NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 389/2012
ze dne 2. května 2012
o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní a o zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní (3) stanoví společný systém, na jehož základě si členské státy vzájemně pomáhají a spolupracují s Komisí s cílem zajistit správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních a bojovat proti únikům spotřebních daní a výslednému narušení vnitřního trhu. Vzhledem k získaným zkušenostem a s ohledem na nejnovější vývoj je nutno provést řadu změn uvedeného nařízení. Vzhledem k počtu změn, které jsou takto zapotřebí, by uvedené nařízení mělo být z důvodu jasnosti nahrazeno.
(2)
K dotvoření vnitřního trhu je i nadále nezbytný systém správní spolupráce v oblasti spotřebních daní zahrnující všechny aspekty právních předpisů o uplatňování spotřebních daní na zboží uvedené v článku 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní (4).
(3)
Z důvodu účinnosti, rychlosti a nákladů je nezbytné posílit úlohu elektronických prostředků při výměně informací. S ohledem na opakující se povahu určitých žádostí a jazykovou rozmanitost v Unii je důležité zajistit, aby se při výměně informací šíře používaly standardní formáty za účelem rychlejšího zpracování žádostí o informace. Tyto požadavky lze nejlépe splnit systematičtějším využíváním elektronického systému zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (5). Uvedený systém nyní nabízí větší možnosti než v době vstupu nařízení (ES) č. 2073/2004 v platnost a bude se dále vyvíjet. Členské státy by jej proto měly využívat, kdykoli je to možné.
(4)
Výměna informací o záležitostech týkajících se spotřebních daní ve velmi širokém rozsahu je nezbytná k získání přesné představy o situaci některých osob z hlediska spotřebních daní, současně však členské státy nemohou zcela libovolně podnikat kroky za účelem shromáždění informací nebo požadovat informace, které pravděpodobně nejsou důležité pro situaci určité osoby nebo zjistitelné skupiny či kategorie osob z hlediska spotřebních daní.
(5)
Za účelem náležité koordinace informačních toků je nezbytné zachovat ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 o jednotném kontaktním místě v každém členském státě. Z důvodu vyšší účinnosti by mohlo být třeba více přímých kontaktů mezi orgány a úředníky členských států, a proto by měla být zachována i ustanovení o pověření a určení příslušných úředníků.
(6)
Aby byly potřebné informace k dispozici včas, měla by být zachována ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004, která vyžadují, aby dožádaný orgán jednal co nejrychleji, nejpozději však ve stanovené lhůtě. Lhůta pro poskytnutí informací, které již má dožádaný členský stát k dispozici, by však měla být kratší než běžná lhůta.
(7)
V zájmu účinné kontroly postupů týkajících se spotřebních daní v případě přeshraniční přepravy je nezbytné zachovat možnost souběžných kontrol prováděných členskými státy a přítomnost úředníků jednoho členského státu na území jiného členského státu v rámci správní spolupráce.
(8)
Potíže spojené s přeshraničním doručováním správních rozhodnutí a opatření by měly být i nadále řešeny zachováním ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 týkajících se této záležitosti.
(9)
V zájmu účinného boje proti podvodům je nezbytné zachovat ustanovení o výměně informací bez předchozí žádosti. Pro usnadnění takovéto výměny by měly být určeny kategorie informací, jež mají být vyměňovány povinně.
(10)
Členské státy by měly mít i nadále možnost vyměňovat si nepovinně informace, které jsou nezbytné pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace nespadají do kategorií informací, které mají být vyměňovány automaticky.
(11)
Zpětná vazba je vhodným prostředkem k zajištění trvalého zvyšování kvality vyměňovaných informací. Je proto třeba stanovit rámec pro poskytování zpětné vazby.
(12)
Pro náležité fungování systému spotřebních daní a boj proti podvodům je nezbytné, aby členské státy pomocí elektronických prostředků uchovávaly určité stanovené údaje o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům. Elektronické prostředky umožňují rychlou výměnu těchto údajů mezi členskými státy a automatický přístup k informacím. Toho lze dosáhnout využíváním informací, které jsou již obsaženy ve vnitrostátních elektronických systémech pro spotřební daně, vypracováním analýzy rizik, která zlepší informace uchovávané na vnitrostátní úrovni o hospodářských subjektech povinných ke spotřební dani a o jejich přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, a zahrnutím řady informací o osobách povinných k dani a jejich plněních. Jelikož postupy pro stanovení nebo vymáhání spotřebních daní, jakož i promlčecí doby a jiné lhůty se v jednotlivých členských státech liší, je v zájmu zajištění účinné vzájemné pomoci při uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v přeshraničních situacích nezbytné stanovit minimální dobu, po kterou by členské státy měly tyto informace uchovávat.
(13)
Aby byly informace uchovávané v elektronických databázích spolehlivé, je nutno stanovit jejich pravidelnou aktualizaci.
(14)
Hospodářské subjekty by měly být schopny provést rychle ověření potřebná pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani. Měly by mít možnost nechat si elektronickými prostředky potvrdit platnost čísel pro účely spotřební daně prostřednictvím centrálního registru provozovaného Komisí, do nějž jsou dodávány informace obsažené ve vnitrostátních databázích.
(15)
Účinnosti mechanismů stanovených v tomto nařízení by mohla bránit vnitrostátní pravidla týkající se bankovního tajemství. Členské státy by proto neměly být oprávněny odmítnout poskytnutí informací pouze na základě těchto pravidel.
(16)
Tímto nařízením by neměla být dotčena jiná opatření přijatá na úrovni Unie, která přispívají k boji proti nesrovnalostem a podvodům v oblasti spotřebních daní, nýbrž by jím měla být spíše doplňována.
(17)
Z důvodu jasnosti je užitečné v tomto nařízení potvrdit, že v případech, kdy jsou informace nebo dokumenty získány na základě povolení nebo žádosti soudního orgánu, podléhá poskytnutí informací nebo dokumentů příslušnému orgánu jiného členského státu povolení justičního orgánu, vyžaduje-li se toto povolení podle práva poskytujícího členského státu.
(18)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) se vztahuje na zpracovávání osobních údajů, které provádějí členské státy v rámci tohoto nařízení. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) se vztahuje zpracovávání osobních údajů prováděné Komisí podle tohoto nařízení.
(19)
Výměna informací se třetími zeměmi se ukázala jako přínosná pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, a měla by být proto zachována. Směrnice 95/46/ES stanoví zvláštní podmínky pro sdělování informací do třetích zemí, které jsou členské státy povinny dodržovat.
(20)
Pro účely účinného uplatňování tohoto nařízení by mohlo být nezbytné omezit rozsah některých práv a povinností stanovených směrnicí 95/46/ES, konkrétně práva stanovená v článku 10, čl. 11 odst. 1, a článcích 12 a 21 uvedené směrnice, a to v zájmu ochrany významných hospodářských a finančních zájmů členských států vzhledem k potenciálním výpadkům příjmů pro členské státy a k zásadnímu významu informací, na něž se vztahuje toto nařízení, pro účinný boj proti podvodům. Vzhledem k potřebě uchovávat důkazy v případech podezření na daňové nesrovnalosti či podvody a předcházet tomu, aby bylo mařeno správné posouzení dodržování právních předpisů o spotřebních daních, by mohlo být nezbytné omezit během výměny osobních údajů podle tohoto nařízení povinnosti správce údajů a práva subjektu údajů týkající se poskytování informací, přístupu k údajům a zveřejňování postupů zpracovávání. Členské státy by měly být povinny uplatňovat taková omezení v nezbytném a přiměřeném rozsahu.
(21)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění některých článků tohoto nařízení a popisu hlavních kategorií údajů, které si členské státy mohou v souladu s tímto nařízením vyměňovat, by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8).
(22)
Při přijímání těchto prováděcích aktů by se měl použít přezkumný postup, jelikož tyto akty jsou opatřeními s obecnou působností ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 182/2011.
(23)
Je nezbytné sledovat a vyhodnocovat fungování tohoto nařízení. Proto by měly být upraveny sběr statistických údajů a jiných informací členskými státy a vypracovávání pravidelných zpráv Komisí.
(24)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zjednodušení a posílení správní spolupráce mezi členskými státy, která vyžaduje harmonizovaný přístup, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států, a proto jej může být z důvodu potřebné jednotnosti a účinnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřesahuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(25)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na ochranu osobních údajů (článek 8). Vzhledem k omezením stanoveným tímto nařízením nepřesahuje zpracovávání těchto údajů na základě tohoto nařízení rámec toho, co je nezbytné a přiměřené pro účely ochrany legitimních daňových zájmů členských států.
(26)
Nařízení (ES) č. 2073/2004 by mělo být zrušeno.
(27)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován a vydal stanovisko (9),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých orgány členských států příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí k zajištění dodržování těchto předpisů. Za tímto účelem stanoví toto nařízení pravidla a postupy, jež příslušným orgánům členských států umožní spolupráci a výměnu informací nezbytných pro zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních uskutečňovanou elektronickými prostředky či jinak.
2. Tímto nařízením není v členských státech dotčeno uplatňování pravidel týkajících se vzájemné pomoci v trestních věcech.
3. Tímto nařízením není dotčeno plnění jakýchkoli závazků širší vzájemné pomoci, které vyplývají z jiných právních nástrojů, včetně dvoustranných či mnohostranných dohod.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„příslušným orgánem“ orgán určený v souladu s čl. 3 odst. 1;
2)
„dožadujícím orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, který podává žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
3)
„dožádaným orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, kterému je podána žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
4)
„orgánem pro spotřební daně“ jakýkoli úřad, u něhož lze splnit náležitosti stanovené předpisy o spotřebních daních;
5)
„automatickou výměnou vyvolanou událostmi“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou, které se týkají významné události, bez předchozí žádosti, pokud a jakmile jsou tyto informace k dispozici, jiné než výměna informací podle článku 21 směrnice 2008/118/ES;
6)
„pravidelnou automatickou výměnou“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných odstupech;
7)
„spontánní výměnou“ sdělování informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti, na něž se nevztahuje bod 5 ani 6 ani článek 21 směrnice 2008/118/ES;
8)
„elektronickým systémem“ elektronický systém pro přepravu a sledování zboží podléhajícího spotřební dani zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (10);
9)
„osobou“ fyzická osoba, právnická osoba, jakékoli sdružení osob, které není právnickou osobou, ale kterému právo Unie nebo vnitrostátní právo přiznává způsobilost k právním úkonům, nebo jakékoli jiné právní uspořádání jakékoli povahy a formy, s právní subjektivitou či bez ní;
10)
„hospodářským subjektem“ osoba, která se v rámci svého podnikání podílí na činnostech, na něž se vztahují právní předpisy o spotřebních daních, bez ohledu na to, zda je k tomu oprávněna či nikoli;
11)
„elektronickými prostředky“ použití elektronického zařízení, které je schopné zpracovávat, včetně přenosu a komprese, a uchovávat data; tyto prostředky zahrnují elektronický systém vymezený v bodě 8;
12)
„číslem pro účely spotřebních daní“ identifikační číslo přidělené členskými státy pro účely spotřebních daní na záznamy o hospodářských subjektech a obchodních prostorách uvedené v čl. 19 odst. 1 písm. a) a b);
13)
„přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie“ přeprava zboží podléhajícího spotřební dani mezi dvěma či více členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně ve smyslu kapitoly IV směrnice 2008/118/ES nebo zboží podléhajícího spotřební dani po propuštění ke spotřebě ve smyslu kapitoly V oddílu 2 směrnice 2008/118/ES;
14)
„správním šetřením“ všechny kontroly, prověření a jiné úkony, které provádějí orgány příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních při plnění svých povinností, aby zajistily správné uplatňování uvedených předpisů;
15)
„sítí CCN/CSI“ společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network - CCN) a společném systémovém rozhraní (Common System Interface - CSI), kterou vyvinula Unie k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti cel a daní;
16)
„spotřebními daněmi“ daně uvedené v čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/118/ES;
17)
„dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad vyhotovený elektronickým systémem, který se používá při výměně informací podle článku 8, 15 nebo 16 a k následným krokům podle článku 8 nebo 16;
18)
„záložním dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad v papírové podobě, který se používá při výměně informací podle článku 8 nebo 15, není-li dostupný elektronický systém;
19)
„souběžnou kontrolou“ koordinovaná kontrola situace hospodářského subjektu nebo osob, které jsou s ním propojeny, organizovaná dvěma či více zúčastněnými členskými státy, které mají společné či doplňující se zájmy, s ohledem na právní předpisy o spotřebních daních.
Článek 3
Příslušné orgány
1. Každý členský stát určí příslušný orgán, jehož jménem má být toto nařízení uplatňováno. O tomto určení a o jeho případných následných změnách neprodleně uvědomí Komisi.
2. Komise zpřístupní seznam příslušných orgánů a zveřejní tyto informace v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně a kontaktní útvary
1. Příslušný orgán každého členského státu určí ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, na nějž přenese hlavní odpovědnost za styk s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce, pokud jde o právní předpisy o spotřebních daních. Uvědomí o tom Komisi a příslušné orgány ostatních členských států.
Ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně může být rovněž svěřena odpovědnost za styk s Komisí pro účely tohoto nařízení.
2. Příslušný orgán každého členského státu může za účelem přímé výměny informací podle tohoto nařízení určit kontaktní útvary jiné než ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, s působností stanovenou v souladu s právními předpisy či politikou tohoto členského státu.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně zajistí, aby byl seznam těchto útvarů aktualizován a zpřístupněn ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
Článek 5
Příslušní úředníci
1. Příslušný orgán každého členského státu může za podmínek stanovených členským státem určit příslušné úředníky, kteří mohou uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení.
Příslušný orgán může rozsah takového určení omezit.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně odpovídá za průběžnou aktualizaci seznamu příslušných úředníků a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
2. Úředníci uskutečňující výměnu informací podle článku 12 a 13 se pro účely uvedených článků považují za příslušné úředníky v souladu s podmínkami, které stanoví příslušné orgány.
Článek 6
Povinnosti ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně, kontaktních útvarů a příslušných úředníků
1. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nese hlavní odpovědnost za výměnu informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy, a zejména nese hlavní odpovědnost za zajištění:
a)
výměny informací podle článku 8;
b)
doručování správních rozhodnutí a opatření, o něž požádají členské státy podle článku 14;
c)
povinné výměny informací podle článku 15;
d)
nepovinné spontánní výměny informací podle článku 16;
e)
poskytování zpětné vazby podle čl. 8 odst. 5 a čl. 16 odst. 2;
f)
výměny informací uchovávaných v elektronické databázi podle článku 19;
g)
poskytování statistických údajů a jiných informací podle článku 34.
2. Pokud kontaktní útvary nebo příslušní úředníci odešlou nebo obdrží žádosti o pomoc či odpovědi na takové žádosti o pomoc, uvědomí o tom ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně svého členského státu, a to za podmínek tímto orgánem stanovených.
3. Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník obdrží žádost o pomoc, která vyžaduje zásah mimo jeho územní či věcnou působnost, předá ji neprodleně ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně svého členského státu a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru a uvědomí o tom dožadující orgán. V takovém případě začínají lhůty stanovené v článku 11 běžet dnem následujícím po dni předání žádosti o pomoc ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru, nejpozději však jeden týden po obdržení žádosti uvedené v první větě tohoto odstavce.
Článek 7
Informace nebo dokumenty získané na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu
1. Informace nebo dokumenty, které získal příslušný orgán na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu, lze příslušnému orgánu jiného členského státu poskytnout pouze po předchozím povolení justičním orgánem, vyžaduje-li se takové povolení podle vnitrostátního práva.
2. Pokud v případě žádosti o informace justiční orgán odmítne toto povolení dožádanému orgánu vydat, dožádaný orgán o tom uvědomí dožadující orgán v souladu s čl. 25 odst. 5.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE NA ZÁKLADĚ ŽÁDOSTI
Článek 8
Obecné povinnosti dožádaného orgánu
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, včetně informací týkajících se konkrétního případu či konkrétních případů, zejména informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie.
2. Pro účely sdělení informací podle odstavce 1 zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných pro získání těchto informací.
3. Žádost podle odstavce 1 může obsahovat odůvodněnou žádost o zvláštní správní šetření. Jestliže dožádaný orgán rozhodne, že žádné správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu důvody svého rozhodnutí.
4. Za účelem získání požadovaných informací nebo provedení požadovaného správního šetření postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako kdyby jednal sám za sebe nebo na žádost jiného orgánu svého členského státu.
5. Dožádaný orgán může dožadující orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které dožadující členský stát učinil na základě poskytnutých informací. Je-li taková žádost podána, zašle dožadující orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
Článek 9
Forma žádosti a odpovědi
1. Žádosti o informace a o správní šetření podle článku 8 a odpovědi na ně se podávají pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci s výhradou odstavce 4 tohoto článku.
Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu v rámci vzájemné správní pomoci záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
2. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
c)
vzorový formulář a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
pravidla a postupy týkající se používání záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty, jež stanoví strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v čl. 8 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
3. Každý členský stát určí situace, ve kterých lze elektronický systém považovat za nedostupný.
4. Není-li použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické, lze výměnu zpráv výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
Článek 10
Poskytování dokumentů
1. Dokumenty s jakýmkoli obsahem, jež mají být poskytnuty podle článku 8, se připojují k dokladu v rámci vzájemné správní pomoci uvedenému v čl. 9 odst. 1.
Není-li to však možné či praktické, poskytnou se tyto dokumenty elektronickými prostředky či jinak.
2. Dožádaný orgán je povinen poskytnout originály dokumentů pouze tehdy, je-li to nezbytné pro účely sledované dožadujícím orgánem a není-li jejich poskytnutí v rozporu s platnými právními předpisy členského státu dožádaného orgánu.
Článek 11
Lhůty
1. Dožádaný orgán poskytne informace podle článku 8 co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců ode dne obdržení žádosti.
Má-li již však dožádaný orgán příslušné informace k dispozici, činí tato lhůta jeden měsíc.
2. V určitých zvláštních kategoriích případů se dožádaný a dožadující orgán mohou dohodnout na lhůtách odlišných od lhůt stanovených v odstavci 1.
3. Pokud není dožádaný orgán schopen odpovědět na žádost ve lhůtě stanovené v odstavci 1, uvědomí pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci do jednoho měsíce dožadující orgán o důvodech, které brání včasné odpovědi, a o datu, kdy očekává, že bude moci odpovědět.
Článek 12
Účast úředníků z jiných členských států na správních šetřeních
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, v prostorách správních orgánů dožádaného členského státu či na jakémkoli jiném místě, kde tyto orgány plní své úkoly.
Pokud jsou požadované informace obsaženy v dokumentech, k nimž mají úředníci dožádaného orgánu přístup, jsou úředníkům dožadujícího orgánu poskytnuty jejich kopie.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci určení dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, při správních šetřeních prováděných na území dožádaného členského státu.
Je-li dosaženo takovéto dohody, mohou mít úředníci dožadujícího orgánu prostřednictvím úředníků dožádaného orgánu a výhradně pro účely provádění správního šetření přístup do týchž prostor a k týmž dokumentům jako úředníci dožádaného orgánu. Úředníci dožadujícího orgánu provádějí šetření nebo kladou otázky pouze se souhlasem úředníků dožádaného orgánu a pod jejich dohledem. Nevykonávají kontrolní pravomoci svěřené úředníkům dožádaného orgánu.
3. Úředníci dožadujícího orgánu, kteří jsou přítomni v jiném členském státě v souladu s odstavci 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední postavení.
Článek 13
Souběžné kontroly
1. Za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních se mohou dva či více členských států na základě analýzy rizik dohodnout, že na svých územích provedou souběžné kontroly situace jednoho či více hospodářských subjektů nebo jiných osob, o něž mají společný či doplňující se zájem, z hlediska spotřebních daní, kdykoli takové kontroly považují za účinnější než kontroly provedené pouze jedním členským státem.
2. K zahájení souběžné kontroly podle odstavce 1 předloží příslušný orgán jednoho členského státu návrh příslušným orgánům ostatních dotčených členských států.
Tento návrh musí:
a)
upřesňovat případ nebo případy navrhované pro souběžné kontroly;
b)
jednotlivě určovat totožnost každé osoby, s ohledem na niž má být kontrola provedena;
c)
uvádět důvody objasňující nezbytnost společné kontroly;
d)
stanovit dobu, během níž mají tyto kontroly provedeny.
3. Příslušné orgány, které obdrží návrh uvedený v odstavci 2, potvrdí svůj souhlas s účastí na souběžné kontrole nebo sdělí své odmítnutí spolu s odůvodněním příslušnému orgán, který návrh podal, co nejdříve, nejpozději však jeden měsíc od obdržení návrhu.
4. Každý příslušný orgán, který se účastní souběžné kontroly, jmenuje zástupce odpovědného za dohled nad souběžnou kontrolou a za její koordinaci.
5. Po provedení souběžné kontroly příslušné orgány neprodleně informují ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně ostatních členských států o metodách či praktikách zjištěných v průběhu této souběžné kontroly, které se používají nebo u kterých je podezření, že byly použity k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace mohou mít zvláštní význam pro ostatní členské státy.
Článek 14
Žádosti o doručení správních rozhodnutí a opatření
1. Na žádost dožadujícího orgánu doručí dožádaný orgán v souladu s pravidly doručování obdobných aktů platnými v jeho členském státě příjemci veškerá rozhodnutí a opatření přijatá správními orgány dožadujícího členského státu, které se týkají uplatňování právních předpisů o spotřebních daních.
2. V žádostech o doručení podle odstavce 1 musí být uveden předmět doručovaného rozhodnutí nebo opatření a jméno, adresa a veškeré další informace k identifikaci příjemce.
3. Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení podle odstavce 1 a sdělí mu datum předání rozhodnutí nebo opatření příjemci.
4. Nemůže-li dožádaný orgán jednat na základě žádosti o doručení podle odstavce 1, uvědomí o tom dožadující orgán písemně do jednoho měsíce od obdržení žádosti.
Dožádaný orgán nesmí odmítnout jednat na základě takovéto žádosti z důvodu obsahu rozhodnutí nebo opatření, které má být doručeno.
5. Dožadující orgán požádá o doručení podle tohoto článku pouze v případě, že nemůže provést doručení rozhodnutí nebo opatření příjemci v souladu s pravidly doručování dotyčných aktů v dožadujícím členském státě, nebo pokud by takové doručení představovalo nepřiměřené obtíže.
6. Tento článek se nevztahuje na dokumenty uvedené v článku 8 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (11).
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ BEZ PŘEDCHOZÍ ŽÁDOSTI
Článek 15
Povinná výměna informací
1. Příslušný orgán každého členského státu předá příslušným orgánům všech ostatních dotčených členských států bez předchozí žádosti a prostřednictvím pravidelné automatické výměny informací nebo automatické výměny informací vyvolané událostmi informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v těchto případech:
a)
pokud v jiném členském státě došlo k nesrovnalosti nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, nebo pokud existuje podezření, že k nim došlo;
b)
pokud nesrovnalost nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, ke kterým došlo nebo u nichž existuje podezření, že k nim došlo, na území jednoho členského státu může mít následky v jiném členském státě;
c)
pokud existuje nebezpečí podvodu nebo ztráty spotřební daně v jiném členském státě;
d)
pokud došlo k úplnému zničení nebo nenahraditelné ztrátě zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně;
e)
pokud během přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie došlo k mimořádné události, která není upravena ve směrnici 2008/118/ES a která může mít vliv na výpočet spotřební daně, kterou má hospodářský subjekt odvést.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Pokud informace uvedené v odstavci 1 souvisejí s přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, předávají se pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci, s výhradou odstavce 4.
Není-li však použití tohoto dokladu praktické, lze výměnu informací výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
4. Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu uvedeného v odstavci 3 záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
přesné kategorie informací, které jsou vyměňovány podle odstavce 1 a které v případě fyzických osob zahrnují údaje jako jejich jméno, příjmení, název ulice, číslo popisné, poštovní směrovací číslo, město, členský stát, daňové či jiné identifikační číslo, kód nebo popis produktu a další související osobní údaje, jsou-li k dispozici;
b)
četnost pravidelné výměny a lhůty v případě výměny vyvolané událostmi podle odstavce 1 pro každou kategorii informací;
c)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
formu a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
e)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů uvedených v písmenech c) a d).
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící situace, kdy pro účely odstavce 4 tohoto článku mohou mít příslušné orgány za to, že elektronický systém je nedostupný.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 16
Nepovinná výměna informací
1. Příslušné orgány členských států si mohou bez předchozí žádosti a prostřednictvím spontánní výměny předávat navzájem informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které jsou jim známy a na něž se nevztahuje výměna podle článku 15.
K tomuto účelu mohou využít elektronický systém, je-li schopen takovéto informace zpracovávat.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci, které se vztahují na nejběžnější druhy informací uvedených v odstavci 1;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 17
Povinnost členských států usnadňovat výměny informací bez předchozí žádosti
Členské státy přijmou nezbytná správní a organizační opatření, aby usnadnily výměnu uvedenou v této kapitole.
Článek 18
Omezení povinností
Členský stát není povinen ukládat osobám pro účely uplatňování této kapitoly žádné nové povinnosti týkající se shromažďování informací ani nést nepřiměřenou administrativní zátěž.
KAPITOLA IV
UCHOVÁVÁNÍ A VÝMĚNA ELEKTRONICKÝCH INFORMACÍ O HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTECH
Článek 19
Uchovávání a výměna informací o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům
1. Každý členský stát provozuje elektronickou databázi s těmito registry:
a)
registr hospodářských subjektů, které patří do jedné z těchto kategorií:
i)
oprávnění skladovatelé ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2008/118/ES,
ii)
registrovaní příjemci ve smyslu čl. 4 bodu 9 směrnice 2008/118/ES,
iii)
registrovaní odesílatelé ve smyslu čl. 4 bodu 10 směrnice 2008/118/ES;
b)
registr obchodních prostor schválených jako daňové sklady ve smyslu čl. 4 bodu 11 směrnice 2008/118/ES.
2. Registry podle odstavce 1 musí obsahovat tyto informace:
a)
jedinečné číslo pro účely spotřebních daní vydané příslušným orgánem ve vztahu k danému hospodářskému subjektu nebo obchodním prostorám;
b)
jméno nebo název a adresu hospodářského subjektu nebo obchodních prostor;
c)
kategorii výrobku podléhajícího spotřební dani (KAT) nebo kód výrobku podléhajícího spotřební dani (EPC) pro výrobky, na něž se vztahuje povolení, podle přílohy II seznamu kódů 11 v nařízení Komise (ES) č. 684/2009 ze dne 24. července 2009, kterým se provádí směrnice Rady 2008/118/ES, pokud jde o elektronické postupy pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně (12);
d)
označení ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně nebo orgánu pro spotřební daně, od něhož lze získat další informace;
e)
den počátku, změny a případně pozbytí platnosti povolení;
f)
u oprávněných skladovatelů daňový sklad nebo seznam daňových skladů, na něž se vztahuje povolení, a pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že skladovatel je oprávněn nevyplnit údaje o příjemci v okamžiku odeslání, rozdělit přepravu v souladu s článkem 23 směrnice 2008/118/ES nebo nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice;
g)
u registrovaných příjemců, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že příjemce je oprávněn nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 2008/118/ES;
h)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES jiných než uvedených v písmeni i) tohoto odstavce obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani, totožnost odesílatele v členském státě odeslání a dobu, po kterou je povolení platné;
i)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES, kteří mají povolení přijímat víno od odesílatelů využívajících osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES, obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani a dobu, po kterou je povolení platné. Záznam musí obsahovat údaj o osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES;
j)
u daňových skladů oprávněného skladovatele nebo seznam oprávněných skladovatelů, kteří jsou oprávněni tento daňový sklad používat.
3. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kontaktní útvar každého členského státu zajistí, aby informace obsažené v národních registrech byly úplné, přesné a aktuální.
4. Informace obsažené v příslušných národních registrech podle odstavce 2, které se týkají hospodářských subjektů zabývajících se přepravou zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, jsou automaticky vyměňovány prostřednictvím centrálního registru.
Komise provozuje registr jako součást elektronického systému způsobem, jenž neustále zajišťuje správné aktuální zobrazení všech údajů z národních registrů, které poskytly všechny členské státy.
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států sdělují Komisi včas obsah národního registru a rovněž jeho případné změny.
Článek 20
Přístup k informacím a jejich oprava
1. Komise zajistí, aby osoby, které se podílejí na přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, mohly elektronickými prostředky získat potvrzení o platnosti čísel pro účely spotřebních daní, která jsou uchovávána v centrálním registru uvedeném v čl. 19 odst. 4. Komise předá žádosti hospodářských subjektů o opravu těchto údajů ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně nebo kontaktnímu útvaru, který odpovídá za povolení vydané uvedenému hospodářskému subjektu.
2. Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států zajistí, aby hospodářské subjekty mohly získat potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2, které se jich týkají, a opravu případné nepřesnosti.
3. Příslušný orgán členského státu může za podmínek tímto členským státem stanovených povolit, aby ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo určené kontaktní útvary poskytovaly potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2.
Článek 21
Uchovávání údajů
1. Každý členský stát uchovává informace týkající se přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie a záznamy obsažené v národních registrech uvedených v článku 19 po dobu nejméně pěti let od skončení kalendářního roku, ve kterém byla přeprava zahájena, aby mohly být použity pro postupy podle tohoto nařízení. Pokud jde o informace vložené do národních registrů před 1. červencem 2012, lze tuto dobu omezit na tři roky.
2. Informace shromážděné elektronickým systémem jsou v něm uchovávány způsobem, který je v něm umožňuje vyhledat a dále zpracovávat v reakci na žádost o informace podle článku 8.
Článek 22
Provádění
Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
technické údaje týkající se automatické aktualizace databází uvedených v čl. 19 odst. 1 a centrálního registru uvedeného v čl. 19 odst. 4;
b)
pravidla a postupy týkající se přístupu k informacím a jejich oprav podle čl. 20 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
KAPITOLA V
SPOLEČNÉ PODMÍNKY POSKYTOVÁNÍ POMOCI
Článek 23
Jazykový režim
Žádosti o pomoc včetně žádostí o doručení a připojené dokumenty mohou být vyhotoveny v jakémkoli jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou. Doprovodný překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, se vyžaduje pouze tehdy, když dožádaný orgán potřebu překladu odůvodní.
Článek 24
Kvalita služby
1. Komise a členské státy zajistí, aby části elektronického systému, které jsou nezbytné pro výměnu informací popsanou v tomto nařízení, byly provozuschopné, byly náležitě udržovány a dále se vyvíjely.
2. Komise a členské státy uzavřou dohodu o rozsahu služeb a dohodnou se na bezpečnostní politice pro elektronický systém. Dohoda o rozsahu služeb vymezí technickou kvalitu a množství služeb, jež mají Komise a členské státy poskytovat k zajištění bezpečného fungování všech částí elektronického systému a elektronické komunikace a rozdělení povinností týkajících se dalšího vývoje uvedeného systému.
Článek 25
Obecná omezení povinností dožádaného orgánu
1. Dožádaný orgán poskytne dožadujícímu orgánu informace požadované podle tohoto nařízení za předpokladu, že:
a)
dožadující orgán vyčerpal obvyklé zdroje informací, které mohl za daných okolností použít k získání požadovaných informací, aniž by se vystavoval nebezpečí nedosažení požadovaného cíle, a
b)
počet a povaha žádostí o informace, které během určitého období podal dožadující orgán, nepředstavují pro dožádaný orgán nepřiměřenou administrativní zátěž.
2. Toto nařízení neukládá příslušnému orgánu členského státu povinnost provést šetření nebo poskytnout informace, pokud právní předpisy či správní praxe tohoto členského státu tento orgán neopravňují k provedení takovéhoto šetření nebo shromažďování či používání takovýchto informací pro vlastní účely tohoto členského státu.
3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí informace, pokud není dožadující členský stát z právních důvodů schopen obdobné informace sám poskytovat.
4. Poskytnutí informací může být odmítnuto, pokud by vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství nebo obchodního postupu anebo pokud by odporovalo veřejnému pořádku.
5. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu důvody odmítnutí žádosti o pomoc. Příslušné orgány sdělují Komisi ročně pro statistické účely kategorie důvodů odmítnutí.
6. Odstavce 2, 3 nebo 4 nelze v žádném případě vykládat tak, že dožádanému orgánu umožňují odmítnout poskytnutí informací výhradně z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce, nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů v právnické osobě.
Článek 26
Výdaje
Členské státy se vzájemně vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při uplatňování tohoto nařízení, s výjimkou nároků souvisejících s odměnami pro odborníky.
Článek 27
Minimální částka
1. Žádost o pomoc může podléhat určité minimální prahové hodnotě stanovené na základě potenciálně dlužné výše spotřební daně.
2. Komise může přijmout prováděcí akty, jež stanoví prahovou hodnotu podle odstavce 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 28
Služební tajemství, ochrana údajů a použití informací sdělených podle tohoto nařízení
1. Informace sdělené nebo shromážděné členskými státy podle tohoto nařízení nebo jakékoli informace, k nimž měl úředník či jiný zaměstnanec nebo smluvní dodavatel přístup při plnění svých povinností, podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle práva členského státu, který tyto informace obdržel.
2. Informace podle odstavce 1 lze použít k těmto účelům:
a)
stanovení vyměřovacího základu pro spotřební daně;
b)
výběr nebo správní kontrola spotřebních daní;
c)
sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani;
d)
analýza rizik v oblasti spotřebních daní;
e)
šetření v oblasti spotřebních daní;
f)
stanovení jiných daní, cel a poplatků, na něž se vztahuje článek 2 směrnice 2010/24/EU.
Příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace, však povolí jejich použití pro jiné účely v členském státě dožadujícího orgánu, pokud právní předpisy členského státu dožádaného orgánu umožňují použití informací pro obdobné účely v tomto členském státě.
Pokud to povoluje vnitrostátní právo a aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, mohou být informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku použity v souvislosti se soudními či správními řízeními, která mohou vést k uložení sankcí za porušení daňových právních předpisů, aniž jsou dotčena pravidla upravující práva obžalovaných a svědků v takových řízeních.
3. Pokud se dožadující orgán domnívá, že informace, které obdržel od dožádaného orgánu, mohou být užitečné pro příslušný orgán jiného členského státu, může je tomuto orgánu předat. Uvědomí o tom dožádaný orgán.
Dožádaný orgán může sdělení informací jinému členskému státu podmínit svým předchozím souhlasem.
4. Veškeré zpracovávání osobních údajů členskými státy podle tohoto nařízení podléhá vnitrostátním předpisům provádějícím směrnici 95/46/ES.
Za účelem správného uplatňování tohoto nařízení mohou členské státy omezit rozsah práv a povinností stanovených v článku 10, čl. 11 odst. 1 a článcích 12 a 21 směrnice 95/46/ES v míře nezbytné pro ochranu zájmů uvedených v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice. Tato omezení musí být úměrná dotyčnému zájmu.
Článek 29
Přístup k informacím na základě povolení Komise
Osoby řádně zmocněné Komisí mohou mít přístup k informacím podle čl. 28 odst. 4 pouze v rozsahu nezbytném pro péči o síť CCN/CSI a její údržbu a rozvoj a pro provoz centrálního registru.
Tyto osoby jsou povinny zachovávat služební tajemství. Informace, k nimž je umožněn přístup, jsou chráněny jako osobní údaje podle nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 30
Důkazní hodnota získaných informací
Zprávy, výkazy a všechny ostatní dokumenty nebo jejich ověřené opisy či výpisy sdělené příslušným orgánem jednoho členského státu příslušnému orgánu jiného členského státu podle tohoto nařízení mohou příslušné orgány tohoto jiného členského státu použít jako důkazní prostředky stejným způsobem jako obdobné dokumenty, které poskytl jiný orgán tohoto jiného členského státu.
Článek 31
Povinnost spolupracovat
1. Pro účely uplatňování tohoto nařízení učiní členské státy všechna nezbytná opatření, aby:
a)
zajistily účinnou vnitřní koordinaci mezi orgány uvedenými v článcích 3, 4 a 5;
b)
navázaly přímou spolupráci mezi orgány zmocněnými pro účely koordinace podle písmene a) tohoto odstavce;
c)
zajistily plynulé fungování systému výměny informací stanoveného tímto nařízením.
2. Komise neprodleně sdělí příslušnému orgánu každého členského státu všechny informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které sama obdrží a které je schopna poskytnout.
Článek 32
Vztahy se třetími zeměmi
1. Pokud příslušný orgán členského státu obdrží informace od třetí země, může je předat příslušným orgánům těch členských států, které by o ně mohly mít zájem, a zejména příslušným orgánům, které o ně požádají, pokud to ujednání o pomoci uzavřená s dotyčnou třetí zemí povolují. Takové informace mohou být předány rovněž Komisi, je-li to v zájmu Unie, a to pro účely tohoto nařízení.
2. Pokud se dotčená třetí země právně zavázala poskytnout pomoc nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze operací, které se jeví být v rozporu s právními předpisy o spotřebních daních, může příslušný orgán členského státu informace získané podle tohoto nařízení této třetí zemi sdělit v souladu s vnitrostátním právem daného členského státu upravujícím předávání osobních údajů třetím zemím, pro účely správného uplatňování spotřebních daní nebo obdobných daní, poplatků a cel platných ve třetí zemi, se souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly, v souladu s jejich vnitrostátním právem.
Článek 33
Poskytování pomoci hospodářským subjektům
1. Jestliže odesílatel zboží podléhajícího spotřební dani neobdrží oznámení o přijetí zboží podle čl. 24 odst. 4 směrnice 2008/118/ES, oznámení o vývozu zboží uvedené v čl. 25 odst. 3 zmíněné směrnice nebo, v situacích uvedených v čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice, kopii průvodního dokladu podle jejího článku 34, mohou mu orgány členského státu, v němž je usazen, poskytnout pomoc.
Poskytnutím této pomoci nejsou dotčeny daňové povinnosti odesílatele, jemuž je pomoc poskytnuta.
2. Pokud členský stát poskytuje pomoc podle odstavce 1 tohoto článku a považuje za nezbytné získat informace od jiného členského státu, vyžádá si je v souladu s článkem 8. Tento jiný členský stát může odmítnout obstarat požadované informace, jestliže odesílatel nevyužil k získání důkazu o ukončení přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uskutečňované mezi členskými státy všechny dostupné prostředky.
KAPITOLA VI
HODNOCENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Vyhodnocení opatření, sběr provozních statistik a podávání zpráv
1. Členské státy a Komise prověřují a vyhodnocují uplatňování tohoto nařízení. Za tímto účelem Komise pravidelně shrnuje zkušenosti členských států s cílem zlepšit fungování systému zřízeného tímto nařízením.
2. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace:
a)
o svých zkušenostech s uplatňováním tohoto nařízení, včetně statistických údajů potřebných pro hodnocení;
b)
o metodách či praktikách, které jsou skutečně používány nebo u kterých je podezření, že jsou používány k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto metody nebo praktiky odhalují nedostatky nebo mezery ve fungování postupů stanovených v tomto nařízení.
Pro vyhodnocení účinnosti tohoto systému správní spolupráce při vymáhání dodržování právních předpisů o spotřebních daních a v boji proti únikům a podvodům v souvislosti se spotřebními daněmi mohou členské státy Komisi sdělit jakékoli jiné dostupné informace než informace podle prvního pododstavce.
Komise předá informace sdělené členskými státy ostatním dotčeným členským státům.
Povinnost sdělovat informace a statistické údaje nesmí vést k neodůvodněnému zvýšení administrativní zátěže.
3. Komise může pro diagnostické a statistické účely získávat informace ze zpráv přímo vytvořených elektronickým systémem s výhradou článku 28.
4. Informace sdělené členskými státy nebo získané Komisí ze zpráv pro účely odstavců 1, 2 a 3 nesmějí obsahovat individuální ani osobní údaje.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví pro účely tohoto článku příslušné statistické údaje sdělované členskými státy, informace, jež má Komise získávat ze zpráv, a statistické zprávy, jež mají vyhotovovat Komise a členské státy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 35
Výbor pro spotřební daně
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spotřební daně zřízený čl. 43 odst. 1 směrnice 2008/118/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 36
Zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
Nařízení (ES) č. 2073/2004 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
Článek 37
Podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě
Každých pět let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, založenou zejména na informacích poskytnutých členskými státy.
Článek 38
Dvoustranná ujednání
Pokud příslušné orgány uzavřou ujednání o dvoustranných záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, s výjimkou ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi. Komise o tom následně uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 39
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. května 2012.
A TANÁCS 389/2012/EU RENDELETE
(2012. május 2.)
a jövedéki adók területén való közigazgatási együttműködésről és a 2073/2004/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 113. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való továbbítását követően,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A jövedéki adók területén való közigazgatási együttműködésről szóló, 2004. november 16-i 2073/2004/EK tanácsi rendelet (3) egy olyan közös rendszert ír elő, amelynek keretében a tagállamok segítséget nyújtanak egymásnak, és együttműködnek a Bizottsággal a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazása, valamint a jövedéki adó kijátszásával és az ebből adódó piaci torzulásokkal szembeni küzdelem érdekében. Az említett rendelet - az eddig gyűjtött tapasztalatokat és a közelmúltbeli fejleményeket figyelembe véve - több ponton módosításra szorul. A szükséges módosítások száma miatt, az átláthatóság érdekében a rendelet helyébe új rendeletnek kell lépnie.
(2)
A belső piac megvalósulásához továbbra is szükség van egy közigazgatási együttműködési rendszerre a jövedéki adók területén, amely magába foglalja a jövedéki adóknak a jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről szóló, 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv (4) 1. cikkében meghatározott jövedéki termékek tekintetében történő alkalmazására vonatkozó jogszabályok valamennyi vonatkozását.
(3)
A hatékonyság és gyorsaság érdekében, valamint a költségekre tekintettel alapvető fontosságú az elektronikus eszközök szerepének növelése az információcserében. Tekintettel bizonyos megkeresések ismétlődő jellegére és az Unió nyelvi sokféleségére, gondoskodni kell a szabványos formátumok szélesebb körű alkalmazásáról az információcsere során, hogy az információ iránti megkeresések gyorsabban feldolgozhatók legyenek. Ezek a követelmények a jövedéki termékek szállításának és felügyeletének számítógépesítéséről szóló, 2003. június 16-i 1152/2003/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (5) alapján létrehozott számítógépes rendszer szisztematikusabb használatával teljesíthetők. A rendszer jelenleg kiterjedtebb lehetőségeket kínál, mint a 2073/2004/EK rendelet hatálybalépésekor, és fejlesztése folyamatos. Ezért a tagállamok számára elő kell írni, hogy amikor csak lehetséges, ezt a rendszert használják.
(4)
A jövedéki információk cseréje nagyban szükséges egyes személyek jövedéki ügyeivel kapcsolatos valós kép kialakításához, ugyanakkor a tagállamok nem végezhetnek önkényes adatgyűjtést, és nem kérhetnek olyan információkat, amelyek esetében valószínűtlen, hogy az adott személynek, illetve személyek meghatározott csoportjának vagy kategóriájának jövedéki ügyei szempontjából relevánsak lennének.
(5)
Az információáramlás megfelelő koordinációja céljából szükséges a 2073/2004/EK rendelet azon rendelkezéseinek hatályban tartása, amelyek az egyes tagállamokban központi kapcsolattartó pont meglétét írják elő. Mivel a hatékonyság szempontjából a tagállamok hatóságai és tisztviselői között közvetlenebb kapcsolatfelvételre lehet szükség, ugyanígy szükséges a hatáskör-átruházásra és az illetékes tisztviselők kijelölésére vonatkozó rendelkezések hatályban tartása is.
(6)
Annak érdekében, hogy a szükséges információk időben rendelkezésre álljanak, hatályban kell tartani a 2073/2004/EK rendelet azon rendelkezéseit, amelyek a megkeresett hatóság számára előírják, hogy a lehető leggyorsabban, legkésőbb az adott határidőn belül járjon el. Ugyanakkor a már a megkeresett tagállam rendelkezésére álló információk átadására vonatkozó határidőnek az általános határidőnél rövidebbnek kell lennie.
(7)
Az olyan jövedéki eljárások hatékony felügyelete érdekében, amelyeket határokon átnyúló árumozgás során bonyolítanak, továbbra is lehetővé kell tenni, hogy a közigazgatási együttműködés keretében a tagállamok egyidejű ellenőrzéseket folytassanak, és az egyik tagállam tisztviselői a másik tagállam területén jelen lehessenek.
(8)
Továbbra is kezelni kell a közigazgatási határozatok és intézkedések határokon átnyúló kézbesítésével kapcsolatos problémákat. Ennek érdekében a 2073/2004/EK rendelet vonatkozó rendelkezéseit hatályban kell tartani.
(9)
A csalás elleni hatékony küzdelem érdekében hatályban kell tartani az előzetes megkeresés nélküli információcserére vonatkozó rendelkezéseket. Az ilyen csere elősegítésére meg kell határozni a kötelezően cserélendő információk kategóriáit.
(10)
A tagállamok számára továbbra is lehetővé kell tenni a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásához szükséges információk választható cseréjét akkor, ha az ilyen információk nem tartoznak az automatikus információcsere körébe.
(11)
A visszajelzés megfelelő eszköz a cserélt információk minőségének folyamatos javítására, ezért meg kell teremteni a visszajelzés kereteit.
(12)
A jövedékiadó-rendszer megfelelő működéséhez és a csalás elleni küzdelemhez elengedhetetlen, hogy a tagállamok a gazdasági szereplők és az adóraktárak engedélyezésével kapcsolatos meghatározott adatokat elektronikusan tároljanak. Ez lehetővé teszi ezen adatok tagállamok közötti gyors cseréje, valamint az információkhoz való automatikus hozzáférés. Mindehhez szükséges a tagállamok számítógépes jövedéki rendszereiben már megtalálható információk felhasználása, a jövedéki adó fizetésére kötelezett gazdasági szereplőkről és Unión belüli jövedéki termékmozgásaikról a tagállamok által nyilvántartott információkat kiegészítő kockázatelemzés kidolgozása, valamint egy sor információ felvétele az adóalanyokkal és azok ügyleteivel kapcsolatban. Mivel a jövedéki adók megállapításának és behajtásának eljárásai, valamint az elévülési és más határidők tagállamonként különböznek, annak érdekében, hogy a határon átnyúló helyzetekben biztosítani lehessen a hatékony kölcsönös segítségnyújtást a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok alkalmazásához, elő kell írni azt a legrövidebb időtartamot, ameddig minden egyes tagállam köteles megőrizni ezeket az információkat.
(13)
Az elektronikus adatbázisokban tárolt információk megbízhatósága érdekében elő kell írni azok rendszeres frissítését.
(14)
A gazdasági szereplők számára lehetővé kell tenni a jövedéki termékek szállításához szükséges ellenőrzések gyors intézését. Azt is lehetővé kell tenni a számukra, hogy a Bizottság által működtetett és a tagállami adatbázisokban található információkkal feltöltött központi nyilvántartáson keresztül elektronikus úton ellenőrizzék a jövedéki számok érvényességét.
(15)
A banktitokra vonatkozó tagállami szabályok akadályozhatják az e rendeletben előírt mechanizmusok hatékony működését. Ezért a tagállamok nem jogosultak arra, hogy az információk kiadását kizárólag e szabályokra hivatkozva megtagadják.
(16)
Ez a rendelet nem érintheti a jövedéki termékekkel kapcsolatos szabálytalanságok és a jövedéki csalás elleni küzdelemre irányuló, uniós szinten elfogadott egyéb intézkedéseket, hanem inkább ki kell egészítenie azokat.
(17)
Az egyértelműség kedvéért célszerű megerősíteni ebben a rendeletben, hogy amikor az információk vagy a dokumentumok megszerzése valamely igazságügyi hatóság engedélyével vagy kérésére történik, ahhoz, hogy ezeket az információkat vagy dokumentumokat kiszolgáltassák egy másik tagállam illetékes hatósága számára, az igazságügyi hatóság engedélyét kell kérni, ha az azokat átadó tagállamnak az alkalmazandó jogszabályai az ilyen engedélyezést előírják.
(18)
A személyes adatok e rendelet szerinti, a tagállamok általi feldolgozását a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) szabályozza. A személyes adatok e rendelet szerinti, a Bizottság általi feldolgozására pedig a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) az irányadó.
(19)
A harmadik országokkal történő információcsere a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazása szempontjából előnyösnek bizonyultak, így azokat hatályban kell tartani. Az információk harmadik országokkal történő közlésére vonatkozó különös feltételeket a 95/46/EK irányelv állapítja meg, amely feltételeknek a tagállamoknak meg kell felelniük.
(20)
E rendelet hatékony alkalmazása érdekében szükséges lehet korlátozni a 95/46/EK irányelvben megállapított egyes jogok és kötelezettségek körét, különös tekintettel az említett irányelv 10. cikkében, 11. cikkének (1) bekezdésében, 12. és 21. cikkében meghatározott jogokra a tagállamok fontos gazdasági és pénzügyi érdekeinek védelme érdekében, tekintettel a tagállamok esetlegesen elmaradó bevételeire, valamint az e rendelet hatálya alá tartozó információknak a csalás elleni küzdelem hatékonysága szempontjából betöltött fontos szerepére. Mivel feltételezett adóügyi szabálytalanság vagy csalás esetén meg kell őrizni a bizonyítékokat, továbbá el kell kerülni a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályoknak való megfelelés helyes vizsgálatának az akadályoztatását, a személyes adatoknak az e rendelet értelmében végzett cseréje folyamán szükséges lehet az információnyújtással, az adatokhoz való hozzáféréssel és az adatfeldolgozási műveletek közzétételével kapcsolatos adatkezelői kötelezettségek és adatalanyi jogok korlátozása. A tagállamokat kötelezni kell arra, hogy az említett korlátozásokat a szükséges és arányos mértékig alkalmazzák.
(21)
Az e rendelet egyes cikkeinek végrehajtására vonatkozó egységes feltételek biztosítása, valamint a tagállamok által e rendelet értelmében kicserélhető adatok kategóriáinak bemutatása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni. Az említett hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (8) megfelelően kell gyakorolni.
(22)
Az említett végrehajtási aktusok elfogadására a vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni, mivel az említett jogi aktusok a 182/2011/EU rendelet 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti általános hatályú végrehajtási jogi aktusok.
(23)
E rendelet alkalmazását figyelemmel kell kísérni és értékelni kell. Ennek megfelelően rendelkezni kell arról, hogy a tagállamok statisztikai adatokat és egyéb információkat gyűjtsenek, valamint arról, hogy a Bizottság rendszeres jelentéseket készítsen.
(24)
Mivel e rendelet célját - nevezetesen a tagállamok közötti közigazgatási együttműködés egyszerűsítését és erősítését, amely összehangolt megközelítést kíván - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a szükséges egységesség és hatékonyság miatt az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(25)
Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és szem előtt tartja az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket, különösen a személyes adatok védelméhez való jogot (8. cikk). Tekintettel az e rendeletben meghatározott korlátokra, az ilyen adatok e rendelet keretében történő feldolgozása nem lépi túl a tagállamok jogos költségvetési érdekeinek védelme szempontjából szükséges és arányos mértéket.
(26)
A 2073/2004/EK rendeletet hatályon kívül kell helyezni.
(27)
Az Európai Adatvédelmi Biztos konzultációt követően véleményt fogadott el (9),
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a rendelet azon feltételeket állapítja meg, amelyek szerint a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok alkalmazásáért felelős tagállami hatóságok együttműködnek egymással és a Bizottsággal annak érdekében, hogy biztosítsák e jogszabályok tiszteletben tartását. E célból a rendelet megállapítja azokat a szabályokat és eljárásokat, amelyek alapján a tagállamok illetékes hatóságai együttműködnek és - elektronikus vagy egyéb úton - átadják egymásnak a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges információkat.
(2) Ez a rendelet nem érinti a kölcsönös bűnügyi jogsegélyre vonatkozó szabályok tagállamokbeli alkalmazását.
(3) E rendelet nem érinti az egyéb jogi eszközökből, többek között a tagállamok közötti kétoldalú vagy többoldalú megállapodásokból származó szélesebb körű kölcsönös segítségnyújtási kötelezettségek teljesítését.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „illetékes hatóság”: a 3. cikk (1) bekezdésének megfelelően kijelölt hatóság;
2. „megkereső hatóság”: egy tagállam központi jövedéki kapcsolattartó hivatala vagy valamely kapcsolattartó szerve, illetve illetékes tisztviselője, aki az illetékes hatóság nevében segítségnyújtás iránti megkeresést küld;
3. „megkeresett hatóság”: egy tagállam központi jövedéki kapcsolattartó hivatala vagy valamely kapcsolattartó szerve, illetve illetékes tisztviselője, aki az illetékes hatóság nevében a segítségnyújtás iránti megkeresést fogadja;
4. „jövedéki hivatal”: bármely hivatal, ahol a jövedéki szabályok által meghatározott alakiságok elvégezhetők;
5. „eseményvezérelt automatikus csere”: lényeges eseményre vonatkozó, előre meghatározott struktúrájú információ előzetes megkeresés nélküli, rendszeres közlése, amint a vonatkozó információ rendelkezésre áll, kivéve a 2008/118/EK irányelv 21. cikkében előírt információcserét;
6. „rendszeres automatikus csere”: előre meghatározott struktúrájú információ előzetes megkeresés nélküli rendszeres közlése, előre meghatározott időközönként;
7. „spontán csere”: információ előzetes megkeresés nélküli közlése egy másik tagállammal azokban az esetekben, amelyekre az 5. és a 6. pont vagy a 2008/118/EK irányelv 21. cikke nem vonatkozik;
8. „számítógépes rendszer”: a jövedéki termékek szállítására és felügyeletére vonatkozóan a jövedéki termékek szállításának és felügyeletének számítógépesítéséről szóló, 2003. június 16-i 1152/2003/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (10) létrehozott számítógépes rendszer;
9. „személy”: természetes személy, jogi személy, olyan jogi személyiséggel nem rendelkező személyegyesülés, amelynek ügyleti képessége az uniós jog vagy tagállami jog alapján elismert, valamint bármilyen egyéb jogi forma, függetlenül annak jellegétől és formájától, illetve attól, hogy rendelkezik-e jogi személyiséggel;
10. „gazdasági szereplő”: üzleti tevékenysége során a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok hatálya alá eső tevékenységet engedéllyel vagy anélkül folytató személy;
11. „elektronikus úton”: bármilyen típusú elektronikus berendezés felhasználásával, amely az adatok feldolgozására - ideértve a továbbítást és a tömörítést is - és tárolására képes, továbbá magában foglalja a 8. pontban meghatározott számítógépes rendszert;
12. „jövedéki szám”: a tagállamok által jövedéki tevékenységre vonatkozóan kiadott azonosító szám a gazdasági szereplőknek és helyiségeknek a 19. cikk (1) bekezdésének a), illetve b) pontjában említett nyilvántartásához;
13. „jövedéki termékek Unión belüli mozgása”: jövedéki termékeknek a 2008/118/EK irányelv IV. fejezete szerinti jövedékiadó-felfüggesztéssel történő szállítása két vagy több tagállam között, vagy a 2008/118/EK irányelv V. fejezetének 2. szakasza értelmében szabad forgalomba bocsátott jövedéki termékek két vagy több tagállam közötti mozgása;
14. „közigazgatási vizsgálat”: a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok alkalmazásáért felelős hatóságok által a feladataik ellátása során végzett bármely ellenőrzés, vizsgálat és egyéb cselekvés, amelynek célja a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosítása;
15. „CCN/CSI-hálózat”: a közös kommunikációs hálózaton (CCN) és a közös rendszerinterfészen (CSI) alapuló, a vám- és adóügy területén az illetékes hatóságok közötti teljes körű elektronikus információtovábbítás biztosítása érdekében az Unió által kifejlesztett közös felület;
16. „jövedéki adók”: a 2008/118/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében említett adók;
17. „kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány”: a számítógépes rendszerben létrehozott, a 8., 15. vagy 16. cikk szerinti információcsere, valamint a 8. vagy 16. cikk szerinti nyomon követés során használt dokumentum;
18. „kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási tartalékokmány”: papíralapú dokumentum, amely a 8. vagy 15. cikk szerinti információcseréhez használható akkor, ha a számítógépes rendszer nem elérhető;
19. „egyidejű ellenőrzés”: közös vagy egymást kiegészítő érdekeltségekkel rendelkező tagállamok által szervezett, a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályokkal kapcsolatos összehangolt ellenőrzés valamely gazdasági szereplő vagy az ahhoz kapcsolódó személyek helyzetére vonatkozóan.
3. cikk
Illetékes hatóságok
(1) Minden tagállam kijelöli azt az illetékes hatóságot, amelynek nevében ezt a rendeletet alkalmazni kell. A tagállam haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot a kijelölésről és annak bármilyen későbbi változásáról.
(2) A Bizottság rendelkezésre bocsátja és az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi az illetékes hatóságok listáját.
4. cikk
Központi jövedéki kapcsolattartó hivatalok és kapcsolattartó szervek
(1) Minden tagállam illetékes hatósága központi jövedéki kapcsolattartó hivatalt jelöl ki, amelyre a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályokkal kapcsolatos közigazgatási együttműködés terén a többi tagállammal fenntartott kapcsolat tekintetében elsődleges felelősséget ruháznak. A tagállam erről tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállam illetékes hatóságát.
E rendelet alkalmazásában a központi jövedéki kapcsolattartó hivatal a Bizottsággal való kapcsolattartás felelőseként is kijelölhető.
(2) Minden tagállam illetékes hatósága kijelölhet a központi jövedéki kapcsolattartó hivataltól eltérő kapcsolattartó szerveket is, amelyek hatáskörét a nemzeti jognak vagy szakpolitikának megfelelően határozzák meg, és amelyek e rendelet alapján közvetlenül információkat cserélnek.
A központi jövedéki kapcsolattartó hivatal biztosítja, hogy e szervek jegyzéke naprakész és a többi érintett tagállam központi jövedéki kapcsolattartó hivatala számára hozzáférhető legyen.
5. cikk
Illetékes tisztviselők
(1) Minden tagállam illetékes hatósága a tagállam által meghatározott feltételeknek megfelelően kijelölhet olyan illetékes tisztviselőket, akik e rendelet alapján közvetlenül információkat cserélhetnek.
Az illetékes hatóság korlátozhatja e kijelölés terjedelmét.
A központi jövedéki kapcsolattartó hivatal felelős azért, hogy az illetékes tisztviselők jegyzéke naprakész és a többi érintett tagállam központi jövedéki kapcsolattartó hivatala számára hozzáférhető legyen.
(2) A 12. és 13. cikk alapján információkat cserélő tisztviselőket az említett cikkek alkalmazásában illetékes tisztviselőnek kell tekinteni, az illetékes hatóságok által megállapított feltételekkel összhangban.
6. cikk
A központi jövedéki kapcsolattartó hivatalok, a kapcsolattartó szervek és az illetékes tisztviselők kötelezettségei
(1) A központi jövedéki kapcsolattartó hivatal elsődleges felelősséget visel a jövedéki termékek tagállamok közötti mozgására vonatkozó információk cseréjéért és különösen az alábbiak biztosításáért:
a)
a 8. cikk szerinti információcsere;
b)
a tagállamok által kért, közigazgatási határozatokra és intézkedésekre vonatkozó értesítések továbbítása a 14. cikk szerint;
c)
a 15. cikk szerinti kötelező információcsere;
d)
a 16. cikk szerinti választható spontán információcsere;
e)
a követő intézkedésekről szóló visszajelzések megküldése a 8. cikk (5) bekezdése és a 16. cikk (2) bekezdése szerint;
f)
a 19. cikkben előírt elektronikus adatbázisban tárolt információk cseréje;
g)
a 34. cikk szerinti statisztikai és egyéb információk szolgáltatása.
(2) Ha egy kapcsolattartó szerv vagy illetékes tisztviselő segítségnyújtás iránti megkeresést vagy ilyen megkeresésre adott választ küld vagy kap, akkor a saját tagállama által meghatározott feltételek szerint tájékoztatja tagállamának központi jövedéki kapcsolattartó hivatalát.
(3) Ha egy kapcsolattartó szerv vagy illetékes tisztviselő a területi illetékességét vagy feladatkörét meghaladó cselekvést igénylő segítségnyújtás iránti megkeresést kap, akkor azt haladéktalanul továbbítja tagállama központi jövedéki kapcsolattartó hivatalának és a felelős kapcsolattartó szerv illetékes tisztviselőjének, és erről tájékoztatja a megkereső hatóságot. Ilyen esetben a 11. cikkben megállapított határidőket az azt a napot követő naptól kell számítani, amelyen a segítségnyújtás iránti megkeresést továbbították a központi jövedéki kapcsolattartó hivatal és a felelős kapcsolattartó szerv illetékes tisztviselője részére, de legkésőbb a megkeresésnek az e bekezdés első mondata szerinti átvételét követő egy hét elteltétől kell számítani.
7. cikk
Az igazságügyi hatóság engedélyével vagy kérése alapján megszerzett információk és dokumentumok
(1) Amennyiben egy illetékes hatóság valamely igazságügyi hatóság kérésére vagy engedélyével megszerzett információt vagy dokumentumokat továbbít egy másik tagállam illetékes hatóságának, ehhez a továbbításhoz az igazságügyi hatóság előzetes engedélyét kell kérni, ha a nemzeti jog az engedélyezést előírja.
(2) Amennyiben egy információ iránti megkeresés esetén az igazságügyi hatóság megtagadja az engedélyt a megkeresett hatóságtól, ez utóbbi a 25. cikk (5) bekezdésével összhangban tájékoztatja erről a megkereső hatóságot.
II. FEJEZET
EGYÜTTMŰKÖDÉS MEGKERESÉS ALAPJÁN
8. cikk
A megkeresett hatóság általános feladatai
(1) A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság közli a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges információkat, ezen belül a konkrét esettel vagy esetekkel kapcsolatos információkat, különösen akkor, ha azok a jövedéki termékek Unión belüli mozgására vonatkoznak.
(2) Az (1) bekezdésben említett információk közlése céljából a megkeresett hatóság intézkedik minden olyan közigazgatási vizsgálat lefolytatásáról, amely az információk beszerzéséhez szükséges.
(3) Az (1) bekezdésben említett megkeresés tartalmazhat egyedi közigazgatási vizsgálat iránti, indokolt megkeresést. Ha a megkeresett hatóság úgy dönt, hogy nincs szükség közigazgatási vizsgálatra, döntésének indokait haladéktalanul közli a megkereső hatósággal.
(4) A kért információk beszerzése vagy a kért közigazgatási vizsgálat lefolytatása érdekében a megkeresett hatóság, vagy az a közigazgatási hatóság, amelyhez a megkeresett hatóság fordult, úgy jár el, mintha az eljárást saját feladatai ellátása során vagy saját tagállama valamely más hatóságának megkeresése alapján folytatná le.
(5) A megkeresett hatóság felkérheti a megkereső hatóságot, hogy készítsen visszajelzést a megkereső tagállam által a kapott információk alapján hozott követő intézkedésekről. Ilyenkor a megkereső hatóság a kért visszajelzést a saját tagállamában alkalmazandó titoktartási és adatvédelmi szabályok sérelme nélkül a lehető leghamarabb megküldi, feltéve hogy ez nem jelent számára aránytalan terhet.
9. cikk
A megkeresés és a válaszadás formája
(1) Az információ, illetve közigazgatási vizsgálat iránti, a 8. cikk szerinti megkeresések és az arra adott válaszok közlése kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány útján történik, kivéve, ha e cikk (4) bekezdése alkalmazandó.
Ha a számítógépes rendszer nem elérhető, akkor a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány helyett kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási tartalékokmányt kell használni.
(2) A Bizottság végrehajtási aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza a következőket:
a)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmányok szerkezete és tartalma;
b)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmányok cseréjére vonatkozó szabályok és eljárások;
c)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási tartalékokmány alaki és tartalmi követelményei;
d)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási tartalékokmány használatára vonatkozó szabályok és eljárások.
A Bizottság további végrehajtási aktusokat is elfogadhat, amelyekben meghatározza a 8. cikk (5) bekezdésében említett visszajelzés szerkezetét és tartalmát.
A végrehajtási aktusokat a 35. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(3) Minden tagállam meghatározza azokat a helyzeteket, amelyekben a számítógépes rendszer nem minősül elérhetőnek.
(4) Ha a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány használata nem célszerű, az üzenetek cseréje, kivételesen, részben vagy egészben más úton is bonyolítható. Ilyen esetben az üzenethez indokolást kell csatolni arról, hogy a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány használata miért nem volt célszerű.
10. cikk
A dokumentumok rendelkezésre bocsátása
(1) A 8. cikk értelmében rendelkezésre bocsátandó dokumentumokat a tartalmuktól függetlenül a 9. cikk (1) bekezdésében említett kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmányhoz kell csatolni.
Ha azonban ez nem lehetséges vagy nem célszerű, a dokumentumokat elektronikus vagy egyéb úton kell rendelkezésre bocsátani.
(2) A megkeresett hatóság csak akkor köteles az eredeti dokumentumokat rendelkezésre bocsátani, ha azok a megkereső hatóság céljának teljesítéséhez szükségesek, és ha azok rendelkezésre bocsátása nem ellentétes a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam alkalmazandó rendelkezéseivel.
11. cikk
Határidők
(1) A megkeresett hatóság a lehető leggyorsabban, de legkésőbb a megkeresés kézhezvételétől számított három hónapon belül rendelkezésre bocsátja a 8. cikkben említett információkat.
Ha azonban a kért információk már a megkeresett hatóság birtokában vannak, a határidő egy hónap.
(2) Bizonyos különleges esetekben a megkeresett és a megkereső hatóság az (1) bekezdésben előírt határidőktől eltérő határidőkben is megállapodhat.
(3) Ha a megkeresett hatóság a megkeresésre az (1) bekezdésben előírt határidőig nem tud választ adni, ennek okát a választ akadályozó körülmények felmerülésétől számított egy hónapon belül, kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány útján közli a megkereső hatósággal, és jelzi, hogy várhatóan mikor tud választ adni.
12. cikk
Más tagállamok tisztviselőinek részvétele a közigazgatási vizsgálatokban
(1) A megkereső és a megkeresett hatóság közötti megállapodás alapján, az utóbbi által megállapított feltételekkel összhangban, a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges információk cseréje céljából a megkereső hatóság által meghatalmazott tisztviselők jelen lehetnek a megkeresett tagállam közigazgatási hatóságai hivatalaiban vagy egyéb helyeken, ahol e hatóságok a feladataikat ellátják.
Amennyiben a kért információkat olyan dokumentáció tartalmazza, amelyhez a megkeresett hatóság tisztviselői hozzáférnek, úgy a megkereső hatóság tisztviselői a dokumentációról másolatot kapnak.
(2) A megkereső és a megkeresett hatóság közötti megállapodás alapján, az utóbbi által megállapított feltételekkel összhangban, a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges információk cseréje céljából a megkereső hatóság által kijelölt tisztviselők jelen lehetnek a megkeresett tagállam területén folytatott közigazgatási vizsgálat során.
Ilyen megállapodás esetén a megkereső hatóság tisztviselői bejuthatnak ugyanazokba a helyiségekbe, és hozzáférhetnek ugyanazokhoz a dokumentumokhoz, mint a megkeresett hatóság tisztviselői, de csak az utóbbiak közvetítésével, és kizárólag a folyamatban lévő közigazgatási vizsgálat céljából. A megkereső hatóság tisztviselői kizárólag a megkeresett hatóság tisztviselőinek beleegyezésével és azok felügyelete alatt folytathatnak vizsgálatokat vagy tehetnek fel kérdéseket. A megkereső hatóság tisztviselői a megkeresett hatóság tisztviselőire ruházott vizsgálati jogkört nem gyakorolhatják.
(3) A megkereső hatóság azon tisztviselőinek, akik az (1) és a (2) bekezdéssel összhangban egy másik tagállamban tartózkodnak, mindenkor fel kell tudniuk mutatni a személyazonosságukat és hivatalos minőségüket igazoló írásbeli felhatalmazásukat.
13. cikk
Egyidejű ellenőrzések
(1) A jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásához szükséges információk cseréje céljából két vagy több tagállam kockázatelemzés alapján megállapodhat abban, hogy saját területükön egyidejű ellenőrzésnek vetik alá egy vagy több - az érintett tagállamok szempontjából közös vagy egymást kiegészítő érdekeltségekkel rendelkező - gazdasági szereplő vagy egyéb személy jövedéki adózási helyzetét, amennyiben az egyidejű ellenőrzést hatékonyabbnak ítélik meg, mint ha csak egyetlen tagállamban kerülne sor ellenőrzésre.
(2) Az (1) bekezdés szerinti egyidejű ellenőrzés kezdeményezése érdekében az adott tagállam illetékes hatósága javaslatot küld a többi érintett tagállam illetékes hatóságainak.
A javaslat
a)
meghatározza az egyidejű ellenőrzésre javasolt esetet vagy eseteket;
b)
egyenként megjelöli azokat a személyeket, akikre vonatkozóan az ellenőrzést le kívánja folytatni;
c)
megindokolja az egyidejű ellenőrzés szükségességét;
d)
meghatározza azt az időszakot, amelyben az ellenőrzést le kívánja folytatni.
(3) Azon illetékes hatóságok, amelyekhez a (2) bekezdésben említett javaslat érkezik, a lehető legkorábbi időpontban, de legkésőbb a javaslat kézhezvételét követő egy hónapon belül a javaslattevő illetékes hatóságnak megküldik az egyidejű ellenőrzésben való részvétellel való egyetértésük megerősítését, vagy indoklással ellátott elutasításukat.
(4) Minden illetékes hatóság, amely egyidejű ellenőrzésben vesz részt, saját képviselőt jelöl ki, aki felelős az egyidejű ellenőrzési művelet felügyeletéért és összehangolásáért.
(5) Az egyidejű ellenőrzés elvégzését követően az illetékes hatóságok haladéktalanul tájékoztatják a többi tagállam központi jövedéki kapcsolattartó hivatalát az egyidejű ellenőrzés során feltárt, a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályokkal ellentétes, vélt vagy valós módszerekről vagy gyakorlatokról, ha a tájékoztatás a többi tagállam számára különösen lényeges lehet.
14. cikk
Közigazgatási határozatokra és intézkedésekre vonatkozó értesítés iránti megkeresés
(1) A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság - saját tagállamának hasonló értesítésekre vonatkozó alkalmazandó szabályaival összhangban - értesíti a címzettet a megkereső tagállam közigazgatási hatóságai által hozott mindazon határozatokról és intézkedésekről, amelyek a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok alkalmazására vonatkoznak.
(2) Az (1) bekezdésben említett értesítés iránti megkeresés megjelöli az értesítésben szereplő határozat vagy intézkedés tárgyát, valamint a címzett nevét, címét és egyéb lényeges azonosító adatait.
(3) A megkeresett hatóság haladéktalanul tájékoztatja a megkereső hatóságot az (1) bekezdésben említett értesítés iránti megkereséssel kapcsolatos intézkedéséről, továbbá arról az időpontról, amikor a határozatot vagy intézkedést megküldi a címzettnek.
(4) Ha a megkeresett hatóság az (1) bekezdésben említett értesítés iránti megkeresést nem tudja teljesíteni, erről a megkeresés kézhezvételét követő egy hónapon belül írásban tájékoztatja a megkereső hatóságot.
A megkeresett hatóság nem utasíthatja el a megkeresés teljesítését az értesítés tárgyát képező határozat vagy intézkedés tartalmára hivatkozva.
(5) A megkereső hatóság csak akkor folyamodik az e cikk szerinti értesítés iránti megkereséshez, ha nem áll módjában a megkereső tagállamban az érintett jogi eszközzel kapcsolatos értesítésre vonatkozó szabályok szerint értesíteni a címzettet, vagy ha az ilyen értesítés aránytalan nehézségekbe ütközne.
(6) E cikk nem alkalmazandó az adókból, vámokból, illetékekből és egyéb intézkedésekből eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról szóló, 2010. március 16-i 2010/24/EU tanácsi irányelv (11) 8. cikkében említett dokumentumokra.
III. FEJEZET
ELŐZETES MEGKERESÉS NÉLKÜLI INFORMÁCIÓCSERE
15. cikk
Kötelező információcsere
(1) A jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges információkat minden tagállam illetékes hatósága előzetes megkeresés nélkül, rendszeres vagy eseményvezérelt automatikus csere útján továbbítja a többi érintett tagállam illetékes hatósága részére a következő esetekben:
a)
ha egy másik tagállamban szabálytalanságra vagy a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok megsértésére került sor, vagy ennek gyanúja fennáll;
b)
ha az egyik tagállam területén szabálytalanságra vagy a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok megsértésére került sor vagy ennek gyanúja fennáll, és ez más tagállamban következményekkel járhat;
c)
ha fennáll annak a veszélye, hogy egy másik tagállamban csalásra kerül sor vagy jövedékiadó-veszteség keletkezik;
d)
ha az adófelfüggesztés alatt álló jövedéki termék teljesen megsemmisült, vagy helyrehozhatatlanul károsodott;
e)
ha a jövedéki termékek Unión belüli mozgása során olyan rendkívüli esemény következett be, amelyet a 2008/118/EK irányelv rendelkezései nem rögzítenek, és amely hatással lehet valamely gazdasági szereplő jövedékiadó-fizetési kötelezettségének kiszámítására.
(2) Valamely másik hatósághoz az (1) bekezdés alapján információt továbbító hatóság felkérheti ezt a másik hatóságot, hogy készítsen visszajelzést a kapott információk alapján tett követő intézkedésekről. Ilyenkor a másik hatóság a kért visszajelzést a saját tagállamában alkalmazandó titoktartási és adatvédelmi szabályok sérelme nélkül a lehető leghamarabb megküldi, feltéve hogy ez nem jelent számára aránytalan adminisztratív terhet.
(3) Ha az (1) bekezdésben említett információk a jövedéki termékek Unión belüli mozgásával kapcsolatosak, az információkat kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány útján kell továbbítani, kivéve, ha a (4) bekezdés alkalmazandó.
Ha azonban az okmány használata nem célszerű, kivételes esetekben az információcsere részben vagy egészben más úton is bonyolítható. Ilyen esetekben az üzenethez indokolást kell csatolni arról, hogy a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány használata miért nem volt célszerű.
(4) Ha a számítógépes rendszer nem elérhető, akkor a (3) bekezdésben említett okmány helyett kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási tartalékokmányt kell használni.
(5) A Bizottság végrehajtási aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza a következőket:
a)
az (1) bekezdés értelmében kicserélendő, pontos információkategóriák a természetes személyek esetében többek között a következők: vezeték- és utónév, utcanév, házszám, irányítószám, település, tagállam, adó- vagy más azonosítószám, termékkód vagy termékleírás, valamint más kapcsolódó személyes adatok, ha vannak ilyenek;
b)
az egyes kategóriákra vonatkozóan az (1) bekezdés szerinti, rendszeres információcsere gyakorisága, és eseményvezérelt információcsere határidői;
c)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmányok szerkezete és tartalma;
d)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási tartalékokmány alaki és tartalmi követelményei;
e)
a c) és d) pontban említett okmányok cseréjére vonatkozó szabályok és eljárások.
A Bizottság további végrehajtási aktusokat is elfogadhat, amelyekben meghatározza azokat a helyzeteket, amelyekben az illetékes hatóságok úgy ítélhetik meg, hogy a számítógépes rendszer e cikk (4) bekezdésének alkalmazásában nem elérhető.
A végrehajtási aktusokat a 35. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
16. cikk
Választható információcsere
(1) A tagállamok illetékes hatóságai előzetes megkeresés nélkül, spontán csere útján továbbíthatják egymásnak a tudomásukra jutott, a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges információkat; erre a cserére a 15. cikk nem vonatkozik.
E célból használhatják a számítógépes rendszert akkor, ha az az ilyen információk feldolgozására alkalmas.
(2) Valamely másik hatósághoz az (1) bekezdés alapján információt továbbító hatóság felkérheti ezt a másik hatóságot, hogy készítsen visszajelzést a kapott információk alapján tett követő intézkedésekről. Ilyenkor a másik hatóság a kért visszajelzést a saját tagállamában alkalmazandó titoktartási és adatvédelmi szabályok sérelme nélkül a lehető leghamarabb megküldi, feltéve hogy ez nem jelent számára aránytalan adminisztratív terhet.
(3) A Bizottság végrehajtási aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza a következőket:
a)
az (1) bekezdésben említett leggyakoribb információtípusok kezelésére szolgáló kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmányok szerkezete és tartalma;
b)
a kölcsönös közigazgatási segítségnyújtási okmány cseréjére vonatkozó szabályok és eljárások.
A Bizottság további végrehajtási aktusokat is elfogadhat, amelyekben meghatározza a (2) bekezdésben említett visszajelzés szerkezetét és tartalmát.
A végrehajtási aktusokat a 35. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
17. cikk
A tagállamok kötelezettsége az előzetes megkeresés nélküli információcsere megkönnyítésére vonatkozóan
A tagállamok meghozzák az e fejezetben előírt információcsere elősegítéséhez szükséges közigazgatási és szervezési intézkedéseket.
18. cikk
A kötelezettségek korlátozása
A tagállamok nem kötelezhetők arra, hogy e fejezet végrehajtásának alkalmazásában információgyűjtéssel kapcsolatos új kötelezettségeket rójanak ki a személyekre, vagy hogy aránytalan adminisztratív terheket vállaljanak.
IV. FEJEZET
A GAZDASÁGI SZEREPLŐKKEL KAPCSOLATOS ELEKTRONIKUS INFORMÁCIÓK TÁROLÁSA ÉS CSERÉJE
19. cikk
A gazdasági szereplők és az adóraktárak engedélyezésére vonatkozó információk tárolása és cseréje
(1) Minden tagállam elektronikus adatbázist tart fenn, mely a következő nyilvántartásokat tartalmazza:
a)
az alábbi kategóriák valamelyikébe tartozó gazdasági szereplők nyilvántartása:
i.
a 2008/118/EK irányelv 4. cikkének 1. pontja szerinti adóraktár-engedélyesek;
ii.
a 2008/118/EK irányelv 4. cikkének 9. pontja szerinti bejegyzett címzettek;
iii.
a 2008/118/EK irányelv 4. cikkének 10. pontja szerinti bejegyzett feladók;
b)
a 2008/118/EK irányelv 4. cikkének 11. pontja szerinti adóraktárként engedélyezett helyiségek nyilvántartása.
(2) Az (1) bekezdésben említett nyilvántartások a következő információkat tartalmazzák:
a)
az illetékes hatóság által kiadott, a gazdasági szereplőre, illetve a telephelyre vonatkozó egyedi jövedéki szám;
b)
a gazdasági szereplő, illetve a telephely neve és címe;
c)
az engedélyben szereplő termékekre vonatkozóan a jövedéki termék kategóriája (KAT.) és/vagy a jövedéki termék kódja (JTK) a 2008/118/EK tanácsi irányelvnek a jövedéki termékek jövedékiadó-felfüggesztéssel történő szállításához kapcsolódó számítógépes eljárások tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2009. július 24-i 684/2009/EK bizottsági rendelet (12) II. mellékletében található 11. kódlista szerint;
d)
azon központi jövedéki kapcsolattartó hivatal, illetve jövedéki hivatal azonosítása, melytől további információkat lehet beszerezni;
e)
az engedély érvényességének kezdete, módosításának időpontja és - adott esetben - érvényességének vége;
f)
adóraktár engedélyese esetében az az adóraktár, illetve azoknak az adóraktáraknak a listája, amelyre vagy amelyekre az engedélye vonatkozik, valamint ha ez a tagállami jogszabályok értelmében alkalmazható, annak jelzése, hogy az engedélyes a termékek feladásakor nem köteles a címzett adatait feltüntetni, a 2008/118/EK irányelv 23. cikkével összhangban jogosult a termékeket több szállítmányra osztani, vagy engedélyt kapott arra, hogy a jövedéki termékeket az irányelv 17. cikke (2) bekezdésének megfelelően közvetlen rendeltetési helyre szállítsa;
g)
bejegyzett címzett esetében, ha ez a tagállami jogszabályok értelmében alkalmazható, annak jelzése, hogy a címzett engedélyt kapott arra, hogy a jövedéki termékeket a 2008/118/EK irányelv 17. cikke (2) bekezdésének megfelelően közvetlen rendeltetési helyre szállítsa;
h)
az ezen bekezdés i) pontjában említettektől eltérő, a 2008/118/EK irányelv 19. cikkének (3) bekezdésében említett bejegyzett címzett esetében az engedély tartalma, a következőkre kiterjedően: a jövedéki termékek mennyisége, a feladó azonosítója a feladó tagállamon belül, valamint az engedély érvényességének időtartama;
i)
a 2008/118/EK irányelv 19. cikke (3) bekezdésében említett olyan bejegyzett címzett esetében, amely bor átvételére jogosult a 2008/118/EK irányelv 40. cikke szerinti eltérés hatálya alá tartozó feladótól, az engedély tartalma a jövedéki termékek mennyisége és az engedély érvényességi ideje tekintetében. A 2008/118/EK irányelv 40. cikke szerinti eltérésre való hivatkozásnak a nyilvántartásban szerepelnie kell;
j)
adóraktár esetében az adóraktár engedélyese vagy engedélyesei, amelyek számára az adott adóraktár használata engedélyezett.
(3) Minden tagállam központi jövedéki kapcsolattartó hivatala vagy kapcsolattartó szerve gondoskodik arról, hogy a tagállami nyilvántartásokban szereplő információk teljesek, pontosak és naprakészek legyenek.
(4) A tagállami nyilvántartásokban szereplő, a (2) bekezdésben említett információk cseréje automatikusan, központi nyilvántartáson keresztül történik minden olyan esetben, amikor ezek az információk olyan gazdasági szereplőkre vonatkoznak, amelyek adófelfüggesztés alá eső jövedéki termékeket mozgatnak különböző tagállamok között.
A nyilvántartást a Bizottság a számítógépes rendszer részeként kezeli úgy, hogy az a tagállami nyilvántartásokban szereplő, a tagállamok által szolgáltatott valamennyi adatról mindig helyes és naprakész képet adjon.
A tagállamok központi jövedéki kapcsolattartó hivatalai vagy kapcsolattartó szervei a tagállami nyilvántartás tartalmáról és annak valamennyi módosításáról időben tájékoztatják a Bizottságot.
20. cikk
Az információkhoz való hozzáférés és az információk helyesbítése
(1) A Bizottság gondoskodik arról, hogy az adófelfüggesztés alá eső jövedéki termékeknek különböző tagállamok közötti mozgatásában közreműködő személyek elektronikus úton visszaigazolást kaphassanak a 19. cikk (4) bekezdésében említett központi nyilvántartásban tárolt jövedéki számok érvényességéről. A Bizottság továbbítja a gazdasági szereplőknek a fenti információk helyesbítésére irányuló megkereséseit az adott gazdasági szereplő engedélyezéséért felelős központi jövedéki kapcsolattartó hivatal vagy kapcsolattartó szerv részére.
(2) A tagállamok központi jövedéki kapcsolattartó hivatalai vagy kapcsolattartó szervei gondoskodnak arról, hogy a gazdasági szereplők visszaigazolást kaphassanak a róluk a 19. cikk (2) bekezdése alapján nyilvántartott információkról, és az esetleges pontatlanságokat helyesbíttethessék.
(3) Valamely tagállam illetékes hatósága a tagállam által megállapított feltételekkel engedélyezheti a központi jövedéki kapcsolattartó hivatal vagy a kijelölt kapcsolattartó szervek számára a 19. cikk (2) bekezdése értelmében tárolt információk visszaigazolását.
21. cikk
Adatmegőrzés
(1) Minden tagállam legalább az árumozgás kezdete szerinti naptári év végétől számított öt évig megőrzi a jövedéki termékek Unión belüli mozgására vonatkozó információkat, valamint a 19. cikkben említett tagállami nyilvántartásokban szereplő adatokat annak érdekében, hogy ezeket az információkat az e rendeletben előírt eljárások során fel lehessen használni. Az olyan információk esetében, amelyek 2012. július 1-jét megelőzően kerültek be a tagállami nyilvántartásokba, ez az időtartam három évre csökkenthető.
(2) A számítógépes rendszer segítségével gyűjtött információkat a rendszerben úgy kell tárolni, hogy az lehetővé tegye az információk lekérdezését és a rendszeren belüli további feldolgozását a 8. cikkben említett információ iránti megkeresések teljesítése céljából.
22. cikk
Végrehajtás
A Bizottság végrehajtási aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza a következőket:
a)
a 19. cikk (1) bekezdésében említett adatbázisok, valamint a 19. cikk (4) bekezdésében említett központi nyilvántartás automatikus frissítésére vonatkozó technikai részletek;
b)
a 20. cikk (1) bekezdése szerint az információkhoz való hozzáférésre és az információk helyesbítésére vonatkozó szabályok és eljárások.
A végrehajtási aktusokat a 35. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
V. FEJEZET
A SEGÍTSÉGNYÚJTÁSRA VONATKOZÓ KÖZÖS FELTÉTELEK
23. cikk
Nyelvhasználati szabályok
A segítségnyújtás iránti megkeresések, az értesítés iránti megkereséseket is beleértve, és az azokhoz csatolt dokumentumok a megkereső és a megkeresett hatóság között egyeztetett bármely nyelven készülhetnek. E megkereséseket csak akkor kell a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek valamelyikén készült fordításban is csatolni, ha a megkeresett hatóság a fordítás szükségességét megindokolja.
24. cikk
A szolgáltatás minősége
(1) A Bizottság és a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a számítógépes rendszernek az e rendeletben ismertetett információcseréhez szükséges részei működőképesek legyenek, és azokat megfelelően karbantartsák és továbbfejlesszék.
(2) A Bizottság és a tagállamok szolgáltatási szintre vonatkozó megállapodást kötnek, és megállapodnak a számítógépes rendszerre vonatkozó biztonságpolitikáról. A szolgáltatási szintre vonatkozó megállapodás minőségi és mennyiségi szempontból meghatározza a Bizottság és a tagállamok által nyújtandó szolgáltatások műszaki tartalmát, annak érdekében, hogy a számítógépes rendszer valamennyi része és az elektronikus kommunikáció biztonságosan működjön, továbbá a rendszer továbbfejlesztésével kapcsolatos kötelezettségek szétosztásra kerüljenek.
25. cikk
A megkeresett hatóság kötelezettségeinek általános korlátozása
(1) A megkeresett hatóság átadja a megkereső hatóságnak az e rendelettel összhangban kért információkat, feltéve hogy:
a)
a megkereső hatóság már kimerítette azon szokásos információforrásokat, amelyeket a kívánt cél elérésének veszélyeztetése nélkül az adott körülmények között a kért információk megszerzéséhez felhasználhatott volna, továbbá
b)
a megkereső hatóság megkereséseinek száma és jellege egy adott időszakon belül nem ró aránytalanul nagy adminisztratív terhet a megkeresett hatóságra.
(2) Ez a rendelet nem kötelezi a tagállamok illetékes hatóságait vizsgálat lefolytatására vagy információ szolgáltatására, ha az adott tagállam joga vagy közigazgatási gyakorlata nem jogosítja fel a hatóságot a vizsgálat lefolytatására, illetve az információk az adott tagállam saját céljára történő beszerzésére vagy felhasználására.
(3) A tagállamok illetékes hatóságai megtagadhatják az információk megadását, ha a megkereső tagállam jogi okokból nem szolgáltathat hasonló jellegű információt.
(4) Az információ átadása megtagadható, ha az üzleti, ipari vagy szakmai titok vagy üzleti folyamat nyilvánosságra kerüléséhez vezetne, vagy ha az információ nyilvánosságra kerülése sértené a közérdeket.
(5) A megkeresett hatóság közli a megkereső hatósággal azokat az okokat, amelyek alapján a segítségnyújtás iránti megkeresést elutasította. Az illetékes hatóságoknak a Bizottságot évente, statisztikai céllal szintén tájékoztatniuk kell az elutasítások indokainak kategóriáiról.
(6) A (2), a (3) és a (4) bekezdést semmi esetre sem lehet úgy értelmezni, hogy az lehetővé tenné egy megkeresett hatóság számára az információszolgáltatás megtagadását kizárólag azért, mert ezek az információk bank, más pénzügyi intézmény, meghatalmazott, illetve ügynökként vagy vagyonkezelőként eljáró személy birtokában vannak, vagy egy személyben fennálló tulajdoni érdekeltségére vonatkoznak.
26. cikk
Költségek
A tagállamok kölcsönösen lemondanak az e rendelet alkalmazása során felmerült költségeik megtérítésére vonatkozó igényükről, a szakértők részére kifizetett díjak kivételével.
27. cikk
Alsó értékhatár
(1) A segítségnyújtás iránti megkeresés függővé tehető az esetlegesen fizetendő jövedéki adókon alapuló alsó értékhatártól.
(2) A Bizottság végrehajtási aktusokat fogadhat el, amelyekben meghatározza az e cikk (1) bekezdésében említett alsó értékhatárt.
A végrehajtási aktusokat a 35. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
28. cikk
Hivatali titoktartás, adatvédelem és a rendelet alapján közölt információk felhasználása
(1) Az e rendelet értelmében a tagállamok által közölt vagy gyűjtött információkra, valamint az olyan információkra, amelyekhez tisztviselő, egyéb munkavállaló vagy alvállalkozó a feladatai teljesítése során hozzáfért, hivatali titoktartási kötelezettség vonatkozik, és ugyanolyan védelmet élvez, mint amilyet az információkat fogadó tagállam joga az ilyen jellegű információknak biztosít.
(2) Az (1) bekezdésben említett információk az alábbi célokra használhatók fel:
a)
a jövedéki adók adóalapjának megállapítása;
b)
a jövedéki adók beszedése vagy adminisztratív ellenőrzése;
c)
a jövedéki termékek mozgásának nyomon követése;
d)
a jövedéki adók területén végzett kockázatelemzés;
e)
a jövedéki adók területén folytatott vizsgálatok;
f)
a 2010/24/EU irányelv 2. cikkének hatálya alá tartozó egyéb adók, vámok és illetékek megállapítása.
A információkat szolgáltató tagállam illetékes hatósága azonban engedélyezi azok más célokra történő felhasználását a megkereső hatóság tagállamában, ha a megkeresett hatóság tagállamának joga szerint az információkat ott hasonló célokra fel lehet használni.
Az e cikk (1) bekezdésében említett információk a nemzeti jog által megengedett mértékig és az 1. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül felhasználhatók az olyan bírósági vagy közigazgatási eljárások során is, amelyek az adójogszabályok megsértésének következményeként szankciókat vonhatnak maguk után, az ilyen eljárásokban részt vevő alperesek és tanúk jogaira vonatkozó szabályok sérelme nélkül.
(3) Ha a megkereső hatóság úgy véli, hogy a megkeresett hatóságtól kapott információ egy másik tagállam illetékes hatósága számára hasznos lehet, akkor továbbíthatja az információt annak a hatóságnak. Erről tájékoztatja a megkeresett hatóságot.
A megkeresett hatóságnak jogában áll az információ másik tagállammal való közlését előzetes beleegyezésétől függővé tenni.
(4) A személyes adatoknak az e rendeletben említett bármilyen tagállami feldolgozására a 95/46/EK irányelvet végrehajtó nemzeti rendelkezések vonatkoznak.
A tagállamok e rendelet helyes alkalmazása céljából korlátozzák a 95/46/EK irányelv 10. cikkében, 11. cikkének (1) bekezdésében, 12. cikkében és 21. cikkében meghatározott kötelezettségek és jogok alkalmazási körét, amennyiben ez az említett irányelv 13. cikke (1) bekezdésének e) pontjában említett érdekek védelme érdekében szükséges. A korlátozásnak arányosnak kell lennie az adott érdekkel.
29. cikk
Hozzáférés az információkhoz a Bizottság engedélyével
A Bizottság által megfelelően felhatalmazott személyek kizárólag a CCN/CSI-hálózat felügyeletéhez, karbantartásához és fejlesztéséhez, valamint a központi nyilvántartás működtetéséhez szükséges mértékben férhetnek hozzá a 28. cikk (4) bekezdésében említett információkhoz.
E személyekre hivatali titoktartási kötelezettség vonatkozik. A lekért információk a 45/2001/EK rendelet értelmében személyes adatként védettek.
30. cikk
A megszerzett információk bizonyító ereje
Azokat a jelentéseket, tanúsítványokat és egyéb dokumentumokat vagy ezek hitelesített másolatait vagy kivonatait, amelyeket egy tagállam illetékes hatósága az e rendeletben foglaltakkal összhangban közölt egy másik tagállam illetékes hatóságával, az utóbbi tagállam illetékes szervei ugyanúgy bizonyítékként használhatják fel, mint az ez utóbbi tagállam hatóságai által kiállított hasonló dokumentumokat.
31. cikk
Együttműködési kötelezettség
(1) E rendelet alkalmazásában a tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy
a)
a 3-5. cikkben említett hatóságok között hatékony belső koordinációt biztosítsanak;
b)
az e bekezdés a) pontjában említett koordináció céljából felhatalmazott hatóságok között közvetlen együttműködés jöjjön létre;
c)
biztosítsák az e rendeletben előírt információcsere-rendszer zavartalan működését.
(2) A Bizottság haladéktalanul közli minden tagállam illetékes hatóságával azokat - a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok helyes alkalmazásának biztosításához szükséges - információkat, amelyeket megkap és amelyeket rendelkezésre tud bocsátani.
32. cikk
Kapcsolatok harmadik országokkal
(1) Valamely tagállam illetékes hatósága, amely harmadik országtól kap információt, az információt továbbíthatja a feltehetően érdekelt tagállamok illetékes hatóságai felé, és különösen az ezt kérő tagállamoknak annyiban, amennyiben ezt az adott harmadik országgal fennálló segítségnyújtási megállapodások megengedik. Az Unió érdekében és e rendelet céljából az információk a Bizottságnak is továbbíthatók.
(2) Ha az érintett harmadik ország jogi kötelezettséget vállalt arra vonatkozóan, hogy megadja azt a segítséget, amely a feltehetően a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályokba ütköző ügyletek szabálytalan jellegének bizonyításához szükséges, az e rendelet alkalmazásában kapott információkat egy tagállam illetékes hatósága - az adott tagállamnak a személyes adatok harmadik országoknak történő továbbításával kapcsolatos nemzeti jogszabályaival összhangban, a harmadik országban alkalmazandó jövedéki adók vagy hasonló jellegű adók, vámok és illetékek helyes alkalmazása céljából, az információt nyújtó illetékes hatóságok egyetértésével, azok nemzeti jogszabályaival összhangban - közölheti az érintett harmadik országgal.
33. cikk
Segítségnyújtás a gazdasági szereplők részére
(1) A jövedéki termék feladójának székhelye szerinti tagállam hatóságai segítséget nyújthatnak a feladónak akkor, ha a feladó nem kapja meg a 2008/118/EK irányelv 24. cikkének (4) bekezdésében említett átvételi elismervényt, az említett irányelv 25. cikkének (3) bekezdésében említett kiviteli elismervényt, vagy az említett irányelv 33. cikkének (1) bekezdésében említett helyzetekben az említett irányelv 34. cikkében említett kísérőokmány egy példányát.
A segítségnyújtás nem érinti annak a feladónak az adókötelezettségeit, amelynek a segítséget nyújtották.
(2) Ha egy tagállam az e cikk (1) bekezdése alapján segítséget nyújt, és szükségesnek tartja, hogy egy másik tagállamtól információkat szerezzen be, akkor az információkat a 8. cikknek megfelelően kell kérnie. A másik tagállam megtagadhatja a kért információk beszerzését, ha a feladó nem merített ki minden lehetőséget arra, hogy megbizonyosodjon arról, hogy a jövedéki termékeknek a tagállamok közötti mozgása lezárult.
VI. FEJEZET
ÉRTÉKELÉS ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
34. cikk
Az intézkedések értékelése, működési statisztika összeállítása, jelentéstétel
(1) A Bizottság és a tagállamok megvizsgálják és értékelik e rendelet alkalmazását. E célból a Bizottság rendszeresen összefoglalja a tagállamok tapasztalatait annak érdekében, hogy az e rendelettel létrehozott rendszer működését javítsa.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal a következő információkat:
a)
az e rendelet alkalmazása terén szerzett tapasztalataikkal kapcsolatos valamennyi rendelkezésükre álló információ, beleértve az értékeléshez szükséges valamennyi statisztikai adatot is;
b)
a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályokkal ellentétes, vélt vagy valós módszerekkel és gyakorlatokkal kapcsolatos valamennyi rendelkezésükre álló információt, ha e módszerek és gyakorlatok nyomán az e rendeletben meghatározott eljárások működésében hiányosságokra vagy hézagokra derül fény.
Annak értékelése céljából, hogy a közigazgatási együttműködés e rendszere mennyire hatékony a jövedéki adókra vonatkozó jogszabályok alkalmazásának érvényesítésében és a jövedéki adókat érintő adókijátszás és csalás elleni küzdelemben, a tagállamok az első albekezdésben említettek mellett minden egyéb rendelkezésükre álló információt közölhetnek a Bizottsággal.
A Bizottság a tagállamok által közölt információkat továbbítja a többi érintett tagállamnak.
Az információk és statisztikai adatok közlésére vonatkozó kötelezettség nem eredményezheti az adminisztrációs terhek indokolatlan megnövekedését.
(3) A Bizottság - a 28. cikk feltételeinek betartásával - diagnosztikai és statisztikai célokra közvetlenül információkat nyerhet a számítógépes rendszer által előállított üzenetekből.
(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdés alkalmazásában a tagállamok által közölt vagy a Bizottság által kinyert információk nem tartalmazhatnak egyedi vagy személyes adatokat.
(5) A Bizottság végrehajtási aktusokat fogad el, amelyekben meghatározza, hogy e cikk alkalmazásában melyek a tagállamok által közlendő lényeges statisztikai adatok, a Bizottság által kinyerendő információk, valamint a Bizottság és a tagállamok által készítendő statisztikai jelentések.
A végrehajtási aktusokat a 35. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
35. cikk
A jövedékiadó-bizottság
(1) A Bizottságot a 2008/118/EK irányelv 43. cikkének (1) bekezdésével létrehozott jövedékiadó-bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottság.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
36. cikk
A 2073/2004/EK rendelet hatályon kívül helyezése
A 2073/2004/EK rendelet hatályát veszti.
A hatályát vesztett rendeletre vonatkozó hivatkozásokat az e rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni, az e rendelet mellékletében szereplő megfelelési táblázat szerint.
37. cikk
Jelentéstétel az Európai Parlament és a Tanács részére
A Bizottság e rendelet hatálybalépésétől kezdve ötévenként jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról, elsősorban a tagállamok által közölt információk alapján.
38. cikk
Kétoldalú megállapodások
Az illetékes hatóságok haladéktalanul értesítik a Bizottságot, ha az e rendelet hatálya alá tartozó területen kétoldalú megállapodást kötnek, kivéve ha a megállapodás egyedi esetek kezelését célozza. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállam illetékes hatóságait.
39. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2012. július 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. május 2-án.