ROZHODNUTÍ RADY 2011/168/SZBP
ze dne 21. března 2011
o Mezinárodním trestním soudu a o zrušení společného postoje 2003/444/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE:
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie při své činnosti na mezinárodní scéně hodlá podporovat zásady demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva, jak je stanoveno v článku 21 Smlouvy. Unie usiluje o rozvíjení vztahů a budování partnerství mimo jiné s mezinárodními organizacemi, které sdílejí uvedené zásady.
(2)
Jedním z cílů Unie je zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost v souladu s cíli a zásadami Charty Organizace spojených národů.
(3)
Římský statut Mezinárodního trestního soudu (dále jen „Římský statut“) vstoupil v platnost dne 1. července 2002.
(4)
Římský statut ratifikovaly všechny členské státy.
(5)
Zásady Římského statutu a zásady, kterými se řídí činnost Mezinárodního trestního soudu (dále jen „MTS“), jsou zcela v souladu se zásadami a cíli Unie. Závažné zločiny, které spadají do jurisdikce MTS, se dotýkají mezinárodního společenství jako celku i Unie a jejích členských států.
(6)
Unie a její členské státy jsou odhodlány ukončit beztrestnost pachatelů těchto trestných činů, a to přijímáním opatření na vnitrostátní úrovni a posílením mezinárodní spolupráce, jež zajistí jejich účinné stíhání.
(7)
Unie a MTS podepsaly dne 10. dubna 2006 dohodu o spolupráci a pomoci, jež vstoupila v platnost dne 1. května 2006 (1).
(8)
Zásady a pravidla mezinárodního trestního práva zakotvené v Římském statutu by měly být zohledněny i v jiných nástrojích mezinárodního práva.
(9)
Unie je přesvědčena, že pro zajištění plné účinnosti MTS má zásadní význam, aby k Římskému statutu přistoupily všechny státy, a v této souvislosti považuje za potřebné podporovat iniciativy zaměřené na přijetí Římského statutu, odpovídají-li jeho duchu a liteře.
(10)
Je nanejvýš důležité, aby byla zachována celistvost Římského statutu a nezávislost MTS.
(11)
V závěrech ze dne 30. září 2002 o Mezinárodním trestním soudu vypracovala Rada jako přílohu uvedených závěrů soubor zásad, které mají členským státům sloužit jako obecné zásady při zvažování nutnosti a rozsahu případných dohod nebo ujednání v souvislosti s návrhy na podmínky pro vydávání osob MTS.
(12)
Dne 25. května 2010 přijala Rada závěry o hodnotící konferenci Římského statutu Mezinárodního trestního soudu (dále jen „hodnotící konference“), jež se konala v ugandské Kampale od 31. května do 11. června 2010.
(13)
Hodnotící konference přijala v souladu s čl. 5 odst. 2 Římského statutu jeho změny, jimiž vymezila zločin agrese a stanovila podmínky, za nichž může MTS vykonávat jurisdikci ve vztahu k tomuto zločinu; dále přijala změny Římského statutu, jimiž se jurisdikce MTS rozšiřuje na další tři válečné zločiny v případě jejich spáchání v ozbrojeném konfliktu, jenž nemá mezinárodní povahu, a rozhodla, že článek 124 Římského statutu bude prozatím zachován. Uvedené změny podléhají ratifikaci nebo přijetí a v platnost vstoupí v souladu s čl. 121 odst. 5 Římského statutu. Jurisdikce MTS ve vztahu ke zločinu agrese podléhá rozhodnutí, jež musí být po 1. lednu 2017 přijato stejnou většinou smluvních stran, jaká se vyžaduje pro přijetí změny Římského statutu.
(14)
Unie se na hodnotící konferenci zavázala k přezkumu a aktualizaci svých nástrojů zaměřených na podporu MTS, jakož i k další podpoře univerzality a zachování celistvosti Římského statutu.
(15)
Uplatňování Římského statutu vyžaduje praktická opatření, která by Unie a její členské státy měly plně podpořit.
(16)
Akční plán, který mimo jiné požadovalo usnesení o vstupu v platnost statutu Mezinárodního trestního soudu schválené Evropským parlamentem dne 28. února 2002 v návaznosti na společný postoj Rady 2001/443/SZBP ze dne 11. června 2001 o Mezinárodním trestním soudu (2), byl přijat dne 4. února 2004 a měl by být vhodným způsobem upraven.
(17)
Vzhledem k výše uvedenému je třeba společný postoj 2003/444/SZBP ze dne 16. června 2003 o Mezinárodním trestním soudu (3) zrušit a nahradit tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Mezinárodní trestní soud (dále jen „MTS“) za účelem předcházení a zamezení páchání závažných zločinů spadajících do jeho jurisdikce patří mezi základní prostředky podpory dodržování mezinárodního humanitárního práva a lidských práv, a tak přispívá ke svobodě, bezpečnosti, spravedlnosti a právnímu státu, jakož i k zachování míru, k předcházení konfliktům a k posílení mezinárodní bezpečnosti v souladu s cíli a zásadami Charty Organizace spojených národů.
2. Cílem tohoto rozhodnutí je zvýšit pomocí prosazování co nejširší účasti na Římském statutu Mezinárodního trestního soudu (dále jen „Římský statut“) jeho všeobecnou podporu, zachovat celistvost Římského statutu, podpořit nezávislost MTS i jeho účinné a účelné fungování, podpořit spolupráci s MTS a podpořit uplatňování zásady doplňkovosti.
Článek 2
1. Aby přispěla k cíli co nejširší účasti na Římském statutu, vynaloží Unie a její členské státy veškeré úsilí na urychlení tohoto procesu tím, že při každé vhodné příležitosti zařadí otázku co nejširší ratifikace, přijetí, schválení Římského statutu nebo přistoupení k Římskému statutu a uplatňování Římského statutu na pořad jednání - a to i při sjednávání dohod - nebo politických rozhovorů se třetími zeměmi, skupinami států nebo s příslušnými regionálními organizacemi.
2. Unie a její členské státy přispějí k celosvětové účasti na Římském statutu a jeho provádění rovněž dalšími prostředky, například přijímáním iniciativ na podporu šíření hodnot, zásad a ustanovení Římského statutu a souvisejících nástrojů. Na podporu cílů tohoto rozhodnutí Unie spolupracuje podle potřeby s dalšími zúčastněnými státy, mezinárodními institucemi, nevládními organizacemi a jinými zástupci občanské společnosti.
3. Členské státy sdílejí se všemi zúčastněnými státy své zkušenosti s uplatňováním Římského statutu a popřípadě podpoří tento cíl i jiným způsobem. Členské státy na požádání přispějí technickou a případně finanční pomocí k legislativní práci nutné k účasti na Římském statutu a jeho uplatňování třetími zeměmi. Unie může na požádání také přispět takovou pomocí. Státy, které zvažují účast na Římském statutu nebo spolupráci s MTS, jsou povzbuzovány k tomu, aby informovaly Unii o obtížích, se kterými se v této souvislosti setkají.
4. Při provádění tohoto článku koordinují Unie a její členské státy politickou a technickou podporu MTS s ohledem na různé státy nebo skupiny států.
Článek 3
Za účelem podpory nezávislosti MTS Unie a její členské státy zejména:
a)
vybízejí smluvní strany, aby bezodkladně a v plné výši převedly své příspěvky v souladu s rozhodnutími, která přijalo shromáždění smluvních stran;
b)
vynakládají veškeré úsilí na to, aby členské státy co nejdříve přistoupily k dohodě o výsadách a imunitách Mezinárodního trestního soudu nebo ji ratifikovaly, a podporují přistoupení k ní nebo její ratifikaci jinými státy, a
c)
snaží se vhodně podporovat rozvoj vzdělávání a pomoci soudcům, žalobcům, úředníkům a právním zástupcům v souvislosti s činností týkající se MTS.
Článek 4
1. Unie a její členské státy pečlivě sledují vývoj týkající se spolupráce s MTS v souladu s Římským statutem.
2. Unie vyhodnocuje uplatňování dohody mezi Evropskou unií a Mezinárodním trestním soudem o spolupráci a pomoci.
3. Unie a její členské státy podle potřeby zváží uzavření ad hoc ujednání a dohod, jež umožní účinné fungování MTS, a podporují v obdobné činnosti třetí strany.
4. V této souvislosti Unie a její členské státy podle potřeby nadále upozorňují třetí státy na závěry Rady ze dne 30. září 2002 o Mezinárodním trestním soudu a na obecné zásady EU, které jsou jejich přílohou, ve vztahu k návrhům dohod nebo ujednání týkajících se podmínek pro předávání osob MTS.
Článek 5
Unie a její členské státy podle potřeby přijímají iniciativy nebo opatření, jež na vnitrostátní úrovni zajistí uplatňování zásady doplňkovosti.
Článek 6
Rada a vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku podle potřeby koordinují opatření Unie a členských států přijatá za účelem provedení článků 2 až 5.
Článek 7
Členské státy spolupracují v zájmu zajištění hladké činnosti shromáždění smluvních stran ve všech ohledech.
Článek 8
Unie zajišťuje soudržnost a soulad mezi svými nástroji a politikami ve všech oblastech své vnější i vnitřní činnosti, jež se týkají nejzávažnějších mezinárodních zločinů uvedených v Římském statutu.
Článek 9
Rada přezkoumá toto rozhodnutí podle potřeby.
Článek 10
Společný postoj 2003/444/SZBP se zrušuje a nahrazuje tímto rozhodnutím. Odkazy na zrušený společný postoj 2003/444/SZBP se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 11
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 21. března 2011.
A TANÁCS 2011/168/KKBP HATÁROZATA
(2011. március 21.)
a Nemzetközi Büntetőbíróságról és a 2003/444/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 29. cikkére,
mivel:
(1)
A Szerződés 21. cikkében előírtaknak megfelelően az Unió nemzetközi szintű fellépése során arra törekszik, hogy előbbre vigye a következő alapelvek érvényesülését: a demokrácia, a jogállamiság, az emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemes és oszthatatlan volta, az emberi méltóság tiszteletben tartása, valamint az egyenlőség és a szolidaritás elvei, továbbá az Egyesült Nemzetek Alapokmányában foglalt elvek és a nemzetközi jog tiszteletben tartása. Az Unió arra törekszik, hogy kapcsolatokat alakítson ki és partnerségre lépjen többek között olyan nemzetközi szervezetekkel, amelyek osztoznak vele a fenti elvekben.
(2)
Az Unió egyik célkitűzése, hogy az Egyesült Nemzetek Alapokmányának céljaival és elveivel összhangban megőrizze a békét, megelőzze a konfliktusok kialakulását és erősítse a nemzetközi biztonságot.
(3)
A Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútuma (a továbbiakban: Római Statútum) 2002. július 1-jén lépett hatályba.
(4)
A Római Statútumot valamennyi tagállam megerősítette.
(5)
A Római Statútum alapelvei, valamint a Nemzetközi Büntetőbíróság (a továbbiakban: Büntetőbíróság) működését szabályozó elvek tökéletes összhangban vannak az Unió alapelveivel és célkitűzéseivel. A Büntetőbíróság joghatóságába tartozó súlyos bűncselekmények aggodalommal töltik el a nemzetközi közösség egészét, csakúgy, mint az Uniót és annak tagállamait.
(6)
Az Uniónak és tagállamainak eltökélt szándéka, hogy nemzeti szintű intézkedések meghozatalával és a nemzetközi együttműködés erősítésével véget vessen az e bűncselekményeket elkövető személyek büntetlenségének a tényleges büntetőeljárás alá vonásuk érdekében.
(7)
Az Unió és a Büntetőbíróság 2006. április 10-én együttműködési és segítségnyújtási megállapodást írt alá, amely 2006. május 1-jén lépett hatályba (1).
(8)
A Római Statútumban megfogalmazott nemzetközi büntetőjogi elveket és szabályokat más nemzetközi jogforrásokban is figyelembe kell venni.
(9)
Az Uniónak meggyőződése, hogy a Római Statútumhoz való általános csatlakozás alapvetően fontos ahhoz, hogy a Büntetőbíróság minden tekintetben hatékonyan működjön, ezért úgy véli, hogy támogatni kell a Római Statútum elfogadását előmozdító kezdeményezéseket, feltéve, hogy azok összhangban vannak a Római Statútum szövegével és szellemével.
(10)
A legfontosabb, hogy a Római Statútum integritása és a Büntetőbíróság függetlensége ne sérüljön.
(11)
A Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló, 2002. szeptember 30-i következtetéseinek mellékletében a Tanács olyan elveket alakított ki, amelyek iránymutatásként szolgálnak a tagállamok számára azon megállapodások és egyezségek szükségességének és hatályának mérlegelésekor, amelyeket adott esetben a személyeknek a Büntetőbíróság részére történő átadása feltételeivel kapcsolatos javaslatokra válaszul hoznak létre.
(12)
A Tanács 2010. május 25-én következtetéseket fogadott el a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumának felülvizsgálati konferenciájáról (a továbbiakban: felülvizsgálati konferencia), amelyet 2010. május 31. és június 11. között az ugandai Kampalában rendeztek meg.
(13)
A felülvizsgálati konferencián módosították a Római Statútumot, egyrészt - annak 5. cikke (2) bekezdésével összhangban - az agresszió bűncselekményének meghatározása, valamint azon feltételek megállapítása érdekében, amelyek mellett a Büntetőbíróság e bűncselekmény tekintetében joghatóságot gyakorolhat; másrészt a Büntetőbíróság joghatóságának további három olyan háborús bűncselekményre való kiterjesztése érdekében, amelyeket nem nemzetközi jellegű fegyveres konfliktus során követnek el; a konferencia résztvevői emellett arról döntöttek, hogy a Római Statútum 124. cikkét egyelőre nem helyezik hatályon kívül. E módosításokat még meg kell erősíteni, illetve el kell fogadni; azok a Római Statútum 121. cikkének (5) bekezdésével összhangban léphetnek hatályba. A Büntetőbíróság joghatóságot fog gyakorolni az agresszió bűncselekménye tekintetében, amennyiben 2017. január 1. után a részes államok legalább akkora többsége, mint amekkora a Római Statútum módosításának elfogadásához szükséges, ilyen irányú határozatot hoz.
(14)
Az Unió a Római Statútum felülvizsgálatával foglalkozó konferencián vállalta, hogy felülvizsgálja és naprakésszé teszi a Büntetőbíróság támogatását célzó eszközeit, és hogy a továbbiakban is előmozdítja a Római Statútum egyetemességét és megőrzi sérthetetlenségét.
(15)
A Római Statútum végrehajtásához olyan gyakorlati intézkedésekre van szükség, amelyeket az Uniónak és tagállamainak maradéktalanul támogatniuk kell.
(16)
2004. február 4-én elfogadták azt a cselekvési tervet, amelynek szükségességét többek között az Európai Parlament által 2002. február 28-án jóváhagyott, a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumának hatályba lépéséről szóló állásfoglalás is megállapította, és amelynek célja a Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló, 2001. június 11-i 2001/443/KKBP tanácsi közös álláspont (2) nyomon követése; e cselekvési tervet szükség szerint ki kell igazítani.
(17)
A fentiekre figyelemmel a 2003. június 16-i Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló 2003/444/KKBP közös álláspontot (3) hatályon kívül kell helyezni, és annak helyébe e határozatnak kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Nemzetközi Büntetőbíróság (a továbbiakban: Büntetőbíróság), amelynek célja a joghatóságába tartozó súlyos bűncselekmények elkövetésének megelőzése és visszaszorítása, alapvető fontosságú szerepet tölt be a nemzetközi humanitárius jog és az emberi jogok tiszteletben tartásának előmozdításában, és így - az Egyesült Nemzetek Alapokmányának céljaival és elveivel összhangban - hozzájárul a szabadság, a biztonság és az igazságosság, valamint a jogállamiság megteremtéséhez és fenntartásához, a béke megőrzéséhez, a konfliktusok megelőzéséhez és a nemzetközi biztonság erősítéséhez.
(2) E határozat célja a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútuma (a továbbiakban: Római Statútum) egyetemes támogatottságának - az abban való lehető legszélesebb körű részvétel előmozdításának révén történő - növelése, a Római Statútum sérthetetlenségének megőrzése, a Büntetőbíróság függetlenségének, valamint hatékony és eredményes működésének támogatása, a Büntetőbírósággal folytatott együttműködés előmozdítása, valamint a kiegészítő jelleg elve alkalmazásának ösztönzése.
2. cikk
(1) A Római Statútumban való lehető legszélesebb körű részvétel célkitűzésének eléréséhez való hozzájárulásként az Unió és tagállamai minden erőfeszítést megtesznek e folyamat előmozdításáért, oly módon, hogy a harmadik államokkal, államcsoportokkal, illetve az érintett regionális szervezetekkel folytatott - többek között megállapodásokra irányuló - tárgyalások, illetőleg politikai párbeszédek során adott esetben felvetik a Római Statútum lehető legszélesebb körű megerősítésének, elfogadásának, jóváhagyásának, a Római Statútumhoz való csatlakozásnak, valamint a Statútum végrehajtásának kérdését.
(2) Az Unió és tagállamai egyéb módon is támogatják a Római Statútumhoz való csatlakozás és annak alkalmazása általánossá tételét, így például olyan kezdeményezések elfogadásával, amelyek célja a Római Statútumban és az ahhoz kapcsolódó eszközökben megfogalmazott értékek, elvek és rendelkezések terjesztésének előmozdítása. E határozat célkitűzéseinek megvalósítása érdekében az Unió szükség szerint együttműködik más érdekelt államokkal, nemzetközi intézményekkel, nem kormányzati szervezetekkel és a civil társadalom egyéb képviselőivel.
(3) A tagállamok minden érdekelt állammal megosztják a Római Statútum végrehajtásával kapcsolatos kérdésekben szerzett tapasztalataikat, és adott esetben más formában is támogatják e célkitűzést. A tagállamok kötelesek kérés esetén technikai, és - adott esetben - pénzügyi támogatást nyújtani az ahhoz szükséges jogalkotási munkához, hogy harmadik államok is részes felévé válhassanak a Római Statútumnak és alkalmazhassák azt. A Római Statútumhoz részes félként való csatlakozást, illetve a Büntetőbírósággal való együttműködést mérlegelő államokat bátorítani kell arra, hogy tájékoztassák az Uniót az e törekvéseik során tapasztalt nehézségekről.
(4) E cikk végrehajtása során az Unió és tagállamai összehangolják a különböző államok vagy államcsoportok tekintetében a Büntetőbíróságnak nyújtott politikai és technikai támogatásukat.
3. cikk
A Büntetőbíróság függetlenségének elősegítéséhez az Unió és tagállamai különösen az alábbiakkal járulnak hozzá:
a)
bátorítják a részes államokat, hogy a részes államok közgyűlése által hozott határozatokkal összhangban haladéktalanul juttassák el a Büntetőbíróság részére a rájuk nézve megállapított hozzájárulás teljes összegét;
b)
minden erőfeszítést megtesznek annak érdekében, hogy a tagállamok a Nemzetközi Büntetőbíróság kiváltságairól és mentességeiről szóló megállapodáshoz mihamarabb csatlakozzanak és megerősítsék azt, és előmozdítják, hogy ezt más államok is megtegyék; továbbá
c)
adott esetben igyekeznek elősegíteni a Büntetőbírósághoz kapcsolódó munkát végző bírák, ügyészek, tisztviselők és jogi tanácsadók képzésének és támogatásának biztosítását.
4. cikk
(1) Az Unió és tagállamai - a Római Statútummal összhangban - szorosan nyomon követik a Büntetőbírósággal való együttműködés alakulását.
(2) Az Unió figyelemmel kíséri az Unió és a Büntetőbíróság közötti együttműködési és segítségnyújtási megállapodás végrehajtását.
(3) Az Unió és tagállamai adott esetben mérlegelik annak lehetőségét, hogy a Büntetőbíróság hatékony működésének lehetővé tétele céljából ad hoc megállapodásokat és egyezségeket kössenek, és erre a harmadik feleket is ösztönzik.
(4) Adott esetben továbbra is felhívják a harmadik államok figyelmét a Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló, 2002. szeptember 30-i tanácsi következtetésekre, valamint a következtetések mellékletében foglalt azon uniós elvekre, amelyek a személyeknek a Büntetőbíróság részére történő átadásának feltételeivel kapcsolatos megállapodásokra vagy egyezségekre vonatkozó javaslatok tekintetében irányadók.
5. cikk
Az Unió és tagállamai adott esetben kezdeményezéseket tesznek, illetve intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy biztosítsák a kiegészítő jelleg elvének nemzeti szintű alkalmazását.
6. cikk
A Tanács és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője adott esetben összehangolja az Unió és a tagállamai által a 2-5. cikk végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket.
7. cikk
A tagállamok minden tekintetben együttműködnek egymással annak érdekében, hogy biztosítsák a részes államok közgyűlésének zökkenőmentes működését.
8. cikk
Az Unió a Római Statútumban említett legsúlyosabb nemzetközi bűncselekményekkel kapcsolatos külső és belső fellépése valamennyi területén biztosítja az eszközei és politikái közötti egységességet és összhangot.
9. cikk
A Tanács adott esetben felülvizsgálja e határozatot.
10. cikk
A 2003/444/KKBP közös álláspont hatályát veszti, és helyébe e határozat lép. A hatályon kívül helyezett 2003/444/KKBP közös álláspontra való hivatkozásokat erre a határozatra való hivatkozásként kell értelmezni.
11. cikk
Ez a határozat elfogadásának napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 21-én.