabályoknak - ahogy azt a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (19) megállapítja -, amelyek ezen irányelv alkalmazásában teljes mértékben alkalmazandók a személyes adatok feldolgozására.
(77)
Ezen irányelv végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (20) megfelelően kell gyakorolni.
(78)
A Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, ahol ez az ezen irányelvben kifejezetten meghatározásra került. Különösen, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az ebben az irányelvben meghatározott tőkeáttételi módszerek megállapítása érdekében, ideértve a vonatkozó ABA által ellenőrzött harmadik feleket bevonó lehetséges pénzügyi és/vagy jogi struktúrákat, ha azon struktúrákat kifejezetten annak érdekében állították fel, hogy ABA-szinten közvetlenül vagy közvetve tőkeáttételt hozzanak létre. Különösen a magántőke- és kockázatitőke-alapok esetében az ilyen pénzügyi vagy jogi struktúrákra való hivatkozás esetében a portfóliótársaság szintjén meglévő tőkeáttételt nem kell beleérteni.
(79)
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni annak meghatározása céljából, hogy hogyan kell kiszámítani a könnyített rendszerre vonatkozó küszöbértékeket, és hogyan kell szabályozni az ABA-kat kezelő azon ABAK-okat, amelyek kezelt eszközeinek értéke, beleértve a tőkeáttétel útján szerzett eszközöket is, egyazon naptári éven belül időnként meghaladja a vonatkozó küszöbértéket, időnként pedig nem éri el azt; a küszöbértékeket el nem érő ABAK-ok bejegyzési kötelezettségeinek és a rendszerkockázat hatékony felügyeletét szolgáló adatszolgáltatási kötelezetettségeinek, és az ilyen ABAK-ok arra vonatkozó kötelezetettségének meghatározása céljából, hogy az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat értesítsék, amennyiben már nem teljesítik a könnyített rendszer alkalmazásához szükséges feltételeket.
(80)
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni annak érdekében is, hogy egyértelművé tegyék a tőkeáttételi módszereket, köztük bármely pénzügyi és/vagy jogi struktúrát, amelyben az adott ABA által ellenőrzött harmadik felek is részt vesznek, valamint a tőkeáttétel kiszámításának módját; hogy meghatározzák azokat a kockázatokat, amelyeket a további szavatolótőkének vagy a szakmai felelősségbiztosításnak le kell fedeznie, és meghatározzák a további szavatolótőke megfelelősége meghatározásának feltételeit vagy a szakmai felelősségbiztosítás hatályát, valamint meghatározzák a további szavatolótőke folyamatban lévő kiigazítása vagy a szakmai felelősségbiztosítás hatálya meghatározásának módját. Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni annak érdekében is, hogy meghatározzák a hatáskörrel rendelkező hatóságok által annak értékelése során alkalmazandó kritériumokat, hogy az ABAK-ok teljesítik-e az üzletmenetükkel kapcsolatos kötelezettségeiket, az irányú kötelezettségüket, hogy az általuk kezelt ABA-k és azok befektetői érdekeit, valamint a piac integritását szem előtt tartva járnak el; hogy rendelkeznek az üzleti tevékenységük megfelelő végzéséhez szükséges erőforrásokkal és eljárásokkal, és képesek azok hatékony felhasználására; hogy megtesznek minden ésszerű lépést az összeférhetetlenség elkerülésére és, ha az nem elkerülhető, arra, hogy azonosítsák, megelőzzék és figyelemmel kísérjék, adott esetben pedig nyilvánosságra hozzák az ABA-k és az ABA-k befektetői előtt ezen összeférhetetlenséget, és biztosítsák, hogy az általuk kezelt ABA-k méltányos bánásmódban részesülnek; hogy megfelelnek az üzleti tevékenységük irányítására vonatkozó valamennyi hatósági követelménynek, hogy elősegítsék az ABA-k vagy az általuk kezelt ABA-k befektetői érdekeinek és a piac integritásának lehető legnagyobb mértékű érvényesülését; és az ABA-k valamennyi befektetője számára tisztességes bánásmódot biztosítsanak.
(81)
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell továbbá elfogadni a következők meghatározására: az ABAK-ok által meghatározandó összeférhetetlenség-típusok, valamint azon ésszerű lépesek, amelyek meghozatala az összeférhetetlenségek azonosítása, megelőzése, kezelése, nyomon követése és az azokról szóló tájékoztatás céljából a strukturális, szervezeti és közigazgatási eljárások keretében az ABAK-októl elvárható. Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni az alábbiak vonatkozásában: alkalmazandó kockázatkezelési feladatok; a kockázatkezelési rendszer felülvizsgálatának megfelelő gyakorisága; a kockázatkezelési feladatok funkcionális és hierarchikus elkülönítése a működési egységektől, ideértve a portfóliókezelési feladatokat is; összeférhetetlenség elleni óvintézkedések; és az ABAK-ok által betartandó kockázatkezelési követelmények. Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni az ABAK-ok által használandó likviditáskezelési rendszereknek, valamint a befektetési stratégia, a likviditási profil és a visszaváltási politika összehangolásának meghatározása érdekében. Felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni azon követelmények meghatározása érdekében, amelyeket az értékpapírosított eszközök értékpapírosítását kezdeményezőknek, a szponzoroknak vagy az eredeti hitelezőknek kell teljesíteniük ahhoz, hogy az ABAK-ok befektethessenek a 2011. január 1-je után kibocsátott ilyen jellegű eszközökbe.
(82)
Olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is el kell fogadni, amelyek meghatározzák azokat a követelményeket, amelyeket az ABAK-oknak teljesíteniük kell az ilyen értékpapírosított eszközökbe való befektetéshez; amelyek meghatározzák az igazgatási és számviteli eljárásokat, az elektronikus adatfeldolgozásra vonatkozó ellenőrzési és biztonsági szabályokat és a megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusokat; amelyek meghatározzák az eszközök helyes értékelésére, valamint a befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközérték kiszámítására vonatkozó eljárásokat; a külső értékbecslő által nyújtandó szakmai garanciákat; valamint a nyílt végű ABA-k értékelésének megfelelő gyakoriságát.
(83)
Olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is el kell fogadni, amelyek meghatározzák azon feltételeket, amelyek mellett az ABAK-ok funkcióinak átruházása jóváhagyható, valamint azon feltételeket, amelyek mellett az ABAK olyan mértékben ruházza át funkcióit, hogy postafiókcéggé válik, és már nem tekinthető az ABA kezelőjének; amelyek meghatározzák a letétkezelők vonatkozásában az annak megállapítására szolgáló kritériumokat, hogy a letétkezelő letelepedése szerinti harmadik országokra vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet egyenértékű-e az uniós joggal, és azokat ténylegesen végre is hajtják, valamint a megállapodásmintába belefoglalandó adatokat; a letétkezelői feladatok ellátására vonatkozó feltételeket, ideértve: a pénzügyi eszközök azon fajtáit, amelyeket a letétkezelő letétkezelői feladatkörébe kell sorolni; azokat a feltételeket, amelyek alapján a letétkezelő letétkezelői feladatát gyakorolhatja a központi letétkezelőnél nyilvántartott pénzügyi eszközök tekintetében, és azokat a feltételeket, amelyek alapján a letétkezelő őrzi a névre szólóan kibocsátott és a kibocsátónál vagy a könyvvezetőknél nyilvántartott pénzügyi eszközöket; a letétkezelőnek a kellő gondossággal kapcsolatos kötelezettségeit; az elkülönítési kötelezettséget; azon feltételek és körülmények, amelyek alapján a letétbe helyezett pénzügyi eszközt elveszettnek kell tekinteni; mit lehet „minden ellenkező erőfeszítés ellenére is elkerülhetetlen, érdemleges befolyásán túlmenő külső eseménynek” tekinteni; és azokat a feltételeket és körülményeket, amelyek alapján objektív indok áll fenn a felelősség alóli mentesítésre. Olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is el kell fogadni, amelyek meghatározzák az ABAK-ok által a kezelésükben lévő minden egyes ABA tekintetében rendelkezésre bocsátandó éves jelentés tartalmát és formátumát, valamint az ABAK-ok részéről befektetőikkel szemben fennálló adatszolgáltatási kötelezettségeket és a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal szembeni jelentési kötelezettségeket, valamint azok gyakoriságát.
(84)
Olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is el kell fogadni, amelyek meghatározzák azokat a feltételeket, hogy a tőkeáttétel mikor tekintendő jelentős mértékűnek és amelyek megállapítják az ABAK által esetlegesen alkalmazandó tőkeáttételi korlátok bevezetésének a hatáskörrel rendelkező hatóságok általi mérlegelésekor alkalmazandó elveket. Olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is el kell fogadni, amelyek meghatározzák a nem uniós ABAK-okkal és/vagy a nem uniós ABA-kkal kapcsolatos együttműködési megállapodásokat a harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében. Olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is el kell fogadni, amelyek meghatározzák annak az információcserének a tartalmát, amelyet az ABAK és a hatáskörrel rendelkező hatóságok folytatnak, valamint azt, hogy bizonyos adatokat meg kell adni az EÉPH-nak.
(85)
Az EÉPH e tekintetben adott tanácsától és az irányelvben megállapított feltételektől függően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni az útlevélnek nem uniós ABA-kat az Unióban forgalmazó uniós ABAK-okra és ABA-kat az Unióban kezelő és/vagy forgalmazó nem uniós ABAK-okra történő kiterjesztése érdekében, illetve egy másik felhatalmazáson alapuló jogi aktust kell elfogadni e tekintetben a zártkörű kibocsátásra vonatkozó nemzeti rendszerek alkalmazásának megszüntetése céljából.
(86)
Az Európai Parlament vagy a Tanács az értesítés időpontját követő három hónapon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben. A kiemelkedően aggályos területek esetében az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam három hónappal meghosszabbítható. Az Európai Parlament és a Tanács tájékoztathatja a többi intézményt arról, ha nem szándékozik kifogást emelni. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok korai elfogadása különösen fontos olyankor, amikor határidőket kell betartani, például hogy a tagállamok a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat adott esetben az ezen irányelvben meghatározott átültetési időszakon belül ültethessék át.
(87)
A Lisszaboni Szerződést elfogadó kormányközi konferencia záróokmányához csatolt, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéről szóló nyilatkozatban a konferencia tudomásul vette a Bizottság arra irányuló szándékát, hogy a kialakult gyakorlatnak megfelelően konzultál a tagállamok által kinevezett szakértőkkel a pénzügyi szolgáltatások területére vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tervezetének elkészítése során.
(88)
Az ezen irányelv átültetési határidejét követően két évvel az EÉPH véleményt ad ki az akkor hatályban levő útlevél működéséről és a zártkörű kibocsátásra vonatkozó nemzeti rendszerek működéséről. Tanácsot ad az útlevélnek a nem uniós ABA-kat az Unióban forgalmazó uniós ABAK-okra és ABA-kat az Unióban kezelő és/vagy forgalmazó nem uniós ABAK-okra történő kiterjesztése tekintetében is. A Bizottság három hónappal az EÉPH e véleményének és útmutatásának átvétele után, valamint az ezen irányelvben felsorolt, többek között a belső piacra, a befektetővédelemre és a rendszerkockázatok hatékony ellenőrzésére vonatkozó kritériumokat és célkitűzéseket figyelembe véve felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el, meghatározva azt az időpontot, amikortól az ebben az irányelvben meghatározott, az útlevél kiterjesztésére vonatkozó szabályok valamennyi tagállamban alkalmazandóvá válnak.
(89)
2009. áprilisi londoni találkozójukon a G-20-ak vezetői megállapodtak abban, hogy a fedezeti alapokat vagy vezetőiket nyilvántartásba kell venni, és elő kell írni számukra, hogy folyamatosan továbbítsák a megfelelő adatokat a felügyelőknek vagy a szabályozóknak. Felügyeletet kell felettük biztosítani, hogy biztosítva legyen a megfelelő kockázatkezelés. 2010 júniusában a G-20-ak vezetői Torontóban megerősítették kötelezettségvállalásukat, és vállalták a fedezeti alapok átláthatóságának és szabályozói felügyeletének fokozását célzó szigorú intézkedések végrehajtásának nemzetközileg következetes és megkülönböztetésmentes módon történő felgyorsítását. A G-20-ak célkitűzéseinek támogatására az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Bizottsága 2009 júniusában magas szintű befektetésialap-felügyeleti alapelveket adott ki, hogy irányt mutasson e terület nemzetközi szinten következetes szabályozásának kialakításához. 2010. szeptember 16-án az Európai Tanács egyetértett abban, hogy Európának határozottabban, valamint a viszonosság szellemében és a kölcsönös előnyök szem előtt tartásával kell képviselnie az érdekeit és az értékeit az Unió külkapcsolataiban, továbbá lépéseket kell tennie többek között annak érdekében, hogy nagyobb piaci hozzáférést biztosítson az európai vállalkozásoknak és elmélyítse szabályozási együttműködését fő kereskedelmi partnereivel. A Bizottság annak biztosítására törekszik, hogy e kötelezettségvállalásokat az Unió nemzetközi partnerei is hasonlóan hajtják végre.
(90)
Három évvel annak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusnak a hatálybalépését követően, amelynek értelmében az útlevél valamennyi ABAK vonatkozásában alkalmazásra kerül, az EÉPH véleményt ad ki az akkor hatályban levő európai útlevél működéséről és a zártkörű kibocsátásra vonatkozó nemzeti rendszerek működéséről. Tanácsot ad a nemzeti rendszerek megszüntetésével kapcsolatosan is. A Bizottság három hónappal az EÉPH véleményének és tanácsának átvétele, valamint az ezen irányelvben felsorolt kritériumok és ezen irányelv célkitűzéseinek figyelembevétele után felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el, többek között a belső piac, a befektetővédelem és a rendszerkockázatok hatékony ellenőrzése vonatkozásában, meghatározva azt az időpontot, amikortól az ezen irányelvben meghatározott nemzeti mechanizmusok valamennyi tagállamban megszűnnek.
(91)
Ezen irányelv átültetési határidejét követően négy évvel a Bizottság - nyilvános konzultáció alapján és a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal folytatott megbeszélésekre tekintettel - elkezdi ezen irányelv alkalmazásának és hatályának felülvizsgálatát. A felülvizsgálat elemzi az irányelv alkalmazása során gyűjtött tapasztalatokat, annak a befektetőkre, az ABA-kra vagy az ABAK-okra gyakorolt hatását az Unióban és harmadik országokban, valamint azt is vizsgálja, hogy milyen mértékben sikerült teljesíteni ezen irányelv célkitűzéseit, és szükség szerint megfelelő módosításokat javasol. A felülvizsgálat kitér az ezen irányelvben foglalt szabályok működésének általános felmérésére és a szabályok alkalmazása során gyűjtött tapasztalatokra. A Bizottság a felülvizsgálat során megvizsgálja az EÉPH és a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságoknak ezen irányelv összefüggésében végzett tevékenységeit az uniós piacokon működő valamennyi ABAK hatékony felügyeletének biztosításában, ideértve többek között, - az 1095/2010/EU rendelettel összhangban - annak megvizsgálását, hogy további felügyeleti feladatokat bízzanak-e az EÉPH-ra a nem uniós ABAK-ok engedélyezése és felügyelete terén. Ebben az összefüggésben a Bizottság értékeli az EÉPH ilyen jellegű feladatokkal való megbízásának költségeit és előnyeit.
(92)
Ezen irányelv célja az ABAK-ok tevékenysége következtében felmerülő lehetséges kockázatok kezelésére és ezen kockázatok tekintetben a hatáskörrel rendelkező hatóságok általi hatékony ellenőrzésének biztosítására alkalmas keretrendszer létrehozása az Unióban. Szigorú szabályozási és felügyeleti keretet kell biztosítani, hogy a pénzügyi szabályozásban ne legyenek hiányosságok. Ebben a tekintetben hivatkozni lehet a kellő gondossággal kapcsolatos meglévő kötelezettségekre, amelyek a szakmai befektetőkre alkalmazandók az ilyen befektetőkre vonatkozó rendelkezések értelmében. Továbbá a Bizottságot fel kell kérni, hogy vizsgálja felül a szakmai befektetőkre vonatkozó jogszabályokat annak érdekében, hogy felmérje, szükséges-e szigorúbb követelményeket előírni azoknak a szakmai uniós befektetőknek a kellő gondosságra vonatkozó eljárására vonatkozóan, amelyek saját kezdeményezésükre nem uniós pénzügyi termékekbe, többek között nem uniós ABA-kba fektetnek be.
(93)
A felülvizsgálat végén a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, többek között - adott esetben - a javasolt módosításokról, figyelembe véve ezen irányelv célkitűzéseit és a befektetőkre, az ABA-kra és ABAK-okra gyakorolt lehetséges hatásokat az Unióban és harmadik országokban.
(94)
Mivel ezen irányelv célját, nevezetesen a magas szintű befektetővédelemnek az ABAK-ok engedélyezésére és felügyeletére szolgáló közös keretrendszer létrehozatala révén való biztosítását - amint azt az ABAK-okra vonatkozó jelenlegi nemzeti szintű szabályozás és felügyelet terén meglévő hiányosságok tanúsítják - a tagállamok nem tudják kielégítően, ezért az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően intézkedéseket fogadhat el. Az e cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(95)
A 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelvet, a hitelminősítő intézetekről szóló, 2009. szeptember 16-i 1060/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (21) és az 1095/2010/EU rendeletet ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ezen irányelv azon alternatív befektetési alapkezelők (ABAK) engedélyezésével, folyamatos működtetésével és átláthatóságával kapcsolatos szabályokat állapítja meg, amelyek alternatív befektetési alapokat (ABA) kezelnek és/vagy forgalmaznak az Unióban.
2. cikk
Hatály
(1) Figyelembe véve e cikk (3) bekezdését és a 3. cikket, ezen irányelv a következőkre alkalmazandó:
a)
uniós ABAK-ok, amelyek egy vagy több ABA-t kezelnek, tekintet nélkül arra, hogy az ilyen ABA uniós vagy nem uniós ABA;
b)
nem uniós ABAK-ok, amelyek egy vagy több uniós ABA-t kezelnek; és
c)
nem uniós ABAK-ok, amelyek egy vagy több ABA-t forgalmaznak az Unióban, tekintet nélkül arra, hogy az uniós ABA vagy nem uniós ABA.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában nincs jelentősége, hogy
a)
az ABA nyílt vagy zárt végű-e;
b)
az ABA-t szerződési jog, a befektetési alapokra vonatkozó jogszabályok vagy a társasági jog alapján alapították, vagy más jogi formája van;
c)
milyen az ABAK jogi felépítése.
(3) Ezen irányelv nem alkalmazandó a következőkre:
a)
holdingtársaságok;
b)
a 2003/41/EK irányelv hatálya alá tartozó foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények, ideértve adott esetben az említett irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében említett ilyen intézmények irányításáért felelős, illetve a nevükben eljáró felhatalmazott szerveket és az említett irányelv 19. cikkének (1) bekezdése alapján megbízott befektetéskezelőket is, amennyiben azok ABA-k kezelésével nem foglalkoznak;
c)
szupranacionális intézmények, mint az Európai Központi Bank, az Európai Beruházási Bank, az európai fejlesztésfinanszírozási intézmények és a bilaterális fejlesztési bankok, a Világbank, a Nemzetközi Valutaalap, más szupranacionális intézmények és hasonló nemzetközi szervezetek, amenyiben az ilyen intézmények vagy szervezetek ABA-t kezelnek, és amennyiben ezek az ABA-k közérdekűek;
d)
a nemzeti központi bankok;
e)
a nemzeti kormányok, a regionális és helyi önkormányzatok, valamint mindazon szervek és más intézmények, amelyek társadalombiztosítási rendszerek és nyugdíjrendszerek finanszírozására szolgáló alapokat kezelnek;
f)
a munkavállalói részvételi programok és a munkavállalói megtakarítási programok;
g)
különleges értékpapírosítási célú gazdasági egységek.
(4) A tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy az (1) bekezdésben említett ABAK-ok folyamatosan megfeleljenek ezen irányelvnek.
3. cikk
Mentességek
(1) Ezen irányelv hatálya nem terjed ki az olyan egy vagy több ABA-t kezelő ABAK-okra, amelyeknek ugyanezen ABAK-ok vagy azok anyavállalatai vagy leányvállalatai, vagy ezen anyavállalatok egyéb leányvállalatai az egyedüli befektetői, feltéve, hogy e befektetők maguk nem ABA-k.
(2) A 46. cikk alkalmazásának sérelme nélkül a következő ABAK-okra kizárólag ezen cikk (3) és (4) bekezdése alkalmazandó:
a)
olyan ABAK-ok, amelyek - közvetlenül vagy közvetve egy, az ABAK-kal közös irányítás vagy ellenőrzés alatt álló társaságon keresztül, vagy érdemi közvetlen vagy közvetett részesedés útján - olyan ABA-portfóliókat kezelnek, amelyek kezelt eszközeinek értéke - beleértve a tőkeáttétel útján létrejött eszközöket is - nem haladja meg összesen a 100 millió EUR küszöbértéket; vagy
b)
olyan ABAK-ok, amelyek - közvetlenül vagy közvetve egy, az ABAK-kal közös irányítás vagy ellenőrzés alatt álló társaságon keresztül, vagy érdemi közvetlen vagy közvetett részesedés útján - olyan ABA-portfóliókat kezelnek, amelyek kezelt eszközeinek értéke nem haladja meg összesen az 500 millió EUR küszöbértéket, amennyiben az ABA portfóliói olyan ABA-kból állnak, amelyek nem tőkeáttétellel finanszírozottak és amelyek esetében az egyes ABA-kba történő eredeti befektetés időpontját követő öt éven belül nem gyakorolhatók visszaváltási jogok.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy a (2) bekezdésben említett ABAK-ok legalább:
a)
a letelepedésük szerinti tagállamban a hatáskörrel rendelkező hatóságoknál bejegyzéskötelesek;
b)
a bejegyzés időpontjában igazolják magukat és az általuk kezelt ABA-kat a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai előtt;
c)
a bejegyzés időpontjában információkat szolgáltatnak az általuk kezelt ABA-k befektetési stratégiáiról a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak;
d)
a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára rendszeresen tájékoztatást adnak arról, hogy milyen főbb eszközökkel kereskednek, valamint hogy a kezelésükben lévő ABA-k milyen fontosabb kitettségekkel rendelkeznek és melyek a legfontosabb koncentrációik, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok hatékonyan nyomon követhessék a rendszerkockázatokat; és
e)
abban az esetben, ha már nem teljesítik a (2) bekezdésben említett feltételeket, értesíteniük kell erről a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait.
E cikk ezen bekezdése és (2) bekezdése a tagállamok által a (2) bekezdésben említett ABAK-ok tekintetében elfogadott szigorúbb szabályok sérelme nélkül alkalmazandó.
A tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy amennyiben a (2) bekezdésben megadott feltételek már nem teljesülnek, az érintett ABAK-oknak az ezen irányelvben meghatározott eljárás szerint 30 naptári napon belül engedély iránti kérelmet kell benyújtaniuk.
(4) A (2) bekezdésben szereplő ABAK-ok nem élvezik az ezen irányelv által biztosított jogokat, kivéve, ha az ABAK-ok ezen irányelv hatálya alá vonják magukat. Ha az ABAK-ok ezen irányelv hatálya alá vonják magukat, akkor az teljes mértékben alkalmazandó rájuk.
(5) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyek célja az eljárások meghatározása azon ABAK-ok számára, amelyek ezen irányelv hatálya alá vonják magukat a (4) bekezdésnek megfelelően. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat az 59. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(6) A Bizottság az 56. cikkel összhangban, valamint az 57. és az 58. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
a (2) bekezdésben említett küszöbértékek kiszámításának, valamint az ABA-kat kezelő ABAK-ok szabályozásának módját, amelyek kezelt eszközeinek értéke, beleértve a tőkeáttétel útján szerzett eszközöket is, egyazon naptári éven belül időnként meghaladja a vonatkozó küszöbértéket, időnként pedig nem éri el azt;
b)
a (3) bekezdésben előírt nyilvántartásba vételi és a rendszerkockázatok hatékony figyelemmel kísérése érdekében szükséges tájékoztatási kötelezettséget; és
c)
a hatáskörrel rendelkező hatóságok értesítésének kötelezettségét a (3) bekezdés értelmében.
4. cikk
Fogalommeghatározások
(1) Ezen irányelv alkalmazásában az alábbi fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
a)
„ABA”: bármilyen kollektív befektetési vállalkozás, annak befektetési részalapjait is beleértve, amely:
i.
több befektetőtől kap tőkét azért, hogy meghatározott befektetési politikának megfelelően befektesse azt ezen befektetők javára; továbbá
ii.
a 2009/65/EK irányelv 5. cikke alapján nem engedélyköteles;
b)
„ABAK”: minden olyan jogi személy, amely rendszeres gazdasági tevékenységként egy vagy több ABA-t kezel;
c)
„fióktelep”: ABAK esetén az ABAK részét képező üzletviteli hely, amely nem önálló jogi személy, és amely az ABAK engedélyében felsorolt szolgáltatásokat nyújtja; az ugyanazon tagállamban egy olyan ABAK által létesített összes üzletviteli hely, amelynek létesítő okirat szerinti székhelye egy másik tagállamban vagy harmadik országban található, egyetlen fióktelepnek minősül;
d)
„nyereségrészesedés”: az ABA nyereségének egy része, amelyet az ABAK részére különítenek el díjazásként az ABA kezeléséért; ebbe nem tartozik bele az ABA nyereségének azon része, amelyet az ABAK számára különítettek el mint az ABAK ABA-ba való befektetésének hozadékát;
e)
„szoros kapcsolat”: olyan helyzet, amelyben két vagy több természetes vagy jogi személyt a következő tényezők valamelyike kapcsol össze:
i.
részesedés, nevezetesen valamely vállalkozás szavazati jogai vagy tőkéje 20 %-ának vagy ennél nagyobb részének közvetlen vagy ellenőrzés útján történő tulajdonlása;
ii.
ellenőrzés, amely az összevont (konszolidált) éves beszámolóról szóló, 1983. június 13-i, 83/349/EGK hetedik tanácsi irányelv (22) 1. cikkében említett minden esetben az anyavállalat és a leányvállalat közötti kapcsolatot, vagy hasonló kapcsolatot jelent bármely természetes vagy jogi személy és egy vállalkozás között; e pont alkalmazásában egy leányvállalat leányvállalata egy anyavállalat leányvállalatának minősül, amely anyavállalat ezen leányvállalatokat fogja össze.
Szintén ilyen személyek közötti „szoros kapcsolat”-nak kell tekinteni azt a helyzetet, amelyben két vagy több természetes vagy jogi személy ellenőrzési kapcsolat révén tartósan kapcsolódik ugyanazon személyhez;
f)
„hatáskörrel rendelkező hatóságok”: a tagállamok azon hatóságai, amelyeket törvény vagy rendelet ABAK-ok felügyeletére jogosít fel;
g)
egy letétkezelő tekintetében „hatáskörrel rendelkező hatóságok”:
i.
ha a letétkezelő a 2006/48/EK irányelv értelmében engedélyezett hitelintézet, akkor az említett irányelv 4. cikkének 4. pontjában meghatározott hatáskörrel rendelkező hatóságok;
ii.
ha a letétkezelő a 2004/39/EK irányelv értelmében engedélyezett befektetési vállalkozás, akkor az említett irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 22. pontjában meghatározott hatáskörrel rendelkező hatóságok;
iii.
ha a letétkezelő ezen irányelv 21. cikke (3) bekezdése c) pontjának első albekezdése szerinti intézményfajta, akkor a letelepedése szerinti tagállamának az ilyen intézményfajták felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott nemzeti hatóságai;
iv.
ha a letétkezelő ezen irányelv 21. cikk (3) bekezdése harmadik albekezdésének megfelelő jogalany, akkor azon tagállam nemzeti hatóságai, amelyben e jogalany létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezik, és amelyeket törvény vagy rendelet hatalmaz fel az ilyen jogalanyok felügyeletére, vagy az a hivatalos szerv, amely hatáskörrel rendelkezik az ilyen jogalanyok bejegyzésére vagy felügyeletére a rá irányadó szakmai magatartási szabályoknak megfelelően;
v.
ha a letétkezelőt egy nem uniós ABA letétkezelőjének jelölik ki ezen irányelv 21. cikk (5) bekezdése b) pontjával összhangban, és az nem tartozik ezen pont i-iv. alpontja alá, azon harmadik ország hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságai, amelyben a letétkezelőnek létesítő okirat szerinti székhelye van;
h)
„uniós ABA tekintetében hatáskörrel rendelkező hatóságok”: az ABA felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott tagállami nemzeti hatóságok;
i)
„ellenőrzés”: a 83/349/EGK irányelv 1. cikkében meghatározott ellenőrzés;
j)
„letelepedett”:
i.
ABAK esetén „létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezik”;
ii.
ABA esetén „engedéllyel rendelkezik vagy itt bejegyzett”, amennyiben sem engedéllyel nem rendelkezik, sem pedig bejegyezve nincs az adott helyen, „létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezik”;
iii.
letétkezelő esetén „létesítő okirat szerinti székhellyel vagy fiókteleppel rendelkezik”;
iv.
olyan jogi képviselők esetén, amelyek jogi személyek, „létesítő okirat szerinti székhellyel vagy fiókteleppel rendelkezik”;
v.
olyan jogi képviselők esetén, akik természetes személyek, „lakóhellyel rendelkezik”;
k)
„uniós ABA”:
i.
bármely ABA, amely az alkalmazandó nemzeti jognak megfelelően egy tagállamban engedéllyel rendelkezik, vagy amelyet az egyik tagállamban bejegyeztek; vagy
ii.
bármely ABA, amely egyik tagállamban sem rendelkezik engedéllyel vagy egyik tagállamban sem jegyezték be, de létesítő okirat szerinti székhelye és/vagy központi irodája az egyik tagállamban található;
l)
„uniós ABAK”: bármely olyan ABAK, amely létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezik az egyik tagállamban;
m)
„feeder-ABA”: olyan ABA, amely
i.
eszközeinek legalább 85 %-át egy másik ABA (a master-ABA) befektetési jegyeibe vagy részvényeibe fekteti be;
ii.
eszközeinek legalább 85 %-át egy vagy több olyan master-ABA-ba fekteti be, amelyek azonos befektetési stratégiával rendelkeznek; vagy
iii.
egyébként eszközei legalább 85 %-a egy vagy több ilyen master-ABA-ban van;
n)
„pénzügyi eszköz”: a 2004/39/EK irányelv I. mellékletének C. szakaszában meghatározott eszköz;
o)
„holdingtársaság”: más egy vagy több társaságban részesedéssel rendelkező olyan vállalkozás, amelynek gazdasági célja egy üzleti stratégia vagy stratégiák leányvállalatain, kapcsolt vállalkozásain vagy részvételén keresztül történő végrehajtása, azzal a céllal, hogy növelje hosszú távú értéküket, és amely vagy egy olyan vállalat, amely
i.
saját számlára működik, és amelynek részvényeit kereskedés céljából bevezették egy uniós szabályozott piacra; vagy
ii.
amelyet az éves jelentésében vagy más hivatalos dokumentumban bizonyítottak szerint nem azzal a fő céllal hoztak létre, hogy a befektetőknek a leányvállalatok és kapcsolt vállalkozások eladása révén termeljen nyereséget;
p)
„az ABA letelepedése szerinti tagállam”:
i.
az a tagállam, amelyben az ABA engedéllyel rendelkezik vagy be van jegyezve a hatályos nemzeti jog szerint, illetve több engedély vagy bejegyzés esetén az a tagállam, amelyben az ABA első alkalommal kapott engedélyt, vagy amelyben első alkalommal jegyezték be; vagy
ii.
ha az ABA-t egyik tagállamban sem engedélyezték vagy jegyezték be, az a tagállam, amelyben az ABA létesítő okirat szerinti székhelye és/vagy központi irodája található;
q)
„az ABAK letelepedése szerinti tagállam”: az a tagállam, amelyben az ABAK létesítő okirat szerinti székhelye található; a nem uniós ABAK-ok esetében az „ABAK letelepedése szerinti tagállam” az ezen irányelvben a „referencia-tagállam”-ként értelmezendő a VII. fejezetben foglaltak alapján;
r)
„az ABAK fogadó tagállama” a következőket jelenti:
i.
az a letelepedés szerinti tagállamtól különböző tagállam, amelyben egy uniós ABAK uniós ABA-kat kezel;
ii.
az a letelepedés szerinti tagállamtól különböző tagállam, amelyben egy uniós ABAK egy uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazza;
iii.
az a letelepedés szerinti tagállamtól különböző tagállam, amelyben egy uniós ABAK egy nem uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazza;
iv.
az a letelepedés szerinti tagállamtól különböző referencia-tagállam, amelyben egy nem uniós ABAK uniós ABA-kat kezel;
v.
az a letelepedés szerinti tagállamtól különböző referencia-tagállam, amelyben egy nem uniós ABAK egy uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazza; vagy
vi.
az a letelepedés szerinti tagállamtól különböző referencia-tagállam, amelyben egy nem uniós ABAK egy nem uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazza;
s)
„indulótőke” a 2006/48/EK irányelv 57. cikke első bekezdésének a) és b) pontjában említett tőke;
t)
„kibocsátó”: bármely olyan kibocsátó a 2004/109/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében, amely létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezik az Unióban és amelynek a részvényeivel való kereskedést engedélyezték a szabályozott piacon a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontja értelmében;
u)
„jogi képviselő”: az a természetes személy, akinek lakóhelye, vagy az a jogi személy, amelynek létesítő okirat szerinti székhelye az Unióban van, és akit vagy amelyet egy nem uniós ABAK jelölt ki kifejezetten arra, hogy nevében eljárjon a hatóságok, ügyfelek, szervek és a nem uniós ABAK partnerei felé az Unióban az ABAK ezen irányelv szerinti kötelezettségei tekintetében;
v)
„tőkeáttétel”: minden olyan módszer, amellyel az ABAK növeli a kezelésében lévő ABA kitettségét, akár készpénz vagy értékpapírok kölcsönzése, akár származékos pozíciókba ágyazott tőkeáttétel útján, vagy bármely más módon;
w)
„ABA kezelése”: egy vagy több ABA-k számára legalább az I. melléklet 1. a) és b) pontjában említetteket magában foglaló befektetéskezelési funkciók ellátása;
x)
„forgalmazás”: valamely ABAK kezdeményezésére vagy annak nevében valamely, az adott ABAK kezelésében lévő ABA befektetési jegyeire vagy részvényeire vonatkozó közvetlen vagy közvetett ajánlattétel az Unióban lakóhellyel vagy létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező befektetők számára, vagy azok ilyen befektetőkhöz történő kihelyezése;
y)
„master-ABA”: bármely olyan ABA, amelybe egy másik ABA befektet, vagy amelyben kitettséggel rendelkezik az m) ponttal összhangban;
z)
„referencia-tagállam”: egy tagállam a 37. cikk (4) bekezdésében meghatározottaknak megfelelően;
aa)
„nem uniós ABA”: bármely olyan ABA, amely nem uniós ABA;
ab)
„nem uniós ABAK”: bármely olyan ABAK, amely nem uniós ABAK;
ac)
„tőzsdén nem jegyzett vállalat”: olyan vállalat, amelynek létesítő okirat szerinti székhelye az Unióban van, és a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdése 14. pontjának értelmében nincs bevezetve egy szabályozott piacra;
ad)
„szavatolótőke”: a 2006/48/EK tanácsi irányelv 56-67. cikkeiben említett szavatolótőke;
ae)
„anyavállalat”: a 83/349/EGK irányelv 1. és 2. cikkében meghatározott anyavállalat;
af)
„prime bróker”: olyan hitelintézet, szabályozott befektetési vállalkozás vagy más, a prudenciális szabályozás hatálya alá tartozó és folyamatos felügyeletnek alávetett jogalany, amely szerződő félként szolgáltatást kínál a szakmai befektetők számára elsősorban pénzügyi eszközökben ügyletek finanszírozása vagy indítása érdekében, és amely más szolgáltatásokat is nyújthat, például elszámolási és követelésrendezési szolgáltatásokat, értékpapír-kölcsönzést, valamint igényekre szabott technológia- és működéstámogatási szolgáltatásokat;
ag)
„szakmai befektető”: bármely olyan befektető, amely szakmai ügyfélnek minősül vagy amely kérés esetén szakmai ügyfélként kezelhető a 2004/39/EK irányelv II. mellékletének értelmében;
ah)
„befolyásoló részesedés”: ABAK-ban fennálló olyan közvetlen vagy közvetett részesedés, amely vagy a tőke, vagy a szavazati jogok 10 %-át vagy annál többet képvisel a 2004/109/EK irányelv 9. és 10. cikkével összhangban, figyelembe véve az említett irányelv 12. cikkének (4) és (5) bekezdésében meghatározott, a részesedés összesítésére vonatkozó feltételeket, vagy amely jelentős befolyás gyakorlását teszi lehetővé azon ABAK irányítása felett, amelyben a részesedés fennáll;
ai)
„a munkavállalók képviselői”: a munkavállalóknak a 2002/14/EK irányelv 2. cikkének e) pontjában meghatározott képviselői;
aj)
„kisbefektető”: nem szakmai befektetőnek minősülő befektető;
ak)
„leányvállalat”: a 83/349/EGK irányelv 1. és 2. cikke szerint meghatározott leányvállalat;
al)
„nem uniós ABA felügyelő hatóságai”: ABA-k felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott harmadik országbeli nemzeti hatóságok;
am)
„nem uniós ABAK felügyelő hatóságai”: ABAK-ok felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott harmadik országbeli nemzeti hatóságok;
an)
„értékpapírosítás céljaira létrehozott vagy értékpapírosítás célját szolgáló speciális jogalany”: olyan jogalany, amelynek egyetlen célja az értékpapírosítási tranzakciókban részt vevő pénzügyi közvetítő vállalatok eszközeiről és forrásairól szóló statisztikákról szóló, 2008. december 19-i 24/2009/EK rendelet (23) 1. cikkének (2) bekezdése szerinti értékpapírosítás vagy értékpapírosítások végrehajtása, valamint az e cél elérésére alkalmas egyéb tevékenységek folytatása;
ao)
„ÁÉKBV”: a 2009/65/EK irányelv 5. cikkével összhangban engedélyezett, átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozás.
(2) Az e cikk (1) bekezdése ad) pontja alkalmazásában a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, 2006. június 14-i 2006/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (24) 13-16. cikkét értelemszerűen kell alkalmazni.
(3) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
az (1) bekezdés v) pontjában meghatározott tőkeáttételi módszerek, köztük bármely pénzügyi és/vagy jogi struktúra, amelyben az adott ABA által ellenőrzött harmadik felek is részt vesznek; és
b)
a tőkeáttétel kiszámításának módja.
(4) Az Európai Felügyeleti Hatóság (Európai Értékpapírpiaci Hatóság) (EÉPH) szabályozástechnikai standardtervezeteket hoz létre az ABAK-ok típusainak meghatározása érdekében - ahol ez ezen irányelv alkalmazásában szükséges, valamint az alkalmazás azonos feltételeinek biztosítása érdekében.
A Bizottság felhatalmazást kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardtervezetnek az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
5. cikk
Az ABAK meghatározása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az ezen irányelv hatálya alatt kezelt mindegyik ABA egyetlen ABAK-kal rendelkezzen, amely felelős az ezen irányelvnek való megfelelésért. Az ABAK lehet:
a)
külső kezelő, amely az ABA által vagy annak nevében kijelölt jogi személy, és amely e kijelölés alapján felelős az ABA kezeléséért (külső ABAK); vagy
b)
ha az ABA jogi formája lehetővé teszi a belső kezelést, és az ABA irányító testülete úgy dönt, hogy nem jelöl ki külső ABAK-ot, akkor maga az ABA, amely ez esetben engedélyt kap az ABAK-ként való működésre.
(2) Olyan esetekben, amikor egy külső ABAK nem képes biztosítani az ezen irányelvnek való megfelelést, amiért az ABAK-ot képviselő ABA vagy más jogalany felelős, haladéktalanul értesíti a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait és adott esetben az érintett uniós ABA tekintetében hatáskörrel rendelkező hatóságokat. Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak kötelezniük kell az ABAK-ot a helyzet megoldásához szükséges lépések megtételére.
(3) Amennyiben a (2) bekezdésben említett lépések megtétele ellenére a szabálysértés továbbra is fennáll, és amennyiben az egy uniós ABAK-ot vagy uniós ABA-t érint, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai kötelezik az ABAK-ot, hogy mondjon le az adott ABA ABAK-ként történő kezeléséről. Ebben az esetben az ABA a továbbiakban nem forgalmazható az Unióban. Ha ez egy nem uniós ABA-t kezelő nem uniós ABAK-ot érint, az ABA a továbbiakban nem forgalmazható az Unióban. Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai haladéktalanul tájékoztatják az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságait.
II. FEJEZET
AZ ABAK-OK ENGEDÉLYEZÉSE
6. cikk
Az ABAK-ként való működés megkezdésének feltételei
(1) A tagállamok biztosítják, hogy semmilyen ABAK nem kezel ABA-t, kivéve, ha azt ezen irányelvvel összhangban engedélyezték.
Az ezen irányelvvel összhangban engedélyezett ABAK-oknak mindenkor meg kell felelniük az ebben az irányelvben az engedélyezés tekintetében megállapított feltételeknek.
(2) A tagállamok előírják, hogy egy külső ABAK nem folytathat más tevékenységet az ezen irányelv I. mellékletében meghatározottakon és a 2009/65/EK irányelvnek megfelelően engedélyezett ÁÉKBV további kezelésén kívül.
(3) A tagállamok előírják, hogy az I. melléklettel összhangban valamely belső kezelésű ABA ezen ABA belső kezelésén kívül nem folytathat más tevékenységet.
(4) A (2) bekezdéstől eltérve a tagállamok engedélyezhetik külső ABAK-ok számára a következő szolgáltatások nyújtását:
a)
befektetési portfóliók kezelése, ideértve a 2003/41/EK irányelv 19. cikkének (1) bekezdése értelmében vett foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények portfólióit is, a befektetők mérlegelés alapján történő, ügyfelenkénti megbízása alapján;
b)
nem alaptevékenységhez tartozó szolgáltatások, beleértve a következőket:
i.
befektetési tanácsadás;
ii.
letéti és ügyviteli szolgáltatások a kollektív befektetési vállalkozások részvényeivel vagy befektetési jegyeivel kapcsolatban;
iii.
pénzügyi eszközökkel kapcsolatos megbízások fogadása és továbbítása.
(5) Ezen irányelv értelmében nem engedélyezhető, hogy egy ABAK:
a)
kizárólag a (4) bekezdésben említett szolgáltatásokat nyújtsa;
b)
a (4) bekezdés b) pontjában említett, nem alaptevékenységhez tartozó szolgáltatásokat nyújtson anélkül, hogy a (4) bekezdés a) pontjában szereplő szolgáltatások nyújtására is engedéllyel rendelkezne;
c)
csak az I. melléklet 2. pontjában említett tevékenységeket végezze; vagy
d)
az I. melléklet 1. pontjának a) alpontjában említett szolgáltatásokat nyújtsa anélkül, hogy az I. melléklet 1. pontjának b) alpontjában szereplő szolgáltatásokat is nyújtaná.
(6) A 2004/39/EK irányelv 2. cikke (2) bekezdését, valamint 12., 13. és 19. cikkét alkalmazni kell az e cikk (4) bekezdésében meghatározott szolgáltatások ABAK-ok általi nyújtására.
(7) A tagállamok előírják, hogy az ABAK-ok a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai rendelkezésére bocsátják az ahhoz szükséges tájékoztatást, hogy az e bekezdésben említett feltételek betartását folyamatosan figyelemmel tudják kísérni.
(8) A 2004/39/EK irányelv szerint engedélyezett befektetési vállalkozásoknak, illetve a 2006/48/EK irányelv szerint engedélyezett hitelintézeteknek nem kötelező ezen irányelv szerinti engedélyt szerezniük az ABA-kkal kapcsolatos befektetési szolgáltatások, például egyedi portfóliókezelés nyújtásához. A befektetési vállalkozások azonban csak akkor és annyiban kínálhatnak fel vagy helyezhetnek ki közvetlenül vagy közvetve ABA befektetési jegyeket vagy részvényeket uniós befektetők számára, s amilyen mértékig azon befektetési jegyek vagy részvények ezen irányelvvel összhangban forgalmazhatók.
7. cikk
Engedélykérelem
(1) A tagállamok az ABAK-okat kötelezik arra, hogy engedély iránti kérelmet nyújtsanak be a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz.
(2) A tagállamok az engedély iránti kérelmet benyújtó ABAK-ot kötelezik arra, hogy a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak tájékoztatást nyújtson az ABAK-ra vonatkozóan a következőkről:
a)
tájékoztatás azokról a személyekről, akik ténylegesen irányítják az ABAK gazdasági tevékenységét;
b)
az ABAK azon (akár közvetlen vagy közvetett, illetve természetes vagy jogi személy) részvényeseinek vagy tagjainak személyazonosságával kapcsolatos tájékoztatás, akik befolyásoló részesedéssel rendelkeznek, valamint e befolyásoló részesedés aránya;
c)
üzleti terv, amely felvázolja az ABAK szervezeti felépítését, valamint tartalmazza az azzal kapcsolatos információkat is, hogy az ABAK hogyan kíván eleget tenni a II., III. és IV., valamint adott esetben az V., VI., VII. és VIII. fejezetben foglalt kötelezettségeinek;
d)
a javadalmazással kapcsolatos politikák és gyakorlatok a 13. cikknek megfelelően;
e)
a funkcióknak a 20. cikkben említettek szerinti, harmadik felekre történő átruházására vagy továbbruházására tett intézkedésekkel kapcsolatos tájékoztatás.
(3) A tagállamok az engedély iránti kérelmet benyújtó ABAK-ot kötelezik arra, hogy a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak a kezelésébe vonni kívánt ABA-kra vonatkozóan a következő tájékoztatást nyújtsa:
a)
a befektetési stratégiák, köztük a mögöttes alapok típusa, ha az ABA alapok alapja, illetve az ABAK tőkeáttétel alkalmazásával kapcsolatos politikája, valamint a kezelt vagy a kezelni szándékozott ABA-k kockázati profiljával és más jellemzőivel kapcsolatos tájékoztatás, beleértve az azon tagállamra vagy harmadik országra vonatkozó tájékoztatást, amelyben ezen ABA-k letelepedtek vagy letelepedni szándékoznak;
b)
a master-ABA letelepedésére vonatkozó tájékoztatás, ha az ABA egy feeder-ABA;
c)
az ABAK által kezelni tervezett minden egyes ABA alapszabálya vagy létesítő okirata;
d)
a letétkezelőnek a 21. cikkel összhangban történő kijelölésével kapcsolatosan hozott intézkedésekre vonatkozó tájékoztatás az ABAK által kezelni tervezett minden ABA esetében;
e)
a 23. cikk (1) bekezdésében említett esetleges további tájékoztatás az ABAK kezelésében lévő vagy általa kezelni tervezett minden egyes ABA-ra vonatkozóan.
(4) Ha egy alapkezelő társaság (a továbbiakban: ÁÉKBV alapkezelő társaság) a 2009/65/EK irányelvnek megfelelő engedéllyel rendelkezik és ABAK-kénti engedélyezése iránti kérelmet nyújt be ezen irányelvnek megfelelően, a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem kötelezhetik arra az ÁÉKBV alapkezelő társaságot, hogy olyan tájékoztatást nyújtson vagy dokumentumokat bocsásson rendelkezésre, amelyeket az ÁÉKBV alapkezelő társaság a 2009/65/EK irányelvnek megfelelő engedélykérelem időpontjában már benyújtott, feltéve, hogy ez a tájékoztatás vagy dokumentumok még naprakészek.
(5) A hatáskörrel rendelkező hatóságok negyedévente tájékoztatják az EÉPH-t az e fejezettel összhangban megadott vagy visszavont engedélyekről.
Az EÉPH minden ezen irányelv szerint engedélyezett ABAK-ról központi nyilvános nyilvántartást, valamint az Unióban ilyen ABAK-ok által kezelt és/vagy forgalmazott ABA-kat és az összes ilyen ABAK-ot felügyelő hatáskörrel rendelkező hatóságról jegyzéket vezet. A nyilvántartást elektronikus formátumban hozzáférhetővé kell tenni.
(6) E cikk következetes harmonizációja érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgozhat ki az ABAK - és munkaprogramjának - engedélyezése végett a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak nyújtandó tájékoztatás pontos meghatározása céljából.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardok 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(7) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki egységes formanyomtatványok, mintadokumentumok és eljárások meghatározása céljából a (6) bekezdés első albekezdésében említett információnyújtáshoz.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardok 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
8. cikk
Az engedély megadásának feltételei
(1) Az ABAK letelepedése szerinti tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai nem adják meg az engedélyt, ha nem teljesülnek az alábbi feltételek:
a)
meggyőződtek arról, hogy az ABAK képes lesz teljesíteni ezen irányelv feltételeit;
b)
az ABAK a 9. cikknek megfelelően elegendő indulótőkével és szavatolótőkével rendelkezik;
c)
az ABAK üzletvitelével ténylegesen foglalkozó személyek kellőképpen jó üzleti hírnévvel, és az ABAK kezelésében levő ABA-ra vonatkozó befektetési stratégiák tekintetében kellő szakmai tapasztalattal rendelkeznek, minden ilyen személy nevét, illetve az őket hivatalukban felváltó személyek nevét haladéktalanul bejelentik az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, és az ABAK üzletviteléről legalább két, a fenti feltételeknek megfelelő személy határoz;
d)
az ABAK befolyásoló részesedéssel rendelkező részvényesei vagy tagjai megfelelőnek minősülnek azon szempont figyelembevételével, hogy biztosítani kell az ABAK helyes és körültekintő irányítását; és
e)
az ABAK központi irodája és létesítő okirat szerinti székhelye ugyanabban a tagállamban található.
Az engedély az összes tagállamban érvényes.
(2) A többi érintett tagállam érintett hatáskörrel rendelkező hatóságaival is konzultálnak, mielőtt olyan ABAK vonatkozásában adják ki az engedélyt, amely az alábbiak közé tartozik:
a)
egy másik tagállamban engedélyezett másik ABAK, ÁÉKBV-kezelő társaság, befektetési vállalkozás, hitelintézet vagy biztosító leányvállalata;
b)
egy másik tagállamban engedélyezett másik ABAK, ÁÉKBV-kezelő társaság, befektetési vállalkozás, hitelintézet vagy biztosító anyavállalatának a leányvállalata; és
c)
egy másik tagállamban engedélyezett más ABAK-ot, ÁÉKBV-kezelő társaságot, befektetési vállalkozást, hitelintézetet vagy biztosítót is ellenőrző természetes vagy jogi személyek ellenőrzése alatt álló társaság.
(3) Az ABAK letelepedése szerinti tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai megtagadják az engedély megadását, amennyiben a felügyeleti feladatok hatékony gyakorlását a következők bármelyike akadályozza:
a)
szoros kapcsolat az ABAK és más természetes vagy jogi személyek között;
b)
valamely harmadik ország egy vagy több, az ABAK-kal szoros kapcsolatban álló természetes vagy jogi személyre vonatkozó törvényei, rendeletei vagy közigazgatási rendelkezései;
c)
az e törvények, rendeletek vagy közigazgatási rendelkezések végrehajtásával kapcsolatos nehézségek.
(4) Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai korlátozhatják az engedély hatályát, különösen azon ABA-k befektetési stratégiái tekintetében, amelyeket az ABAK kezelni jogosult.
(5) Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a hiánytalan kérelem benyújtását követő három hónapon belül írásban tájékoztatják a kérelmezőt az engedély megadásáról vagy a kérelem elutasításáról. A hatáskörrel rendelkező hatóságok további legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatják ezt az időszakot, ha azt szükségesnek ítélik az ügy különleges körülményei miatt, és az ABAK ennek megfelelő értesítését követően.
E bekezdés alkalmazásában egy kérelem akkor tekintendő teljesnek, ha az ABAK legalább a 7. cikk (2) bekezdésének a)-d) pontjában, valamint a 7. cikk (3) bekezdésének a)-b) pontjában említett információkat benyújtotta.
Amint az engedélyt megadták, de legkorábban a 7. cikk (2) bekezdésének e) pontjában és a 7. cikk (3) bekezdésének c), d) és e) pontjában említett esetleg hiányzó információk benyújtását követő egy hónap elteltével az ABAK a saját letelepedése szerinti tagállamban megkezdheti az ABA kezelését, amely az általa a kérelemben a 7. cikk (3) bekezdésének a) pontjával összhangban ismertetett befektetési stratégiákat alkalmazza.
(6) E cikk következetes harmonizációja érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgozhat ki a következők meghatározása érdekében:
a)
a (3) bekezdés szerinti ABAK-okra alkalmazandó követelmények;
b)
az (1) bekezdés d) pontjában meghatározott, befolyásoló részesedéssel rendelkező részvényesekre és tagokra alkalmazandó követelmények;
c)
tényezők, amelyek akadályozhatják a hatáskörrel rendelkező hatóságokat felügyeleti feladataik hatékony gyakorlásában.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardok 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
9. cikk
Induló- és szavatolótőke
(1) A tagállamok azon ABAK-ok tekintetében, amelyek belső kezelésű ABA-k, legalább 300 000 EUR összegű indulótőkét írnak elő.
(2) Ha egy ABAK-ot ABA-k külső kezelőjének jelölik ki, az ABAK-nak legalább 125 000 EUR indulótőkével kell rendelkeznie.
(3) Amennyiben az ABAK által kezelt ABA-k portfólióinak értéke meghaladja a 250 millió EUR-t, az ABAK további szavatolótőkét biztosít; e további szavatolótőke összege egyenlő annak az összegnek a 0,02 %-ával, amellyel az ABAK portfólióinak értéke meghaladja a 250 millió EUR-t, az indulótőke és a pótlólagos összeg előírt teljes összege azonban nem haladhatja meg a 10 millió EUR-t.
(4) A (3) bekezdés alkalmazásában az ABAK portfóliójának az ABAK kezelésében lévő ABA-kat kell tekinteni, ideértve azon ABA-kat is, amelyek tekintetében az ABAK a 20. cikkel összhangban egy vagy több funkciót átruházott, de kizárva azokat az ABA-portfóliókat, amelyeket az ABAK átruházás keretében kezel.
(5) Tekintet nélkül a (3) bekezdésre, az ABAK szavatolótőkéje sohasem lehet kevesebb a 2006/49/EK irányelv 21. cikkében előírt összegnél.
(6) A tagállamok engedélyezhetik az ABAK-ok számára, hogy a szavatolótőke (3) bekezdésben említett pótlólagos összegének legfeljebb 50 %-át ne bocsássák rendelkezésre, ha rendelkeznek azonos összegre vonatkozó, olyan hitelintézet vagy biztosító által kiállított garanciával, amely hitelintézet vagy biztosító létesítő okirat szerinti székhelye valamely tagállamban, vagy olyan harmadik országban van, ahol a hatáskörrel rendelkező hatóságok által az uniós jogban megállapítottal egyenértékűnek tekintett prudenciális szabályok hatálya alá tartozik.
(7) Az esetleges szakmai felelősséggel kapcsolatos, az ABAK-ok által ezen irányelvnek megfelelően végzett tevékenységekből származó kockázatok fedezésére a belső kezelésű ABA-knak és a külső ABAK-oknak is:
a)
rendelkeznie kell olyan további szavatolótőkével, amely megfelelően képes fedezni a szakmai gondatlanságból adódó potenciális felelősséggel kapcsolatos kockázatokat; vagy
b)
rendelkezni kell olyan, a szakmai gondatlanságból adódó felelősségre vonatkozó szakmai felelősségbiztosítással, amely megfelel a lefedett kockázatoknak.
(8) A szavatolótőkét - így a 7. cikk a) pontjában említett bármely további szavatolótőkét - rövid távon likvid eszközökbe vagy azonnal készpénzre váltható eszközökbe kell fektetni, és a szavatolótőke nem tartalmazhat spekulatív pozíciókat.
(9) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el e cikk (7) bekezdése tekintetében, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
azok a kockázatok, amelyeket a további szavatolótőkének vagy a szakmai felelősségbiztosításnak le kell fednie;
b)
további szavatolótőke vagy szakmai felelősségbiztosítás megfelelősége meghatározásának módja; és
c)
további szavatolótőke vagy szakmai felelősségbiztosítás folyamatos kiigazítása meghatározásának módja.
(10) A (7) és (8) bekezdés és a (9) bekezdésnek megfelelően elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok kivételével e cikk hatálya nem terjed ki azokra az ABAK-okra, amelyek ÁÉKBV alapkezelő társaságok is.
10. cikk
Az engedély hatályának módosítása
(1) A tagállamok előírják, hogy az ABAK-ok még a végrehajtás előtt tájékoztassák a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait az eredeti engedélyezésre vonatkozó feltételeket érintő minden lényeges változásról, különösen a 7. cikkel összhangban benyújtott információkat érintő lényeges változásokról.
(2) Amennyiben a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai úgy határoznak, hogy korlátozásokat írnak elő vagy elutasítják ezeket a változtatásokat, erről az említett értesítés kézhezvételétől számított egy hónapon belül tájékoztatják az ABAK-ot. A hatáskörrel rendelkező hatóságok legfeljebb egy hónappal meghosszabbíthatják ezt az időtartamot, ha szükségesnek ítélik az ügy különleges körülményei miatt, miután erről az ABAK-ot értesítették. Ha az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az adott értékelési időtartamon belül nem emelnek kifogást a változtatásokkal szemben, akkor azok végrehajtandók.
11. cikk
Az engedély visszavonása
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai visszavonhatják az ABAK-nak adott engedélyt, amennyiben az ABAK:
a)
12 hónap alatt nem használja fel az engedélyt, kifejezetten lemond az engedély felhasználásáról, vagy a megelőző hat hónap folyamán nem gyakorolta az ezen irányelv hatálya alá tartozó tevékenységét, kivéve, ha az érintett tagállam az ilyen esetekre az engedély elévüléséről rendelkezik;
b)
az engedélyt hamis nyilatkozatok megtételével vagy más szabálytalan eszközök révén szerezte meg;
c)
már nem felel meg az engedély kiállításának alapját képező feltételeknek;
d)
már nem felel meg a 2006/49/EK irányelv rendelkezéseinek, amennyiben az engedély az ezen irányelv 6. cikke (4) bekezdésének a) pontjában említett mérlegelési körbe tartozó portfóliókezelési szolgáltatásra is vonatkozik;
e)
súlyosan vagy rendszeresen megsértette az ezen irányelv alapján elfogadott rendelkezéseket; vagy
f)
azon esetek valamelyikébe tartozik, amelyek vonatkozásában a nemzeti jog - az ezen irányelv hatálya alá nem tartozó kérdések tekintetében - a visszavonásról rendelkezik.
III. FEJEZET
AZ ABAK-OK MŰKÖDÉSI FELTÉTELEI
1. SZAKASZ
Általános előírások
12. cikk
Általános elvek
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az ABAK-ok folyamatos jelleggel megfelelnek a következőknek:
a)
jóhiszeműen, kellő szaktudással, gondossággal és figyelemmel, tisztességesen járnak el tevékenységeik gyakorlása során;
b)
az általuk kezelt ABA-k vagy azok befektetői érdekeinek, valamint a piac integritásának szem előtt tartásával járnak el;
c)
rendelkeznek az üzleti tevékenységeik megfelelő végzéséhez szükséges erőforrásokkal és eljárásokkal, és képesek azok hatékony felhasználására;
d)
megtesznek minden ésszerű lépést az összeférhetetlenség elkerülésére és, ha az nem elkerülhető, arra, hogy azonosítsák és figyelemmel kísérjék, adott esetben pedig nyilvánosságra hozzák ezen összeférhetetlenséget annak érdekében, hogy az ne érintse hátrányosan az ABA-k és befektetőik érdekeit, valamint biztosítják, hogy az általuk kezelt ABA-k tisztességes bánásmódban részesüljenek;
e)
megfelelnek az üzleti tevékenységeik irányítására vonatkozó összes hatósági követelménynek, hogy elősegítsék az ABA-k vagy az általuk kezelt ABA-k befektetői érdekeinek és a piac integritásának lehető legnagyobb mértékű érvényesülését;
f)
az ABA-k valamennyi befektetője számára tisztességes bánásmódot biztosítanak.
Egyetlen ABA-befektető sem részesülhet megkülönböztetett bánásmódban, kivéve, ha ezt az adott ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában közzéteszik.
(2) Az olyan ABAK, amelynek az engedélye kiterjed a 6. cikk (4) bekezdésének a) pontjában említett mérlegelési körbe tartozó portfóliókezelési szolgáltatásra:
a)
nem kap engedélyt arra, hogy az ügyfél portfólióját vagy annak egy részét a kezelésében levő ABA befektetési jegyeibe vagy részvényeibe fektesse be, kivéve, ha megkapja ehhez az ügyfél általános előzetes beleegyezését;
b)
a 6. cikk (4) bekezdésében említett szolgáltatások tekintetében a befektetőkártalanítási rendszerekről szóló, 1997. március 3-i 97/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (25) hatálya alá tartozik.
(3) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyekben részletesen meghatározza az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok által annak megítélése során alkalmazandó kritériumokat, hogy az ABAK-ok teljesítik-e az (1) bekezdés szerinti kötelezettségeiket.
13. cikk
Javadalmazás
(1) A tagállamok kötelezik az ABAK-okat, hogy azon munkavállalók - köztük a felső vezetés, a kockázatvállalásért és ellenőrzésért felelős alkalmazottak és az olyan, a teljes javadalmazásuk mértéke miatt a felső vezetéssel és a kockázatvállalásért felelős alkalmazottakkal azonos javadalmazási kategóriába tartozó alkalmazottak - tekintetében, akik a kockázati profiljukra vagy a kezelésükben lévő ABA-k kockázati profiljára szakmai tevékenységük révén lényeges hatást gyakorolnak, az eredményes és hatékony kockázatkezelést előmozdító és azzal összhangban álló javadalmazási politikákat alkalmazzanak, amelyek nem ösztönzik a kezelésükben lévő ABA-k kockázati profiljával, alapszabályával vagy létesítő okiratával nem összeegyeztethető kockázatvállalást.
Az ABAK-ok a II. melléklettel összhangban határozzák meg a javadalmazási politikákat és gyakorlatokat.
(2) Az EÉPH biztosítja, hogy rendelkezésre álljon a helyes javadalmazási politikákról szóló, a II. mellékletben foglalt elveknek megfelelő iránymutatás. Az iránymutatások figyelembe veszik a 2009/384/EK ajánlásban a megbízható javadalmazási politikára vonatkozóan meghatározott elveket, valamint az ABAK-ok és az általuk kezelt ABA-k méretét, belső szervezetüket és természetüket, továbbá tevékenységük hatáskörét és összetettségét. Az EÉPH szorosan együttműködik az Európai Felügyeleti Hatósággal (Európai Bankhatóság) (EBH).
14. cikk
Összeférhetetlenség
(1) A tagállamok előírják az ABAK-oknak, hogy tegyenek meg minden ésszerű lépést azon összeférhetetlenségek azonosítása érdekében, amelyek az ABA-k kezelése során merülnek fel a következők között:
a)
az ABAK - beleértve annak igazgatóit, alkalmazottait vagy bármely más, az ABAK-kal ellenőrzés útján közvetlen vagy közvetett kapcsolatban álló személyt - és az ABAK kezelésében lévő ABA vagy annak befektetői;
b)
egy ABA vagy annak befektetői és egy másik ABA vagy annak befektetői;
c)
az ABA vagy annak befektetői és az ABAK valamely másik ügyfele;
d)
az ABA vagy az ABA befektetői és egy ABAK kezelésében lévő ÁÉKBV vagy ezen ÁÉKBV befektetői; vagy
e)
az ABAK ügyfelei közül kettő.
Az ABAK-ok hatékony szervezeti és igazgatási eljárásokat tartanak fenn és működtetnek abból a célból, hogy minden ésszerű lépést megtegyenek annak érdekében, hogy azonosítsák, megelőzzék, kezeljék és figyelemmel kísérjék az összeférhetetlenségeket, hogy azok ne érintsék kedvezőtlenül az ABA-k és befektetőik érdekeit.
Az ABAK-ok saját működési környezetükön belül különválasztják az egymással összeegyeztethetetlennek tekinthető feladatokat és felelősségeket vagy azokat, amelyek potenciálisan rendszerszintű összeegyeztethetetlenségeket okozhatnak. Az ABAK-ok értékelik, hogy működési feltételeik kapcsán felmerülhet-e bármely más érdemi összeférhetetlenség, és ezekről tájékoztatják az ABA-k befektetőit.
(2) Amennyiben az ABAK által az összeférhetetlenség azonosítása, megelőzése, kezelése és figyelemmel kísérése céljából létrehozott szervezeti eljárások nem elégségesek annak ésszerű mértékű bizonyossággal történő biztosítására, hogy kizárható legyen a befektetők érdeksérelmének kockázata, az ABAK egyértelműen a befektetők tudomására hozza az összeférhetetlenség általános jellegét vagy forrásait még azelőtt, hogy tőlük üzleti megbízást fogadna el, és megfelelő üzletpolitikákat és eljárásokat dolgoz ki ilyen vonatkozásban.
(3) Ha az ABAK az ABA nevében prime bróker szolgáltatásait veszi igénybe, a feltételeket írásba foglalt szerződésben kell meghatározni. Rendelkezni kell különösen az ABA eszközeinek lehetséges átruházásáról és ismételt felhasználásáról, és ennek összhangban kell lennie az ABA alapszabályával vagy létesítő okiratával. A szerződésnek rendelkeznie kell arról, hogy a letétkezelőt értesítsék a szerződés megkötéséről.
Az ABAK-ok kellő szakértelemmel és gondossággal járnak el a szerződtetendő prime bróker kiválasztásakor és kinevezésekor.
(4) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
az (1) bekezdésben említett összeférhetetlenség-típusokat;
b)
azokat az ésszerű lépéseket, amelyeket az ABAK-oknak meg kell tenniük strukturális, szervezeti és igazgatási eljárásaik vonatkozásában az összeférhetetlenség azonosítása, megelőzése, figyelemmel kísérése, kezelése és az arról való tájékoztatás érdekében.
15. cikk
Kockázatkezelés
(1) Az ABAK-ok funkcionálisan és hierarchikusan elkülönítik a kockázatkezelési funkciókat és a működési egységeket, ideértve a portfóliókezelési funkciókat.
A kockázatkezelési feladatok funkcionális és hierarchikus elkülönítését az első albekezdésnek megfelelően az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai ellenőrzik az arányosság alapelvével összhangban annak tudomásul vétele mellett, hogy az ABAK-nak bármikor képesnek kell lennie annak bemutatására, hogy az összeférhetetlenség elkerülésének biztosítása lehetővé teszi a kockázatkezelési tevékenységek független végrehajtását, és hogy a kockázatkezelési folyamat megfelel az e cikk előírásainak, és következetesen hatékony.
(2) Az ABAK-ok megfelelő kockázatkezelési rendszereket működtetnek az egyes ABA-k befektetési stratégiája szempontjából releváns, valamint az egyes ABA-kkal kapcsolatban ténylegesen vagy potenciálisan fennálló minden kockázat azonosítása, mérése és megfelelő nyomon követése érdekében.
Az ABAK-ok kellő gyakorisággal, de legalább évente felülvizsgálják, és szükség esetén kiigazítják a kockázatkezelési rendszereket.
(3) Az ABAK-okra vonatkozó minimumkövetelmények:
a)
megfelelő, dokumentált és rendszeres átvilágítás végrehajtása az ABA nevében történő befektetés esetén, az ABA befektetési stratégiájával, célkitűzéseivel és kockázati profiljával összhangban;
b)
annak biztosítása, hogy az ABA minden egyes befektetési pozíciójával, valamint az e pozíciók által az ABA portfóliójára gyakorolt átfogó hatással összefüggő kockázatok - például megfelelő stressztesztelési eljárásokkal - megfelelően meghatározhatók, mérhetők, kezelhetők és folyamatosan nyomon követhetők legyenek;
c)
annak biztosítása, hogy az ABA kockázati profilja megfeleljen az ABA méretének, portfóliószerkezetének, befektetési stratégiáinak és célkitűzéseinek, az ABA alapszabályában, létesítő okiratában, tájékoztatójában és az ajánlattételi dokumentumokban foglaltak szerint.
(4) Az ABAK-ok meghatározzák az általuk kezelt ABA-k esetében alkalmazható tőkeáttétel legnagyobb mértékét, valamint a biztosíték vagy a tőkeáttételi megállapodás értelmében nyújtott kezesség vagy garancia újbóli felhasználási jogának mértékét, többek között az alábbiakra való figyelemmel;
a)
az ABA típusa;
b)
az ABA befektetési stratégiája;
c)
az ABA tőkeáttétel forrásai;
d)
minden egyéb olyan összefonódás vagy releváns kapcsolat más pénzügyi szolgáltató intézményekkel, amely rendszerkockázatot jelenthet;
e)
valamely partnernek való kitettség korlátozásának szükségessége;
f)
a tőkeáttétel fedezeti biztosítékának mértéke;
g)
az eszközök/tartozások aránya;
h)
az ABAK érintett piacokon végzett tevékenységének volumene, természete és kiterjedése.
(5) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
az ABAK-ok által a kezelésükben lévő ABA-k nevében vállalt kockázatok függvényében alkalmazandó kockázatkezelési rendszerek;
b)
a kockázatkezelési rendszer felülvizsgálatának kellő gyakorisága;
c)
a kockázatkezelési feladatok funkcionális és hierarchikus elkülönítése a működési egységektől, ideértve a portfóliókezelési feladatokat is;
d)
az (1) bekezdés második albekezdésében említett összeférhetetlenség-típusok elleni óvintézkedések;
e)
a (3) bekezdésben említett követelmények.
16. cikk
Likviditáskezelés
(1) Az ABAK-ok a kezelésükben lévő minden egyes ABA vonatkozásában - a tőkeáttétel nélküli, zártvégű ABA-k kivételével - megfelelő likviditáskezelési rendszert alkalmaznak, és eljárásokat fogadnak el annak biztosítása érdekében, hogy nyomon követhessék az ABA likviditási kockázatát, és hogy az ABA befektetéseinek likviditási profilja megfeleljen az alapkötelezettségeinek.
Az ABAK-ok rendszeresen stresszteszteket végeznek mind rendes, mind rendkívüli likviditási feltételek mellett, ami lehetővé teszi számukra, hogy értékeljék és nyomon kövessék az ABA-k likviditási kockázatát.
(2) Az ABAK-ok biztosítják, hogy a befektetési stratégia, a likviditási profil és a visszaváltási politika a kezelésükben lévő minden egyes ABA tekintetében összhangban álljon egymással.
(3) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
likviditáskezelési rendszerek és eljárások; és
b)
a befektetési stratégiának, a likviditási profilnak és a visszaváltási politikának a (2) bekezdésben említett összehangolása.
17. cikk
Értékpapírosítási pozíciókba történő befektetés
Az ágazatközi egységesség biztosítása érdekében, továbbá abból a célból, hogy megszüntessék az érdekek összehangolatlanságát a hiteleket forgalomképes értékpapírokká vagy más pénzügyi eszközökké átcsomagoló, a 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 41. pontja szerinti értékpapírosítást kezdeményezők, illetve azon ABAK-ok között, amelyek ABA-k nevében befektetnek ezekbe az értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe, a Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el az alábbiak meghatározására:
a)
azon előírások, amelyeket az értékpapírosítást kezdeményezőnek, a szponzornak vagy az eredeti hitelezőnek teljesítenie kell annak érdekében, hogy az ABAK egy vagy több ABA nevében befektethessen az ilyen típusú, 2011. január 1-je után kibocsátott értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe, ideértve azokat az előírásokat is, amelyek biztosítják, hogy az értékpapírosítást kezdeményező, a szponzor vagy az eredeti hitelező legalább 5 % -os nettó gazdasági érdekeltséget tartson fenn;
b)
azon minőségi előírások, amelyeket az ilyen értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe egy vagy több ABA-k nevében befektető ABAK-oknak teljesíteniük kell.
2. SZAKASZ
Szervezeti követelmények
18. cikk
Általános elvek
(1) A tagállamok előírják, hogy az ABAK-ok mindig az ABA-k helyes kezeléséhez szükséges, megfelelő és célszerű emberi és technikai erőforrást alkalmazzanak.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, figyelembe véve az ABAK kezelésében lévő ABA-k jellegét is, előírják az ABAK számára, hogy rendelkezzen megbízható igazgatási és számviteli eljárásokkal, az elektronikus adatfeldolgozásra vonatkozó ellenőrzési és biztonsági szabályokkal és megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusokkal, beleértve különösen az alkalmazottaik által lebonyolított személyes ügyletekre vagy a sajátszámlás befektetések birtoklására és kezelésére vonatkozó szabályokat, amelyek biztosítják legalább az ABA-k részvételével vagy közreműködésével lebonyolított ügyletek eredetének, az azokban részt vevő feleknek, az ügylet jellegének, időpontjának és helyének utólagos visszakereshetőségét és ellenőrizhetőségét, valamint azt, hogy az ABA-knak az ABAK kezelésében levő eszközeit az ABA-k alapszabályával vagy létesítő okiratával és a hatályos jogi rendelkezésekkel összhangban fektessék be.
(2) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyekben meghatározza az (1) bekezdésben említett eljárásokat és szabályokat.
19. cikk
Értékelés
(1) Az ABAK-ok biztosítják, hogy az általuk kezelt minden egyes ABA tekintetében megfelelő és összehangolt eljárásokat alakítanak ki, amelyek révén elvégezhető az ABA eszközeinek az e cikknek, az alkalmazandó nemzeti jognak és az ABA alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelő, független értékelése.
(2) Az eszközök értékelése, valamint az ABA befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközértékének kiszámítása során alkalmazandó szabályokat az ABA letelepedése szerinti ország joga és/vagy az ABA alapszabálya vagy létesítő okirata írja elő.
(3) Az ABAK-ok biztosítják, hogy az ABA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek nettó eszközértékét e cikknek, a vonatkozó nemzeti jognak és az ABA-k alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelően számítsák ki és hozzák nyilvánosságra a befektetők számára.
Az alkalmazott értékelési eljárásoknak biztosítaniuk kell, hogy az értékelt eszközfajtákat és a befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközértéket legalább évente egyszer kiszámítsák.
Ezen értékeléseket és számításokat a nyíltvégű ABA-k esetén is olyan gyakorisággal kell elvégezni, amely megfelel az ABA kezelésében lévő eszközök jellemzőinek, valamint az alap kibocsátási és visszaváltási gyakoriságának.
Ezen értékeléseket és számításokat a zártvégű ABA-k esetén az érintett ABA tőkéjének növekedése vagy csökkenése esetén is el kell végezni.
A befektetőket az értékelésekről és számításokról az érintett ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában előírt módon kell tájékoztatni.
(4) Az ABAK-ok biztosítják, hogy az értékelést:
a)
az ABA-tól, az ABAK-tól, illetve az ABA-val vagy az ABAK-kal szoros kapcsolatban álló személyektől független jogi vagy természetes személyiségű külső értékbecslő végzi el; vagy
b)
az ABAK maga végzi el, azzal a kikötéssel, hogy az értékelés feladata a portfóliókezelés feladatától és a javadalmazási politikától függetlenül működik, és az ABAK az összeférhetetlenség kialakulásának elkerülése és a munkavállalók túlzott befolyásolásának megelőzése érdekében további intézkedéseket vezet be.
Az ABA letétkezelője nem látja el az ABA külső értékbecslői feladatát, kivéve, ha letétkezelői tevékenységét független értékbecslői tevékenységétől működési és hierarchiai szempontból elválasztja, és az esetleges összeférhetetlenséget feltárja, kezeli, nyomon követi és az ABA befektetői előtt nyilvánosságra hozza.
(5) Amennyiben az értékelést külső értékbecslő végzi, az ABAK bizonyítja, hogy:
a)
a külső értékbecslőre törvény által előírt szakmai nyilvántartásba vételi kötelezettség, valamint jogi vagy szabályozási rendelkezések, illetve szakmai magatartási szabályok vonatkoznak; valamint
b)
az értékbecslő megfelelő szakmai garanciát nyújt arra vonatkozóan, hogy az (1), (2) és (3) bekezdéssel összhangban képes hatékonyan elvégezni az adott értékelési feladatot; és
c)
a külső értékbecslő kinevezésére a 20. cikk (1) és (2) bekezdésében említett követelményeknek, és a 20. cikk (7) bekezdése alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusoknak megfelelően került sor.
(6) A kinevezett külső értékbecslő funkcióját harmadik félre nem ruházhatja át.
(7) Az ABAK-ok értesítik a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait a külső értékbecslő kijelöléséről. A hatóság előírhatja, hogy másik külső értékbecslőt jelöljenek ki, ha az (5) bekezdésben foglalt feltételek nem teljesülnek.
(8) Az értékbecslést pártatlanul, valamint megfelelő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal kell elvégezni.
(9) Amennyiben az értékbecslést nem független külső értékbecslő végzi, a letelepedés szerinti tagállamuk hatáskörrel rendelkező hatóságai előírhatják az ABAK-ok számára, hogy értékelési eljárásaikat és/vagy értékeléseiket külső értékbecslővel vagy adott esetben könyvvizsgálóval ellenőriztessék.
(10) Az ABAK-ok felelnek az ABA-k eszközeinek helyes értékeléséért, az ABA-k nettó eszközértékének kiszámításáért és a nettó eszközérték közzétételéért. Az ABAK az ABA és befektetői iránt fennálló felelősségét tehát nem befolyásolja az, hogy az ABAK külső értékbecslőt nevez ki.
Az első albekezdéstől eltekintve és minden egyéb, eltérő feltételeket megállapító szerződéses megállapodástól függetlenül a külső értékbecslő felelős az ABAK-kal szemben az általa gondatlanságból okozott, vagy az értékbecslés szándékos elmulasztásának következtében bekövetkezett veszteségekért.
(11) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
az eszközök helyes értékelésére, valamint a befektetési jegyenkénti vagy részvényenkénti nettó eszközérték kiszámítására vonatkozó kritériumok;
b)
az értékelés hatékony elvégzéséhez szükséges, a külső értékbecslő által nyújtandó szakmai garanciák;
c)
a nyílt végű ABA-k által elvégzendő, az ABA eszközeinek, valamint a kibocsátási és visszaváltási politikájának megfelelő értékelés gyakorisága.
3. SZAKASZ
Az ABAK funkcióinak átruházása
20. cikk
Átruházás
(1) Amennyiben az ABAK-ok harmadik felekre kívánják átruházni funkcióknak a nevükben történő ellátását, erről az átruházásra vonatkozó megállapodás hatálybalépése előtt értesíteniük kell a letelepedésük szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait. A következő feltételeknek kell teljesülniük:
a)
az ABAK-nak objektív indokokkal alá kell tudnia támasztani a teljes átruházási szerkezetet;
b)
a megbízott félnek az adott feladat ellátásához elegendő forrásokkal kell rendelkeznie, és a megbízott üzletmenetével ténylegesen foglalkozó személyeknek pedig kellőképpen jó hírnévvel és elegendő tapasztalattal kell rendelkezniük;
c)
amennyiben az átruházás a portfólió- vagy a kockázatkezelést érinti, az csak olyan vállalkozásoknak adható, amelyek rendelkeznek vagyonkezelői engedéllyel, vagy erre a célra jegyezték be őket, és felügyelet hatálya alá tartoznak, vagy amennyiben ez a feltétel nem teljesíthető, az átruházás csak az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak előzetes jóváhagyásával történhet;
d)
amennyiben az átruházás a portfólió- vagy a kockázatkezelést érinti és harmadik országbeli vállalkozásra vonatkozik, a c) pontban foglalt követelményeken kívül biztosítani kell az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai és a vállalkozás felett felügyeletet gyakorló hatóság közötti együttműködést;
e)
az átruházás nem akadályozhatja az ABAK felett gyakorolt felügyelet hatékonyságát és különösen nem akadályozhatja az ABAK-ot abban, hogy a befektetők érdekeiben járjon el és a befektetők érdekeinek megfelelően lássa el az ABA kezelését;
f)
az ABAK-nak tudnia kell bizonyítani, hogy a megbízott fél megfelelő képzettséggel és képességekkel rendelkezik a szóban forgó feladatok ellátásához, hogy kellő körültekintéssel választott ák ki, és hogy az ABAK helyzeténél fogva képes mindenkor ténylegesen ellenőrizni az átruházott tevékenységet, további utasításokat adni a megbízott félnek, valamint azonnali hatállyal visszavonni az átruházást, amenyiben ez szolgálja a befektetők érdekeit.
Az ABAK folyamatosan felügyeli az egyes megbízott felek által nyújtott szolgáltatásokat.
(2) Nem ruházhatók át portfólió- és kockázatkezelési feladatok:
a)
letétkezelőre, vagy a letétkezelő megbízottjára; vagy
b)
más olyan egységre, amelynek érdekei az ABAK vagy annak befektetői érdekeivel összeférhetetlenek lehetnek, kivéve, ha az egység a portfóliókezeléssel vagy a kockázatkezeléssel kapcsolatos tevékenységét egyéb esetlegesen összeférhetetlen tevékenységeitől működési és hierarchiai szempontból elválasztja, és az esetleges összeférhetetlenségeket feltárja, kezeli, nyomon követi és az ABA befektetői előtt nyilvánosságra hozza.
(3) Az ABAK az ABA és annak befektetői iránti felelősségét nem befolyásolja az, hogy egyes funkciókat harmadik félre ruházott át, illetve hogy a harmadik fél esetleg továbbruházta a funkciókat, és az ABAK nem ruházhatja át funkcióit olyan mértékben, hogy lényegileg már ne legyen az ABA kezelőjének tekinthető és hogy postafiókcéggé váljon.
(4) A harmadik személy továbbruházhatja a ráruházott funkciókat, feltéve, hogy a következő feltételek teljesülnek:
a)
az ABAK előzetesen hozzájárul a továbbruházáshoz;
b)
az ABAK a továbbruházásra vonatkozó megállapodás hatálybalépése előtt értesíti a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait;
c)
az (1) bekezdésben említett feltételek teljesülnek, azzal a kikötéssel, hogy a megbízottra való utalás alatt a továbbruházás alanyát értjük.
(5) Nem ruházhatók tovább portfólió- és kockázatkezelési feladatok
a)
letétkezelőre, vagy a letétkezelő megbízottjára; vagy
b)
más olyan jogalanyra, amelynek érdekei az ABAK vagy annak befektetői érdekeivel összeférhetetlenek lehetnek, kivéve, ha az adott jogalany a portfóliókezeléssel vagy a kockázatkezeléssel kapcsolatos tevékenységét egyéb esetlegesen összeférhetetlen tevékenységeitől működési és hierarchiai szempontból elválasztja, és az esetleges összeférhetetlenségeket feltárja, kezeli, nyomon követi és az ABA befektetői előtt nyilvánosságra hozza.
A megbízott folyamatosan felügyeli a továbbruházásban feladatot teljesítő fél által nyújtott szolgáltatásokat.
(6) Amennyiben a továbbruházásban funkciót teljesítő fél továbbruházza a rá ruházott funkciók bármelyikét, értelemszerűen a (4) bekezdésben említett feltételek alkalmazandók.
(7) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
az (1), (2), (4) és (5) bekezdésben foglalt követelmények teljesítésének feltételei;
b)
azon feltételek, amelyek alapján az ABAK úgy tekintendő, hogy olyan mértékben átruházta funkcióit, hogy postafiókcéggé válik, és a (3) bekezdésben foglaltaknak megfelelően már nem tekinthető az ABA kezelőjének.
4. SZAKASZ
Letétkezelő
21. cikk
Letétkezelő
(1) Az ABAK minden egyes általa kezelt ABA vonatkozásában biztosítja, hogy e cikkel összhangban egyetlen letétkezelőt jelöljenek ki.
(2) A letétkezelő kijelölése írásbeli szerződéssel valósul meg. A szerződés többek között rendelkezik az ezen irányelvben és az egyéb vonatkozó törvényekben, rendeletekben és közigazgatási rendelkezésekben meghatározott, az ABA számára a letétkezelő által letétkezelői hatáskörében elvégzendő funkciók ellátásához szükségesnek tartott információáramlásról.
(3) A letétkezelő lehet:
a)
a létesítő okirat szerint az Unióban székhellyel rendelkező és a 2006/48/EK irányelvvel összhangban engedélyezett hitelintézet;
b)
a létesítő okirat szerint az Unióban székhellyel rendelkező befektetési vállalkozás, amelyre vonatkoznak a 2006/49/EK irányelv 20. cikkének (1) bekezdésében meghatározott tőkemegfelelési követelmények, beleértve a működési kockázatokra vonatkozó tőkekövetelményeket, és amelyet a 2004/93/EK irányelvvel összhangban engedélyeztek, és amelyik a 2004/39/EK irányelv I. melléklete B. szakaszának 1. pontjával összhangban a pénzügyi eszközöknek az ügyfelek részére történő megőrzésére és nyilvántartására irányuló kiegészítő szolgáltatás nyújtására jogosult; a szóban forgó befektetési vállalkozásoknak minden esetben legalább a 2006/49/EK irányelv 9. cikkében meghatározott indulótőkével megegyező szavatolótőkével kell rendelkezniük; vagy
c)
egyéb intézményfajták, amelyekre prudenciális szabályozás vonatkozik, és amelyek folyamatos felügyelet alatt állnak, továbbá amelyek 2011. július 21-én a 2009/65/EK irányelv 23. cikkének (3) bekezdése értelmében a tagállamok által letétkezelési tevékenység folytatására jogosultként meghatározott intézmények közé tartoznak.
Kizárólag a nem uniós ABA-k esetében a (6) bekezdés b) pontjának sérelme nélkül a letétkezelő lehet hitelintézet vagy bármilyen más, e bekezdés első albekezdésének a) és b) pontjában említett jogalanyokéval megegyező jellegű jogalany, feltéve, hogy a (6) bekezdés b) pontjában meghatározott feltételek teljesülnek.
Ezen kívül a tagállamok lehetővé tehetik olyan ABA-kkal kapcsolatosan, amelyek nem tőkeáttétellel finanszírozottak és amelyek esetében az eredeti befektetés időpontját követő öt éven belül nem gyakorolhatók visszaváltási jogok, és amelyek alapvető befektetési politikájukkal összhangban általában nem fektetnek be a (8) bekezdés a) pontja értelmében letétkezelőnél elhelyezendő eszközökbe, vagy a 26. cikkel összhangban ellenőrzés megszerzése céljából általában kibocsátókba vagy tőzsdére nem bevezetett társaságokba fektetnek be, hogy a letétkezelő olyan jogalany legyen, amely szakmai vagy üzleti tevékenységének részeként lát el letétkezelői funkciókat, és e tevékenység tekintetében jogilag elismert szakmai nyilvántartásba vételi kötelezettség, valamint jogi vagy szabályozási rendelkezések, illetve szakmai magatartási szabályok vonatkoznak rá, továbbá megfelelő pénzügyi és szakmai garanciát tud nyújtani, amely képessé teszi arra, hogy hatékonyan lássa el a letétkezelői feladatait és teljesítse az ezzel a feladattal járó kötelezettségeit.
(4) A letétkezelő, az ABAK és/vagy az ABA és/vagy annak befektetői közötti összeférhetetlenség elkerülése érdekében:
a)
ABAK nem járhat el letétkezelőként;
b)
az ABA felé megbízást teljesítő prime bróker nem láthat el letétkezelői funkciót a szóban forgó ABA számára, kivéve, ha letétkezelői tevékenységét brókeri tevékenységétől működési és hierarchiai szempontból elválasztja, és az esetleges összeférhetetlenségeket feltárja, kezeli, nyomon követi és az ABA befektetői előtt nyilvánosságra hozza. Letétkezelői funkciót letétkezelő a (11) bekezdéssel összhangban átruházhat ilyen prime brókerre, amennyiben a vonatkozó feltételek teljesülnek.
(5) A letétkezelő letelepedésének helye a következők egyike:
a)
uniós ABA-k esetében a letétkezelőnek az ABA letelepedése szerinti tagállam;
b)
nem uniós ABA-k esetében az ABA letelepedése szerinti harmadik ország, vagy az ABA-t kezelő ABAK letelepedése szerinti tagállam, vagy az ABA-t kezelő ABAK referencia-tagállama.
(6) A (3) bekezdésben előírt követelmények sérelme nélkül, a harmadik országban letelepedett letétkezelő kijelölése az alábbi feltételek teljesüléséhez kötött:
a)
annak a tagállamnak, ahol a nem uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalomba kívánják hozni, illetve ha ettől eltér, az ABAK letelepedése szerinti tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatóságai a letétkezelő hatáskörrel rendelkező hatóságaival együttműködési és információcsere-megállapodást írtak alá;
b)
a letétkezelőre olyan prudenciális szabályozás, ideértve a minimális tőkekövetelményeket, és felügyelet vonatkozik, amely egyenértékű az uniós joggal, és amelyet ténylegesen végre is hajtanak;
c)
a letétkezelő letelepedése szerinti harmadik ország nem szerepel a pénzmosás és terrorista finanszírozás elleni pénzügyi akció munkacsoporttal nem együttműködő országok és területek jegyzékén;
d)
azok a tagállamok, ahol a nem uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalomba kívánják hozni, illetve ha ettől eltér, az ABAK letelepedése szerinti tagállam a letétkezelő letelepedése szerinti harmadik országgal olyan megállapodást kötött, amely teljes mértékben megfelel az OECD jövedelem- és tőkeadóztatási modellegyezményének 26. cikkében meghatározott szabályoknak, és biztosítja az adóügyi információk tényleges cseréjét, beleértve adott esetben a többoldalú adómegállapodásokkal kapcsolatosakat is;
e)
a letétkezelő a (12) és (13) bekezdéssel összhangban szerződésben előírt felelősséggel tartozik az ABA-nak, vagy az ABA befektetőinek, és kifejezetten vállalja a (11) bekezdés betartását.
Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet az első albekezdés a), c) vagy e) pontja alkalmazásának az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai általi értelmezésével, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
A (17) bekezdés b) pontjában említett kritériumok alapján a Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyek megállapítják, hogy a harmadik országokra vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet egyenértékű-e az uniós joggal, és azokat ténylegesen végre is hajtják-e. Ezen végrehajtási jogi aktusokat az 59. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(7) A letétkezelő általánosságban gondoskodik az ABA pénzmozgásainak megfelelő nyomon követéséről és különösen arról, hogy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek jegyzése során a befektetők által vagy nevükben történt befizetések beérkezzenek, és hogy az ABA készpénzállománya a folyószámla nyitását előíró piacokon a 2006/73/EK irányelv 16. cikkében megállapított elvekkel összhangban, az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK, vagy az ABA nevében eljáró letétkezelő nevére nyitott, a 2006/73/EK irányelv 18. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában említett egységnél, vagy azzal megegyező természetű egységnél vezetett számlán vagy számlákon legyen könyvelve, feltéve, hogy az egységre vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet egyenértékű az uniós joggal, és azokat ténylegesen és a 2006/73/EK irányelv 16. cikkében meghatározott elvekkel összhangban végre is hajtják.
Az első albekezdésben említett jogalany készpénzét és a letétkezelő saját készpénzét nem lehet az ABA nevében eljáró letétkezelő nevére nyitott folyószámlákon nyilvántartani.
(8) Az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK eszközeit a letétkezelőnek kell átadni megőrzésre, az alábbiak szerint:
a)
letétbe helyezhető pénzügyi eszközök:
i.
a letétkezelő őrzi a letétkezelőnél nyitott pénzügyi eszközszámlán nyilvántartható összes pénzügyi eszközt, valamint a letétkezelőhöz fizikailag leszállítható összes pénzügyi eszközt;
ii.
ennek érdekében a letétkezelő gondoskodik arról, hogy a letétkezelőnél nyitott pénzügyi eszközszámlán nyilvántartható összes pénzügyi eszköz a 2006/73/EK irányelv 16. cikkében megállapított elvekkel összhangban az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK nevében nyitott külön számlán kerüljön nyilvántartásra annak érdekében, hogy az alkalmazandó jog szerint az eszközöket mindenkor egyértelműen az ABA tulajdonaként lehessen azonosítani;
b)
egyéb eszközök:
i.
minden egyéb eszköz tekintetében a letétkezelő meggyőződik arról, hogy a szóban forgó eszközök az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonát képezik-e, és nyilvántartást vezet azokról az eszközökről, amelyek megállapítása szerint az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonát képezik;
ii.
a letétkezelő az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK által rendelkezésre bocsátott tájékoztatás vagy dokumentumok, illetve a rendelkezésre álló külső bizonyítékok alapján győződik meg az ABA, vagy adott esetben az ABA nevében eljáró ABAK tulajdonjogáról;
iii.
a letétkezelő nyilvántartását napra készen vezeti.
(9) A (7) és (8) bekezdésben említett feladatokon túlmenően a letétkezelő:
a)
biztosítja, hogy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek eladása, kibocsátása, visszavásárlása, visszaváltása és bevonása a vonatkozó nemzeti jognak és az ABA alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelően történjen;
b)
biztosítja, hogy az ABAK befektetési jegyeinek vagy részvényeinek értékét a vonatkozó nemzeti jognak és az ABA alapszabályának vagy létesítő okiratának megfelelően, valamint a 19. cikkben meghatározott eljárásoknak megfelelően számítsák ki;
c)
végrehajtja az ABAK utasításait, kivéve, ha azok ellentétben állnak valamely alkalmazandó nemzeti joggal, az ABA szabályzatával vagy a létesítő okirattal;
d)
gondoskodik arról, hogy az ABA az eszközeit érintő ügyletek során az ellenértéket a szokásos határidőn belül kézhez kapja;
e)
biztosítja, hogy az ABA a bevételét az alkalmazandó nemzeti joggal és az ABA szabályzatával vagy létesítő okiratával összhangban használja fel.
(10) Saját feladatkörében az ABAK és a letétkezelő becsületesen, tisztességesen, magas szakmai színvonalon, függetlenül és az ABA és az ABA befektetőinek érdekeit szem előtt tartva jár el.
A letétkezelő nem végezhet olyan tevékenységeket az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK részére, amelyek az ABA, annak befektetői, az ABAK vagy saját maga között összeférhetetlenséget okozhatnak, kivéve, ha a letétkezelő letétkezelői tevékenységét egyéb esetlegesen összeférhetetlen tevékenységeitől működési és hierarchiai szempontból elválasztja, és az esetleges összeférhetetlenségeket feltárja, kezeli, nyomon követi és az ABA befektetői előtt nyilvánosságra hozza.
A (8) bekezdésben említett eszközöket a letétkezelő az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK előzetes engedélye nélkül nem hasznosíthatja újra.
(11) A letétkezelő az ebben a cikkben leírt funkcióit, a (8) bekezdésben említett funkcióktól eltekintve, harmadik felekre nem ruházhatja át.
A letétkezelő a (8) bekezdésben említett feladatokat harmadik felekre ruházhatja át a következő feltételekkel:
a)
a feladatokat nem azzal a céllal ruházza át, hogy elkerülje az ezen irányelv előírásainak való megfelelést;
b)
a letétkezelő bizonyítani tudja, hogy az átruházásnak objektív oka van;
c)
a letétkezelő a megfelelő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal választja ki a harmadik felet, akire feladatai egy részét átruházza, és időről időre megfelelő szakértelemmel, körültekintéssel és gondossággal ellenőrzi és felügyeli a harmadik felet, valamint a feladatok ellátása érdekében a harmadik fél által tett lépéseket; valamint
d)
a letétkezelő biztosítja, hogy a harmadik fél folyamatosan megfelel az alábbi feltételeknek az átruházott feladatok teljesítése során:
i.
a harmadik fél rendelkezik az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK által a nála letétbe helyezett eszközök jellegének és összetettségének megfelelő és azokkal arányos struktúrákkal és szakértelemmel;
ii.
a (8) bekezdés a) pontjában említett őrzési feladatok átruházása esetében a harmadik félre az érintett jogrendszerben hatékony prudenciális szabályozás, ideértve a minimális tőkekövetelményeket is és felügyelet vonatkozik, és a harmadik felet rendszeres külső könyvvizsgálatnak vetik alá, biztosítandó, hogy a pénzügyi eszközök a birtokában vannak;
iii.
a harmadik fél elkülöníti a letétkezelő ügyfeleinek eszközeit saját eszközeitől és a letétkezelő eszközeitől oly módon, hogy az eszközöket mindenkor egyértelműen a letétkezelő ügyfeleinek tulajdonaként lehessen azonosítani;
iv.
az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK előzetes engedélye és a letétkezelő előzetes értesítése nélkül a harmadik fél az eszközöket nem használja; és
v.
a harmadik fél eleget tesz a (8) és (10) bekezdésben említett kötelezettségeknek és tilalmaknak.
A második albekezdés d) pontja ii. alpontja ellenére, amenyiben harmadik ország joga előírja, hogy bizonyos pénzügyi eszközöket helyi egységnél helyezzenek letétbe, és az e pontban említett átruházási előírásoknak megfelelő egység nincs az országban, a letétkezelő csak a harmadik ország joga által előírt mértékben és csak addig ruházhatja át funkcióit egy ilyen helyi egységre, amíg nincsenek olyan helyi egységek, melyek megfelelnek az átruházási előírásoknak, a következő követelmények teljesítése esetén:
a)
az adott ABA befektetőit megfelelően tájékoztatják a harmadik ország joga által előírt jogi korlátozás miatti átruházásról és a befektetésüket megelőző átruházást igazoló körülményekről; és
b)
az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK utasítja a letétkezelőt, hogy a pénzügyi eszközök megőrzését ruházza át egy ilyen helyi egységre.
Ugyanezen követelmények teljesítése mellett a harmadik fél továbbruházhatja e funkciókat. Ebben az esetben a (13) bekezdést értelemszerűen kell alkalmazni az érintett felekre.
E bekezdés alkalmazásában a 98/26/EK irányelv értelmében vett, az azon irányelv céljaira létrehozott értékpapír-elszámolási rendszerek által nyújtott szolgáltatások, vagy harmadik országbeli értékpapír-elszámolási rendszerek által nyújtott hasonló szolgáltatások nem tekinthetők a letétkezelői funkciók átruházásának.
(12) A letétkezelő felelős az ABA vagy az ABA befektetői felé a (8) bekezdés a) pontja értelmében letétbe helyezett pénzügyi eszközöknek a letétkezelő, vagy a letétkezeléssel megbízott harmadik fél általi elvesztéséért.
A letétben őrzött pénzügyi eszközök elvesztése esetén a letétkezelő indokolatlan késedelem nélkül ugyanolyan típusú pénzügyi eszközöket vagy az eszközöknek megfelelő pénzösszeget bocsát az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK rendelkezésére. A letétkezelőt nem lehet felelősségre vonni abban az esetben, ha bizonyítani tudja, hogy az eszközök elvesztése olyan, érdemleges befolyásán túlmenő külső esemény miatt következett be, amely minden ésszerű erőfeszítés ellenére is elkerülhetetlen lett volna.
A letétkezelő felelősséggel tartozik az ABA-nak és az ABA befektetőinek minden általuk amiatt elszenvedett veszteségért, hogy a letétkezelő hanyagságból vagy szándékosan nem tett maradéktalanul eleget az ezen irányelvben előírt kötelezettségeinek.
(13) A letétkezelő felelősségét a (11) bekezdésben említett átruházás nem befolyásolja.
E bekezdés első albekezdése ellenére, a (11) bekezdés értelmében harmadik fél által őrzött pénzügyi eszközök elvesztése esetén a letétkezelő mentesül felelőssége alól, amennyiben bizonyítani tudja, hogy:
a)
az őrzési feladatai átruházására vonatkozó, a (11) bekezdés második albekezdésében említett valamennyi követelménynek eleget tett;
b)
a letétkezelő és a harmadik fél közötti, írásba foglalt szerződés kifejezetten áthárítja a letétkezelő felelősségét a harmadik félre, és ezáltal az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK a pénzügyi eszközök elvesztése miatt közvetlenül, vagy a letétkezelőn keresztül kártérítést követelhet a harmadik féltől; és
c)
a letétkezelő és az ABA, vagy adott esetben az ABA nevében eljáró ABAK közötti írásba foglalt szerződés kifejezetten lehetővé teszi a letétkezelő felelősség alóli mentesítését, valamint meghatározza a felmentés objektív indokait.
(14) Amennyiben a harmadik ország joga azt írja elő, hogy bizonyos pénzügyi eszközöket helyi egységnél helyezzenek letétbe, és a (11) bekezdés d) pontja ii. alpontjában említett átruházási előírásoknak megfelelő egység nincs az országban, a letétkezelő az alábbi feltételek teljesülése mellett mentesülhet felelőssége alól:
a)
az érintett ABA alapszabálya vagy létesítő okirata kifejezetten lehetővé teszi a felelősség alól az e cikkben előírt feltételek mellett történő mentesítést;
b)
az érintett ABA befektetőit a befektetés előtt tájékoztatják a mentesítési lehetőségről és a mentesítés indoklására felhozható körülményekről;
c)
az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK utasítja a letétkezelőt, hogy a pénzügyi eszközök őrzését ruházza át helyi jogalanyra;
d)
a letétkezelő és az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK közötti, írásba foglalt szerződés kifejezetten lehetővé teszi a felelősség alóli mentesítést, valamint
e)
a letétkezelő és a harmadik fél közötti, írásba foglalt szerződés kifejezetten áthárítja a letétkezelő felelősségét a helyi egységre, és ezáltal az ABA, vagy az ABA nevében eljáró ABAK a pénzügyi eszközök elvesztése miatt közvetlenül, vagy a letétkezelőn keresztül kártérítést követelhet a helyi egységtől.
(15) Az ABA befektetőivel szembeni felelőssége közvetlenül vagy az ABAK-on keresztül közvetve is érvényesíthető, a letétkezelő, az ABAK és a befektetők között fennálló jogviszony természetétől függően.
(16) A letétkezelő kérésre a hatáskörrel rendelkező hatóságainak rendelkezésére bocsát minden, a feladatai ellátása során szerzett információt, amelyekre az ABA vagy az ABAK hatáskörrel rendelkező hatóságainak szüksége lehet. Ha az ABA vagy az ABAK hatáskörrel rendelkező hatóságai nem azonosak a letétkezelő letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaival, a letétkezelő letelepedése szerinti hatáskörrel rendelkező hatóságok haladéktalanul megosztják a kapott információkat az ABA vagy az ABAK hatáskörrel rendelkező hatóságaival.
(17) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
a (2) bekezdésben említett, írásba foglalt szerződés kötelező tartalmi elemei;
b)
az annak értékelésére szolgáló általános kritériumok, hogy a (6) bekezdés b) pontjában említett harmadik országokra vonatkozó prudenciális szabályozás és felügyelet egyenértékű az uniós joggal, és azokat ténylegesen végre is hajtják;
c)
a (7), (8) és (9) bekezdés értelmében vett letétkezelői funkciók ellátására vonatkozó feltételek, ideértve:
i.
a pénzügyi eszközök azon fajtáit, amelyeket a (8) bekezdés a) pontja értelmében a letétkezelő őrzési feladatkörébe kell sorolni;
ii.
azokat a feltételeket, amelyek alapján a letétkezelő őrzési feladatát gyakorolhatja egy központi letétkezelőnél nyilvántartott pénzügyi eszközök tekintetében; és
iii.
azokat a feltételeket, amelyek alapján a letétkezelő a (8) bekezdés b) pontja értelmében őrzi a névre szóló és a kibocsátónál vagy a könyvvezetőknél nyilvántartott pénzügyi eszközöket;
d)
a letétkezelőnek a (11) bekezdés c) pontjából fakadó, a kellő gondosságot illető kötelezettségei;
e)
a (11) bekezdés d) pontjának iii) alpontjában említett elkülönítési kötelezettség;
f)
azon feltételek és körülmények, amelyek alapján a letétbe helyezett pénzügyi eszközt elveszettnek kell tekinteni;
g)
hogy a (12) bekezdés alkalmazásában mit lehet minden ésszerű erőfeszítés ellenére is elkerülhetetlen, érdemleges befolyásán túlmenő külső eseménynek tekinteni;
h)
azon feltételek és körülmények, amelyek alapján a (13) bekezdés alkalmazásában objektív indok áll fenn a felelősség alóli mentesítésre.
IV. FEJEZET
ÁTLÁTHATÓSÁGI KÖVETELMÉNYEK
22. cikk
Éves jelentés
(1) Az ABAK minden általa kezelt uniós, és minden általa az Unióban forgalmazott ABA tekintetében, minden pénzügyi évre vonatkozóan a pénzügyi év végét követő hat hónapon belül éves jelentést bocsát rendelkezésre. Az éves jelentést kérésre meg kell küldeni a befektetőknek. Az éves jelentést az ABAK, illetve adott esetben az ABA letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak a rendelkezésére kell bocsátani.
Amennyiben az ABA-nak a 2004/109/EK irányelvvel összhangban éves pénzügyi jelentést kell közzétennie, a befektetőknek kérésükre csak a (2) bekezdésben említett kiegészítő információkat kell rendelkezésre bocsátani akár külön, akár az éves pénzügyi jelentés részeként. Ez utóbbi esetben a pénzügyi jelentést a pénzügyi év végét követő négy hónapon belül közzé kell tenni.
(2) Az éves jelentés legalább az alábbiakat tartalmazza:
a)
mérleg vagy vagyonkimutatás;
b)
a pénzügyi év bevételeinek és kiadásainak kimutatása;
c)
a pénzügyi évben folytatott tevékenységekről szóló beszámoló;
d)
a 23. cikkben felsorolt adatokban a jelentés által felölelt pénzügyi év során bekövetkezett minden lényeges változás;
e)
az adott pénzügyi évre vonatkozó javadalmazás teljes összege, az ABAK által alkalmazottainak kifizetett rögzített és változó javadalmazás szerinti bontásban, a kedvezményezettek száma és adott esetben az ABA által kifizetett nyereségrészesedések;
f)
a javadalmazás teljes összege az ABAK ügyvezetői és azon munkavállalói szerinti bontásban, akik az ABA kockázati profiljára tevékenységük révén lényeges hatást gyakorolnak.
(3) Az éves jelentésben foglalt könyvviteli adatokat az ABA letelepedése szerinti tagállam, vagy azon harmadik ország számviteli előírásainak megfelelően kell összeállítani, ahol az ABA letelepedett, továbbá az ABA alapszabályában vagy létesítő okiratában megállapított számviteli szabályoknak megfelelően.
Az éves jelentésben foglalt adatokat a jogszabályok által az éves és összevont (konszolidált) éves beszámolók jog szerinti könyvvizsgálatáról szóló, 2006. május 17-i 2006/43/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (26) összhangban könyvvizsgálatra feljogosított egy vagy több személy ellenőrzi. A könyvvizsgálói jelentést, ideértve bármely esetleges fenntartást, az éves jelentésben teljes egészében közölni kell.
A második albekezdéstől eltérve, a tagállamok lehetővé tehetik a nem uniós ABA-t forgalmazó ABAK számára, hogy az adott ABA éves jelentését az ABA letelepedése szerinti országban hatályos nemzetközi számviteli előírásoknak megfelelő, engedéllyel rendelkező könyvvizsgáló által végzett könyvvizsgálatnak vesse alá.
(4) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az éves jelentés tartalmát és formáját. Ezeket az intézkedéseket hozzá kell igazítani azon ABA-típusokhoz, amelyre vonatkoznak.
23. cikk
A befektetők tájékoztatása
(1) Az ABAK-ok biztosítják, hogy minden általuk kezelt uniós, és minden általuk az Unióban forgalmazott ABA tekintetében az ABA alapszabályával vagy létesítő okiratával összhangban az ABA befektetői az ABA-ba való befektetésük előtt megkapják az alábbi információkat, illetve azok minden lényeges módosítását:
a)
a következők leírása: az ABA befektetési stratégiája és célkitűzései, a master-ABA-k letelepedésére vonatkozó és a mögöttes alapok letelepedésére vonatkozó információ, amennyiben az ABA alapok alapja, azon eszközfajták leírása, amelyekbe az ABA befektethet, az ABA által alkalmazható módszerek, minden vonatkozó kockázat, minden vonatkozó befektetési korlátozás, azon körülmények, amelyek esetén az ABA tőkeáttételt alkalmazhat, a megengedett tőkeáttétel-típusok és -források és azok kockázatai, valamint a tőkeáttétel alkalmazásának esetleges korlátai, a garanciák és eszközök újbóli felhasználására vonatkozó esetleges megállapodások, valamint az ABAK által az ABA nevében alkalmazható tőkeáttétel legnagyobb mértéke;
b)
azon eljárások leírása, amelyekkel az ABA módosíthatja befektetési stratégiáját vagy befektetési politikáját vagy mindkettőt;
c)
a befektetés céljából vállalt szerződéses kapcsolat legfontosabb jogi következményeinek leírása, beleértve a joghatóságra, az alkalmazandó jogra és bármilyen olyan jogi eszköz meglétére vagy hiányára vonatkozó információkat, amelyek az ABA letelepedése szerinti országban hozott ítéletek elismeréséről és végrehajtásáról rendelkeznek;
d)
az ABAK, az ABA letétkezelőjének, könyvvizsgálójának és egyéb szolgáltatóinak megnevezése, feladataik leírása és a befektetők jogai;
e)
annak leírása, hogy az ABAK hogyan felel meg a 9. cikk (7) bekezdésében szereplő követelményeknek;
f)
minden, az ABAK által átruházott, az I. mellékletben említett kezelési funkció, valamint minden, a letétkezelő által átruházott őrzési funkció leírása, a megbízott megnevezése és az átruházásból eredő esetleges összeférhetetlenségek leírása;
g)
az ABA értékelési eljárásának és az eszközök értékelése során használt árképzési módszernek a leírása, beleértve a nehezen értékelhető eszközök értékelése során a 19. cikknek megfelelően alkalmazott módszereket;
h)
az ABA likviditási kockázatkezelésének leírása, a rendes és a rendkívüli körülmények között fennálló visszaváltási jogok, valamint a befektetőkkel kötött visszaváltási megállapodások;
i)
a befektetők által közvetlenül vagy közvetetten viselendő minden díj, illeték és költség, valamint ezek legmagasabb összegének megjelölése;
j)
annak leírása, hogy az ABAK hogyan biztosítja a befektetőkkel való tisztességes bánásmódot, és, amennyiben valamely befektető kivételezett bánásmódban részesül vagy erre jogot szerez, a kivételezett bánásmód leírása, a kivételezett bánásmódban részesülő befektetőtípusok azonosítása, valamint adott esetben ezek az ABA-hoz vagy az ABAK-hoz fűződő jogi és gazdasági kötődésének leírása;
k)
a 22. cikkben említett, legújabb éves jelentés;
l)
a befektetési jegyek vagy részvények kibocsátására és értékesítésére vonatkozó eljárások és feltételek leírása;
m)
az ABA nettó eszközértékére vonatkozó legfrissebb adatok vagy az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényei legutóbbi piaci ára, a 19. cikknek megfelelően;
n)
amennyiben rendelkezésre áll, az ABA múltbeli teljesítménye;
o)
a prime bróker megnevezése és az ABA a prime brókerrel kötött megállapodása lényegi elemeinek, a felmerülő összeférhetetlenségek kezelésének, és, adott esetben a letétkezelővel kötött megállapodás az ABA eszközei átruházásának és újrafelhasználásnak lehetőségére vonatkozó rendelkezéseinek, továbbá a prime brókerre esetlegesen átruházott felelősségre vonatkozó információ leírása;
p)
a (4) és (5) bekezdésben említett információk közzététele módjának és idejének leírása.
(2) Az ABAK az ABA-ba történő befektetés előtt tájékoztatja a befektetőket a letétkezelő által kötött azon megállapodásokról, amelyek célja, hogy a letétkezelő a 21. cikk (13) bekezdésével összhangban, szerződéses alapon felmentse magát a felelősség alól. Az ABAK ezenfelül haladéktalanul tájékoztatja a befektetőket a letétkezelő felelősségével kapcsolatos változásokról.
(3) Ha az ABA-nak a 2003/71/EK irányelvvel vagy a nemzeti joggal összhangban tájékoztatót kell közzétennie, csak a tájékoztatóban foglaltakon túli, az (1) és (2) bekezdésben szereplő információkat kell külön vagy a tájékoztatóban szereplő kiegészítő információként közzétennie.
(4) Az ABAK-ok minden általuk kezelt uniós ABA, és minden, általuk az uniós piacokon forgalmazott ABA tekintetében időszakosan a befektetők tudomására hozzák a következőket:
a)
az ABA olyan eszközeinek aránya, amelyekre nem likvid jellegüknél fogva különleges szabályok vonatkoznak;
b)
az ABA likviditásának kezelésével kapcsolatos minden új megállapodás;
c)
az ABA aktuális kockázati profilja és az ABAK által e kockázatok kezelése érdekében alkalmazott kockázatkezelési rendszerek.
(5) A tőkeáttételt alkalmazó uniós ABA-t kezelő, vagy a tőkeáttételt alkalmazó ABA-t az Unióban forgalmazó ABAK-ok minden egyes ilyen ABA tekintetében rendszeresen nyilvánosságra hozzák:
a)
az ABAK által az ABA nevében alkalmazható tőkeáttétel legnagyobb mértékében bekövetkező változásokat, valamint a biztosíték vagy a tőkeáttételi megállapodás értelmében nyújtott garanciák újbóli felhasználási jogát;
b)
az adott ABA által alkalmazott tőkeáttétel teljes összegét.
(6) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el az ABAK a (4) és (5) bekezdésben említett jelentési kötelezettségeinek, illetve azok (5) bekezdésben említett gyakoriságának meghatározására. Ezeket az intézkedéseket hozzá kell igazítani azon ABAK-típusokhoz, amelyre vonatkoznak.
24. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóságokkal szembeni jelentési kötelezettség
(1) Az ABAK rendszeresen jelentést tesz a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak azon fő piacokról és eszközökről, amelyeken/amelyekben az általa kezelt ABA-k nevében kereskedik.
Információt szolgáltat a főbb eszközökről, amelyekkel kereskedik, azokról a piacokról, amelyeknek tagja vagy amelyeken aktív kereskedést folytat, valamint az egyes általa kezelt ABA-k tekintetében fennálló főbb kitettségekről és legfontosabb koncentrációkról.
(2) Az ABAK minden, általa kezelt uniós ABA, és minden, az általa az Unióban forgalmazott ABA tekintetében tájékoztatja a következőkről a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait:
a)
az ABA olyan eszközeinek aránya, amelyekre nem likvid jellegüknél fogva különleges szabályok vonatkoznak;
b)
az ABA likviditásának kezelésével kapcsolatos minden új megállapodásról;
c)
az ABA aktuális kockázati profilja, valamint az ABAK által a piaci kockázatok, a likviditási kockázatok, a partnerkockázatok, és egyéb, többek között működési kockázatok kezelése érdekében alkalmazott kockázatkezelési rendszerek;
d)
információ azon fő eszközkategóriákról, amelyekbe az ABA befektetett; és
e)
a 15. cikk (3) bekezdésének b) pontja és a 16. cikk (1) bekezdésének második albekezdése értelmében végzett stressztesztek eredményei.
(3) Az ABAK kérésre benyújtja a következő dokumentumokat a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak:
a)
az ABAK kezelésében lévő minden egyes uniós ABA-ra, vagy minden egyes, az általa az Unióban forgalmazott ABA-ra vonatkozó éves jelentés minden egyes pénzügyi év tekintetében, a 22. cikk (1) bekezdésének megfelelően;
b)
minden negyedév végén az ABAK által az adott időszakban kezelt ABA-k részletes felsorolása.
(4) A jelentős mértékű tőkeáttételt alkalmazó ABA-kat kezelő ABAK a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak rendszeresen tájékoztatást nyújt az általa kezelt egyes ABA-k által alkalmazott tőkeáttétel teljes mértékéről, a készpénz vagy értékpapírok kölcsönzéséből származó, illetve a pénzügyi derivatívákba ágyazott tőkeáttétel arányáról, valamint arról, hogy az ABA-k eszközeit milyen mértékben használják fel újra a tőkeáttételi megállapodások értelmében.
Ennek a tájékoztatásnak az ABAK által kezelt minden egyes ABA esetében tartalmaznia kell a kölcsönzött készpénz vagy értékpapír öt legnagyobb forrásának megnevezését, valamint az e forrásokból kapott tőkeáttételek összegeit az ilyen ABA-k vonatkozásában.
Nem uniós ABAK esetében az e bekezdésben említett jelentéstételi kötelezettség az általa kezelt uniós ABA-ra, és az általa az Unióban forgalmazott nem uniós ABA-ra korlátozódik.
(5) Amennyiben a rendszerkockázat hatékony nyomon követése szükségessé teszi, a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai rendszeresen vagy ad hoc módon további tájékoztatást is kérhetnek az e cikkben említett információkon kívül. A hatáskörrel rendelkező hatóságok értesítik az EÉPH-t a további tájékoztatási kötelezettségekről.
Kivételes körülmények között és amennyiben a pénzügyi rendszer stabilitása és integritása vagy a hosszú távú fenntartható növekedés előmozdítása érdekében szükséges, az EÉPH felkérheti a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait, hogy további jelentéstételi követelményeket írjanak elő.
(6) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyek meghatározzák az alábbiakat:
a)
azon körülmények, amelyek között a tőkeáttétel jelentős mértékben alkalmazottnak minősül a (4) bekezdés alkalmazásában; és
b)
az ebben a cikkben említett jelentéstételi és tájékoztatási kötelezettségeket.
Ezen intézkedéseknek figyelembe kell venniük annak szükségességét, hogy elkerülhetőek legyenek a hatáskörrel rendelkező hatóságokra rótt túlzott adminisztratív terhek.
V. FEJEZET
A KÜLÖNÖS TÍPUSÚ ABA-KAT KEZELŐ ABAK-OK
1. SZAKASZ
A tőkeáttétellel finanszírozott ABA-kat kezelő ABAK-ok
25. cikk
Az információk hatáskörrel rendelkező hatóságok általi felhasználása, felügyeleti együttműködés és a tőkeáttétel korlátozása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a 24. cikk értelmében gyűjtendő információkat annak meghatározására használják fel, hogy milyen mértékben járul hozzá a tőkeáttétel alkalmazása a pénzügyi rendszert fenyegető rendszerkockázat, a rendellenes piaci működéssel vagy a gazdaság hosszú távú növekedésével kapcsolatos kockázat előidézéséhez.
(2) Az ABAK letelepedése szerinti tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai biztosítják, hogy az általuk felügyelt valamennyi ABAK-ra vonatkozó, a 24. cikk értelmében összegyűjtött információt, valamint a 7. cikk értelmében összegyűjtött információt a felügyeleti együttműködésről szóló 50. cikkben megállapított eljáráson keresztül az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai, az EÉPH és az ERKT rendelkezésére bocsátják. Ezenkívül az említett eljáráson keresztül - valamint más, közvetlenül érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak kétoldalú jelleggel is - késedelem nélkül információt szolgáltatnak, ha a felügyeletük alá tartozó valamely ABAK vagy az érintett ABAK kezelésében lévő ABA potenciálisan jelentős partnerkockázatot jelenthet más tagállamok valamely hitelintézetére vagy egyéb, rendszerszintű jelentőséggel bíró intézményeire nézve.
(3) Az ABAK-nak bizonyítania kell, hogy az általa kezelt minden egyes ABA tőkeáttételi küszöbje ésszerű, és hogy mindenkor megfelel az ilyen küszöböknek. A hatáskörrel rendelkező hatóságok felmérik annak kockázatát, ha valamely ABAK a kezelésében lévő ABA esetében tőkeáttételt alkalmaz, és amennyiben a pénzügyi rendszer stabilitása és integritása érdekében szükségesnek ítélik, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH, az ERKT és az érintett ABA hatáskörrel rendelkező hatóságának értesítését követően korlátozzák az ABAK által alkalmazható tőkeáttételi mértéket, illetve a kezelésében lévő ABA kezelésére vonatkozó egyéb korlátozásokat vezetnek be abból a célból, hogy a tőkeáttétel alkalmazása kevésbé járuljon hozzá a pénzügyi rendszert fenyegető rendszerkockázat vagy a rendellenes piaci működéssel kapcsolatos kockázat előidézéséhez. Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az 50. cikkben megállapított eljárással összhangban tájékoztatják az EÉPH-t, az ERKT-t és az ABA hatáskörrel rendelkező hatóságait az e tekintetben hozott intézkedésekről.
(4) A (3) bekezdésben említett tájékoztatást a javasolt intézkedés hatálybalépését vagy meghosszabbítását megelőző legalább tíz munkanappal kell eljuttatni az érintettekhez. A tájékoztatásban ki kell térni a javasolt intézkedés részleteire, annak kiváltó okaira, valamint a hatálybalépés időpontjára. Különleges esetben az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai dönthetnek úgy, hogy a javasolt intézkedések az első mondatban említett időszak alatt lépjenek hatályba.
(5) Az EÉPH közvetítői és koordinátori szerepet vállal elsősorban annak érdekében, hogy a (3) bekezdés értelmében a hatáskörrel rendelkező hatóságok által javasolt intézkedések tekintetében megpróbálja biztosítani, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok konzisztens megközelítést alkalmazzanak.
(6) A (3) bekezdésben említett tájékoztatás kézhezvételét követően az EÉPH útmutatást nyújt az ABAK letelepedése szerinti hatáskörrel rendelkező hatóságoknak a javasolt vagy végrehajtott intézkedésről. Az útmutatás kitérhet elsősorban arra, hogy a tervezett fellépéshez megvannak-e a megfelelő körülmények, valamint hogy az intézkedés és annak időtartama helyénvaló-e.
(7) A (2) bekezdés értelmében kapott információk alapján és az ERKT bármely útmutatását figyelembe véve az EÉPH megállapíthatja, hogy az ABAK vagy az ABAK-ok csoportja által alkalmazott tőkeáttétel lényeges kockázatot jelent a pénzügyi rendszer stabilitására és integritására nézve, és útmutatással láthatja el a hatáskörrel rendelkező hatóságokat, amelyben meghatározza a végrehajtandó helyreigazító intézkedéseket, beleértve az érintett ABAK vagy ABAK-ok csoportja által alkalmazható tőkeáttétel mértékének korlátozását. Az EÉPH e kockázat fennállásának megállapításáról haladéktalanul tájékoztatja az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat, az ERKT-t és a Bizottságot.
(8) Ha a hatáskörrel rendelkező hatóság az EÉPH-nak a (6) vagy (7) bekezdésben említett útmutatásától eltérő fellépést javasol, arról indokai megjelölése mellett tájékoztatja az EÉPH-t. Az EÉPH nyilvánosságra hozhatja azt a tényt, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság nem felel meg vagy nem szándékozik megfelelni az említett útmutatásnak. Az EÉPH eseti alapon úgy is határozhat, hogy nyilvánosságra hozza azokat az indokokat, amelyek miatt a hatáskörrel rendelkező hatóság nem követte az adott útmutatást. Az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat az ilyen közzétételről előzetesen értesíteni kell.
(9) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyekben megállapítja azokat az elveket, amelyek meghatározzák, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok milyen körülmények között alkalmazzák a (3) bekezdésben foglalt rendelkezéseket, figyelembe véve a különböző ABA-stratégiákat, az ABA működésének keretét adó különböző piaci feltételeket, valamint a rendelkezések alkalmazásából eredő esetleges prociklikus hatásokat.
2. SZAKASZ
A tőzsdén nem jegyzett társaságok és kibocsátók felett ellenőrzést szerző ABA-kat kezelő ABAK-ok kötelezettségei
26. cikk
Hatály
(1) E szakasz a következőkre alkalmazandó:
a)
olyan egy vagy több ABA-t kezelő ABAK-ok, amely egyedül vagy ellenőrzésszerzésről szóló megállapodás alapján csoportosan, az alábbi (5) bekezdéssel összhangban ellenőrzést szerez egy tőzsdén nem jegyzett társaság felett;
b)
egy vagy több ABAK-kal olyan megállapodás alapján együttműködő ABAK-ok, amelynek eredményeképpen az ABAK-ok által kezelt ABA-k az alábbi (5) bekezdéssel összhangban közösen ellenőrzést szereznek egy tőzsdén nem jegyzett társaság felett.
(2) E szakasz nem alkalmazandó, amennyiben az érintett, tőzsdén nem jegyzett társaságok:
a)
a mikro-, kis- és középvállalkozások meghatározásáról szóló, 2003. május 6-i 2003/361/EK bizottsági ajánlás (27) melléklete 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett kis- és középvállalkozások; vagy
b)
ingatlan megvásárlásának, tulajdonlásának vagy kezelésének céljával létrehozott különleges célú gazdasági egységek.
(3) Az e cikk (1) és (2) bekezdésének sérelme nélkül, a 27. cikk (1) bekezdése a tőzsdén nem jegyzett társaságban nem ellenőrző befolyást szerző ABA-kat kezelő ABAK-okra is alkalmazandó.
(4) A 28. cikk (1), (2) és (3) bekezdését, valamint a 30. cikket a kibocsátók felett ellenőrzést szerző ABA-kat kezelő ABAK-okra is alkalmazni kell. Az említett cikkek alkalmazásában e cikk (1) és (2) bekezdését értelemszerűen kell alkalmazni.
(5) E szakasz alkalmazásában az ellenőrző befolyás a tőzsdén nem jegyzett társaság vonatkozásában a társaság szavazati jogainak több mint 50 %-át jelenti.
Az adott ABA szavazati jogai százalékának kiszámításakor az adott ABA közvetlen szavazati jogain kívül figyelembe kell venni a következő szavazati jogokat is, ha az első albekezdésben említett befolyást megállapítják:
a)
az ABA által ellenőrzött bármilyen vállalat; és
b)
a saját nevében, de az ABA vagy az ABA által ellenőrzött bármilyen vállalat képviseletében eljáró természetes vagy jogi személyek szavazati jogai.
A szavazati jogok százalékának kiszámítása mindazon részvények alapján történik, amelyekhez szavazati jogok kapcsolódnak, még akkor is, ha a szavazati jogok gyakorlását felfüggesztették.
A 4. cikk (1) bekezdésének i. pontja ellenére a 28. cikk (1), (2) és (3) bekezdése és a 30. cikk alkalmazásában az ellenőrző befolyást a kibocsátók tekintetében a 2004/25/EK irányelv 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban határozzák meg.
(6) Ezt a szakaszt a 2002/14/EK irányelv 6. cikkében meghatározott feltételekkel és korlátozásokkal összhangban kell alkalmazni.
(7) Ezt a szakaszt azon szigorúbb szabályok sérelme nélkül kell alkalmazni, amelyeket a tagállamok a területükön a kibocsátókban vagy a tőzsdén nem jegyzett társaságokban való részesedésszerzésre vonatkozóan elfogadnak.
27. cikk
Értesítés a tőzsdén nem jegyzett társaságok és jelentős holdingok feletti ellenőrzés megszerzéséről
(1) A tagállamok megkövetelik, hogy ha egy ABA tőzsdén nem jegyzett társaság részvényeit szerzi meg, idegeníti el vagy tartja birtokában, az ezen ABA-t kezelő ABAK értesíti a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait a tőzsdén nem jegyzett társaság ABA-t megillető szavazati jogainak arányáról, ha ez az arány eléri vagy meghaladja a 10, 20, 30, 50 és 75 %-ot, illetve ha ez alá csökken.
(2) A tagállamok előírják, hogy ha egy ABA önállóan vagy mással közösen a 26. cikk (1) bekezdésének megfelelően, az említett cikk (5) bekezdésével összefüggésben, ellenőrzést szerez egy tőzsdén nem jegyzett társaság felett, az ilyen ABA-t kezelő ABAK értesíti az ABA általi ellenőrzés megszerzéséről az alábbiakat:
a)
a tőzsdén nem jegyzett társaság;
b)
azon részvényesek, amelyek személyazonossága és címe az ABAK rendelkezésére áll, vagy a tőzsdén nem jegyzett társaság rendelkezésre tudja bocsátani, vagy az ABAK által hozzáférhető nyilvántartásból megszerezhető; valamint
c)
az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai.
(3) A (2) bekezdés értelmében megkövetelt értesítés a további következő információkat tartalmazza:
a)
a szavazati jogok tekintetében kialakult helyzet;
b)
azon feltételek, amelyek mellett az ellenőrzést megszerezték, beleértve a különböző érintett részvényesek személyazonosságával kapcsolatos információkat, a nevükben szavazati jogok gyakorlására jogosult valamennyi természetes és jogi személy, valamint adott esetben azon vállalkozások lánca, amelyen keresztül a szavazati jogokat ténylegesen gyakorolják;
c)
az ellenőrzés megszerzésének időpontja.
(4) A tőzsdén nem jegyzett társaságnak szóló értesítésben az ABAK kéri a társaság igazgatóságát, hogy indokolatlan késedelem nélkül tájékoztassa a munkavállalók képviselőit vagy ilyen képviselők hiányában magukat a munkavállalókat az ABAK által kezelt ABA általi ellenőrzést megszerzéséről, valamint a (3) bekezdésben említett információkról. Az ABAK minden megtesz annak biztosítása érdekében, hogy az igazgatóság e cikkel összhangban tájékoztassa a munkavállalók képviselőit, vagy ilyen képviselők hiányában magukat a munkavállalókat.
(5) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett értesítéseket a lehető leghamarabb, de legkésőbb az attól a naptól számított tíz munkanapon belül kell megküldeni, amelyen az ABA az adott küszöbértéket elérte, meghaladta, vagy az alá esett, illetve ellenőrzést szerzett a tőzsdén nem jegyzett társaság felett.
28. cikk
Tájékoztatás nyújtása ellenőrzés megszerzése esetén
(1) A tagállamok megkövetelik, hogy ha egy ABA önállóan vagy mással közösen a 26. cikk (1) bekezdésének megfelelően, összefüggésben az említett cikk (5) bekezdésével, ellenőrzést szerez egy tőzsdén nem jegyzett társaság vagy kibocsátó felett, az ilyen ABA-t kezelő ABAK az alábbiak rendelkezésére bocsátja az ezen cikk (2) bekezdésében meghatározott információkat:
a)
az érintett társaság;
b)
a társaság azon részvényesei, amelyek személyazonossága és címe az ABAK rendelkezésére áll, vagy a társaság a rendelkezésére tudja bocsátani, vagy az ABAK által hozzáférhető nyilvántartásból megszerezhető; és
c)
az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai.
A tagállamok előírhatják, hogy a (2) bekezdésben meghatározott információkat a tőzsdén nem jegyzett társaság azon hatáskörrel rendelkező hatóságainak is rendelkezésére kell bocsátani, amelyeket a tagállamok e célból adott esetben kijelölnek.
(2) Az ABAK rendelkezésre bocsátja az alábbiakat:
a)
azon ABAK-ok megnevezése, amelyek egyedül vagy más ABAK-okkal kötött megállapodás alapján azon ABA-kat kezelik, amelyek ellenőrzést szereztek;
b)
a - különösen az ABAK, az ABA és társaság közötti - összeférhetetlenség megelőzésével és kezelésével kapcsolatos politika, beleértve azon konkrét garanciákról szóló információkat, amelyeket azért hoztak létre, hogy biztosítsák az ABAK és/vagy az ABA és a társaság közötti bármilyen megállapodás szokásos piaci feltételek szerinti megkötését; és
c)
a belső és külső kommunikációs politika, a társaság és különösen az alkalmazottak tekintetében.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjával összhangban a társaságnak szóló bejelentésében az ABAK kéri a társaság igazgatóságát, hogy indokolatlan késedelem nélkül tájékoztassa a munkavállalók képviselőit vagy ilyen képviselők hiányában magukat a munkavállalókat az (1) bekezdésben említett információkról. Az ABAK minden megtesz annak biztosítása érdekében, hogy az igazgatóság e cikknek megfelelően tájékoztassa a munkavállalók képviselőit, vagy ilyen képviselők hiányában magukat a munkavállalókat.
(4) A tagállamok előírják, hogy ha egy ABA önállóan vagy mással közösen a 26. cikk (1) bekezdésének megfelelően, összefüggésben az említett cikk (5) bekezdésével, ellenőrzést szerez egy tőzsdén nem jegyzett társaság felett, az ilyen ABA-t kezelő ABAK biztosítja, hogy az ABA vagy az ABA nevében eljáró ABAK közzéteszi a tőzsdén nem jegyzett társaság jövőbeli üzleti elképzeléseit és a foglalkoztatásra gyakorolt valószínűsíthető következményekkel kapcsolatos szándékait - beleértve a foglalkoztatás feltételeinek lényeges változását - a következők számára:
a)
a tőzsdén nem jegyzett társaság; valamint
b)
a tőzsdén nem jegyzett társaság azon részvényesei, amelyek személyazonossága és címe az ABAK rendelkezésére áll, vagy a tőzsdén nem jegyzett társaság a rendelkezésére tudja bocsátani, vagy az ABAK által hozzáférhető nyilvántartásból megszerezhető.
Emellett az adott ABA-t kezelő ABAK kéri és minden tőle telhetőt megtesz annak biztosítására, hogy a tőzsdén nem jegyzett társaság igazgatósága a tőzsdén nem jegyzett társaság munkavállalóinak képviselői, vagy ilyen képviselők hiányában maguk a munkavállalók rendelkezésére bocsássa az első albekezdésben említett információkat.
(5) A tagállamok előírják, hogy amikor valamely ABAK olyan helyzetbe kerül, hogy a 26. cikk (1) bekezdésének megfelelően, összefüggésben az említett cikk (5) bekezdésével, ellenőrzést szerez valamely tőzsdén nem jegyzett társaság felett, az ilyen ABA-t kezelő ABAK tájékoztatja a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait és az ABA befektetőit a felvásárlás finanszírozására vonatkozó információkról.
29. cikk
A tőzsdén nem jegyzett társaságok felett ellenőrzést gyakorló ABA-k éves jelentésére vonatkozó különös rendelkezések
(1) A tagállamok előírják, hogy ha egy ABA önállóan vagy mással közösen a 26. cikk (1) bekezdésének megfelelően, összefüggésben az említett cikk (5) bekezdésével, ellenőrzést szerez egy tőzsdén nem jegyzett társaság felett, az ilyen ABA-t kezelő ABAK:
a)
vagy kéri és minden tőle telhetőt megtesz annak biztosítása érdekében, hogy a tőzsdén nem jegyzett társaság éves jelentését a (2) bekezdésnek megfelelően készítsék el és hogy a társaság igazgatósága azt a munkavállalók valamennyi képviselője, vagy ilyen képviselők hiányában maguk a munkavállalók rendelkezésére bocsássa addig a határidőig, amelyen belül ezen éves jelentést az alkalmazandó nemzeti jognak megfelelően el kell készíteni; vagy
b)
minden ilyen ABA esetében belefoglalják a 22. cikkben előírt éves jelentésbe a tőzsdén nem jegyzett társaságra vonatkozó, (2) bekezdésben említett információkat.
(2) A társaság vagy az ABA éves jelentésében foglalt további információknak az (1) bekezdéssel összhangban legalább a társaság üzletmenete fejlődésének valósághű, az éves jelentés által lefedett időszak végén várható helyzetet jellemző áttekintését tartalmaznia kell. A jelentésben az alábbiakra is ki kell térni:
a)
az üzleti év lezárása után bekövetkezett lényeges események;
b)
a társaság várható jövőbeni fejlődése; és
c)
a saját részvények megszerzésére vonatkozóan a 77/91/EGK tanácsi irányelv (28) 22. cikkének (2) bekezdése által előírt tájékoztatás.
(3) Az adott ABA-t kezelő ABAK
a)
kéri és minden tőle telhetőt megtesz annak biztosítása érdekében, hogy a tőzsdén nem jegyzett társaság igazgatósága az érintett társaság munkavállalóinak valamennyi képviselője, vagy ilyen képviselők hiányában maguk a munkavállalók rendelkezésére bocsássa az (1) bekezdés b) pontjában említett, az érintett társaságra vonatkozó információkat a 22. cikk (1) bekezdésében említett időszakon belül; vagy
b)
az (1) bekezdés a) pontjában említett információkat az ABA befektetőinek rendelkezésére bocsátja, amennyiben azok már elérhetők, a 22. cikk (1) bekezdésében említett időszakon belül, illetve minden esetben legkésőbb azon a napon, amikor a tőzsdén nem jegyzett társaság éves jelentését az alkalmazandó nemzeti jognak megfelelően elkészítették.
30. cikk
Vagyonkivonás
(1) A tagállamok előírják, hogy ha egy ABA önállóan vagy mással közösen a 26. cikk (1) bekezdésének megfelelően, összefüggésben az említett cikk (5) bekezdésével, ellenőrzést szerez egy tőzsdén nem jegyzett társaság vagy kibocsátó felett, a társaság feletti ellenőrzés ABA általi megszerzését követő 24 hónapos időszak alatt az ilyen ABA-t kezelő ABAK:
a)
számára nem engedélyezett, hogy a (2) bekezdésben leírtaknak megfelelően megkönnyítse, támogassa vagy utasítást adjon a részvényesek javára történő kifizetésre, alaptőke leszállítására, részvény-visszavásárlásra és/vagy a társaság saját részvényeinek megszerzésére;
b)
amennyiben az ABAK felhatalmazást kap, hogy az ABA nevében szavazzon a társaság irányító szerveinek gyűlésein, nem szavazhat a (2) bekezdésben leírtaknak megfelelően a részvényesek javára történő kifizetésre, alaptőke leszállítására, részvény-visszavásárlásra és/vagy a társaság saját részvényeinek megszerzésére; valamint
c)
minden esetben minden tőle telhetőt megtesz a (2) bekezdésben leírtaknak megfelelően a társaság saját részvényeinek a részvényesek javára történő kifizetés, alaptőke leszállítás, részvény-visszavásárlás és/vagy a társaság saját részvényeinek megszerzése megelőzésére.
(2) Az ABAK-okra az (1) bekezdés alapján rótt kötelezettségeknek az alábbiakra kell vonatkozniuk:
a)
a részvényesek részére teljesített kifizetés, amennyiben az utolsó pénzügyi év záró napján a társaság éves mérlegében meghatározott nettó eszközök értéke alacsonyabb a jegyzett tőke összegénél, vagy egy ilyen kifizetést követően az alá csökkenne, plusz azon tartalékok, amelyeket jogszabály vagy az alapszabály szerint nem lehet a tagok között felosztani annak ismeretében, hogy ha a jegyzett tőke nem törölt része nem szerepel a mérlegben bemutatott eszközök között, ezt az összeget levonják a jegyzett tőke összegéből;
b)
a részvényesek részére teljesített kifizetés, amelynek összege meghaladja az áthozott nyereséggel és az e célra rendelkezésre álló tartalékból származó összegekkel megnövelt, valamint az áthozott veszteséggel és a jogszabályokkal, illetve az alapszabállyal összhangban tartalékba helyezett összegekkel csökkentett, az előző pénzügyi év zárónapján fennálló nyereség összegét;
c)
amennyiben a saját részvények megszerzése megengedett, a társaság szerzései, beleértve a társaság által korábban megszerzett és tartott részvényeket, valamint a saját nevében, de a társaság képviseletében eljáró személy által megszerzett részvényeket, amelyeknek az lenne a hatása, hogy a nettó eszközállomány az a) pontban említett összeg alá csökkenne.
(3) A (2) bekezdés alkalmazásában:
a)
a (2) bekezdés a) és b) albekezdésében használt „kifizetés” kifejezés különösen az osztalék és a részvényekre vonatkozó kamat kifizetését foglalja magában;
b)
a tőkeleszállításról szóló rendelkezések nem vonatkoznak a jegyzett tőke csökkentésére, amelynek célja a felmerült veszteségek ellensúlyozása, illetve hogy pénzösszegeket nem felosztható tartalékba helyezzen, feltéve, hogy e műveletet követően az ilyen tartalék összege legfeljebb a csökkentett jegyzett tőke 10 %-a; és
c)
a (2) bekezdés c) pontjában meghatározott korlátozásra a 77/91/EGK irányelv 20. cikke (1) bekezdésének b)-h) pontja vonatkozik.
VI. FEJEZET
AZ ABAK-OK JOGA ABA-K FORGALMAZÁSÁRA ÉS KEZELÉSÉRE AZ UNIÓBAN
31. cikk
Az uniós ABA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazása az ABAK letelepedése szerinti tagállamban
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedélyezett uniós ABAK-ok az általuk kezelt uniós ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit az ABAK letelepedése szerinti tagállam szakmai befektetői számára forgalmazzák, amint az e cikkben megállapított feltételek teljesülnek.
Amennyiben az uniós ABA egy feeder-ABA, az első albekezdésben említett forgalmazási jog feltétele, hogy a master-ABA is olyan uniós ABA legyen, amelyet egy engedélyezett ABAK kezel.
(2) Az ABAK minden általa forgalmazni kívánt uniós ABA-ról értesíti a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait.
Az értesítés tartalmazza a III. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(3) Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a (2) bekezdésben említett hiánytalan értesítési akta kézhezvételét követő 20 munkanapon belül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy megkezdheti-e a (2) bekezdésben említett értesítésben megnevezett ABA forgalmazását. Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai kizárólag abban az esetben tilthatják meg az ABA forgalmazását, ha az ABAK nem az ezen irányelvnek megfelelően kezeli vagy fogja kezelni az ABA-t, vagy ha az ABAK nem felel meg vagy nem fog megfelelni ezen irányelvnek. Pozitív döntés esetén az ABAK a hatáskörrel rendelkező hatóságok erre vonatkozó értesítésének napjától kezdheti meg az ABA forgalmazását a letelepedése szerinti tagállamban.
Amennyiben ezek különbözőek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az ABA hatáskörrel rendelkező hatóságait is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását.
(4) A (2) bekezdésnek megfelelően közölt bármelyik adat lényeges megváltozása esetén az ABAK legalább egy hónappal az általa tervezett változtatás végrehajtása előtt - vagy valamely nem tervezett változtatás bekövetkezését követően közvetlenül - írásbeli értesítést küld a változtatásról a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Ha egy tervezett változtatás következtében az ABAK már nem ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változtatást az első és második albekezdés ellenére végrehajtják, vagy előre nem tervezett változtatás következett be, amelynek következtében az ABAK már nem ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felel meg ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a 46. cikkel összhangban meghoznak minden szükséges szabályozási intézkedést, beleértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását is.
(5) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki az alábbiak meghatározása céljából:
a)
a (2) bekezdésben említett értesítés mintájának formája és tartalma; és
b)
a (4) bekezdésben említett írásbeli értesítés formája.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardtervezeteknek az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
(6) A 43. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok előírják, hogy az ABAK-ok által kezelt és forgalmazott ABA-kat kizárólag szakmai befektetők számára forgalmazzák.
32. cikk
Az uniós ABA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazása az ABAK letelepedésétől eltérő tagállamokban
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedélyezett uniós ABAK az általa kezelt uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit az ABAK letelepedésétől eltérő tagállam szakmai befektetői számára forgalmazza, amint az e cikkben megállapított feltételek teljesülnek.
Amennyiben az uniós ABA egy feeder-ABA, az első albekezdésben említett forgalmazási jog feltétele, hogy a master-ABA is olyan uniós ABA legyen, amelyet egy engedélyezett uniós ABAK kezel.
(2) Az ABAK minden általa forgalmazni kívánt uniós ABA-ról értesíti a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait.
Az értesítés tartalmazza a IV. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(3) Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a hiánytalan értesítési akta kézhezvételét követő 20 munkanapon belül továbbítják azt azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amelyben az ABA-t forgalmazni szándékozzák. Az ilyen továbbításra csak akkor kerül sor, ha az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli és fogja kezelni az ABA-t, és ha az ABAK más tekintetben is megfelel ezen irányelvnek.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai csatolják az arra vonatkozó tanúsítványt, hogy az érintett ABAK számára engedélyezték az ABA-k adott befektetési stratégiával történő kezelését.
(4) Az értesítési akta továbbítását követően az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai késedelem nélkül értesítik az ABAK-ot a továbbításról. Az ABAK ezen értesítés időpontjától kezdheti meg az ABA forgalmazását az ABAK fogadó tagállamában.
Amennyiben azok különbözőek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az ABA letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK fogadó tagállamában.
(5) A IV. melléklet h) pontjában említett intézkedések az ABAK fogadó tagállama jogszabályainak hatálya és felügyelete alá tartoznak.
(6) A tagállamok biztosítják, hogy az ABAK (2) bekezdésben említett értesítése és a (3) bekezdésben említett tanúsítvány valamely, a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven álljon rendelkezésre.
A tagállamok biztosítják, hogy hatáskörrel rendelkező hatóságaik elektronikus úton is elfogadják a (3) bekezdésben említett dokumentumok továbbítását, illetve nyilvántartását.
(7) A (2) bekezdésnek megfelelően közölt bármelyik adat lényeges megváltozása esetén az ABAK legalább egy hónappal a tervezett változtatás végrehajtása előtt - vagy valamely nem tervezett változtatást követően közvetlenül - írásbeli értesítést küld e változtatásról a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Ha a tervezett változtatás következtében az ABAK már nem ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változtatást az első és második albekezdés ellenére végrehajtják, vagy ha valamely nem tervezett változtatásra kerül sor, amelynek következtében az ABAK már nem ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a 46. cikkel összhangban meghoznak minden szükséges intézkedést, beleértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását is.
Ha a változtatások elfogadhatók, mert nem befolyásolják azt, hogy az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli-e az ABA-t, vagy hogy az ABAK más tekintetben megfelel-e ezen irányelvnek, a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai késedelem nélkül tájékoztatják a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait ezen változásokról.
(8) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki az alábbiak meghatározása céljából:
a)
a (2) bekezdésben említett értesítés mintájának formája és tartalma;
b)
a (3) bekezdésben említett tanúsítvány mintájának formája és tartalma;
c)
a (3) bekezdésben említett továbbítás formája; és
d)
a (7) bekezdésben említett írásbeli értesítés formája.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardtervezeteknek az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
(9) A 43. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok előírják, hogy az ABAK által kezelt és forgalmazott ABA-kat kizárólag szakmai befektetők számára forgalmazzák.
33. cikk
Más tagállamokban letelepedett uniós ABA-k kezelésének feltételei
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedélyezett uniós ABAK - akár közvetlenül, akár fióktelep létrehozásán keresztül - más tagállamokban letelepedett uniós ABA-kat kezelhessen, feltéve, hogy az ABAK engedéllyel rendelkezik az adott típusú ABA kezelésére.
(2) A más tagállamban letelepedett uniós ABA-k kezelését első ízben nyújtani szándékozó ABAK a következő tájékoztatást nyújtja a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának:
a)
azon tagállam megnevezése, amelyben közvetlenül kíván ABA-kat kezelni vagy fióktelepet kíván létrehozni;
b)
különösen a nyújtani kívánt szolgáltatásokat és a kezelni kívánt ABA-k megnevezését tartalmazó üzleti terv.
(3) Ha az ABAK fióktelepet kíván létrehozni, a (2) bekezdésben foglaltakon felül a következő tájékoztatást nyújtja:
a)
a fióktelep szervezeti felépítése;
b)
az ABA letelepedés szerinti tagállamában az a cím, ahonnan a dokumentumok beszerezhetők;
c)
a fióktelep irányításáért felelős személyek neve és elérhetőségei.
(4) Az ABAK letelepedés szerinti tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a hiánytalan dokumentáció kézhezvételét követő egy hónapon belül a (2) bekezdéssel összhangban, illetve a hiánytalan dokumentáció kézhezvételét követő két hónapon belül a (3) bekezdéssel összhangban továbbítják e hiánytalan dokumentációt az ABAK fogadó tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak. Erre a továbbításra csak akkor kerül sor, ha az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli vagy fogja kezelni az ABA-t, illetve ha az ABAK más tekintetben is megfelel ezen irányelvnek.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai csatolják az arra vonatkozó igazolást, hogy az érintett ABAK-ot engedélyezték.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai azonnal értesítik az ABAK-ot a dokumentáció eljuttatásáról.
Az ABAK a továbbításról szóló értesítés kézhezvételét követően megkezdheti a szolgáltatások nyújtását a fogadó tagállamában.
(5) Az ezen irányelv hatálya alá tartozó kérdésekben az ABAK fogadó tagállama nem írhat elő semmilyen kiegészítő követelményt az érintett ABAK-ra.
(6) A (2), vagy adott esetben a (3) bekezdésnek megfelelően közölt bármely információ lényeges megváltozása esetén az ABAK legalább egy hónappal a tervezett változtatás végrehajtása előtt - vagy valamely nem tervezett változtatás bekövetkezését követően közvetlenül - írásbeli értesítést küld e változásról a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Ha a tervezett változtatás következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változtatást az első és második albekezdés ellenére végrehajtják, vagy ha előre nem tervezett változtatásra került sor, amelynek következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a 46. cikkel összhangban meghoznak minden szükséges intézkedést, ideértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását.
Ha a változások elfogadhatók, mert nem befolyásolják azt, hogy az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli-e az ABA-t, vagy hogy az ABAK más tekintetben megfelel-e ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságait ezen változásokról.
(7) E cikk következetes harmonizációja érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgozhat ki a (2) és (3) bekezdés értelmében rendelkezésre bocsátandó információk pontos meghatározása céljából.
A Bizottság hatáskört kap az elsõ albekezdésben említett szabályozástechnikai standardtervezeteknek az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(8) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki egységes formanyomtatványok, mintadokumentumok és eljárások kialakítása céljából az információk (2) és (3) bekezdéssel összhangban történő továbbításához.
A Bizottság hatáskört kap az elsõ albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardtervezeteknek az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
VII. FEJEZET
HARMADIK ORSZÁGOKRA VONATKOZÓ KÜLÖNÖS SZABÁLYOK
34. cikk
Azon uniós ABAK-okra vonatkozó feltételek, amelyek a tagállamokban nem forgalmazott, nem uniós ABA-kat kezelnek
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedélyezett uniós ABAK olyan nem uniós ABA-kat kezelhessen, amelyeket nem forgalmaznak az Unióban, feltéve, hogy:
a)
az ABAK az érintett ABA-k tekintetében - a 21. és a 22. cikk kivételével - teljesíti az ezen irányelvben megállapított valamennyi követelményt; valamint
b)
az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, valamint a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodás van hatályban legalább a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék feladataikat.
(2) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el az (1) bekezdésben említett, harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében.
(3) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH iránymutatásokat dolgoz ki, amelyekben meghatározza a Bizottság által az (1) bekezdésben említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban elfogadott intézkedések alkalmazásának feltételeit.
35. cikk
Uniós ABAK által kezelt nem uniós ABA útlevéllel történő forgalmazásának feltételei az Unióban
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedélyezett uniós ABAK-ok a kezelésükben lévő nem uniós ABA-k és a 31. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében említett követelményeket nem teljesítő uniós feeder-ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit szakmai befektetők számára forgalmazzák az Unióban, amint az e cikkben megállapított feltételek teljesülnek.
(2) Az ABAK-ok kötelesek teljesíteni a VI. fejezet kivételével az ezen irányelvben megállapított valamennyi követelményt. Emellett a következő feltételek alkalmazandók:
a)
az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, valamint a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodás van hatályban legalább a hatékony információcsere - az 50. cikk (4) bekezdésével összhangban lévő - biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék feladataikat;
b)
a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik országot a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni pénzügyi munkacsoport nem szerepelteti a nem együttműködő országok és területek jegyzékén;
c)
az ABAK letelepedése szerinti tagállam a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik országgal és a nem uniós ABA befektetési jegyei vagy részvényei forgalmazásának helyszínéül javasolt tagállamokkal olyan megállapodást kötött, amely teljes mértékben megfelel az OECD jövedelem- és tőkeadóztatási modellegyezményének 26. cikkében meghatározott szabályoknak, és biztosítja az adóügyi információk tényleges cseréjét, beleértve adott esetben a többoldalú adómegállapodásokkal kapcsolatosakat is;
Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet az ABAK letelepedése szerinti tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai által az első albekezdés a) és b) pontjának alkalmazása vonatkozásában kialakított álláspontjával, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(3) Amennyiben az ABAK letelepedése szerinti tagállamában nem uniós ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit szándékozik forgalomba hozni, az ABAK értesítést nyújt be saját fogadó tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak minden olyan nem uniós ABA vonatkozásában, amelyet forgalmazni szándékozik.
Az értesítés tartalmazza a III. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(4) Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a (3) bekezdésben említett hiánytalan értesítés kézhezvételét követő 20 munkanapon belül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy megkezdheti-e a területén a (3) bekezdésben említett értesítésben megnevezett ABA forgalmazását. Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai kizárólag abban az esetben tilthatják meg az ABA forgalmazását, ha az ABAK nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli, vagy fogja kezelni az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felel meg vagy nem fog megfelelni ezen irányelvnek. Pozitív döntés esetén az ABAK megkezdheti az ABA forgalmazását a letelepedése szerinti tagállamban a hatáskörrel rendelkező hatóságok erre vonatkozó értesítésének napjától.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK letelepedése szerinti tagállamában.
(5) Amennyiben az ABAK a letelepedése szerinti tagállamától eltérő tagállamban nem uniós ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit szándékozik forgalomba hozni, az ABAK értesítést nyújt be a letelepedése szerinti tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak minden olyan nem uniós ABA vonatkozásában, amelyet forgalmazni szándékozik.
Az értesítés tartalmazza a IV. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(6) Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb az (5) bekezdésben említett hiánytalan értesítési akta kézhezvételét követő 20 munkanapon belül továbbítják e hiánytalan értesítési aktát azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amelyben az ABA-t forgalmazni szándékozzák. Erre a továbbításra csak akkor kerül sor, ha az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli és fogja kezelni az ABA-t, illetve más tekintetben is megfelel ezen irányelvnek.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai csatolják az arra vonatkozó tanúsítványt, hogy az érintett ABAK számára engedélyezték az ABA-k adott befektetési stratégiával történő kezelését.
(7) Az értesítési akta továbbítását követően az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai késedelem nélkül értesítik az ABAK-ot a továbbításról. Az ABAK a hatáskörrel rendelkező hatóságok ezen értesítése időpontjától kezdheti meg az ABA forgalmazását az ABAK adott fogadó tagállamaiban.
Az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK fogadó tagállamaiban.
(8) A IV. melléklet h) pontjában említett intézkedések az ABAK fogadó tagállamainak jogszabályai és felügyelete alá tartoznak.
(9) A tagállamok biztosítják, hogy az ABAK (5) bekezdésben említett értesítése és a (6) bekezdésben említett tanúsítvány valamely, a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven álljon rendelkezésre.
A tagállamok biztosítják, hogy hatáskörrel rendelkező hatóságaik elektronikus úton is elfogadják a (6) bekezdésben említett dokumentumok továbbítását, illetve nyilvántartását.
(10) A (3) vagy (5) bekezdésnek megfelelően közölt bármelyik adat lényeges megváltozása esetén az ABAK írásbeli értesítést küld e változásról a letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak a tervezett változtatás végrehajtása előtt legalább egy hónappal vagy valamely nem tervezett változtatás után közvetlenül.
Ha a tervezett változtatás következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK már nem felelne meg ezen irányelvnek, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változtatást az első és második albekezdés ellenére végrehajtják, vagy ha olyan nem tervezett változtatásra került sor, amelynek következtében az ABAK már nem ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben már nem felelne meg ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a 46. cikkel összhangban meghoznak minden szükséges intézkedést, beleértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását is.
Ha a változtatások elfogadhatók, mert nem befolyásolják azt, hogy az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli-e az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben megfelel-e ezen irányelvnek, az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai ezekről a változásokról késedelem nélkül tájékoztatják az EÉPH-t, amennyiben a módosítások egyes ABA-k forgalmazásának megszüntetését vagy további ABA-k forgalmazását érintik, valamint adott esetben az ABAK fogadó tagállamai hatáskörrel rendelkező hatóságait.
(11) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el a harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében a (2) bekezdés a) pontjában említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban.
(12) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH iránymutatásokat dolgozhat ki, amelyekben meghatározza a Bizottság által a (2) bekezdés a) pontjában említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban elfogadott intézkedések alkalmazásának feltételeit.
(13) Az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki a (2) bekezdés a) pontjában említett együttműködés minimális tartalmának meghatározása érdekében annak biztosítása céljából, hogy mind a letelepedés szerinti, mind a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai elegendő információhoz jussanak ahhoz, hogy képesek legyenek ezen irányelvben meghatározott felügyeleti és vizsgálati hatáskörük gyakorlására.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardtervezeteknek az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(14) E cikk koherens harmonizációjának biztosítása érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyben meghatározza az ABAK letelepedése szerinti tagállama, illetve a fogadó tagállamai hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti koordináció és információcsere eljárásait.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknek az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(15) Amennyiben valamely hatáskörrel rendelkező hatóság elutasítja a (14) bekezdésben meghatározott szabályozástechnikai standardokban rögzítettek szerinti információcsere iránti kérelmet, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörben járhat el.
(16) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki az alábbiak meghatározása céljából:
a)
az (3) bekezdésben említett értesítés mintájának formája és tartalma;
b)
az (5) bekezdésben említett értesítés mintájának formája és tartalma;
c)
a (6) bekezdésben említett tanúsítvány mintájának formája és tartalma;
d)
a (6) bekezdésben említett továbbítás formája;
e)
a (10) bekezdésben említett írásbeli értesítés formája.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
(17) A 43. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok előírják, hogy az ABAK által kezelt és forgalmazott ABA-kat kizárólag szakmai befektetők számára forgalmazzák.
36. cikk
Az uniós ABAK által kezelt nem uniós ABA-k útlevél nélkül történő forgalmazásának feltételei
(1) A 35. cikk sérelme nélkül a tagállamok lehetővé tehetik valamely engedélyezett uniós ABAK számára, hogy kizárólag saját területükön az ABAK által kezelt, nem uniós ABA-k vagy a 31. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében említett előírásokat nem teljesítő uniós feeder-ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit szakmai befektetők részére forgalmazza, feltéve, hogy:
a)
az ABAK a 21. cikk kivételével teljesíti az ezen irányelvben megállapított valamennyi követelményt. Ezen ABAK azonban biztosítja, hogy egy vagy több jogalanyt jelöljenek ki a 21. cikk (7), (8) és (9) bekezdésében felsorolt feladatok elvégzésére. Az ABAK nem végezheti ezeket a feladatokat. Az ABAK tájékoztatja felügyelő hatóságait arról, hogy mely jogalanyok felelősek a 21. cikk (7), (8) és (9) bekezdésében felsorolt feladatok elvégzéséért;
b)
a rendszerkockázat felügyelete céljából és a nemzetközi standardokkal összhangban az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, valamint a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodás van hatályban a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék a feladataikat;
c)
a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik országot a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni pénzügyi munkacsoport nem szerepelteti a nem együttműködő országok és területek jegyzékén.
(2) E cikk alkalmazásában a tagállamok saját területükön szigorúbb szabályokat alkalmazhatnak az ABAK-ra a nem uniós ABA-k befektetési jegyeinek és részvényeinek befektetők részére történő forgalmazását illetően.
(3) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el az (1) bekezdésben említett, harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében.
(4) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH iránymutatásokat dolgoz ki, amelyekben meghatározza a Bizottság által az (1) bekezdésben említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban elfogadott intézkedések alkalmazásának feltételeit.
37. cikk
Uniós ABA-k kezelését és/vagy az általuk kezelt ABA-k Unióban való forgalmazását tervező nem uniós ABAK-ok engedélyezése a 39. vagy 40. cikkel összhangban
(1) A tagállamok előírják, hogy uniós ABA-k kezelését és/vagy az általuk kezelt ABA-k Unióban való forgalmazását tervező nem uniós ABAK-oknak a 39. vagy 40. cikkel összhangban előzetes engedélyt kell beszerezniük referencia-tagállamuk hatáskörrel rendelkező hatóságaitól e cikknek megfelelően.
(2) Az (1) bekezdésben említett előzetes engedély megszerzését szándékozó nem uniós ABAK-nak meg kell felelnie ezen irányelvnek a VI. fejezet kivételével. Amennyiben e megfelelés összeegyeztethetetlen azzal a joggal, amely a nem uniós ABAK és/vagy - adott esetben - az Unióban forgalmazott nem uniós ABA tekintetében irányadó, a nem uniós ABAK nem köteles ezen irányelvnek megfelelni, ha igazolni tudja, hogy:
a)
lehetetlen e megfelelést összeegyeztetni azon jog kötelező erejű rendelkezéseivel, amely a nem uniós ABAK és/vagy - adott esetben - az Unióban forgalmazott nem uniós ABA tekintetében irányadó;
b)
a nem uniós ABAK és/vagy a nem uniós ABA tekintetében irányadó jog biztosítja az azonos szabályozási célt szolgáló és az érintett ABA befektetői védelmének azonos szintjét kínáló egyenértékű szabályozást; és
c)
a nem uniós ABAK és/vagy a nem uniós ABA eleget tesz a b) pontban említett egyenértékű szabályozásnak.
(3) Az (1) bekezdésben említett előzetes engedély megszerzését szándékozó nem uniós ABAK-nak a referencia-tagállamában letelepedett jogi képviselővel kell rendelkeznie. A jogi képviselő az ABAK kapcsolattartó pontja az Unióban, illetve a hatáskörrel rendelkező hatóságok és az ABAK, illetve az adott ABA uniós befektetői és az ABAK közötti ezen irányelvben meghatározott minden hivatalos levelezése jogi képviselőjén keresztül folyik. A jogi képviselő az ABAK-kal együtt eleget tesz az ABAK által az ezen irányelv alapján végzett kezelési és forgalmazási tevékenységekkel kapcsolatos megfelelési funkciónak.
(4) A nem uniós ABAK referencia-tagállamát az alábbiak alapján kell meghatározni:
a)
ha a nem uniós ABAK csak egy uniós ABA-t vagy ugyanazon tagállamban letelepedett több uniós ABA-t kíván kezelni és nem kíván ABA-t forgalmazni az Unióban a 39. vagy a 40. cikkel összhangban, ezen ABA vagy ABA-k letelepedés szerinti tagállamát kell a referencia-tagállamnak tekinteni, és e tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai lesznek jogosultak az ABAK engedélyezési eljárása és felügyelete tekintetében;
b)
ha a nem uniós ABAK több különböző tagállamban letelepedett uniós ABA-t kíván kezelni és nem kíván ABA-t forgalmazni az Unióban a 39. vagy a 40. cikkel összhangban, a referencia-tagállam vagy
i.
az a tagállam lesz, ahol a legtöbb ABA letelepedett; vagy
ii.
az a tagállam, ahol a legnagyobb összegű eszközt kezelik;
c)
ha a nem uniós ABAK csak egy uniós ABA-t tervez forgalmazni az Unió csak egy tagállamában, a referencia-tagállam
i.
ha engedélyezve van, vagy be van jegyezve az ABA valamely tagállamban, az ABA letelepedés szerinti tagállama vagy az a tagállam lesz, ahol az ABAK az ABA-t forgalmazni kívánja;
ii.
ha nincs engedélyezve vagy bejegyezve az ABA egy tagállamban, az a tagállam lesz, ahol az ABAK az ABA-t forgalmazni kívánja;
d)
ha a nem uniós ABAK csak egy nem uniós ABA-t tervez forgalmazni csak egy tagállamban, a referencia-tagállam az a tagállam lesz;
e)
ha a nem uniós ABAK csak egy uniós ABA-t tervez forgalmazni, azonban különböző tagállamokban, a referencia-tagállam:
i.
ha engedélyezve van, vagy be van jegyezve az ABA valamely tagállamban, az ABA letelepedés szerinti tagállama vagy azon tagállamok egyike, ahol az ABAK hatékony forgalmazást tervez; vagy
ii.
ha nincs engedélyezve vagy bejegyezve az ABA valamely tagállamban, azon tagállamok egyike, ahol az ABAK hatékony forgalmazást tervez;
f)
ha a nem uniós ABAK csak egy nem uniós ABA-t kíván forgalmazni, azonban különböző tagállamokban, a referencia-tagállam e tagállamok egyike lesz;
g)
ha a nem uniós ABAK több uniós ABA forgalmazását kívánja az Unióban, a referencia-tagállam:
i.
ha ezen ABA-k mindegyike ugyanazon tagállamban van engedélyezve vagy bejegyezve, ezen ABA-k letelepedés szerinti tagállama vagy az a tagállam, ahol az ABAK a legtöbb ABA hatékony forgalmazását tervezi;
ii.
ha ezen ABA-k nem mindegyike van ugyanazon tagállamban engedélyezve vagy bejegyezve, azon tagállam, ahol az ABAK a legtöbb ABA hatékony forgalmazását tervezi;
h)
ha a nem uniós ABAK több uniós és nem uniós ABA-t, vagy több nem uniós ABA-t kíván az Unióban forgalmazni, a referencia-tagállam az a tagállam lesz, ahol a legtöbb ABA hatékony forgalmazását tervezi.
Az első albekezdés b) pontjában, c) pontja i. alpontjában, e) pontjában, f) pontjában és g) pontja i. alpontjában foglalt feltételekkel összhangban több referencia-tagállam lehetséges. Ilyen esetben a tagállam előírja, hogy az uniós ABA kezelését és/vagy az általa kezelt ABA Unióban való forgalmazását tervező nem uniós ABAK-nak a 39. vagy 40. cikkel összhangban kérelmet kell benyújtania minden olyan tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz, amelyek az említett pontokban meghatározott feltételekkel összhangban referencia-tagállamok lehetnek, abból a célból, hogy egymás között megállapítsák a referencia-tagállamot. Ezen hatáskörrel rendelkező hatóságok közösen döntenek e kérelem kézhezvételét követő egy hónapon belül, hogy melyik legyen a nem uniós ABAK referencia-tagállama. A véglegesen referencia-tagállamként kijelölt tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják e kijelölésről a nem uniós ABAK-ot. Ha a nem uniós ABAK-ot nem tájékoztatják megfelelően a döntést követő hét napon belül az adott hatáskörrel rendelkező hatóságok által hozott döntésről, vagy ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem döntöttek az egy hónapos időtartamon belül, a nem uniós ABAK maga választhatja meg referencia-tagállamát az e bekezdésben meghatározott kritériumok alapján.
Az ABAK-nak képesnek kell lennie igazolni azon szándékát, hogy egy adott tagállamban hatékony forgalmazást alakít ki azáltal, hogy forgalmazási stratégiáját a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai által előírt formában azok számára feltárja.
(5) A tagállamok előírják, hogy az uniós ABA-k kezelését és/vagy az általa kezelt ABA-k Unióban való forgalmazását tervező nem uniós ABAK-nak a 39. vagy 40. cikkel összhangban engedélykérelmet kell benyújtania referencia-tagállamához.
Az engedélykérelem beérkezését követően a hatáskörrel rendelkező hatóságok felmérik, hogy az ABAK referencia-tagállamra vonatkozó döntése megfelel-e a (4) bekezdésben megállapított kritériumoknak. Ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok úgy vélik, hogy nem ez a helyzet, megtagadják a nem uniós ABAK engedélykérelmét, és azt megindokolják. Ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok úgy vélik, hogy a (4) bekezdés kritériumait betartották, tájékoztatják erről az EÉPH-t és felkérik, hogy adjon útmutatást az általuk kialakított álláspontról. Az EÉPH-nak küldött értesítésben a hatáskörrel rendelkező hatóságok az EÉPH rendelkezésére bocsátják az ABAK referencia-tagállamra vonatkozó megállapításához fűzött indokolását, valamint az ABAK forgalmazási stratégiájára vonatkozó információkat.
A második albekezdésben említett értesítés kézhezvételétől számított egy hónapon belül az EÉPH útmutatást nyújt a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak a referencia-tagállamra vonatkozó megállapításról, a (4) bekezdésben foglalt szempontok alapján. Az EÉPH csak abban az esetben adhat ki negatív ajánlást, ha véleménye szerint a (4) bekezdésben foglalt feltételek nem teljesültek.
A 8. cikk (5) bekezdésében említett határidőt az EÉPH által e bekezdésnek megfelelően folytatott tanácskozás időtartamára felfüggesztik.
Ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok az EÉPH harmadik albekezdésben említett útmutatásával ellentétes módon az engedély megadását javasolják, arról indokaik megjelölése mellett tájékoztatják az EÉPH-t. Az EÉPH közzéteszi azon tényt, amely szerint a hatáskörrel rendelkező hatóság nem felel meg vagy nem szándékozik megfelelni az említett útmutatásnak. Az EÉPH eseti alapon úgy is határozhat, hogy közzéteszi azokat az indokokat, amelyek alapján a hatáskörrel rendelkező hatóság nem követte az adott útmutatást. A hatáskörrel rendelkező hatóságot az ilyen közzétételről előzetesen értesíteni kell.
Ha a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH harmadik albekezdésben említett útmutatásával ellentétes módon az engedély megadását javasolják, és az ABAK az általa kezelt ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit a referencia-tagállamon kívül más tagállamok területén is forgalmazni szándékozik, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokaik megjelölése mellett tájékoztatják e tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságait. Adott esetben a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokaik megjelölése mellett tájékoztatják az ABAK által kezelt ABA-k letelepedése szerinti tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságait is.
(6) Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet a referencia-tagállam megállapításával, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(7) A (8) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül engedély nem adható ki, kivéve, ha az alábbi kiegészítő feltételek teljesülnek:
a)
a referencia-tagállamot az ABAK a (4) bekezdés kritériumaival összhangban feltünteti, amit alátámaszt a forgalmazási stratégia közzététele, valamint az, hogy az (5) bekezdésben megállapított eljárást követték az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok;
b)
az ABAK referencia-tagállamában bejegyzett jogi képviselőt jelölt ki;
c)
a jogi képviselő az ABAK-kal együtt a nem uniós ABAK kapcsolattartója az adott ABA-k befektetői, az EÉPH és a hatáskörrel rendelkező hatóságok felé azon tevékenységek tekintetében, amelyekre az ABAK engedélyt kapott az Unióban, és legalább kielégítő módon el tudja látni az ezen irányelv szerinti megfelelési funkciót;
d)
az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai, az érintett uniós ABA-k letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai és a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodás van hatályban legalább a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék feladataikat;
e)
a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik országot a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása ellen létrehozott pénzügyi munkacsoport nem szerepelteti a nem együttműködő országok és területek jegyzékén;
f)
a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik ország olyan megállapodást kötött a referencia-tagállammal, amely teljes mértékben megfelel az OECD jövedelem- és tőkeadóztatási modellegyezményének 26. cikkében meghatározott szabályoknak, és biztosítja az adóügyi információk, köztük adott esetben a többoldalú adóügyi megállapodások tényleges cseréjét;
g)
a hatáskörrel rendelkező hatóságok ezen irányelv szerinti felügyeleti jogkörének hatékony gyakorolását nem akadályozzák az ABAK-ot felügyelő harmadik ország jogszabályai, rendeletei vagy közigazgatási rendelkezései, sem pedig e harmadik ország felügyeleti hatóságai felügyeleti és vizsgálati hatásköreinek korlátai.
Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai által az ezen bekezdés a)-e) és g) pontja alkalmazása vonatkozásában kialakított állásponttal, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
Amennyiben egy uniós ABA hatáskörrel rendelkező hatósága ésszerű időtartam elteltével sem vesz részt az első albekezdés d) pontjában meghatározott együttműködésben, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az ügyet az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(8) Az engedélyt a II. fejezet rendelkezéseinek megfelelően kell megadni, amelyeket értelemszerűen a következő kritériumok figyelembevételével kell alkalmazni:
a)
a 7. cikk (2) bekezdésében említett információkat az alábbiakkal kell kiegészíteni:
i.
az ABAK a (4) bekezdésben foglalt kritériumok szerinti referencia-tagállamra vonatkozó álláspontjának indokolása, a forgalmazási stratégiával együtt;
ii.
az irányelv azon rendelkezéseinek jegyzéke, amelyeknek ABAK általi teljesítése lehetetlen, miután az ABAK említett rendelkezéseknek való megfelelése - a (2) bekezdéssel összhangban - összeegyeztethetetlen a nem uniós ABAK-ra vagy adott esetben az Unióban forgalmazott nem uniós ABA-ra vonatkozó valamely kötelező jogszabályi rendelkezéssel;
iii.
az EÉPH által kidolgozott szabályozástechnikai standardokon alapuló írásos bizonyíték, amely igazolja, hogy a harmadik ország vonatkozó jogszabályai tartalmaznak olyan szabályokat, amelyek egyenértékűek a teljesíthetetlen rendelkezésekkel, ugyanazon szabályozási célt szolgálják, és a védelem ugyanazon szintjét biztosítják az adott ABA-k befektetőinek, továbbá hogy az ABAK eleget tesz az említett egyenértékű szabálynak; ezen írásos bizonyítékot a harmadik ország jogszabályainak vonatkozó összeegyeztethetetlen rendelkezésének létezéséről szóló jogi szakvélemény támasztja alá, amely tartalmazza a szabályozási célt és az általa elérni kívánt befektetővédelem jellegét is; valamint
iv.
az ABAK jogi képviselőjének neve és letelepedési helye;
b)
a 7. cikk (3) bekezdésében említett információk az ABAK által kezelni szándékozott uniós ABA-kra vagy az ABAK által az Unióban útlevéllel forgalmazni szándékozott ABA-kra korlátozódhatnak;
c)
a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja nem érinti e cikk (2) bekezdését;
d)
a 8. cikk (1) bekezdésének e) pontja nem alkalmazandó;
e)
a 8. cikk (5) bekezdésének második albekezdése a következő hivatkozással egészül ki: „a 37. cikk (8) bekezdésének a) pontjában említett információkat”.
Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai által megadott engedéllyel, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(9) Abban az esetben, ha a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai úgy vélik, hogy az ABAK a (2) bekezdésre hivatkozhat annak érdekében, hogy mentesüljön ezen irányelv egyes rendelkezéseinek teljesítése alól, erről indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az EÉPH-t. Ezen értékelésüket alátámasztják az ABAK által a 8. bekezdés a) pontjának ii. és iii. alpontjával összhangban benyújtott információkkal.
Az első albekezdésben említett értesítés kézhezvételétől számított egy hónapon belül az EÉPH útmutatást nyújt a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak az irányelvnek való megfelelés alól a (2) bekezdésben foglaltak szerinti összeegyeztethetetlenség miatti mentesség alkalmazásával kapcsolatban. Az útmutatás kitérhet elsősorban arra, hogy az ABAK által a 8. bekezdés a) pontja ii. és iii. alpontjával összhangban szolgáltatott információk, valamint az egyenértékűségre vonatkozó technikai standardok alapján e mentesség feltételei teljesülni látszanak-e. Az EÉPH törekszik a közös európai felügyeleti kultúra és egységes felügyeleti gyakorlatok kialakítására, valamint arra, hogy biztosítsa a hatáskörrel rendelkező hatóságok e bekezdés alkalmazásával kapcsolatos következetes megközelítését.
A 8. cikk (5) bekezdésében meghatározott határidőt az EÉPH által e bekezdésnek megfelelően végzett felülvizsgálat időtartamára felfüggesztik.
Ha a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH második albekezdésben említett útmutatásával ellentétes módon az engedély megadását javasolják, arról indokaik megjelölése mellett tájékoztatják az EÉPH-t. Az EÉPH közzéteszi azon tényt, amely szerint a hatáskörrel rendelkező hatóság nem felel meg vagy nem szándékozik megfelelni az útmutatásnak. Az EÉPH eseti alapon úgy is határozhat, hogy közzéteszi azokat az indokokat, amelyek alapján a hatáskörrel rendelkező hatóság nem követte az adott útmutatást. Az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat az ilyen közzétételről előzetesen értesíteni kell.
Ha a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH második albekezdésben említett útmutatásával ellentétes módon az engedély megadását javasolják, és az ABAK az általa kezelt ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit a referencia-tagállamtól eltérő tagállamok területén kívánja forgalmazni, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága indokai megjelölése mellett tájékoztatja e tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságait.
Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatósága által az ezen bekezdés alkalmazása vonatkozásában készített értékeléssel, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(10) A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az EÉPH-t az eredeti engedélyezési eljárás kimeneteléről, az ABAK engedélyében bekövetkező valamennyi változásról és az engedély visszavonásáról.
A hatáskörrel rendelkező hatóságok tájékoztatják az EÉPH-t az általuk elutasított engedélykérelmekről, és egyúttal adatokat szolgáltatnak az engedélyt kérő ABAK-ról, valamint közlik az elutasítás indokait. Az EÉPH ezekről az adatokról központi nyilvántartást vezet, amely kérésre az uniós hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére áll. A hatáskörrel rendelkező hatóságok bizalmasan kezelik ezeket az információkat.
(11) Az ABAK további uniós üzleti fejlődése nem érinti a referencia-tagállam megállapítását. Ha azonban az ABAK az eredeti engedélyezéstől számított két éven belül megváltoztatja forgalmazási stratégiáját, és ez a változás befolyásolta volna a referencia-tagállam megállapítását, amennyiben a módosított forgalmazási stratégia lett volna az eredeti stratégia, az ABAK e változást annak végrehajtását megelőzően bejelenti az eredeti referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, és a (4) bekezdésben foglalt kritériumoknak megfelelően és az új stratégia alapján megjelöli a referencia-tagállamot. Az ABAK az új forgalmazási stratégiának az eredeti referencia-tagállammal történő közlésével indokolja értékelését. Az ABAK ezzel egyidejűleg tájékoztatást ad jogi képviselője kilétéről, ideértve annak nevét és letelepedésének helyét. Az új jogi képviselő letelepedése helyének az új referencia-tagállamban kell lennie.
Az eredeti referencia-tagállam megvizsgálja, hogy az ABAK szerinti meghatározás az első albekezdéssel összhangban helyes-e, és értékeléséről tájékoztatja az EÉPH-t. Az EÉPH útmutatást ad ki a hatáskörrel rendelkező hatóságok által elvégzett értékelésről. Az EÉPH-nak küldött értesítésükben a hatáskörrel rendelkező hatóságok az EÉPH rendelkezésére bocsátják az ABAK referencia-tagállamra vonatkozó értékeléséhez adott indokolását, valamint az ABAK új forgalmazási stratégiájára vonatkozó információkat.
A második albekezdésében említett értesítés kézhezvételét követő egy hónapon belül az EÉPH útmutatást ad ki az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságoknak az általuk készített értékeléssel kapcsolatban. Az EÉPH csak abban az esetben adhat ki negatív útmutatást, ha véleménye szerint a (4) bekezdésben foglalt feltételek nem teljesültek.
Az EÉPH harmadik albekezdés szerinti útmutatásának kézhezvételét követően az eredeti referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai tájékoztatják döntésükről a nem uniós ABAK-ot, annak eredeti jogi képviselőjét, valamint az EÉPH-t.
Ha az eredeti referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai egyetértenek az ABAK értékelésével, a változásról tájékoztatják az új referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait is. Az eredeti referencia-tagállam indokolatlan késedelem nélkül átadja az ABAK engedélyezési és felügyeleti iratainak másolatát az új referencia-tagállamnak. Az engedélyezési és felügyeleti iratok átadásának időpontjától az ABAK engedélyezésére és felügyeletére az új referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai rendelkeznek hatáskörrel.
Ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok végső értékelése ellentétes az EÉPH-nak a harmadik albekezdésben említett útmutatásával:
a)
a hatáskörrel rendelkező hatóságok arról indokaik megjelölése mellett tájékoztatják az EÉPH-t. Az EÉPH közzéteszi azon tényt, amely szerint a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem felelnek meg vagy nem szándékoznak megfelelni az említett útmutatásnak. Az EÉPH eseti alapon úgy is határozhat, hogy közzéteszi azokat az indokokat, amelyek alapján a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem követték az adott útmutatást. Az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat az ilyen közzétételről előzetesen értesíteni kell;
b)
ha az ABAK az általa kezelt ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit az eredeti referencia-tagállamtól eltérő tagállamok területén forgalmazza, az eredeti referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokaik megjelölése mellett tájékoztatják ezen eltérő tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságait. Adott esetben a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokaik megjelölése mellett tájékoztatják az ABAK által kezelt ABA-k letelepedése szerinti tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságait is.
(12) Ha az engedélyezéstől számított két éven belül az ABAK Unión belüli üzleti fejlődésének tényleges alakulása alapján úgy tűnik, hogy az ABAK által az engedélyezéskor benyújtott forgalmazási stratégia hibás volt, azzal kapcsolatban az ABAK hamis állításokat tett, vagy az ABAK a forgalmazási stratégiájának megváltoztatásakor nem tartotta be a (11) bekezdést, az eredeti referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai felszólítják az ABAK-ot, hogy a tényleges forgalmazási stratégiája alapján jelölje meg a megfelelő referencia-tagállamot. A (11) bekezdésben meghatározott eljárás értelemszerűen alkalmazandó. Ha az ABAK nem tesz eleget a hatáskörrel rendelkező hatóságok felszólításának, engedélyét visszavonják.
Ha az ABAK a (11) bekezdésben említett időtartamot követően változtatja meg forgalmazási stratégiáját, és az új forgalmazási stratégia alapján meg kívánja változtatni referencia-tagállamát, az ABAK a referencia-tagállam megváltoztatására irányuló kérelmet nyújthat be az eredeti referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak. A (11) bekezdésben eljárás értelemszerűen alkalmazandó.
Amennyiben valamely tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet a referencia-tagállamnak a (11) bekezdés vagy az ezen bekezdés szerinti megállapításával kapcsolatban végzett értékeléssel, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(13) Az ABAK és az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti esetleges jogvitákat a referencia-tagállam jogszabályainak megfelelően és annak joghatósága alapján kell rendezni.
Az ABAK vagy az ABA és az érintett ABA uniós befektetői közötti esetleges jogvitákat valamely tagállam jogszabályainak megfelelően és annak joghatósága alapján kell rendezni.
(14) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyek célja azon eljárás meghatározása, amelyet a lehetséges referencia-tagállamoknak az ezen tagállamok közül a referencia-tagállam (4) bekezdés második albekezdésével összhangban történő megállapítása során követniük kell. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat az 59. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(15) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el a (7) bekezdés d) pontjában említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban a harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében.
(16) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH iránymutatásokat dolgozhat ki, amelyekben meghatározza a Bizottság által a (7) bekezdés d) pontjában említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban elfogadott intézkedések alkalmazásának feltételeit.
(17) Az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki a (7) bekezdés d) pontjában hivatkozott együttműködés minimális tartalmának meghatározása érdekében, annak biztosítása céljából, hogy mind a referencia-tagállam, mind a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai elegendő információhoz jussanak ahhoz, hogy képesek legyenek ezen irányelvben meghatározott felügyeleti és vizsgálati hatáskörük gyakorlására.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(18) E cikk koherens harmonizációjának biztosítása érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyekben meghatározza a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága, illetve az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti koordináció és információcsere eljárásait.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(19) Amennyiben valamely hatáskörrel rendelkező hatóság elutasítja a (17) bekezdésben említett szabályozástechnikai standardokban rögzítettek szerinti információcsere iránti kérelmet, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörben járhat el.
(20) Az 1095/2010/EU rendelet 29. cikkével összhangban az EÉPH támogatja a nem uniós ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai és az érintett ABAK fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti két- és többoldalú tényleges információcserét, a bizalmas jellegre és az adatvédelemre vonatkozó uniós jogszabályokban foglalt rendelkezések teljes körű betartása mellett.
(21) Az 1095/2010/EU rendelet 31. cikkével összhangban az EÉPH általános koordináló szerepet tölt be a nem uniós ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatósága és az érintett ABAK fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságai között. Az EÉPH elsősorban:
a)
megkönnyíti az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti információcserét;
b)
meghatározza azt az információtartalmat, amelyet a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának el kell juttatnia a fogadó tagállamok érintett hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz;
c)
meghoz valamennyi szükséges intézkedést a pénzpiacok működését veszélyeztető fejlemények esetén, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága és a nem uniós ABAK-ok fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságai által tett lépések összehangolásának megkönnyítése érdekében.
(22) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki a (12) bekezdés második albekezdésében említett kérelem formájának és tartalmának meghatározása céljából.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
(23) E cikk egységes alkalmazása érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki az alábbiakról:
a)
milyen módon feleljenek meg az ABAK-ok az ezen irányelvben meghatározott követelményeknek, figyelembe véve, hogy az ABAK letelepedésének helye harmadik országban található és különösen a 22-24. cikkben előírt információk benyújtása tekintetében;
b)
melyek azok a feltételek, amelyek mellett a nem uniós ABAK-ra vagy a nem uniós ABA-ra irányadó jogszabályok olyannak tekinthetők, amelyek biztosítják az azonos szabályozási célt szolgáló és az érintett befektetők védelmének azonos szintjét kínáló egyenértékű szabályozást.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardtervezeteknek az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
38. cikk
A nem uniós ABAK-ok engedélyezésének és felügyeletének szakértői értékelése
(1) A felügyeleti eredmények következetességének további fokozása érdekében az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 30. cikkével összhangban évenként szakértői értékelésen alapuló elemzést készít a hatáskörrel rendelkező hatóságok nem uniós ABAK-ok engedélyezésével és felügyeletével összefüggő, a 37., 39., 40. és 41. cikk alkalmazásában végzett felügyeleti tevékenységeiről.
(2) 2013. július 22-ig az EÉPH kidolgozza az értékelt hatóságok objektív értékelését és összehasonlítását lehetővé tevő módszereket.
(3) A szakértői értékelésnek ki kell terjednie különösen az alábbiak értékelésére:
a)
a felügyeleti gyakorlat konvergenciájának mértéke a nem uniós ABAK-ok engedélyezése és felügyelete terén;
b)
az ezen irányelvben meghatározott célkitűzések felügyeleti gyakorlat általi elérésének mértéke;
c)
az ezen irányelvben és annak végrehajtási intézkedéseiben foglalt rendelkezések, valamint az EÉPH által ezen irányelv értelmében kidolgozott szabályozás- és végrehajtás-technikai standardok érvényesítése terén elért hatékonyság és konvergencia, beleértve az ezen irányelv be nem tartása esetén a nem uniós ABAK-okkal szemben hozott adminisztratív intézkedéseket és szankciókat.
(4) A szakértői értékelés következtetései alapján az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 16. cikke alapján a nem uniós ABAK-okra vonatkozó következetes, hatékony és eredményes felügyeleti gyakorlat megteremtése céljából iránymutatásokat és ajánlásokat adhat ki.
(5) A hatáskörrel rendelkező hatóságok minden erőfeszítést megtesznek annak érdekében, hogy megfeleljenek ezen iránymutatásoknak és ajánlásoknak.
(6) Egy iránymutatás vagy ajánlás kiadását követő két hónapon belül az egyes hatáskörrel rendelkező hatóságok visszaigazolják, hogy megfelelnek-e vagy szándékoznak-e megfelelni az iránymutatásnak vagy ajánlásnak. Ha egy hatáskörrel rendelkező hatóság azoknak nem felel meg vagy nem szándékozik megfelelni, úgy erről az indokainak megjelölése mellett tájékoztatja az EÉPH-t.
(7) Az EÉPH közzéteszi azon tényt, amely szerint a hatáskörrel rendelkező hatóság nem felel meg vagy nem szándékozik megfelelni az iránymutatásnak vagy ajánlásnak. Az EÉPH eseti alapon úgy is határozhat, hogy közzéteszi azokat az indokokat, amelyek alapján a hatáskörrel rendelkező hatóság nem követte az adott iránymutatást vagy ajánlást. A hatáskörrel rendelkező hatóságot az ilyen közzétételről előzetesen értesíteni kell.
(8) Az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 43. cikkének (5) bekezdésében említett jelentésben tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a Bizottságot az e cikk értelmében kiadott iránymutatásokról és ajánlásokról, amelyben megjelöli, mely hatáskörrel rendelkező hatóságok nem felelnek meg azoknak, valamint ismerteti, hogy az EÉPH milyen módon kívánja biztosítani, hogy e hatáskörrel rendelkező hatóságok a jövőben betartsák ajánlásait és iránymutatásait.
(9) A Bizottság ezen irányelv 69. cikke szerint végzett felülvizsgálata, valamint az általa a későbbiekben esetlegesen elvégzett valamennyi értékelés során kellő módon figyelembe veszi e jelentéseket.
(10) Az EÉPH az összehasonlító elemzések alapján azonosítható bevált gyakorlatokat nyilvánosságra hozza. Emellett az értékelés alá vont hatáskörrel rendelkező hatóság hozzájárulásával a szakértői értékelések minden egyéb eredménye is nyilvánosságra hozható.
39. cikk
Nem uniós ABAK által kezelt uniós ABA-k útlevéllel történő forgalmazásának feltételei az Unióban
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a megfelelően engedélyezett nem uniós ABAK az általa kezelt uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit a szakmai befektetők számára útlevéllel forgalmazhassák az Unióban, amint az e cikkben megállapított feltételek teljesülnek.
(2) Amennyiben az ABAK saját referencia-tagállamában uniós ABA részvényeit vagy befektetési jegyeit szándékozik forgalomba hozni, az ABAK értesíti referencia-tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságait minden egyes olyan uniós ABA vonatkozásában, amelyet forgalmazni szándékozik.
Ezen értesítés tartalmazza a III. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(3) Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a (2) bekezdésnek megfelelő hiánytalan értesítés kézhezvételét követő 20 munkanapon belül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy megkezdheti-e a referencia-tagállam területén a (2) bekezdésben említett értesítésben megnevezett ABA forgalmazását. Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai kizárólag abban az esetben akadályozhatják meg az ABA forgalmazását, ha az ABAK nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli vagy fogja kezelni az ABA-t, vagy az ABAK ezen irányelvnek más tekintetben nem felel meg vagy nem fog megfelelni. Pozitív döntés esetén az ABAK megkezdheti az ABA forgalmazását a referencia-tagállamban a hatáskörrel rendelkező hatóságok erre vonatkozó értesítésének napjától.
Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t és az ABA szerinti hatáskörrel rendelkező hatóságokat is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK referencia-tagállamában.
(4) Amennyiben az ABAK saját referencia-tagállamától eltérő tagállamokban szándékozik uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazni, az ABAK értesíti referencia-tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságait minden egyes olyan uniós ABA vonatkozásában, amelyet forgalmazni szándékozik.
Ezen értesítés tartalmazza a IV. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(5) A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a hiánytalan értesítési akta kézhezvételét követő húsz munkanapon belül továbbítják az (4) bekezdésben említett hiánytalan értesítési aktát azon tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amelyekben az ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazni szándékoznak. Erre a továbbításra csak akkor kerül sor, ha az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli vagy fogja kezelni az ABA-t, illetve más tekintetben megfelel ezen irányelvnek.
Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai csatolják az arra vonatkozó tanúsítványt, hogy az érintett ABAK számára engedélyezték az ABA-k adott befektetési stratégiával történő kezelését.
(6) Az értesítési akta továbbítását követően az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai késedelem nélkül értesítik az ABAK-ot a továbbítás tényéről. Az ABAK ezen értesítés időpontjától kezdheti meg az ABA forgalmazását az ABAK fogadó tagállamaiban.
Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t és az ABA hatáskörrel rendelkező hatóságait is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK fogadó tagállamaiban.
(7) A IV. melléklet h) pontjában említett intézkedések az ABAK fogadó tagállamai jogszabályainak hatálya és felügyelete alá tartoznak.
(8) A tagállamok biztosítják, hogy az ABAK (4) bekezdésben említett értesítése és az (5) bekezdésben említett tanúsítvány valamely, a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven álljon rendelkezésre.
A tagállamok biztosítják, hogy hatáskörrel rendelkező hatóságaik elektronikus úton is elfogadják a (6) bekezdésben említett dokumentumok továbbítását, illetve nyilvántartását.
(9) A (2) és/vagy (4) bekezdésnek megfelelően közölt bármelyik adat lényeges megváltozása esetén az ABAK legalább egy hónappal a tervezett változtatás végrehajtása előtt - vagy valamely előre nem tervezett változtatást követően közvetlenül - írásbeli értesítést küld a változásról a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Ha a tervezett változtatás következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK egyéb tekintetben nem felelne már meg ezen irányelvnek, az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változtatást az első és második albekezdésben foglaltak ellenére végrehajtják, vagy ha olyan előre nem tervezett változtatásra került sor, amelynek következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli az ABA-t, vagy az ABAK egyéb tekintetben már nem felel meg ezen irányelvnek, az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai meghoznak minden szükséges intézkedést a 46. cikkel összhangban, beleértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását is.
Ha a változtatások elfogadhatók, mert nem befolyásolják azt, hogy az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli-e az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben megfelel-e ezen irányelvnek, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai ezekről a változásokról késedelem nélkül tájékoztatják az EÉPH-t, valamint - adott esetben - a fogadó tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságait, amennyiben a változtatások egyes ABA-k forgalmazásának megszüntetését vagy további ABA-k forgalmazását érintik.
(10) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki az alábbiak meghatározása céljából:
a)
a (2) és (4) bekezdésben említett értesítés mintájának formája és tartalma;
b)
az (5) bekezdésben említett tanúsítvány mintájának formája és tartalma;
c)
az (5) bekezdésben említett továbbítás formája; és
d)
a (9) bekezdésben említett írásbeli értesítés formája.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
(11) A 43. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok előírják, hogy az ABAK által kezelt és forgalmazott ABA-kat kizárólag szakmai befektetők számára forgalmazzák.
40. cikk
Nem uniós ABAK által kezelt nem uniós ABA-k útlevéllel történő forgalmazásának feltételei az Unióban
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a megfelelően engedélyezett nem uniós ABAK-ok az általuk kezelt nem uniós ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit a szakmai befektetők számára útlevéllel forgalmazhassák az Unióban, amint az e cikkben megállapított feltételek teljesülnek.
(2) A nem uniós ABAK-oknak - az uniós ABAK-okra vonatkozóan ezen irányelvben megállapított követelményeken túlmenően - a következő feltételeknek kell megfelelniük:
a)
a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai és a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatósága között megfelelő együttműködési megállapodás van hatályban legalább a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék feladataikat;
b)
a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik országot a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni pénzügyi munkacsoport nem szerepelteti a nem együttműködő országok és területek jegyzékén;
c)
a nem uniós ABA letelepedése szerinti harmadik ország olyan megállapodást kötött a referencia-tagállammal és azon további tagállamok mindegyikével, ahol a nem uniós ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazni javasolják, amely teljes mértékben megfelel az OECD jövedelem- és tőkeadóztatási modellegyezményének 26. cikkében meghatározott szabályoknak, és biztosítja az adóügyi információk tényleges cseréjét, beleértve adott esetben a többoldalú adómegállapodásokat.
Amennyiben egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem ért egyet az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai által az első albekezdés a) és b) pontja alkalmazása vonatkozásában készített értékeléssel, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(3) Az ABAK valamennyi, a referencia-tagállamában általa forgalmazni kívánt nem uniós ABA-ról értesíti a referencia-tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságait.
Ezen értesítés tartalmazza a III. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(4) Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a (3) bekezdésnek megfelelő hiánytalan értesítés kézhezvételét követő 20 munkanapon belül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy megkezdheti-e a referencia-tagállam területén a (3) bekezdésben említett értesítésben megnevezett ABA forgalmazását. Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai kizárólag abban az esetben akadályozhatják meg az ABA forgalmazását, ha az ABAK nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli az ABA-t, vagy az ABAK egyéb tekintetben nem felel meg vagy nem fog megfelelni ezen irányelvnek. Pozitív döntés esetén az ABAK megkezdheti az ABA forgalmazását a referencia-tagállamban a hatáskörrel rendelkező hatóságok erre vonatkozó értesítésének napjától.
Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai tájékoztatják az EÉPH-t arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK referencia-tagállamában.
(5) Amennyiben az ABAK saját referencia-tagállamától eltérő tagállamokban is szándékozik nem uniós ABA részvényeit vagy befektetési jegyeit forgalmazni, az ABAK értesíti a referencia-tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságait minden egyes olyan nem uniós ABA vonatkozásában, amelyet forgalmazni szándékozik.
Ezen értesítés tartalmazza a IV. mellékletben meghatározott dokumentációt és információkat.
(6) A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai legkésőbb a hiánytalan értesítési akta kézhezvételét követő 20 munkanapon belül továbbítják az (5) bekezdésben említett hiánytalan értesítési aktát azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amelyben az ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazni szándékozzák. Erre a továbbításra csak akkor kerül sor, ha az ABAK ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli és fogja kezelni az ABA-t, illetve általában megfelel ezen irányelvnek.
Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai csatolják az arra vonatkozó tanúsítványt, hogy az érintett ABAK számára engedélyezték az ABA-knak az adott befektetési stratégiával történő kezelését.
(7) Az értesítési akta továbbítását követően az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai késedelem nélkül értesítik az ABAK-ot a továbbítás tényéről. Az ABAK ezen értesítés időpontjától kezdheti meg az ABA forgalmazását az ABAK fogadó tagállamaiban.
Az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazását az ABAK fogadó tagállamaiban.
(8) A IV. melléklet h) pontjában említett intézkedések az ABAK fogadó tagállamai jogszabályainak hatálya és felügyelete alá tartoznak, amennyiben ezek nem azonosak a referencia-tagállammal.
(9) A tagállamok biztosítják, hogy az ABAK (5) bekezdésben említett értesítése és a (6) bekezdésben említett tanúsítvány valamely, a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven álljon rendelkezésre.
A tagállamok biztosítják, hogy hatáskörrel rendelkező hatóságaik elektronikus úton is elfogadják a (6) bekezdésben említett dokumentumok továbbítását, illetve nyilvántartását.
(10) A (3) vagy (5) bekezdésnek megfelelően közölt bármelyik adat lényeges megváltozása esetén az ABAK legalább egy hónappal a tervezett változtatás végrehajtása előtt - vagy az előre nem tervezett változtatást követően közvetlenül - írásbeli értesítést küld a változásról a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Ha a tervezett változtatás eredményeként az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben már nem felelne meg ezen irányelvnek, az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változtatást az első és második albekezdés ellenére végrehajtják, vagy ha olyan előre nem tervezett változtatásra került sor, amelynek következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezeli az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben már nem felel meg ezen irányelvnek, az ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai meghoznak minden szükséges intézkedést a 46. cikkel összhangban, beleértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását is.
Ha a változtatások elfogadhatók, mert nem befolyásolják azt, hogy az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli-e az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben megfelel-e ezen irányelv rendelkezéseinek, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai ezekről a változásokról késedelem nélkül tájékoztatják az EÉPH-t, valamint - adott esetben - az ABAK fogadó tagállamának vagy tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságait, amennyiben a változtatások egyes ABA-k forgalmazásának megszüntetését vagy további ABA-k forgalmazását érintik.
(11) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el a (2) bekezdés a) pontjában említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban a harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében.
(12) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH iránymutatásokat dolgozhat ki, amelyekben meghatározza a Bizottság által a (2) bekezdés a) pontjában említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban elfogadott intézkedések alkalmazásának feltételeit.
(13) Az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki a (2) bekezdés a) pontjában hivatkozott együttműködési megállapodások minimális tartalmának meghatározása érdekében, annak biztosítása céljából, hogy mind a referencia-tagállam, mind a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai elegendő információhoz jussanak ahhoz, hogy képesek legyenek ezen irányelvben meghatározott felügyeleti és vizsgálati hatáskörük gyakorlására.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(14) E cikk koherens harmonizációjának biztosítása érdekében az EÉPH kidolgozza a szabályozástechnikai standardtervezeteket, amelyekben meghatározza a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága, illetve az ABAK fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti koordináció és információcsere eljárásait.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(15) Amennyiben valamely hatáskörrel rendelkező hatóság elutasítja a (14) bekezdésben meghatározott szabályozástechnikai standardokban rögzítettek szerinti információcsere iránti igényt, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörben járhat el.
(16) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki az alábbiak meghatározása céljából:
a)
a (3) és (5) bekezdésben említett értesítés mintájának formája és tartalma;
b)
a (6) bekezdésben említett tanúsítvány mintájának formája és tartalma;
c)
a (6) bekezdésben említett továbbítás formája; és
d)
a (10) bekezdésben említett írásbeli értesítés formája.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardok 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
(17) A 43. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok előírják, hogy az ABAK által kezelt és forgalmazott ABA-kat kizárólag szakmai befektetők számára forgalmazzák.
41. cikk
A referencia-tagállamtól eltérő tagállamokban letelepedett ABA-k nem uniós ABAK-ok általi forgalmazásának feltételei
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedélyezett nem uniós ABAK - akár közvetlenül, akár fióktelep létrehozásán keresztül - a referencia-tagállamtól eltérő tagállamokban letelepedett uniós ABA-kat kezelhessen, feltéve, hogy az ABAK engedéllyel rendelkezik az adott típusú ABA kezelésére.
(2) A referencia-tagállamtól eltérő tagállamban letelepedett uniós ABA-k kezelését első ízben nyújtani szándékozó ABAK a következő információkat nyújtja be referencia-tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak:
a)
azon tagállam megnevezése, amelyben közvetlenül kíván ABA-kat kezelni vagy fióktelepet kíván létrehozni;
b)
különösen a nyújtani kívánt szolgáltatásokat és a kezelni kívánt ABA-k megnevezését tartalmazó üzleti terv.
(3) Ha a nem uniós ABAK fióktelepet kíván létrehozni, a (2) bekezdésben foglaltakon felül a következő információkat is benyújtja:
a)
a fióktelep szervezeti felépítése;
b)
az ABA letelepedési helye szerinti tagállamában az a cím, ahonnan a dokumentumok beszerezhetők;
c)
a fióktelep irányításáért felelős személyek neve és elérhetőségei.
(4) A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai a (2) bekezdés szerinti hiánytalan dokumentáció kézhezvételét követő egy hónapon belül, illetve a (3) bekezdés szerinti hiánytalan dokumentáció kézhezvételét követő két hónapon belül továbbítják e hiánytalan dokumentációt az ABAK fogadó tagállamai hatáskörrel rendelkező hatóságainak. Erre a továbbításra csak akkor kerül sor, ha az ABAK ezen irányelvnek megfelelően kezeli és fogja kezelni az ABA-t, illetve ha az ABAK egyéb tekintetben is megfelel ezen irányelvnek.
A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai csatolják az arra vonatkozó tanúsítványt, hogy az érintett ABAK-ot engedélyezték.
A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai azonnal értesítik az ABAK-ot a dokumentáció továbbításáról. Az ABAK a továbbításról szóló értesítés kézhezvételét követően megkezdheti a szolgáltatások nyújtását az ABAK fogadó tagállamaiban.
A referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t is tájékoztatják arról, hogy az ABAK megkezdheti az ABA kezelését az ABAK fogadó tagállamaiban.
(5) Az ezen irányelv hatálya alá tartozó kérdésekben az ABAK fogadó tagállamai nem írnak elő további követelményeket az érintett ABAK-ra vonatkozóan.
(6) A (2) vagy adott esetben a (3) bekezdésnek megfelelően közölt bármelyik információ lényeges megváltozása esetén az ABAK legalább egy hónappal a tervezett változtatás végrehajtása előtt - vagy valamely előre nem tervezett változtatást követően közvetlenül - írásbeli értesítést küld e változásról referencia-tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Ha a tervezett változás következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK-ot arról, hogy a változtatást nem hajthatja végre.
Ha a tervezett változást az első és második albekezdés ellenére végrehajtják, vagy ha előre nem tervezett változtatásra kerül sor, amelynek következtében az ABAK már nem az ezen irányelvnek megfelelő módon kezelné az ABA-t, vagy az ABAK más tekintetben nem felelne meg ezen irányelvnek, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai meghoznak minden szükséges szabályozási intézkedést a 46. cikkel összhangban, ideértve szükség esetén az ABA forgalmazásának kifejezett megtiltását is.
Ha a változtatások elfogadhatók, mert nem befolyásolják azt, hogy az ABAK ezen irányelv rendelkezéseinek megfelelően kezeli-e az ABA-t, vagy az ABAK egyéb tekintetben megfelel-e ezen irányelv rendelkezéseinek, a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatják az ABAK fogadó tagállamának vagy tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságait ezekről a változásokról.
(7) E cikk következetes harmonizációja érdekében az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgozhat ki a (2) és (3) bekezdés értelmében rendelkezésre bocsátandó információk pontos meghatározása céljából.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10-14. cikkének megfelelő elfogadására.
(8) E cikk egységes alkalmazási feltételeinek biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki egységes formanyomtatványok, mintadokumentumok és eljárások kialakítása céljából az információk (2) és (3) bekezdéssel összhangban történő továbbításához.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
42. cikk
Nem uniós ABAK által kezelt ABA-k útlevél nélküli forgalmazásának feltételei a tagállamokban
(1) A 37., 39. és 40. cikk sérelme nélkül a tagállamok engedélyezhetik a nem uniós ABAK-ok számára, hogy kizárólag saját területükön szakmai befektetők számára a kezelésükben lévő ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazzák, ha legalább a következő feltételek teljesülnek:
a)
a nem uniós ABAK az általa e cikk és a 26-30. cikk szerint forgalmazott minden egyes ABA tekintetében megfelel a 22., 23. és 24. cikknek, amennyiben valamely általa e cikk alapján forgalmazott ABA a 26. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozik. Az e cikkekben említett hatáskörrel rendelkező hatóságoknak és az ABA-k befektetőinek azokat kell tekinteni, amelyek azokban a tagállamokban találhatók, amelyekben az ABA-kat forgalmazzák;
b)
a rendszerkockázat felügyelete céljából és a nemzetközi standardokkal összhangban azon tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai, amelyekben az ABA-kat forgalmazzák, adott esetben az érintett uniós ABA hatáskörrel rendelkező hatóságai, valamint a nem uniós ABAK letelepedése szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai, továbbá - adott esetben - a nem uniós ABA letelepedésének helye szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai között megfelelő együttműködési megállapodás van hatályban a hatékony információcsere biztosítása érdekében, amely lehetővé teszi az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai számára, hogy ezen irányelvnek megfelelően végezzék a feladataikat;
c)
azt a harmadik országot, ahol a nem uniós ABAK letelepedési helye található vagy ahol a nem uniós ABA letelepedett, a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni pénzügyi munkacsoport nem szerepelteti a nem együttműködő országok és területek jegyzékén.
Amennyiben egy uniós ABA hatáskörrel rendelkező hatósága ésszerű időtartam elteltével sem vesz részt az első albekezdés b) pontban meghatározott együttműködésben, azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, amelyekben az ABA-t forgalmazni szándékozzák, a kérdést az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(2) A tagállamok szigorúbb szabályokat alkalmazhatnak a nem uniós ABAK-ra az ABA-k befektetési jegyeinek és részvényeinek saját területükön befektetők részére e cikk alkalmazásában történő forgalmazása tekintetében.
(3) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el a harmadik országokkal való együttműködési megállapodások megkötését elősegítő közös keret kialakítása érdekében.
(4) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH iránymutatásokat dolgoz ki, amelyekben meghatározza a Bizottság által az (1) bekezdésben említett együttműködési megállapodásokkal kapcsolatban elfogadott intézkedések alkalmazásának feltételeit.
VIII. FEJEZET
FORGALMAZÁS KISBEFEKTETŐK RÉSZÉRE
43. cikk
ABA-k ABAK-ok általi forgalmazása kisbefektetők részére
(1) Az uniós jog más eszközeinek sérelme nélkül a tagállamok engedélyezhetik az ABAK-ok számára, hogy területükön kisbefektetők részére forgalmazzák az általuk ezen irányelvnek megfelelően kezelt ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit, függetlenül attól, hogy az ilyen ABA-k forgalmazása belföldön vagy határokon átnyúlóan történik-e, valamint hogy uniós vagy nem uniós ABA-król van-e szó.
A tagállamok ilyen esetekben a területükön ezen irányelvvel összhangban szakmai befektetők számára forgalmazott ABA-kra vonatkozó követelményeknél szigorúbb követelményeket írhatnak elő az ABAK vagy az ABA tekintetében. A tagállamok azonban nem írhatnak elő a belföldön forgalmazott ABA-kra vonatkozóknál szigorúbb vagy kiegészítő követelményeket a másik tagállamban letelepedett és határokon átnyúlóan forgalmazott uniós ABA-kra.
(2) Az ABA-k kisbefektetőknek történő forgalmazását a saját területükön engedélyező tagállamok 2014. július 22-ig tájékoztatják a Bizottságot és az EÉPH-t a következőkről:
a)
az ABAK-ok által a területükön kisbefektetők részére forgalmazható ABA-típusok;
b)
a tagállam által az ABA-k kisbefektetők részére történő forgalmazása tekintetében előírt kiegészítő követelmények.
A tagállamok ezenfelül tájékoztatják a Bizottságot és az EÉPH-t az első albekezdéssel összefüggő minden későbbi módosításról.
IX. FEJEZET
HATÁSKÖRREL RENDELKEZŐ HATÓSÁGOK
1. SZAKASZ
Kijelölés, hatáskörök és jogorvoslati eljárások
44. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóságok kijelölése
A tagállamok kijelölik az ezen irányelvben meghatározott feladatok végrehajtásáért felelős hatáskörrel rendelkező hatóságokat.
Erről tájékoztatják az EÉPH-t és a Bizottságot, ismertetve a feladatok megosztását.
A hatáskörrel rendelkező hatóságok állami hatóságok.
A tagállamok megkövetelik, hogy hatáskörrel rendelkező hatóságaik - adott esetben az EÉPH által kidolgozott iránymutatások alapján - állapítsák meg a megfelelő módszereket annak figyelemmel kísérésére, hogy az ABAK-ok teljesítik-e ezen irányelv szerinti kötelezettségeiket.
45. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóságok felelőssége a tagállamokban
(1) Az ABAK prudenciális felügyelete az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak a felelőssége, függetlenül attól, hogy az ABAK más tagállamban kezel-e és/vagy forgalmaz-e ABA-kat, valamint ezen irányelv azon rendelkezéseinek sérelme nélkül, amelyek az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságaira ruházzák a felügyeletért való felelősséget.
(2) A 12. és 14. cikk ABAK általi betartásának felügyelete az ABAK fogadó tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak felelőssége, amennyiben az ABAK az e tagállamban lévő fióktelepen keresztül kezel és/vagy forgalmaz ABA-kat.
(3) Az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai előírhatják, hogy a fogadó tagállamban - fióktelepen keresztül vagy anélkül - ABA-t kezelő vagy forgalmazó ABAK nyújtsa be azon információkat, amelyek az alkalmazandó szabályok ABAK általi betartásának felügyeletéhez szükségesek.
Ezek a követelmények nem lehetnek szigorúbbak az ABAK fogadó tagállama által az ABAK letelepedés szerinti tagállamaként az ABAK-okra vonatkozóan előírt, ugyanazon szabályok betartásának ellenőrzését szolgáló követelményeknél.
(4) Amennyiben az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai megállapítják, hogy a területükön - fióktelepen keresztül vagy anélkül - ABA-kat kezelő és/vagy forgalmazó ABAK megsérti azon szabályok egyikét, amelyekkel kapcsolatban felügyeleti felelősségük van a megfelelés tekintetében, felszólítják az érintett ABAK-ot a jogellenes helyzet megszüntetésére, és tájékoztatják erről a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait.
(5) Amennyiben az érintett ABAK megtagadja a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaitól a hatáskörükbe tartozó ügyekről szóló tájékoztatást, vagy elmulasztja a (4) bekezdésben említett jogellenes helyzet megszüntetéséhez szükséges intézkedések megtételét, a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai erről tájékoztatják a letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait. Az ABAK letelepedés szerinti tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai a legelső adandó alkalommal:
a)
meghozzák a megfelelő intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az érintett ABAK rendelkezésre bocsássa a fogadó tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságai által a (3) bekezdés szerint kért információkat, vagy vessen véget a (4) bekezdésben említett jogsértésnek;
b)
kérelmezik a szükséges információt az érintett harmadik országbeli hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóságoktól.
Az a) pontban említett intézkedések jellegéről tájékoztatni kell az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságait.
(6) Amennyiben az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai által az (5) bekezdés értelmében hozott intézkedések ellenére, vagy a szóban forgó tagállamban az ilyen intézkedések nem megfelelő volta vagy hiánya miatt az ABAK továbbra is megtagadja a fogadó tagállama által a (3) bekezdés értelmében kért tájékoztatást, vagy továbbra is megsérti a (4) bekezdésben említett, a fogadó tagállamában hatályos törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket, az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak tájékoztatását követően meghozhatják a megfelelő intézkedéseket - beleértve a 46. és 48. cikkben megállapított intézkedéseket - a további szabálytalanságok megelőzésére vagy szankcionálására, valamint szükség esetén annak megakadályozására, hogy az ABAK újabb ügyleteket kezdeményezzen a fogadó tagállamában. Amennyiben az ABAK fogadó tagállamában végzett tevékenysége ABA-k kezelése, a fogadó tagállam felszólíthatja az ABAK-ot az érintett ABA-k kezelésének megszüntetésére.
(7) Amennyiben az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai világos és bizonyítható indokokkal rendelkeznek annak feltételezésére, hogy az ABAK megsérti az azon szabályokból eredő kötelezettségeit, amelyekkel kapcsolatban nincs felügyeleti felelősségük a megfelelés tekintetében, megállapításaikat az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai elé terjesztik, amelyek megteszik a megfelelő intézkedéseket, ideértve azt is, hogy szükség esetén kiegészítő információkat kérnek harmadik országbeli hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóságoktól.
(8) Amennyiben az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai által hozott intézkedések ellenére vagy a szóban forgó tagállamban az ilyen intézkedések nem megfelelő volta vagy az ABAK letelepedése szerinti tagállam ésszerű időkereten belüli fellépésének elmaradása miatt az ABAK továbbra is az érintett ABA befektetőinek érdekeit, a pénzügyi stabilitást vagy az ABAK fogadó tagállama piacának integritását egyértelműen sértő módon folytatja tevékenységét, az ABAK fogadó tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak tájékoztatását követően meghozhatják az érintett ABA befektetői érdekeinek, a pénzügyi stabilitásnak és a fogadó tagállam piaca integritásának védelméhez szükséges megfelelő intézkedéseket, beleértve annak lehetőségét, hogy megakadályozzák, hogy az érintett ABAK tovább forgalmazza az érintett ABA befektetési jegyeit vagy részvényeit a fogadó tagállamban.
(9) A (7) és (8) bekezdésben meghatározott eljárás alkalmazandó abban az esetben is, ha a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai világos és bizonyítható indokok alapján nem értenek egyet valamely nem uniós ABAK referencia-tagállam általi engedélyezésével.
(10) Amennyiben az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok nem értenek egyet valamely hatáskörrel rendelkező hatóság (4)-(9) bekezdés értelmében hozott intézkedéseivel, az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
(11) Az EÉPH adott esetben elősegíti a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai és a harmadik országok felügyeleti hatóságai közötti, ezen irányelv által előírt együttműködési megállapodások megtárgyalását és megkötését.
46. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóságok hatásköre
(1) A hatáskörrel rendelkező hatóságokat fel kell ruházni minden olyan felügyeleti és vizsgálati hatáskörrel, amely feladataik ellátásához szükséges. E hatásköröket a következő módok bármelyikén gyakorolhatják:
a)
közvetlenül;
b)
más hatóságokkal együttműködve;
c)
felelősségi körükben olyan jogalanyokra történő átruházás útján, amelyekre feladatokat ruháztak át;
d)
a hatáskörrel rendelkező igazságügyi hatóságok megkeresése útján.
(2) A hatáskörrel rendelkező hatóságok az alábbi hatáskörökkel rendelkeznek:
a)
betekintés bármilyen iratba bármilyen formában és arról másolat beszerzése;
b)
az ABAK vagy az ABA tevékenységével kapcsolatos információkérés bármely személytől, és szükség szerint a személy beidézése és kikérdezése információszerzés céljából;
c)
helyszíni ellenőrzések végzése előzetes bejelentéssel vagy anélkül;
d)
meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartások bekérése;
e)
bármely, az ezen irányelv végrehajtása céljából elfogadott rendelkezéssel ellentétes gyakorlat megszüntetésének előírása;
f)
eszközök befagyasztásának vagy lefoglalásának kezdeményezése;
g)
szakmai tevékenység folytatásától való ideiglenes eltiltás kezdeményezése;
h)
információnyújtási kötelezettség előírása az engedélyezett ABAK-ok, a letétkezelők és a könyvvizsgálók számára;
i)
bármilyen intézkedés annak biztosítása érdekében, hogy az ABAK-ok vagy a letétkezelők továbbra is megfeleljenek ezen irányelv rájuk vonatkozó előírásainak;
j)
a befektetők vagy a nyilvánosság érdekében a befektetési jegyek kibocsátása, visszavásárlása vagy visszaváltása felfüggesztésének elrendelése;
k)
az ABAK-nak vagy a letétkezelőnek adott engedély visszavonása;
l)
büntetőeljárás kezdeményezése;
m)
könyvvizsgálói vagy szakértői ellenőrzések vagy vizsgálatok elrendelése.
(3) Amennyiben a referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága úgy véli, hogy valamely engedélyezett nem uniós ABAK megsérti az ezen irányelv szerinti kötelezettségeit, erről a lehető leghamarabb, az indokok részletes ismertetésével tájékoztatja az EÉPH-t.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok megfelelő hatáskörrel rendelkezzenek a piacok megfelelő működésének biztosításához szükséges valamennyi intézkedés meghozatalához azokban az esetekben, amikor valamely pénzügyi eszköz piacán egy vagy több ABA tevékenysége veszélyeztethetné ezen érintett piac megfelelő működését.
47. cikk
Az EÉPH hatásköre és illetékessége
(1) Az EÉPH iránymutatásokat dolgozhat ki - és azokat rendszeresen felülvizsgálhatja - a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai számára engedélyezési hatáskörük gyakorlására és a hatáskörrel rendelkező hatóságok ezen irányelv által előírt jelentéstételi kötelezettségére vonatkozóan.
Az EÉPH ezenfelül az ezen irányelv által ráruházott feladatok elvégzéséhez szükséges hatáskörrel is rendelkezik, beleértve a 48. cikk (3) bekezdésében felsoroltakat is.
(2) A szakmai titoktartás kötelezettségét minden olyan személyre alkalmazni kell, aki az EÉPH-nak, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak vagy más olyan személynek dolgozik vagy dolgozott, amelyre vagy akire az EÉPH feladatokat ruházott át, ideértve az EÉPH által megbízott könyvvizsgálókat és szakértőket is. A szakmai titoktartás hatálya alá tartozó információk nem hozhatók más személyek vagy hatóságok tudomására, kivéve, ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.
(3) Az ezen irányelv alapján az EÉPH, a hatáskörrel rendelkező hatóságok, az EBH, az 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (29) létrehozott európai felügyeleti hatóság (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatóság), valamint az ERKT közötti információcsere tárgyát képező információk bizalmasnak minősülnek, kivéve, ha azok közlésekor az EÉPH vagy az érintett hatáskörrel rendelkező hatóság vagy más hatóság vagy szerv kijelenti, hogy ezen információk közölhetők, vagy ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.
(4) Az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 9. cikkének megfelelően - az (5) bekezdés valamennyi feltételének teljesülése esetén - felkérheti a hatáskörrel rendelkező hatóságot vagy hatóságokat a következő intézkedések szükség szerinti megtételére:
a)
annak megtiltása, hogy nem uniós ABAK-ok által kezelt ABA-k vagy uniós ABAK-ok által kezelt nem uniós ABA-k befektetési jegyeit vagy részvényeit a 37. cikkben előírt engedély nélkül, vagy a 35, 39. és 40. cikkben előírt értesítés hiányában, vagy adott esetben az érintett tagállamok 42. cikknek megfelelően kiadott engedélyének hiányában forgalmazzák az Unióban;
b)
korlátozások bevezetése a nem uniós ABAK-okra vonatkozóan valamely ABA kezelését illetően, amennyiben túlzott koncentráció kockázata áll fenn valamely konkrét, határokon átnyúló piacon;
c)
korlátozások bevezetése a nem uniós ABAK-ra vonatkozóan valamely ABA kezelését illetően, amennyiben annak tevékenysége potenciálisan jelentős kockázatot rejt magában a másik fél - hitelintézet vagy más, e tekintetben általában szóba jövő intézmények - számára.
(5) Az EÉPH a (4) bekezdés szerinti döntést a (6) bekezdésben meghatározott követelményeknek megfelelően, és a következő feltételek teljesülése esetén hozhatja meg:
a)
az ABAK tevékenységéből eredően vagy az által súlyosbítva jelentős veszély fenyegeti a pénzpiac megfelelő működését és integritását, vagy az Unió pénzügyi rendszerének egészét vagy egy részét, valamint határokon átnyúló következmények jelentkeznek; és
b)
a hatáskörrel rendelkező hatóság vagy hatóságok nem intézkedtek a fenyegetés elhárítására vagy a meghozott intézkedések nem elegendőek a fenyegetés elhárítására.
(6) A hatáskörrel rendelkező hatóság vagy hatóságok által a (4) bekezdéssel összhangban hozott intézkedések:
a)
hatékonyan kezelik a pénzpiac megfelelő működését és integritását, vagy az Unió pénzügyi rendszerének egészét vagy egy részét fenyegető veszélyt, vagy jelentősen javítják a hatáskörrel rendelkező hatóságok képességét a fenyegetés felderítésére;
b)
nem idézik elő az önkényes szabályozás veszélyét;
c)
nem gyakorolnak káros hatást a pénzpiacok hatékonyságára, ideértve a likviditás csökkentését e piacokon vagy azt, hogy - az intézkedések hasznához képest aránytalan mértékben - bizonytalan helyzet alakul ki a piac szereplői számára.
(7) Az EÉPH - mielőtt a hatáskörrel rendelkező hatóságtól kérné a (4) bekezdésben említett bármely intézkedés meghozatalát vagy megújítását - szükség szerint konzultál az ERKT-val és más hatáskörrel rendelkező szervekkel.
(8) Az EÉPH a nem uniós ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságait és az érintett nem uniós ABAK fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságait értesíti arról a döntéséről, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságot vagy hatóságokat a (4) bekezdésben említett bármely intézkedés megtételére vagy megújítására kéri fel. Az értesítés legalább a következő elemeket tartalmazza:
a)
az előírt intézkedések - ideértve az ABAK és azon tevékenységek megjelölését, amelyekre az intézkedések vonatkoznak - és az intézkedések időtartama;
b)
azon okok, amelyek miatt az EÉPH véleménye szerint szükséges az intézkedések alkalmazása az e cikkben meghatározott feltételekkel és követelményekkel összhangban, az ezen okokat alátámasztó bizonyítékokkal együtt.
(9) Az EÉPH megfelelő időközönként, de legalább három-havonta felülvizsgálja a (4) bekezdésben említett intézkedéseit. Amennyiben egy intézkedést három hónap elteltével nem újítanak meg, akkor az automatikusan hatályát veszti. Az intézkedések megújítására az (5)-(8) bekezdés alkalmazandó.
(10) Az érintett nem uniós ABAK referencia-tagállamának hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH határozatának felülvizsgálatát kérhetik. Az 1095/2010/EU rendelet 44. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében meghatározott eljárás alkalmazandó.
48. cikk
Közigazgatási szankciók
(1) A tagállamok meghatározzák az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó intézkedésekre és szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést e szabályok érvényesítésének biztosítása érdekében. Az engedély visszavonására irányuló eljárások, valamint a tagállamok büntetőjogi szankciók megállapítására irányuló jogának sérelme nélkül a tagállamok nemzeti jogukkal összhangban biztosítják, hogy meg lehessen hozni a szükséges közigazgatási intézkedéseket, illetve közigazgatási szankciókat lehessen kiszabni azon személyekkel szemben, akik felelősek az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezések be nem tartásáért. A tagállamok biztosítják, hogy ezen intézkedések hatékonyak, arányosak és visszatartó erejűek legyenek.
(2) A tagállamok előírják, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok nyilvánosságra hozhatnak bármely intézkedést vagy szankciót, amelyet az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezések megsértése miatt szabnak ki, kivéve, ha az ilyen közzététel súlyosan veszélyeztetné a pénzügyi piacokat, sértené a befektetők érdekeit, vagy aránytalan kárt okozna az érintett feleknek.
(3) Az EÉPH éves jelentést készít az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezések megsértése esetén a tagállamokban alkalmazott közigazgatási intézkedésekről és kiszabott szankciókról. A hatáskörrel rendelkező hatóságok az EÉPH rendelkezésére bocsátják az ehhez szükséges információkat.
49. cikk
A jogorvoslathoz való jog
(1) A hatáskörrel rendelkező hatóságok írásban megindokolják az ABA-k ABAK-ok általi kezelésére és/vagy forgalmazására vonatkozó engedélyeket elutasító vagy visszavonó döntésüket vagy az ezen irányelv alkalmazása során elfogadott intézkedések végrehajtása során hozott negatív döntésüket, és erről tájékoztatják a kérelmezőket.
(2) A tagállamok előírják, hogy az ezen irányelvvel összhangban elfogadott törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések alapján meghozott minden határozatot megfelelően kell indokolni, és e határozatok ellen bírósághoz lehet fellebbezni.
A bírósághoz való fellebbezés joga az olyan engedély iránti kérelem esetében is gyakorolható, amely tartalmazza a szükséges információkat, azonban a kérelem benyújtásától számított hat hónapon belül arról nem hoztak határozatot.
2. SZAKASZ
A különböző hatáskörrel rendelkezőhatóságok közötti együttműködés
50. cikk
Együttműködési kötelezettség
(1) A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai minden esetben együttműködnek egymással, az EÉPH-val és az ERKT-vel, amennyiben ez az ezen irányelv szerinti feladataik teljesítéséhez vagy az ezen irányelv vagy a nemzeti jog szerinti hatásköreik gyakorlásához szükséges.
(2) A tagállamok elősegítik az e szakaszban előírt együttműködést.
(3) A hatáskörrel rendelkező hatóságok akkor is eljárhatnak hatáskörükben az együttműködés céljából, ha a vizsgált magatartás nem ütközik saját tagállamuk hatályos szabályozásába.
(4) A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai haladéktalanul egymás és az EÉPH rendelkezésére bocsátják az ezen irányelv szerinti feladataik ellátásához szükséges információkat.
A letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai azon vonatkozó együttműködési megállapodások egy-egy példányát, amelyekben a 35., 37. és/vagy 40. cikk értelmében részt vesznek, megküldik az érintett ABAK fogadó tagállamainak. A letelepedés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai - a 35. cikk (14) bekezdésében, a 37. cikk (17) bekezdésében vagy a 40. cikk (14) bekezdésében említett alkalmazandó szabályozástechnikai standardokba foglalt eljárásokkal összhangban - a harmadik országbeli felügyeleti hatóságoktól az ilyen felügyeleti hatóságokkal az ABAK-okra vonatkozóan megkötött együttműködési megállapodások alapján vagy adott esetben a 45. cikk (6) vagy (7) bekezdése alapján kapott információkat továbbítják az érintett ABAK fogadó tagállama hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
Amennyiben egy fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága úgy véli, hogy annak az együttműködési megállapodásnak a tartalma, amelynek az érintett ABAK letelepedése szerinti tagállam a 35., 37. és/vagy 40. cikk alapján részese, nincs összhangban az alkalmazandó szabályozástechnikai standardok alapján támasztott követelményekkel, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok a kérdést az EÉPH-hoz utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke által ráruházott hatáskörben járhat el.
(5) Amennyiben egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai világos és bizonyítható indokok alapján gyanítják, hogy a felügyeletük alá nem tartozó ABAK-ok ezen irányelv rendelkezéseivel ellentétesen járnak vagy jártak el, a lehető legpontosabban tájékoztatják erről az EÉPH-t, valamint az érintett ABAK letelepedése szerinti tagállamának és fogadó tagállamainak hatáskörrel rendelkező hatóságait. Az értesített hatóságok megfelelő intézkedést hoznak, tájékoztatják az EÉPH-t és az őket értesítő hatáskörrel rendelkező hatóságokat az intézkedés eredményéről, valamint - lehetséges mértékben - az időközben bekövetkezett jelentős fejleményekről. Ez a bekezdés nem érinti az értesítő hatáskörrel rendelkező hatóság hatásköreit.
(6) Ezen irányelv információcserére vonatkozó rendelkezéseinek egységes alkalmazása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki a hatáskörrel rendelkező hatóságok között, illetve a hatáskörrel rendelkező hatóságok és az EÉPH között zajló információcsere folyamatával kapcsolatos alkalmazási feltételek meghatározása céljából.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
51. cikk
Személyes adatok továbbítása és megőrzése
(1) A személyes adatok hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti továbbítása vonatkozásában a hatáskörrel rendelkező hatóságok a 95/46/EK irányelvet alkalmazzák. A személyes adatoknak az EÉPH által a tagállamok vagy harmadik országok hatáskörrel rendelkező hatóságai részére való továbbítása vonatkozásában az EÉPH betartja a 45/2001/EK rendelet rendelkezéseit.
(2) Az adatok legfeljebb öt éves időtartamra őrizhetők meg.
52. cikk
Adatszolgáltatás harmadik országoknak
(1) Egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága eseti alapon átadhat adatokat és adatok alapján készült elemzéseket harmadik országnak abban az esetben, ha a 95/46/EK irányelv 25. és 26. cikkében meghatározott feltételek teljesülnek, és a tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága meggyőződik arról, hogy az információk átadására szükség van ezen irányelv alkalmazásában. A harmadik ország a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának kifejezett írásbeli hozzájárulása nélkül nem továbbíthatja az adatokat más harmadik országnak.
(2) Egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága egy másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságától kapott információt csak abban az esetben adhat tovább harmadik ország felügyeleti hatóságának, ha az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága ehhez megszerezte az információt átadó hatáskörrel rendelkező hatóság kifejezett hozzájárulását, és - adott esetben - az információt kizárólag olyan célra továbbítja, amelyhez az adott hatáskörrel rendelkező hatóság hozzájárult.
53. cikk
Az ABAK-ok tevékenységének lehetséges rendszerszintű következményeivel kapcsolatos információcsere
(1) Az ABAK-ok ezen irányelv szerinti engedélyezéséért és/vagy felügyeletéért felelős tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai tájékoztatást nyújtanak más tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amennyiben ez lényeges az egyes ABAK-oknak vagy ABAK-ok összességének tevékenysége következtében a rendszerszintű fontossággal bíró pénzügyi intézményekre, illetve az adott ABAK-ok tevékenységével érintett piacok megfelelő működésére nézve fennálló potenciális kockázatok nyomon követése és az azok kezelése szempontjából. Tájékoztatni kell az EÉPH-t és az ERKT-t is, amelyek a kapott információkat továbbítják a többi tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
(2) Az 1095/2010/EU rendelet 35. cikkében meghatározott feltételeknek megfelelően az egyes ABAK-ok tekintetében hatáskörrel rendelkező hatóságok közlik a felelősségük alá tartozó ABAK-ok tevékenységeivel kapcsolatos összesített információkat az EÉPH-val és az ERKT-vel.
(3) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyekben meghatározza az (1) bekezdés értelmében kicserélendő információk tartalmát.
(4) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az (1) bekezdés szerinti információcsere módjára és gyakoriságára vonatkozóan. E végrehajtási jogi aktusokat az 59. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
54. cikk
A felügyeleti tevékenység során folytatott együttműködés
(1) Az egyik tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai kérhetik valamely más tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak együttműködését az utóbbi tagállam területén történő felügyeleti tevékenység vagy helyszíni ellenőrzés vagy vizsgálat céljából, az ezen irányelv szerinti hatásköreik keretein belül.
Amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóságokhoz helyszíni ellenőrzéssel vagy vizsgálattal kapcsolatos megkeresést intéznek, a megkeresett hatóság a következők egyikét teszi:
a)
saját maga elvégzi az ellenőrzést vagy vizsgálatot;
b)
lehetővé teszi, hogy a megkereső hatóság hajtsa végre az ellenőrzést vagy vizsgálatot;
c)
lehetővé teszi könyvvizsgálók vagy szakértők számára, hogy elvégezzék az ellenőrzést vagy vizsgálatot.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában említett esetben az együttműködést kérő tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága kérheti, hogy saját állományának tagjai is segíthessék az ellenőrzést vagy vizsgálatot végző személyek munkáját. Az ellenőrzés vagy vizsgálat azonban mindvégig annak a tagállamnak az általános ellenőrzése alá tartozik, amelynek a területén azt lefolytatják.
Az (1) bekezdés b) pontjában említett esetben azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága, amelynek területén az ellenőrzést vagy vizsgálatot folytatják, kérheti, hogy saját állományának tagjai is segíthessék az ellenőrzést vagy vizsgálatot végző személyek munkáját.
(3) A hatáskörrel rendelkező hatóságok csak a következő esetekben tagadhatják meg az információcserét, vagy a vizsgálat vagy helyszíni ellenőrzés elvégzésében való együttműködésre irányuló megkeresés teljesítését:
a)
a vizsgálat, helyszíni ellenőrzés vagy információcsere kedvezőtlen hatással lehet a megkeresett tagállam szuverenitására, biztonságára vagy közrendjére;
b)
az érintett cselekmények és személyek tekintetében már kezdeményeztek bírósági eljárást a megkeresett tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainál;
c)
az érintett személyek és cselekmények tekintetében a megkeresett tagállamban már jogerős ítéletet hoztak.
A hatáskörrel rendelkező hatóságok tájékoztatják a megkereső hatáskörrel rendelkező hatóságokat az első albekezdés értelmében hozott döntésükről és annak indokolásáról.
(4) E cikk egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az EÉPH végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozhat ki a hatáskörrel rendelkező hatóságok helyszíni ellenőrzésekben és vizsgálatokban való együttműködésére vonatkozó közös eljárások kialakítása céljából.
A Bizottság hatáskört kap az első albekezdésben említett végrehajtás-technikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 15. cikke szerinti elfogadására.
55. cikk
Vitarendezés
Amennyiben a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai nem értenek egyet valamely, az ezen irányelv hatálya alá tartozó hatáskörrel rendelkező hatóság értékelését, fellépését vagy mulasztását illetően egy olyan területen, amelyen ezen irányelv együttműködést vagy koordinációt ír elő egynél több tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai között, a hatáskörrel rendelkező hatóságok az ügyet az EÉPH elé utalhatják, amely az 1095/2010/EU rendelet 19. cikke alapján ráruházott hatáskörben járhat el.
X. FEJEZET
ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
56. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A 3., 4., 9., 12., 14-25., 34-37., 40., 42., 53., 67. és 68. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására a felhatalmazást a Bizottság 2011. július 21-től számított négy év időtartamra kapja meg. A Bizottság legalább hat hónappal a négyéves időtartam lejárta előtt jelentést készít az átruházott hatáskörökről. A felhatalmazás a korábbival azonos időtartamra automatikusan meghosszabbodik, kivéve, ha az Európai Parlament vagy a Tanács az 57. cikkel összhangban visszavonja azt.
(2) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadását követően haladéktalanul, egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit az 57. és az 58. cikk határozza meg.
57. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 3., 4., 9., 12., 14-25., 34-37., 40., 42., 53., 67. és 68. cikkben említett felhatalmazást.
(2) Az az intézmény, amely belső eljárást indított annak eldöntésére, hogy visszavonja-e a felhatalmazást, legkésőbb a végső határozat meghozatala előtt, ésszerű időn belül igyekszik tájékoztatni arról a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve azon átruházott hatásköröket, amelyek a visszavonás tárgyát képezhetik, valamint a visszavonás esetleges indokait.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat azonnal vagy a határozatban szereplő későbbi időpontban lép hatályba. Nem érinti a már hatályos, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A visszavonásról szóló határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzé kell tenni.
58. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elleni kifogás
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács az értesítés időpontját követő három hónapon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időszak három hónappal meghosszabbítható.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben megjelölt határidő leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, azt ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és az a jogi aktusban megjelölt időpontban hatályba lép.
A felhatalmazáson alapuló jogi aktust az említett időszak lejárta előtt is ki lehet hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és az említett időszak lejárta előtt hatályba léphet, amennyiben a Bizottság indokolt kérésére mind az Európai Parlament, mind a Tanács értesítette a Bizottságot arról, hogy nem szándékozik kifogást emelni.
(3) Ha akár az Európai Parlament, akár a Tanács az (1) bekezdésben megjelölt időtartamon belül kifogást emel az elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, akkor az nem lép hatályba. Az EUMSZ 296. cikkének megfelelően, a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen kifogást emelő intézmény megjelöli kifogásának indokait.
59. cikk
Végrehajtási intézkedések
(1) A Bizottság munkáját a 2001/528/EK bizottsági határozattal (30) létrehozott európai értékpapír-bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
60. cikk
Az eltérések nyilvánosságra hozatala
Amennyiben egy tagállam a 6., 9., 21., 22., 28. és 43. cikke a 61. cikk (5) bekezdése által biztosított eltérést vagy választási lehetőséget vesz igénybe, erről és bármely további változtatásról értesíti a Bizottságot. A Bizottság ezt az információt egy honlapon vagy más, könnyen elérhető módon nyilvánosságra hozza.
61. cikk
Átmeneti rendelkezés
(1) 2013. július 22-ig ezen irányelv alapján tevékenykedő ABAK-ok minden szükséges lépést megtesznek annak érdekében, hogy megfeleljenek az ezen irányelvből eredő nemzeti jogi szabályozásnak, és adott esetben az említett időponttól számított egy éven belül engedélykérelmet nyújtanak be.
(2) A 31., 32. és 33. cikk nem alkalmazandó azon ABA-k befektetési jegyeire vagy részvényeire, amelyek 2013. július 22-ét megelőzően a 2003/71/EK irányelvvel összhangban összeállított és közzétett tájékoztató szerint nyilvános felajánlásra kerültek, mindaddig, amíg az említett tájékoztató érvényes.
(3) Azok az ABAK-ok azonban, amelyek 2013. július 22-t megelőzően zárt végű ABA-kat kezelnek és 2013. július 22-t követően nem eszközölnek további befektetést, továbbra is az ezen irányelv szerinti engedély nélkül kezelhetik az ilyen ABA-kat.
(4) Azonban amennyiben az ABAK-ok olyan zártvégű ABA-kat kezelnek, amelyek esetében a befektetők számára a jegyzési időszak az irányelv hatálybalépése előtt lezárult, és amelyeket a 2013. július 22-t követő legkésőbb hároméves időtartamra hoztak létre, a szóban forgó ABA-kat továbbra is kezelhetik, anélkül hogy eleget kellene tenniük - a 22. cikk és adott esetben a 26-30. cikk kivételével - az irányelvnek, vagy az irányelv alapján engedély iránti kérelmet kellene benyújtaniuk.
(5) Az ABA letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, nem szabályozott ABA esetében pedig az ABAK letelepedése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai engedélyezhetik, hogy a 21. cikk (3) bekezdésének a) pontjában említett, másik tagállamban székhellyel rendelkező intézményeket 2017. július 22-ig letétkezelőnek nevezzék ki. Ez a rendelkezés nem sértheti a 21. cikk teljes körű alkalmazását az említett cikk (5) bekezdésének a letétkezelő letelepedési helyére vonatkozó a) pontja kivételével.
62. cikk
A 2003/41/EK irányelv módosításai
A 2003/41/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A 2. cikk (2) bekezdése b) pontjának helyébe a következő szöveg lép:
„b)
a 73/239/EGK irányelv (31), a 85/611/EGK irányelv (32), a 93/22/EGK irányelv (33), a 2000/12/EK irányelv (34), a 2002/83/EK irányelv (35) és a 2011/61/EU irányelv (36) hatálya alá tartozó intézmények;
2.
A 19. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
(1) A tagállamok nem korlátozhatják az intézményeket abban, hogy a befektetési portfólió kezelésével más tagállambeli vagyonkezelőket bízzanak meg, akik ehhez a tevékenységhez a 85/611/EGK, a 93/22/EGK, a 2000/12/EK, a 2002/83/EK és a 2011/61/EU irányelvvel, valamint az ezen irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében említett irányelvekkel összhangban álló engedéllyel rendelkeznek.”
63. cikk
A 2009/65/EK irányelv módosításai
A 2009/65/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A következő cikk kerül beillesztésre:
„50a. cikk
Az ágazatközi egységesség biztosítása érdekében, továbbá abból a célból, hogy megszűnjön az érdekek összehangolatlansága a hiteleket forgalomképes értékpapírokká vagy más pénzügyi eszközökké »átcsomagoló« vállalkozások (az értékpapírosítást kezdeményezők), illetve azon ÁÉKBV-k között, amelyek ezekbe az értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe befektetnek, a Bizottság a 112a. cikk szerinti és a 112b. és 112c. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el a következő területekre vonatkozó követelmények meghatározása céljából:
a)
azok a követelmények, amelyeket az értékpapírosítást kezdeményezőnek teljesítenie kell annak érdekében, hogy az ÁÉKBV befektethessen az ilyen típusú, 2011. január 1-je után kibocsátott értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe, ideértve azokat a követelményeket is, amelyek biztosítják, hogy az értékpapírosítást kezdeményező legalább 5 % nettó gazdasági érdekeltséget tartson fenn;
b)
azok a minőségi követelmények, amelyeket az ilyen értékpapírokba vagy más pénzügyi eszközökbe befektető ÁÉKBV-knek teljesíteniük kell.”
2.
A 112. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
(2) A Bizottság a 2011. január 4-ét követő 4 éves időtartamra felhatalmazást kap a 12., 14., 23., 33., 43., 51., 60., 61., 62., 64., 75., 78., 81., 95. és 111. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság a 2011. július 21-t követő 4 éves időtartamra felhatalmazást kap az 50a. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legalább hat hónappal a négyéves időtartam lejárta előtt jelentést készít az átruházott hatáskörökről. A felhatalmazás a korábbival azonos időtartamra automatikusan meghosszabbodik, kivéve, ha az Európai Parlament vagy a Tanács a 112a. cikkel összhangban visszavonja azt.”
3.
A 112a. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 12., 14., 23., 33., 43., 50a., 51., 60., 61., 62., 64., 75., 78., 81., 95. és 111. cikkben említett felhatalmazást.”
64. cikk
Az 1060/2009/EK rendelet módosítása
Az 1060/2009/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
(1) A 2006/48/EK irányelv szerinti hitelintézetek, a 2004/39/EK irányelv szerinti befektetési vállalkozások, az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelv (37) hatálya alá tartozó biztosítótársaságok, az életbiztosításról szóló, 2002. november 5-i 2002/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (38) szerinti biztosítóintézetek, a viszontbiztosításról szóló, 2005. november 16-i 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (39) szerinti viszontbiztosítók, az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (40) szerinti ÁÉKBV-k, és a 2003/41/EK irányelv szerinti, foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények, és az alternatívbefektetésialap-kezelőkről szóló 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (41) szerinti alternatív befektetési alapok szabályozási célra a hitelminősítéseket csak akkor használhatják, ha azokat az Unióban székhellyel rendelkező és az e rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek adták ki.
65. cikk
Az 1095/2010/EU rendelet módosítása
Az 1095/2010/EU rendelet 1. cikke (2) bekezdésében az „alternatív befektetési alapkezelőkre (ABAK) vonatkozó bármely jövőbeli szabályozás” szöveg helyébe az „alternatívbefektetésialap-kezelőkről szóló, 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (42) szöveg lép.
66. cikk
Átültetés
(1) A tagállamok legkésőbb 2013. július 22-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét, valamint az e rendelkezések és az irányelv közötti megfelelést bemutató táblázatot haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
(2) A tagállamoknak 2013. július 22-től alkalmazniuk kell az (1) bekezdésben említett törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket.
(3) A (2) bekezdéstől eltérően a tagállamok a Bizottság által a 67. cikk (6) bekezdése alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktussal összhangban és az abban megjelölt időponttól alkalmazzák azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelv 35. és 37-41. cikkének megfeleljenek.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy az általuk a 36. és 42. cikknek megfelelően elfogadott törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések a Bizottság által a 68. cikk (6) bekezdése alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusnak megfelelően és az abban megjelölt időpontban hatályukat vesztik.
(5) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni.
(6) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
67. cikk
Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok a 35. és a 37-40. cikk alkalmazásában
(1) 2015. július 22-ig az EÉPH az alábbiakat adja ki az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság részére:
a)
a 32. és 33. cikk értelmében a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi kezelése és/vagy forgalmazása vonatkozásában az európai útlevél működéséről, valamint a 36. és 42. cikkben meghatározott alkalmazandó nemzeti rendszereknek megfelelően a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő forgalmazásának és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő kezelésének és/vagy forgalmazásának működéséről szóló vélemény; valamint
b)
a 35. és a 37-41. cikkben meghatározott szabályokkal összhangban az európai útlevélnek a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő forgalmazására és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő kezelésére és/vagy forgalmazására történő alkalmazására vonatkozó útmutatás.
(2) Az EÉPH az útlevélnek a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő forgalmazására és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő kezelésére és/vagy forgalmazására való alkalmazásával kapcsolatos véleményét és útmutatását többek között az alábbiakra alapozza:
a)
uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi kezelése és/vagy forgalmazása esetében az útlevél működése vonatkozásában:
i.
az útlevél használata;
ii.
az alábbiak vonatkozásában felmerülő problémák:
-
a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok közötti hatékony együttműködés,
-
az értesítési rendszer hatékony működése,
-
befektetővédelem,
-
az EÉPH általi közvetítés, ideértve az esetek számát és a közvetítés hatékonyságát;
iii.
az információgyűjtés és -csere hatékonysága a rendszerkockázatok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok, az EÉPH és az ERKT általi felügyelete vonatkozásában;
b)
nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő forgalmazásának működése és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő kezelése és/vagy forgalmazása vonatkozásában a vonatkozó nemzeti rendszereknek megfelelően:
i.
a 21. cikk kivételével az ezen irányelvben megállapított valamennyi követelménynek az uniós ABAK-ok általi teljesítése;
ii.
a nem uniós ABAK-oknak az adott ABAK által forgalmazott valamennyi ABA vonatkozásában a 22., 23., 24. cikknek való megfelelése, és adott esetben a 26-30. cikknek való megfelelése;
iii.
a rendszerkockázat felügyeletét szolgáló és a nemzetközi normákkal összhangban álló, az ABA-k forgalmazásának helye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, adott esetben az uniós ABA letelepedési helye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, a nem uniós ABAK letelepedési helye szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai, valamint - adott esetben - a nem uniós ABA letelepedési helye szerinti harmadik ország felügyeleti hatóságai közötti együttműködési megállapodások megléte és hatékonysága;
iv.
a befektetővédelemhez kapcsolódó bármely kérdés;
v.
a harmadik ország szabályozási és felügyeleti rendszerének bármely azon jellemzője, amely megakadályozhatja, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok ezen irányelv értelmében hatékonyan gyakorolják felügyeleti jogkörüket;
c)
mindkét rendszer működésének vonatkozásában a lehetséges piaci zavarok és a verseny (egyenlő feltételek) torzulásai, vagy bármely olyan általános vagy specifikus nehézség, amellyel az uniós ABAK-ok a letelepedésük vagy az általuk kezelt ABA-k forgalmazása során bármely harmadik országban szembesülnek.
(3) E célból az ezen irányelvnek való megfeleléshez szükséges nemzeti jogszabályok, rendeletek és közigazgatási rendelkezések hatálybalépésétől az EÉPH (1) bekezdés a) pontjában említett véleményének nyilvánosságra hozataláig a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t negyedévenként tájékoztatják az ABA-kat az ezen irányelvben meghatározott útlevél-mechanizmus alkalmazásában vagy a nemzeti rendszerek keretében kezelő és/vagy forgalmazó, felügyeletük alá tartozó ABAK-okról, továbbítva a (2) bekezdésben foglalt tényezők értékeléséhez szükséges információkat.
(4) Abban az esetben, ha az EÉPH úgy véli, hogy a befektetővédelem, a piaci zavarok, a verseny és a rendszerkockázatok ellenőrzése vonatkozásában nem áll fenn jelentős akadály, amely akadályozná az útlevélnek a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő forgalmazására és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő kezelésére és/vagy forgalmazására való alkalmazását a 35. és a 37-41. cikkben meghatározott szabályok szerint, e tekintetben pozitív útmutatást kell adnia.
(5) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el a (2) bekezdés értelmében nyújtandó információk tartalmának meghatározása céljából.
(6) A Bizottság az 56. cikkel összhangban és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelően, felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el az EÉPH pozitív útmutatásának és véleményének kézhezvételét követő három hónapon belül, valamint a (2) bekezdésben felsorolt kritériumokra és ezen irányelvnek többek között a belső piaccal, a befektetővédelemmel és a rendszerkockázatok hatékony ellenőrzésével kapcsolatos célkitűzéseire, meghatározva azt az időpontot, amelytől kezdve a 36. és 42. cikkben meghatározott nemzeti rendszereket meg kell szüntetni, és valamennyi tagállamban a 35. és a 37-41. cikkben előírt útlevélrendszert kell kizárólagosan és kötelezően alkalmazni.
Amennyiben az első albekezdésben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen az 58. cikknek megfelelően kifogást emelnek, a Bizottság az 56. cikkel összhangban és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelően újra elfogadja a felhatalmazáson alapuló jogi aktust, amely szerint a 35. és a 37-41. cikkben meghatározott szabályok valamennyi tagállamban alkalmazandóak valamely későbbi, a Bizottság által megfelelőnek ítélt időpontban, figyelembe véve a (2) bekezdésben felsorolt kritériumokat és ezen irányelvnek többek között a belső piaccal, a befektetővédelemmel és a rendszerkockázatok hatékony ellenőrzésével kapcsolatos célkitűzéseit.
(7) Amennyiben az EÉPH nem adta ki útmutatását az (1) bekezdésben meghatározott időkereten belül, a Bizottság új időkereten belül kéri az útmutatást.
68. cikk
A 36. és 42. cikkek alkalmazásának megszüntetésére vonatkozó felhatalmazáson alapuló jogi aktus
(1) Három évvel a 67. cikk (6) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépése után, amelynek értelmében a 35. és a 37-41. cikkben foglalt szabályok valamennyi tagállamban alkalmazhatóvá válnak, az EÉPH az alábbiakat juttatja el a Bizottság, az Európai Parlament és a Tanács részére:
a)
az európai útlevél működéséről szóló vélemény a 35. cikk értelmében a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi Unióban történő forgalmazása és a 37-41. cikk értelmében az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi Unióban történő kezelése és/vagy forgalmazása vonatkozásában, valamint a 36. és 42. cikkben meghatározott alkalmazandó nemzeti rendszereknek megfelelően a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi tagállamokban történő forgalmazásának működéséről és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi tagállamokban történő kezelésének és/vagy forgalmazásának működéséről szóló vélemény; valamint
b)
a 36. és 42. cikkben meghatározott nemzeti rendszerek érvényességének megszüntetéséről szóló útmutatás az európai útlevélnek a 35. és a 37-41. cikkben meghatározott szabályok szerinti hatálybalépésével párhuzamosan.
(2) Az EÉPH a 36. és 42. cikkben meghatározott nemzeti rendszerek érvényességének megszüntetésére vonatkozó véleményét és útmutatását többek között az alábbiakra alapozza:
a)
az európai útlevél működése vonatkozásában a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi Unióban történő forgalmazása és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi Unióban történő kezelése és/vagy forgalmazása tekintetében,
i.
az útlevél használata;
ii.
az alábbiak vonatkozásában felmerülő problémák:
-
a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok közötti hatékony együttműködés,
-
az értesítési rendszer hatékony működése,
-
a referencia-tagállam megjelölése,
-
a hatáskörrel rendelkező hatóságok felügyeleti jogköre hatékony gyakorolásának akadályozása egy ABAK-ot felügyelő harmadik ország jogszabályai, rendeletei vagy közigazgatási rendelkezései által, vagy a harmadik ország felügyeleti hatóságainak felügyeleti és vizsgálati hatásköreinek korlátai révén,
-
befektetővédelem,
-
befektetői hozzáférés az Unióban,
-
a fejlődő országokra gyakorolt hatás,
-
az EÉPH általi közvetítés, ideértve az esetek számát és a közvetítés hatékonyságát;
iii.
az igényelt együttműködési megállapodások megtárgyalása, megkötése, fennállása és hatékonysága;
iv.
az információgyűjtés és -csere hatékonysága a rendszerkockázatok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok, az EÉPH és az ERKT általi felügyelete vonatkozásában;
v.
a 38. cikkben említett szakértői értékelés eredményei;
b)
a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi tagállamokban történő forgalmazásának működése és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi tagállamokban történő kezelése és/vagy forgalmazása vonatkozásában a vonatkozó nemzeti rendszereknek megfelelően:
i.
a 21. cikk kivételével az ezen irányelvben megállapított valamennyi követelmény uniós ABAK-ok általi teljesítése;
ii.
a nem uniós ABAK-ok megfelelése a 22., 23., 24. cikknek az ABAK által forgalmazott valamennyi ABA vonatkozásában, és adott esetben a 26-30. cikknek való megfelelésük;
iii.
az együttműködési megállapodások megléte és hatékonysága a rendszerkockázat felügyeletére vonatkozóan és a nemzetközi normákkal összhangban az ABA-t forgalmazó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, adott esetben az érintett uniós ABA hatáskörrel rendelkező hatóságai, azon harmadik ország felügyeleti hatóságai, ahol nem uniós ABAK-ot hoztak létre, valamint - adott esetben - azon harmadik ország felügyeleti hatóságai között, ahol nem uniós ABA-t hoztak létre;
iv.
az esetlegesen felmerülő befektetővédelemhez kapcsolódó bármely kérdés;
v.
a harmadik ország szabályozási és felügyeleti rendszerének bármely azon jellemzője, amely megakadályozhatja, hogy az Unió hatáskörrel rendelkező hatóságai ezen irányelv értelmében hatékonyan gyakorolják felügyeleti jogkörüket;
c)
mindkét rendszer működése tekintetében az esetleges piaci ingadozások és a verseny torzulásai (egyenlő feltételek), valamint bármely potenciális negatív hatás a befektetői hozzáférés vagy a befektetés szempontjából a fejlődő országokban vagy azok hasznára;
d)
mennyiségi értékelés, amely szám szerint azonosítja azon harmadik országbeli joghatóságokat, ahol a 40. cikkben meghatározott útlevél-mechanizmus alkalmazásában, vagy a 42. cikkben említett nemzeti rendszerek keretében egy tagállamban ABA-t működtető ABAK letelepedett.
(3) E célból a 67. cikk (6) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktus hatálybalépésétől az (1) bekezdés a) pontjában említett EÉPH vélemény nyilvánosságra hozataláig a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai az EÉPH-t negyedévenként tájékoztatják az ABA-kat az ezen irányelvben meghatározott útlevél-mechanizmus alkalmazásában vagy a nemzeti rendszerek keretében kezelő és/vagy forgalmazó, felügyeletük alá tartozó ABAK-okról.
(4) Abban az esetben, ha az EÉPH úgy véli, hogy nincsenek említésre méltó akadályok a befektetővédelem, a piaci zavarok, a verseny és a rendszerkockázatok ellenőrzése vonatkozásában, amelyek akadályoznák a nemzeti rendszerek 36. és 42. cikk szerinti megszüntetését, és az európai útlevélnek a 35. és a 37-41. cikkben meghatározott szabályok szerint a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi Unióban történő forgalmazására és az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi Unióban történő kezelésére és/vagy forgalmazására vonatkozóan az érintett ABAK-ok által az Unióban folytatott ilyen tevékenységek esetében kizárólagosan lehetséges rendszerré tételét, az EÉPH-nak e tekintetben pozitív útmutatást kell adnia.
(5) A Bizottság az 56. cikk szerinti és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén intézkedéseket fogad el, amelyekben meghatározza a (2) bekezdés értelmében nyújtandó információk tartalmát.
(6) A Bizottság három hónappal az EÉPH pozitív útmutatásának és véleményének átvétele után, valamint a (2) bekezdésben felsorolt kritériumokat és ezen irányelvnek többek között a belső piacra, a befektetővédelemre és a rendszerkockázatok hatékony ellenőrzésére vonatkozó célkitűzéseit figyelembe véve felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el az 56. cikkel összhangban, valamint az 57. és 58. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően, meghatározva azt az időpontot, amikor a 36. és 42. cikkben meghatározott nemzeti rendszereket meg kell szüntetni, és amikortól a 35. és 37-41. cikkben útlevélrendszer az egyetlen és kötelezően alkalmazandó rendszerré válik valamennyi tagállamban.
Amennyiben az első albekezdésben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen az 58. cikknek megfelelően kifogást emelnek, a Bizottság az 56. cikkel összhangban és az 57. és 58. cikk feltételeinek megfelelően újra elfogadja a felhatalmazáson alapuló jogi aktust, amely szerint a 35. és a 37-41. cikkben meghatározott szabályok valamennyi tagállamban alkalmazandóak, valamely későbbi, a Bizottság által megfelelőnek ítélt időpontban, figyelembe véve a (2) bekezdésben felsorolt kritériumokat és ezen irányelvnek többek között a belső piaccal, a befektetővédelemmel és a rendszerkockázatok hatékony ellenőrzésével kapcsolatos célkitűzéseit.
(7) Amennyiben az EÉPH nem ad ki útmutatást az (1) bekezdésben meghatározott időkereten belül, a Bizottság új időkereten belül kér útmutatást.
69. cikk
Felülvizsgálat
(1) 2017. július 22-ig a Bizottság - nyilvános konzultáció alapján és a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal folytatott megbeszélésekre tekintettel - megkezdi ezen irányelv alkalmazásának és hatályának felülvizsgálatát. E felülvizsgálat elemzi az irányelv alkalmazása során gyűjtött tapasztalatokat, annak befektetőkre, ABA-kra vagy ABAK-okra gyakorolt hatását az Unión belül és harmadik országokban, valamint azt is vizsgálja, hogy milyen mértékben sikerült teljesíteni az irányelvben kitűzött célokat. A Bizottság szükség esetén megfelelő módosításokat javasol. A felülvizsgálat tartalmazza az ezen irányelvben foglalt szabályok működésének általános felmérését és a szabályok alkalmazása során gyűjtött tapasztalatokat, többek között:
a)
a nem uniós ABA-k uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő nemzeti rendszereken keresztüli forgalmazása;
b)
az ABA-k nem uniós ABAK-ok általi, tagállamokban történő nemzeti rendszereken keresztüli forgalmazása;
c)
az ABA-k ezen irányelvvel összhangban engedélyezett ABAK-ok általi, Unióban történő kezelése és forgalmazása az ezen irányelvben meghatározott útlevélrendszeren keresztül;
d)
az ABA-knak az ABAK-októl eltérő személyek vagy jogalanyok általi vagy nevükben történő forgalmazása az Unióban;
e)
az ABA-kba történő befektetés az európai szakmai befektetők által vagy az ő nevükben;
f)
a 21. cikkben meghatározott, letétkezelésre vonatkozó szabályok letétkezelői piacra gyakorolt hatása az Unióban;
g)
a rendszerkockázat értékeléséről szóló 22-24. cikkben, valamint a 28. és 29. cikkben meghatározott, átláthatóságra és jelentéstételre vonatkozó követelmények hatása;
h)
a kisbefektetőkre gyakorolt esetleges negatív hatás;
i)
ezen irányelvnek a magántőke-alapok és kockázatitőke-alapok működésére és életképességére gyakorolt hatása;
j)
ezen irányelv hatása a befektetői hozzáférésre az Unióban;
k)
ezen irányelv hatása a fejlődő országokban, vagy ezek javára történő befektetésekre;
l)
ezen irányelv hatása az ezen irányelv 26-30. cikkében említett, tőzsdén nem jegyzett társaságok vagy kibocsátók védelmére és az ABA-k és egyéb befektetők közötti egyenlő feltételek biztosítására az ezen, tőzsdén nem jegyzett társaságok vagy kibocsátók jelentős részesedésének vagy az ezek feletti ellenőrzésnek a megszerzését követően.
Az első albekezdés a), b) és c) pontjában említett ABA-k forgalmazásának és/vagy kezelésének felülvizsgálata során a Bizottság megvizsgálja, hogy helyénvaló-e az EÉPH-t további felügyeleti hatáskörrel felruházni ezen a területen.
(2) Az (1) bekezdésben említett felülvizsgálat céljából a tagállamok évente tájékoztatják a Bizottságot az ABA-kat az ezen irányelvben meghatározott útlevélrendszer alkalmazása keretében vagy nemzeti rendszereik keretében kezelő és/vagy forgalmazó, felügyeletük alá tartozó ABAK-okról, és megjelölik azt az időpontot, amikor az európai útlevélrendszert átültették és adott esetben joghatóságaik azt alkalmazni kezdték.
Az EÉPH tájékoztatja a Bizottságot valamennyi olyan nem uniós ABAK-ról, amely engedéllyel rendelkezik vagy a 37. cikknek megfelelően engedélyt kért.
Az első és második albekezdésben említett információ az alábbiakat foglalja magában:
a)
információ az ABAK-ok letelepedésének helyéről;
b)
adott esetben az általuk kezelt és/vagy forgalmazott uniós ABA-k meghatározása;
c)
adott esetben azon nem uniós ABA-k meghatározása, amelyeket uniós ABAK-ok kezelnek, de amelyeket az Unióban nem forgalmaznak;
d)
adott esetben az Unióban forgalmazott nem uniós ABA-k meghatározása;
e)
információ arról az alkalmazott rendszerről (nemzeti vagy uniós), amelynek keretében az érintett ABAK-ok tevékenységüket végzik; valamint
f)
minden egyéb olyan információ, amely lényeges annak megértéséhez, hogy az ABAK-ok által az Unióban forgalmazott ABA-k kezelése és forgalmazása hogyan működik a gyakorlatban.
(3) Az (1) bekezdésben említett felülvizsgálat kellő mértékben figyelembe veszi a nemzetközi helyzet alakulását, valamint a harmadik országokkal és a nemzetközi szervezetekkel folytatott megbeszéléseket.
(4) Felülvizsgálatának véglegesítését követően a Bizottság haladéktalanul jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A Bizottság e jelentésben adott esetben javaslatokat tesz többek között ezen irányelv módosításaira vonatkozóan, figyelembe véve ezen irányelv célkitűzéseit és a befektetővédelemre, a piaci zavarokra és versenyre, a rendszerkockázat ellenőrzésére gyakorolt hatásait, valamint a befektetőket, az ABA-kat vagy ABAK-okat érintő lehetséges következményeit mind az Unióban, mind a harmadik országokban.
70. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
71. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2011. június 8-án.