ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. června 2010
o daňových podporách poskytnutých Francií Fondu pro předcházení nepředvídaným rizikům v odvětví rybolovu a rybářským podnikům (státní podpora C 24/08, ex NN 38/07)
(oznámeno pod číslem K(2010) 3938)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/569/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (2), a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran k podání připomínek (3) v souladu s uvedenými články,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci přezkoumání podpor poskytnutých Fondu pro předcházení nepředvídaným rizikům v odvětví rybolovu (dále „FPAP“) a rybářským podnikům, které vyústilo v rozhodnutí Komise 2008/936/ES (4), věděla Komise o existenci zvláštního daňového režimu ve prospěch FPAP a jeho členů.
(2)
Tento daňový režim nebyl během řízení, které vyústilo v rozhodnutí ze dne 20. května 2008, zkoumán, neboť se jednalo o novou skutečnost, která Komisi v okamžiku zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebyla známa (5).
(3)
Avšak vzhledem k tomu, že měla k dispozici dostatečně přesná fakta umožňující dospět k závěru o existenci ilegálních podpor, se Komise rozhodla provést předběžné posouzení těchto daňových podpor (6). Po skončení této analýzy zahájila formální vyšetřovací řízení těchto podpor rozhodnutím, které bylo rovněž přijato dne 20. května 2008 (7).
(4)
Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek ve lhůtě jednoho měsíce od data zveřejnění. Nebyla doručena žádná připomínka třetí zúčastněné strany.
(5)
Francie oznámila své připomínky k zahájení formálního vyšetřovacího řízení dopisem ze dne 8. září 2008.
(6)
Francie dále dopisem ze dne 29. listopadu 2008, zaslaným v rámci řízení o navrácení podpor, které bylo předmětem rozhodnutí 2008/936/ES, sdělila, že FPAP byl dne 27. února 2008 zrušen a zbytek záloh od státu byl státu vrácen.
2. POPIS PODPORY
(7)
Ohledně podrobného popisu způsobu fungování a kroků FPAP odkazuje Komise na rozhodnutí 2008/936/ES.
(8)
Zvláštní daňový režim ve prospěch FPAP a jeho členů je popsán ve dvou dopisech francouzského ministerstva pro rozpočet, které byly předány Komisi po zveřejnění rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení, jež vyústilo v rozhodnutí 2008/936/ES (8).
(9)
První dopis ze dne 5. února 2004 spadá do doby založení FPAP, jehož návrh stanov byl schválen zakládající valnou hromadou konanou dne 10. února 2004. V tomto dopise se uvádí, že:
„-
fond založený jako profesní odborový svaz nebude podléhat dani z příjmů právnických osob kvůli příspěvkům zaplaceným podnikateli v odvětví rybolovu a kvůli finančním výnosům z investování peněz,
-
zaplacené příspěvky bude možné odečíst od zdanitelného výsledku podnikatelů v odvětví rybolovu v roce jejich zaplacení. Výjimečně bude možné první příspěvky zaplacené nejpozději 30. března 2004 odečíst od výsledku hospodaření za rok 2003.“
(10)
Rovněž uvádí částky, které mohou být předmětem uvedeného odpočtu: roční příspěvek podnikatelů v odvětví rybolovu, kteří jsou členy fondu, který by bylo možné odečíst od zdanitelného příjmu, by se pohyboval mezi 1 000 a 15 000 EUR.
(11)
Druhý dopis ze dne 28. listopadu 2004 je zaměřen na odpočet příspěvků zaplacených členy od příjmů. Byl napsán v kontextu změny smluvní dohody zavazující FPAP a jeho členy, která měla napříště umožnit vracet členům zaplacené a nepoužité příspěvky.
(12)
Uvádí se v něm:
„-
příspěvky zaplacené členy na základě této nové dohody budou odčitatelné v roce jejich zaplacení do výše 10 000 EUR za rok pro jednoho člena, tato horní hranice bude zvýšena o 25 % z části výnosu, který se bude pohybovat mezi 40 000 a 80 000 EUR,
-
příspěvky zaplacené nad výše uvedené limity z titulu návrhu záruky poskytované fondem budou v plné výši odčitatelné od zdanitelného příjmu členů v roce jejich zaplacení.“
(13)
V tomto dopise je upřesněno, že „bilance tohoto experimentu“ má být hotová koncem roku 2006 a „budou posouzeny případné nezbytné úpravy“. Nejedná se tedy o trvalý daňový režim.
(14)
Dále, i když v dopise ze dne 28. listopadu 2004 se uvádí, že příspěvky se odečítají od zdanitelného příjmu v roce jejich zaplacení, nic neukazuje na to, že odpočet příspěvků zaplacených na začátku roku 2004 (až do konce března) z příjmů za rok 2003, jak to uvádí dopis ze dne 5. února 2004, by byl zpochybněn.
(15)
Z výše uvedených dvou dopisů vyplývá, že daňový režim poskytnutý ministerstvem financí FPAP a jeho členům má dva aspekty:
-
jednak osvobození FPAP od daně z příjmů právnických osob,
-
jednak možnost odečíst si od svých zdanitelných příjmů své příspěvky do tohoto fondu, vztahující se na členy FPAP.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(16)
Komise měla za to, že daňový režim, který francouzské orgány poskytly FPAP a jeho členům, by měl být, stejně jako v případě spisu C-9/06, analyzován z hlediska režimů státních podpor z hlediska výhod, které představuje jednak pro samotný FPAP a jednak pro členské rybářské podniky.
3.1 Existence státní podpory
3.1.1 Státní podpora ve prospěch FPAP
(17)
Jak bylo uvedeno v rozhodnutí 2008/936/ES, je třeba FPAP pokládat za podnik ve smyslu práva hospodářské soutěže Evropské unie. Skutečnost, že FPAP nevykonával výdělečnou činnost či že byl odborovým svazem, je v tomto směru bezpředmětná.
(18)
V důsledku toho se Komise domnívala, že daňový režim poskytnutý francouzskými orgány FPAP mu oproti soukromým investorům činným na termínovaných trzích s ropnými produkty poskytl dvojí výhodu:
-
za prvé, osvobození od daně z příjmů právnických osob, popsané v 9. bodě odůvodnění, jehož FPAP požívá, je snížením nákladů, které zpravidla zatěžují rozpočet podniků aktivních v této oblasti,
-
za druhé, daňové zvýhodnění poskytnuté členům FPAP, ať jakékoli povahy, je pobídkou k příspěvkům pro FPAP; umožňuje tak FPAP zvyšovat jeho finanční prostředky, zatímco ostatní podniky aktivní v této oblasti takového mechanismu nevyužívají.
(19)
Na konci svého předběžného šetření Komise považovala výhodu uvedenou v 17. bodě odůvodnění za poskytnutou státem a zahrnující vzdání se státních prostředků.
(20)
FPAP požíval, díky daňovým opatřením uvedeným v 17. bodě odůvodnění, oproti jiným společnostem působícím na termínovaných trzích finanční výhody, a to jak ve Francii, tak v jiných členských státech.
(21)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise rovněž uvedla, že právní základ umožňující FPAP využívat osvobození od daně z příjmů právnických osob je tvořen čl. 206 odst. 1a všeobecného daňového zákoníku (9), který umožňuje profesní odborové svazy za určitých podmínek od daní osvobodit. Za těchto okolností je možné, že FPAP zároveň využíval osvobození od daně z podnikání, jak jej stanoví článek 1447 téhož zákoníku ve prospěch subjektů využívajících osvobození uvedeného v čl. 206 odst. 1a téhož zákoníku.
3.1.2 Státní podpora ve prospěch rybářských podniků
(22)
Finanční zvýhodnění uvedené v 17. bodě odůvodnění umožnilo členským rybářským podnikům nakupovat palivo za zvýhodněnou sazbu díky činnosti prováděné FPAP na termínovaných trzích s ropnými produkty.
(23)
Možnost daná rybářským podnikům odečíst si od svých příjmů příspěvky pro FPAP měla za následek snížení jejich normální rozpočtové zátěže. O této možnosti odpočtu rozhodl ministr pověřený rozpočtem, takže ji lze připsat státu.
(24)
Podniky, které mohly provést odpočet uvedený v 22. bodě odůvodnění, požívaly vzhledem k jiným rybářským podnikům Unie finančního zvýhodnění. Stejným způsobem se toto finanční zvýhodnění dotklo obchodu mezi členskými státy a narušilo nebo mohlo narušit hospodářskou soutěž. Z tohoto důvodu je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(25)
Na druhou stranu, vzhledem k informacím obsaženým v „Podrobném způsobu použití Fondu pro předcházení nepředvídaným rizikům v odvětví rybolovu“, dokumentu, který byl rovněž předán v rámci formálního vyšetřovacího řízení podpory C-9/06, Komise konstatovala, že zatímco příspěvky do FPAP, stanovené na deklaratorním základě podle předpokládané spotřeby paliva na příští rok, byly vypočteny na vyšším základě než skutečná spotřeba, provedený daňový odpočet zůstal v celé výši majiteli plavidla. Tento systém představoval pro majitele plavidla podnět, aby nadhodnocovali svou potřebu krytí pouze s cílem využít daňového odpočtu.
(26)
Na základě téhož dokumentu Komise rovněž konstatovala, že někteří členové, jejichž činnost nesouvisela s rybolovem, ale kteří jsou „připraveni poskytnout odborovému sdružení morální podporu“, rovněž měli možnost využít daňového odpočtu na své příspěvky do FPAP, i když tyto nebyly určeny na záruční riziko.
3.2 Slučitelnost s vnitrostátním trhem
(27)
V této otázce Komise odkázala na analýzu provedenou v rozhodnutí 2008/936/ES. Komise se domnívala, že se jednalo o provozní podpory pro FPAP a rybářské podniky a že žádné ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jakéhokoli nástroje přijatého Komisí v oblasti státních podpor neumožňuje pokládat tyto podpory za slučitelné s vnitrostátním trhem.
(28)
V důsledku toho sdělila Komise Francii své vážné pochybnosti o slučitelnosti těchto opatření s vnitrostátním trhem.
4. KOMENTÁŘE FRANCIE
4.1 Daňové opatření ve prospěch rybářských podniků
(29)
Francie se domnívá, že daňová opatření ve prospěch rybářských podniků nejsou státní podporou, protože příspěvky zaplacené rybářskými podniky do FPAP jsou součástí režijních nákladů těchto podniků pro výkon jejich činnosti. Takže na základě článku 39 všeobecného daňového zákoníku jsou tyto výdaje odčitatelné od zdanitelných příjmů. Odpočet těchto příspěvků tedy odpovídá provádění obecného opatření, a není tudíž státní podporou.
(30)
Francie uznává, že dopisy uvedené v 7. bodě odůvodnění neobsahují žádné informace o způsobu vracení příspěvků. Francie upřesňuje, že to ovšem neznamená, že toto vracení nemá daňový dopad. V souladu s principy obecného práva pro určení zdanitelného výsledku představuje vrácení těchto příspěvků rybářským podnikům, které jsou členy FPAP, výnos podléhající dani z příjmů právnických osob. Francie rovněž upřesňuje, že v případě, že cena paliva překročila horní hranici stanovenou v záruční úmluvě, kompenzace, kterou obdržely členské podniky FPAP, byla zahrnuta do zisku podléhajícího dani z příjmů. V důsledku toho neměly členské podniky žádný zájem nadhodnocovat své potřeby krytí, neboť by se to projevilo dodatečným zdaněním.
(31)
Na druhou stranu Francie uvádí, že selektivní povaha podpůrného opatření může být zdůvodněna povahou a ekonomikou systému. Mohou tak existovat zákonné důvody opravňující odlišný přístup a tedy i případně poskytnutí výhod, které z toho mohou vyplývat. Francie ovšem nepředložila nic, co by v tomto případě umožnilo zdůvodnit odlišné zacházení ve prospěch rybářských podniků.
4.2 Daňové opatření ve prospěch FPAP
(32)
Francie se domnívá, že osvobození od daně z příjmů právnických osob, kterého požíval FPAP, je odůvodněno jeho nevýdělečným účelem a jeho povahou profesního odborového sdružení.
(33)
Francie poznamenala, že toto je v souladu s právem Evropské unie. Předmětem daně z příjmů právnických osob je totiž zdanění výdělečné činnosti. Na základě této zásady Francie připomněla, že sama Komise ve svém sdělení o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti (10) (dále „sdělení o přímém zdanění“) uvádí, že může být zdůvodněno povahou daňového systému, že neziskové podniky jsou osvobozeny od daně z příjmů.
5. POSOUZENÍ
(34)
Posouzení provedené v rozhodnutí o zahájení řízení musí být zrevidováno a doplněno s ohledem na připomínky, které sdělila Francie dne 8. září a 29. listopadu 2008 (viz 5. a 6. bod odůvodnění).
(35)
Analýza byla provedena z hlediska dvojího cíle FPAP, jednak získat finanční opce na termínovaných trzích s ropou a jejími deriváty, a jednak vyplácet rybářským podnikům, které jsou jeho členy, rozdíl mezi průměrnou měsíční referenční cenou a „maximální krytou cenou“, nebo cenou 0,30 EUR za litr, podle období.
5.1 Daňové opatření ve prospěch rybářských podniků
(36)
Dotčené daňové opatření spočívá v možnosti odečíst od zdanitelného příjmu příspěvky, které rybářské podniky zaplatily FPAP.
(37)
Francie se domnívá, že tento odpočet není státní podporou, protože tyto příspěvky spadají do kategorie režijních nákladů podniků a francouzský daňový systém stanoví odpočet těchto nákladů od zdanitelných příjmů. Z tohoto důvodu by se jednalo o zavedení obecného opatření a tento odpočet by nebyl státní podporou.
(38)
Komise konstatuje, že režijní náklady jsou skutečně odčitatelné od zisku podniků na základě článku 39 obecného daňového zákoníku. Jedná se o obecné opatření platné pro všechny podniky, bez ohledu na oblast jejich činnosti. Tato možnost odpočtu by tedy spadala do kategorie daňových opatření otevřených pro všechny hospodářské subjekty, které jsou uvedeny v bodě 13 „sdělení o přímém zdanění“. Z tohoto titulu by takové opatření platné pro všechny podniky a všechny výroby nebylo státní podporou.
(39)
Francie vysvětlila, že odčitatelnost nákladů z titulu režijních nákladů se určuje podle předmětu nákladů. Pokud byly náklady vynaloženy v zájmu společnosti, jsou v zásadě odčitatelné. Příspěvky zaplacené profesním organizacím (odbory, obchodní komory atd.) jsou na základě definice výdaji v zájmu provozu a jsou vždy zahrnuty do odpočtu od zdanitelných příjmů. Protože FPAP je profesní odborová organizace, odpočitatelnost příspěvku spadá do stejné logiky.
(40)
Komise mimo jiné ve 20. bodě odůvodnění rozhodnutí 2008/936/ES uvedla, že „FPAP je zřízen jako společnost vzájemného pojištění nabízející svým členům jako protihodnotu za jejich příspěvky určitý počet služeb“.
(41)
Příspěvky na pojištění jsou tedy součástí nákladů, které podniky hradí, aby se zajistily před různými riziky. Riziko výkyvů cen ropy může být jedním z těchto rizik. Tyto výdaje jsou přímo spojené s prováděním profesní činnosti a nepřispívají ke zvyšování aktiv podniku; jsou rovněž odčitatelné od zdanitelných příjmů jako režijní náklady. Lze se tedy domnívat, že příspěvky do FPAP určené na riziko výkyvů cen ropy jsou odčitatelné od zisku podniků na základě článku 39 obecného daňového zákoníku Francie. Za těchto podmínek se jedná o provádění obecného ustanovení. Tato možnost odpočtu tedy není státní podporou.
5.2 Daňové opatření ve prospěch FPAP
(42)
Komise konstatuje, že FPAP byl zrušen dne 27. února 2008. Daňová ustanovení ve prospěch FPAP skončila ke stejnému datu.
(43)
Komise rovněž uvádí, že po skončení likvidace FPAP definitivně ukončil veškerou ekonomickou činnost. Činnosti a aktiva FPAP nebyly převedeny na jiný podnik. Navíc prostředky, kterými FPAP mohl ještě disponovat k datu svého zrušení, byly vráceny státu přes OFIMER, veřejný subjekt financovaný státem.
(44)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, i za předpokladu, že by daňová opatření ve prospěch FPAP představovala výhodu pro FPAP a narušení hospodářské soutěže, by takové narušení skončilo v okamžiku, kdy FPAP ukončil činnost nebo kdy skončila opatření v jeho prospěch. Za těchto okolností by rozhodnutí Komise o existenci takových daňových podpor a případné slučitelnosti s vnitrostátním trhem bylo zbaveno jakéhokoli praktického účelu.
(45)
V důsledku toho se formální vyšetřovací řízení, zahájené na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, stalo vůči FPAP bezpředmětným.
6. ZÁVĚR
(46)
Na základě analýzy uvedené v části 5.1 Komise konstatuje, že daňové výhody poskytnuté členům FPAP nepředstavují státní podporu ve smyslu č. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(47)
Na základě úvah uvedených v části 5.2 Komise konstatuje, že řízení proti FPAP je bezpředmětné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Daňová opatření poskytnutá Francií ve prospěch rybářských podniků nejsou státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Formální vyšetřovací řízení zahájené na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ohledně daňových opatření ve prospěch FPAP je skončeno.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 23. června 2010.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2010. június 23.)
a Franciaország által a Fonds de prévention des aléas pêche nevű alapnak és a halászati vállalkozásoknak nyújtott adótámogatásokról (C 24/08 (korábbi NN 38/07) sz. állami támogatás)
(az értesítés a C(2010) 3938. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2010/569/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló szerződésre (2) és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére (3),
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
A Fonds de prévention des aléas pêche nevű alapnak (a továbbiakban: FPAP) nyújtott támogatások vizsgálata keretében - ennek nyomán született a 2008/936/EK bizottsági határozat (4) - a Bizottság arról értesült, hogy külön adózási rendszer vonatkozik az FPAP-ra és tagjaira.
(2)
A 2008. május 20-i határozat meghozatalához vezető eljárás során nem került sor az említett adózási rendszer vizsgálatára, mivel olyan új elemről volt szó, amelyről a hivatalos vizsgálati eljárás megindításakor (5) a Bizottságnak nem volt tudomása.
(3)
Ám a Bizottság, mivel jogellenes támogatások létezésére valló, kellően egyértelmű bizonyítékokkal rendelkezett, úgy döntött, hogy előzetes vizsgálat alá veszi ezeket az adótámogatásokat (6). Az elemzés nyomán a Bizottság egy szintén 2008. május 20-án elfogadott határozattal (7) hivatalos vizsgálati eljárást indított az említett támogatásokkal szemben.
(4)
A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a közzétételtől számított egy hónapon belül nyújtsák be észrevételeiket. Semmilyen, érdekelt harmadik féltől származó észrevétel nem érkezett be.
(5)
Franciaország 2008. szeptember 8-i levelében benyújtotta a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó észrevételeit.
(6)
Ezenkívül a 2008/936/EK határozat tárgyát képező támogatások visszavételére irányuló eljárás keretében Franciaország azt az információt közölte 2008. november 29-i levelében, hogy az FPAP 2008. február 27-én feloszlott, és az államtól kapott előlegek fennmaradó része visszatérítésre került.
2. A TÁMOGATÁSOK LEÍRÁSA
(7)
A Bizottság az FPAP működésének és tevékenységének részletes leírása iránt érdeklődők figyelmébe ajánlja a 2008/936/EK határozatot.
(8)
Az FPAP és annak tagjai javára létrehozott különös adózási rendszer leírása két, az államháztartásért felelős francia minisztériumtól származó levélben szerepel; e leveleket a 2008/936/EK határozat elfogadásához vezető vizsgálati eljárás megindításáról szóló értesítés közzététele nyomán juttatták el a Bizottsághoz (8).
(9)
Az első, 2004. február 5-i keltezésű levél az FPAP létrehozásával függ össze, az FPAP alapító okiratának tervezetét ugyanis a 2004. február 10-én összehívott alapító gyűlésen hagyták jóvá. A levélben a következő olvasható:
„-
a szakmai érdekképviseleti szervezetként létrehozásra kerülő alap a halászati vállalkozások által befizetett tagdíj és a likviditások befektetéséből származó pénzjövedelem tekintetében mentesülni fog a társasági adó alól,
-
a befizetett tagdíjak a halászati vállalkozások adóköteles eredményéből levonhatók lesznek a tagdíjbefizetés évében. Kivételesen megengedhető lesz, hogy a legkésőbb 2004. március 30-ig befizetett első tagdíjakat a 2003. évi eredményből levonják.”
(10)
A levél arra nézve is tartalmaz utalást, hogy milyen összegű levonásokról lehet szó: eszerint a halászati tagvállalkozásoknak az adóköteles jövedelemből levonható éves tagdíja 1 000 és 15 000 EUR között alakul.
(11)
A második, 2004. november 28-án kelt levél elsősorban a befizetett tagdíjnak a bevételből történő levonását tárgyalja. Ennek hátterében az FPAP és annak tagjai között létrejött garanciaszerződés módosítása áll, amely lehetővé tenné, hogy a befizetett, de fel nem használt tagdíjakat a tagok részére visszafizessék.
(12)
A levélben a következő szerepel:
„-
a módosult szerződés alapján befizetett tagdíjak befizetésük évében levonhatók, évente és tagonként 10 000 EUR erejéig, amely összeghatárhoz hozzáadódik a 40 000 és 80 000 EUR közötti sávba eső nyereséghányad 25 %-a,
-
a fenti összeghatáron túli olyan tagdíjbefizetések, amelyekre egy, az alap által szervezett garanciaprojekt címén kerül sor, teljes egészükben levonhatók a tagok adóköteles jövedelméből a befizetés évében.”
(13)
A levél hozzáteszi, hogy 2006 végén meg kell vonni „e kísérlet mérlegét”, és „meg kell vizsgálni, hogy milyen kiigazításokra lehet szükség”. Vagyis az adózási rendszert nem állandó jelleggel vezették be.
(14)
Ezenkívül, noha a 2004. november 28-i levél értelmében a tagdíjak befizetésük évében vonhatók le az adóköteles jövedelemből, semmi nem utal arra, hogy a 2004 elején (március végéig) befizetett tagdíjaknak a 2003. évi jövedelemből való levonása - amelyet a 2004. február 5-i levél említ - kérdésessé vált volna.
(15)
A fent említett két levélből az következik, hogy a pénzügyminisztérium által az FPAP és annak tagjai javára létrehozott adózási rendszernek két vetülete van:
-
egyfelől az FPAP mentesül a társasági adó alól,
-
másfelől az FPAP tagjai levonhatják adóköteles jövedelmükből az alapba befizetett hozzájárulásaikat.
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI
(16)
A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a francia hatóságok által az FPAP és annak tagjai javára bevezetett adózási rendszert - ahogy a C-9/06 ügy esetében is - az állami támogatásokra vonatkozó rendszer szempontjából annak fényében kell elemezni, hogy milyen előnyökkel járt egyfelől magára az FPAP-ra nézve, másfelől a halászati tagvállalkozásokra nézve.
3.1. Az állami támogatás megléte
3.1.1. Állami támogatás az FPAP javára
(17)
Miként a 2008/936/EK határozatban kifejtésre került, az FPAP-t a közösségi versenyjog szerint vállalkozásnak kell tekinteni. Ebből a szempontból közömbös, hogy az FPAP nem haszonszerzési céllal, illetve érdekképviseleti szervezetként működött.
(18)
Következésképpen a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a francia hatóságok által az FPAP javára bevezetett adózási rendszer kettős előnnyel járt az FPAP számára a kőolajtermékek határidős piacán tevékenykedő többi magánbefektetőhöz képest:
-
egyfelől a (9) preambulumbekezdésben említett társaságiadó-mentesség révén az FPAP mentesül azon közterhek egy részének a befizetése alól, amelyek az ezen a területen tevékenykedő vállalkozások költségvetését egyébként terhelik,
-
másfelől az FPAP tagságának biztosított adókedvezmény, bármilyen természetű is, az FPAP bevételeihez való hozzájárulásra ösztönöz; ezáltal az FPAP növelheti likviditását, míg az ugyanezen a területen tevékenykedő többi vállalkozás nem részesül ilyen mechanizmusban.
(19)
Előzetes vizsgálata nyomán a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a (17) preambulumbekezdés szerinti előnyt az állam nyújtotta, és hogy ez állami bevételekről való lemondással járt együtt.
(20)
Végezetül az FPAP - a (17) preambulumbekezdésben említett adóügyi intézkedések révén - pénzügyi előnyhöz jutott a határidős piacokon tevékenykedő többi társasághoz képest, Franciaországban és a többi tagállamban egyaránt.
(21)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság azt is kijelentette, hogy abból a feltételezésből indult ki, miszerint a Code général des impôts (9) (általános adótörvénykönyv) 206. cikke (1a) bekezdése szolgált az FPAP nyereségadó-mentességének jogalapjául, annak rendelkezései alapján ugyanis a szakmai érdekképviseletek bizonyos feltételekkel adómentességet élvezhetnek. E körülmények között elképzelhető, hogy az FPAP az iparűzési adó alól is mentesült ugyanezen törvénykönyv 1447. cikke alapján, az abban előírt mentesség hatálya ugyanis az említett törvénykönyv 206. cikke (1a) bekezdése szerinti mentesség hatálya alá tartozó szervezetekre terjed ki.
3.1.2. Állami támogatás a halászati vállalkozások javára
(22)
A (17) preambulumbekezdésben említett pénzügyi előny révén a halászati tagvállalkozások kedvezményes áron szerezhettek be üzemanyagot, az FPAP által a kőolajtermékek határidős piacain folytatott tevékenységnek köszönhetően.
(23)
Az FPAP részére befizetett tagdíjnak a jövedelemből való levonhatósága révén csökkent a halászati vállalkozások költségvetését terhelő közteher. A tagdíj levonásának lehetőségéről az államháztartásért felelős minisztérium döntött; ezért ez a lehetőség az államnak tudható be.
(24)
A (22) preambulumbekezdés szerinti levonás lehetőségével élő vállalkozások pénzügyi előnyben részesültek az Európai Unió többi halászati vállalkozásához képest. Ugyanígy kimutatható, hogy ez a pénzügyi előny érintette a tagállamok közötti kereskedelmet, és a versenyt torzította, vagy azzal fenyegetett. Ezért az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(25)
Másfelől - tekintettel a szintén a C-9/06. sz. támogatás hivatalos vizsgálati eljárása keretében rendelkezésre bocsátott Mode d’emploi détaillé du Fonds de prévention des aléas pêche (Részletes útmutató az FPAP-hoz) című dokumentumban foglalt információkra - a Bizottság megállapította, hogy amennyiben a következő évi becsült üzemanyag-fogyasztás függvényében, bevallás alapján megállapított FPAP-tagdíj kiszámítása a ténylegesnél nagyobb fogyasztás alapján történt, a hajózási vállalkozó az adólevonás teljes összegére jogosult maradt. Ez a rendszer tehát a hajózási vállalkozásokat vélhetően arra ösztönözte, hogy saját igényeiket túlbecsüljék, pusztán azért, hogy adólevonásban részesülhessenek.
(26)
Ugyanezen dokumentum alapján a Bizottság azt is megállapította, hogy egyes olyan tagvállalkozások, amelyeknek a tevékenysége nem függött össze a halászattal, de amelyek „készek voltak a szervezet eszmei támogatására”, szintén adólevonásban részesülhettek az FPAP-ba befizetett hozzájárulásaik után, még akkor is, ha e hozzájárulások semmilyen garanciakockázathoz nem voltak hozzárendelve.
3.2. A közös piaccal való összeegyeztethetőség
(27)
A Bizottság e kérdésben a 2008/936/EK határozatban kifejtett elemzésre hagyatkozott. A Bizottság úgy vélte, hogy jelen esetben az FPAP-nak és a halászati vállalkozásoknak nyújtott működési támogatásokról van szó, és hogy sem az EUMSz., sem az állami támogatásokat érintő bizottsági jogi aktusok nem tartalmaznak olyan rendelkezést, amely e támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetőségére engedne következtetni.
(28)
Következésképpen a Bizottság értesítette Franciaországot, hogy komoly kételyei vannak e támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetősége felől.
4. FRANCIAORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
4.1. A halászati vállalkozásokra vonatkozó adóintézkedés
(29)
Franciaország úgy véli, hogy a halászati vállalkozások javára bevezetett adóügyi intézkedések nem állami támogatások, mivel a halászati vállalkozások FPAP-tagdíjbefizetései a tevékenységük gyakorlásával összefüggő általános kiadások körébe tartoznak. Márpedig a Code général des impôts 39. cikke értelmében e terhek levonhatók az adóköteles jövedelemből. E tagdíjak levonása tehát egy általános intézkedés végrehajtását jelenti, s ilyen módon nem tekintendő állami támogatásnak.
(30)
Franciaország elismeri, hogy a (7) preambulumbekezdésben említett levelek semmilyen információt nem tartalmaztak a tagdíj-visszatérítések rendszeréről. Franciaország szerint azonban mindebből nem következik, hogy e visszatérítés adókövetkezmény nélküli volt. Az adóköteles eredmény megállapításának közjogi alapelvei értelmében ugyanis az FPAP halászati tagvállalkozásai részére visszatérített tagdíjbefizetések vállalkozási nyereségadó alapjául szolgáló jövedelemnek minősülnek. Franciaország azt is megjegyzi, hogy a garanciaszerződés szerinti küszöbérték feletti üzemanyagár esetén az FPAP tagvállalkozásainak nyújtott ellentételezés nyereségadó-köteles jövedelemnek minősült. Ezért a tagvállalkozásoknak nem állt érdekében túlbecsülni fedezeti szükségleteiket, hiszen ez további adófizetési kötelezettséggel járt volna.
(31)
Franciaország továbbá rámutat arra, hogy egy támogatási intézkedés célzott volta indokolható a rendszer természetével és szellemével. Vagyis létezhetnek jogos indokok a megkülönböztetett bánásmódra, és így adott esetben az ebből eredő kedvezmények nyújtására. Franciaország azonban semmilyen érvet nem hoz fel, amely jelen esetben indokolhatná a halászati vállalkozások megkülönböztetett elbánásban való részesítését.
4.2. Az FPAP-ra vonatkozó adóintézkedés
(32)
Franciaország álláspontja szerint az FPAP társaságiadó-mentességét az indokolta, hogy nem haszonszerzési céllal, szakmai érdekképviseleti szervezetként működött.
(33)
Franciaország megjegyzi, hogy ez összhangban van az európai uniós joggal. A társasági adó ugyanis éppen a haszonszerzési céllal folytatott tevékenységek megadóztatására irányul. Franciaország emlékeztet arra, hogy ugyanezen elv alapján maga a Bizottság is - az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló közleményében (10) (a továbbiakban: a közvetlen adóztatással kapcsolatos közlemény) - arra a megállapításra jutott, hogy az adórendszer természetével indokolható a nem haszonszerzési céllal működő vállalkozások mentesítése a nyereségadó alól.
5. ÉRTÉKELÉS
(34)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban kifejtett értékelést felül kell vizsgálni és ki kell egészíteni a Franciaország által 2008. szeptember 8-án és 2008. november 29-én tett észrevételekre (lásd az (5) és (6) preambulumbekezdést) való figyelemmel.
(35)
Az elemzés az FPAP azon kettős célja szempontjából történik, hogy egyfelől pénzügyi opciókat szerezzen a kőolaj és származtatott termékei határidős piacain, másfelől pedig a halászati tagvállalkozásoknak kifizesse a havi átlagos referenciaár és a „maximális fedezeti ár”, illetve - időszaktól függően - a literenkénti 30 eurocentes ár közötti különbséget.
5.1. A halászati vállalkozásokra vonatkozó adóintézkedés
(36)
Az adóintézkedés abból áll, hogy a halászati vállalkozások levonhatják adóköteles jövedelmükből az FPAP-tagdíjbefizetéseik összegét.
(37)
Franciaország szerint ez a levonás nem állami támogatás, mivel e tagdíjbefizetések a vállalkozások általános működési költségeinek körébe tartoznak, a francia adórendszer pedig e költségeknek az adóköteles jövedelemből való levonását írja elő. Eszerint tehát egy általános intézkedés végrehajtásáról van szó, s ilyen módon a levonás nem tekintendő állami támogatásnak.
(38)
A Bizottság megállapítja, hogy az általános költségek a Code général des impôts 39. cikke értelmében valóban levonhatók a vállalkozások eredményéből. Olyan, általános intézkedésről van tehát szó, amely minden vállalkozásra alkalmazandó, annak tevékenységi körétől függetlenül. A levonás lehetősége tehát az adóintézkedések azon kategóriájába tartozik, amellyel minden gazdasági szereplő élhet, és amelyet a közvetlen adóztatással kapcsolatos közlemény 13. pontja említ. Ezen gondolatmenet szerint tehát az ilyen intézkedés, mivel valamennyi vállalkozásra és valamennyi termékre egyaránt vonatkozik, nem minősül állami támogatásnak.
(39)
Franciaország kifejtette, hogy a kiadásoknak általános költségként való levonhatósága a kiadások céljától függ. Ha a kiadások a társaság érdekében merültek fel, elvben levonhatók. A szakmai szervezetek (érdekképviseleti szervezetek, kereskedelmi kamarák stb.) részére befizetett tagdíjak per definitionem a vállalkozás érdekében felmerülő költségek, így azok minden esetben levonhatók az adóköteles eredményből. Mivel az FPAP szakmai érdekképviseleti szervezet, a tagdíjnak az adóból való levonása ezt a logikát követi.
(40)
Ezenkívül a Bizottság a 2008/936/EK határozat (20) preambulumbekezdésében megállapítja hogy az „FPAP tehát kölcsönbiztosítási szervezetként alakult meg, a tagdíj fejében számos szolgáltatást kínálva a tagoknak”.
(41)
Márpedig a biztosítási díj olyan költség, amelyet egy vállalkozás azért visel, hogy különféle kockázatok ellen védelmet szerezzen. A kőolaj árfolyamának ingadozása is ilyen kockázat lehet. A szóban forgó költség közvetlenül kapcsolódik a szakmai tevékenység folytatásához, és nem járul hozzá a vállalkozás eszközállományának növekedéséhez; így az általános költség jogcímén szintén levonható az adóköteles jövedelemből. Úgy tekinthető tehát, hogy az FPAP részére befizetett, a kőolajárfolyam-ingadozás kockázatához hozzárendelt tagdíjak Franciaországban a Code général des impôts 39. cikke értelmében levonhatók a vállalkozások eredményéből. Eszerint tehát valóban egy általános intézkedés végrehajtásáról van szó. Az adóból való levonás lehetősége tehát ez esetben nem minősül állami támogatásnak.
5.2. Az FPAP-ra vonatkozó adóintézkedés
(42)
A Bizottság megállapítja, hogy az FPAP 2008. február 27-én feloszlott. Ugyanekkor hatályukat vesztették az FPAP javára bevezetett adózási rendelkezések is.
(43)
A Bizottság azt is megállapítja, hogy a felszámolási eljárás nyomán az FPAP végleg beszüntetett minden gazdasági tevékenységet. Az FPAP tevékenységei és eszközei nem kerültek át más vállalkozáshoz. Ezenkívül a feloszlás pillanatában esetlegesen az FPAP birtokában lévő vagyon az OFIMER államilag finanszírozott szervezeten keresztül visszakerült az államhoz.
(44)
Mindezek alapján a Bizottság úgy véli, hogy még abban az esetben is, ha az FPAP javára bevezetett adóügyi intézkedések előnyhöz juttatták az FPAP-t és torzították a versenyt, a feltételezett torzulás véget ért akkor, amikor az FPAP beszüntette tevékenységeit és a részére nyújtott kedvezmények megszűntek. E körülmények között minden gyakorlati hatást nélkülözne, ha a Bizottság határozatban foglalna állást arról, hogy volt-e adókedvezmény, és adott esetben az összeegyeztethető volt-e a belső piaccal.
(45)
Következésképpen az EUMSz. 108. cikk (2) bekezdése értelmében megindított hivatalos vizsgálat tárgytalanná vált.
6. KÖVETKEZTETÉS
(46)
Az 5.1. szakaszban kifejtett elemzés alapján a Bizottság megállapítja, hogy az FPAP tagjainak nyújtott adókedvezmények nem minősülnek állami támogatásnak az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
(47)
Az 5.2. szakaszban kifejtett megfontolások alapján a Bizottság megállapítja, hogy az FPAP-vel szemben indult eljárás tárgytalan,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Franciaország által a halászati vállalkozások javára hozott adóintézkedések nem minősülnek állami támogatásnak az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
2. cikk
Az FPAP javára hozott adóintézkedésekkel szemben az EUMSz. 108. cikkének (2) bekezdése alapján indult hivatalos vizsgálati eljárás lezárult.
3. cikk
Ennek a határozatnak Franciaország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2010. június 23-án.