PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 905/2011
ze dne 1. září 2011,
kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum týkající se antidumpingových opatření uložených na dovoz některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 2604/2000 (2) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie (dále jen „původní šetření“). Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 192/2007 (3) konečné antidumpingové clo na dalších pět let. Antidumpingová opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 (4) po částečném prozatímním přezkumu (dále jen „poslední přezkumné šetření“). Opatření byla nastavena na úrovni odstranění újmy a mají podobu zvláštního antidumpingového cla. Sazba cla se pohybuje mezi 87,5 EUR a 200,9 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 153,6 EUR za tunu (dále jen „současná cla“).
(2)
Nařízením (ES) č. 2603/2000 (5) uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu PET pocházejících mimo jiné z Indie. Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 193/2007 (6) konečné vyrovnávací clo na dalších pět let. Vyrovnávací opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 po posledním přezkumném šetření. Vyrovnávací opatření mají podobu zvláštního cla. Sazba cla se pohybuje mezi 0 EUR a 106,5 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 69,4 EUR za tunu (dále jen „současná vyrovnávací opatření“).
(3)
Rozhodnutím 2000/745/ES (7) Komise přijala nabídky závazků několika vyvážejících výrobců, přičemž stanovila minimální dovozní cenu (dále jen „závazek“).
1.2 Žádost o přezkum
(4)
Společnost Reliance Industries Limited, indický vyvážející výrobce PET (dále jen „žadatel“), podala žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Žádost byla omezena na dumping a na žadatele. Žadatel zároveň rovněž požádal o přezkum současných vyrovnávacích opatření. Zbytková antidumpingová a vyrovnávací cla jsou použitelná na dovoz výrobků vyrobených žadatelem a prodej žadatele do Unie se řídí závazkem.
(5)
Žadatel poskytl důkazy prima facie o tom, že k vyrovnání dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou výši současného cla. Žadatel zejména tvrdil, že se podstatně změnily výrobní náklady společnosti, což vedlo k výrazně nižšímu dumpingovému rozpětí než v době zavedení současných cel. Žadatelem provedené srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie naznačovalo, že dumpingové rozpětí bylo výrazně nižší než výše současných cel.
1.3 Zahájení částečného prozatímního přezkumu
(6)
Po konzultaci s poradním výborem Komise dospěla k závěru, že žádost obsahuje dostatečné důkazy prima facie odůvodňující zahájení částečného prozatímního přezkumu (dále jen „tento přezkum“), a zveřejněním oznámení o zahájení (8) v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. června 2010 zahájila v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(7)
Přezkoumávaným výrobkem je polyethylentereftalát (PET) s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházející z Indie (dále jen „dotčený výrobek“).
(8)
Šetření odhalilo, že dotčený výrobek vyráběný v Indii a prodávaný do Unie je z hlediska fyzikálních a chemických vlastností a užití shodný s výrobkem, jenž se vyrábí a prodává na domácím trhu v Indii. Byl proto vyvozen závěr, že výrobky prodávané na domácím trhu a na vývozních trzích jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Jelikož byl tento přezkum omezen na zjištění dumpingu ve vztahu k žadateli, nebyly učiněny závěry ohledně výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie na trhu Unie.
1.5 Dotčené strany
(9)
O zahájení přezkumu Komise úředně vyrozuměla žadatele, zástupce vyvážející země a sdružení výrobců v Unii. Zúčastněné strany dostaly příležitost, aby písemně sdělily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(10)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(11)
S cílem získat informace, které pro své šetření považovala za nezbytné, zaslala Komise žadateli dotazník a ve lhůtě stanovené k tomuto účelu obdržela odpověď.
(12)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace považované za nezbytné pro zjištění dumpingu. Komise provedla inspekci v prostorách žadatele v Bombaji v Indii.
1.6 Období přezkumného šetření
(13)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období přezkumného šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Trvalá povaha údajné změny okolností během období přezkumného šetření
(14)
V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení se posuzovalo, zda se okolnosti týkající se dumpingu podstatně změnily a zda tato změna je trvalé povahy.
(15)
Žadatel tvrdil, že změny jeho běžné hodnoty a vývozních cen od původního šetření, kterým se stanovilo jeho dumpingové rozpětí, vyplynuly z podstatné změny výrobních nákladů. Podle žadatele byla změna jeho výrobních nákladů spojená se snížením cel uplatňovaných na dovoz základní suroviny, kterou používá při výrobním procesu, do Indie. Žadatel dále rovněž tvrdil, že snížení cel vedlo k omezení vývozních pobídek, což způsobilo změnu domácích prodejních cen použitých ke stanovení běžné hodnoty.
(16)
Zjistilo se však, že i přes snížení cel a omezení vývozních pobídek byly domácí prodejní ceny společnosti, jež se použily ke stanovení běžné hodnoty během období přezkumného šetření, vyšší než ceny použité při původním šetření, v němž se stanovilo dumpingové rozpětí žadatele. Vyšší domácí prodejní ceny byly způsobeny mimo jiné vyššími náklady na některé suroviny a jiné vstupy.
(17)
Pokud jde o vývozní ceny do Unie během období přezkumného šetření, tyto ceny byly stanoveny podle čl. 2 odst. 8 a 9 základního nařízení. Přesto se muselo zejména analyzovat, zda existence cenového závazku, podle kterého byl žadatel povinen prodávat výrobek na trh Unie za cenu vyšší, než je minimální dovozní cena stanovená pro každý měsíc, měla během období přezkumného šetření vliv na vývozní ceny žadatele. Na základě níže uvedených důvodů byl vyvozen závěr, že vývoz do Unie byl cenovým závazkem skutečně ovlivněn. Vzhledem k tomu, že žadatel musel dodržovat minimální dovozní cenu vyplývající z jeho závazku, rozhodl se nevyvážet do Unie během konkrétních měsíců období přezkumného šetření, kdy jeho vývozní ceny na jiné vývozní trhy byly nižší než minimální dovozní cena.
(18)
Bylo konstatováno, že žadatel prodával výrobek do Unie pouze během šesti měsíců období přezkumného šetření. Na druhé straně v průběhu tohoto období prodával výrobky na jiné vývozní trhy, na nichž nemusel splňovat povinnosti stanovené v cenovém závazku. Ukázalo se, že vývozní ceny do třetích zemí během měsíců, kdy žadatel nevyvážel do Unie, byly podstatně nižší než stanovená minimální dovozní cena. S ohledem na výše uvedené skutečnosti lze proto oprávněně předpokládat, že jediným důvodem, proč žadatel ve zbývajících měsících neprodával výrobky do Unie, byla jeho povinnost splňovat své závazky, a nemohl tedy prodávat za cenu nižší, než je stanovená minimální dovozní cena.
(19)
Žadatel popřel zjištění, podle kterého důvod, proč neprodával výrobky na trh Unie, souvisí s existujícím závazkem. Žadatel namítal, že pokud jde o jeho prodej v období přezkumného šetření na jiné velké vývozní trhy, v některých měsících neuskutečnil žádný prodej, a nepravidelný prodej tedy nepředstavoval vlastnost specifickou pro trh Unie. Dále tvrdil, že z měsíčního srovnání dovozních cen dotčeného výrobku do Unie ze všech ostatních vyvážejících zemí a/nebo dovozních cen dotčeného výrobku pocházejícího z Indie s měsíční minimální dovozní cenou společnosti by vyplynulo, že žadatel by byl býval schopen prodávat výrobky do Unie ve všech měsících období přezkumného šetření, aniž by porušil svoje závazky.
(20)
S tvrzeními žadatele nelze souhlasit, neboť společnost na jedné straně soustředila svoji činnost na vybrané jednotlivé trhy, které mají svá specifika a nenaznačují, proč společnost neprodávala do Unie. Na druhé straně žadatelem provedená srovnání vycházela z celkových statistických údajů, zatímco zjištění tohoto přezkumu se zakládají na údajích týkajících se dané společnosti, které mají větší výpovědní hodnotu a jsou spolehlivějším zdrojem, pokud jde o vyvození závěrů. Tvrzení předložená žadatelem rovněž nebyla zcela nesporná, například v některých měsících byly celkové dovozní ceny do Unie skutečně vyšší než minimální dovozní cena, zatímco v jiných obdobích byly celkové dovozní ceny nižší, takže z nich nebylo možné vyvodit žádné obecné závěry. Je však nesporné, že žadatel prodával do Unie pouze v měsících, kdy celkové dovozní ceny do Unie odpovídaly minimální dovozní ceně nebo ji převyšovaly.
(21)
Žadatelovo tvrzení, že pokud by chtěl, mohl během daného šestiměsíčního období, kdy prodával výrobky na jiné vývozní trhy za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena, prodávat výrobky na trh Unie, se zamítá jako spekulativní a neopodstatněné. Žadatel nepředložil žádné jiné tvrzení, pokud jde o důvody, proč během uvedených šesti měsíců neprodával výrobky do Unie, když tytéž výrobky zároveň prodával na jiných vývozních trzích za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena. Proto byl učiněn závěr, že žadatel během určitého období neprodával výrobky do Unie z důvodu nutnosti splnit své závazky. V důsledku toho nejsou vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření spolehlivé.
(22)
Rovněž byly srovnány prodejní ceny žadatele na trhu Unie a ceny praktikované na jiných vývozních trzích, pro něž neexistoval žádný cenový závazek. Bylo konstatováno, že vývozní ceny na tyto trhy bez závazků ohledně cen byly soustavně nižší po celé období přezkumného šetření.
(23)
Žadatel zpochybnil závěry vyvozené na základě srovnání cen v Unii a na jiných vývozních trzích, přičemž tvrdil, že při analýze podle jednotlivých zemí lze zjistit, že existuje několik dalších vývozních trhů, na nichž jsou účtované ceny, jež převyšují ceny účtované na trhu Unie. V této souvislosti je však podstatnější srovnání průměrných cen než individuální rozdíly při porovnání jednotlivých zemí, které závisí na velikosti trhu, jakož i na zvláštních faktorech spjatých s hospodářskou soutěží, jež na jednotlivých trzích působí.
(24)
V důsledku toho vývozní ceny na třetí trhy lépe odrážejí běžné počínání společnosti při tvorbě cen. Z rozdílu mezi vývozními cenami do Unie a vývozními cenami do zbytku světa vyplývá, že existují silné hospodářské důvody, jež by mohly vést žadatele k tomu, aby prodával do Unie za nižší ceny, pokud by nebyla zavedena minimální dovozní cena. Za těchto okolností se má za to, že jakékoli nově vypočtené dumpingové rozpětí vycházející z vývozních cen do Unie během období přezkumného šetření by takto bylo stanoveno na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily. Tentýž závěr se týká i žadatelova tvrzení uvedeného v 5. bodě odůvodnění, že ze srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie by vyplynulo dumpingové rozpětí nižší než výše současných cel.
(25)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem není splněna podmínka stanovená v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, podle které by se okolnosti ohledně dumpingu měly podstatně změnit. K vyrovnání dumpingu je tudíž nutné nadále zachovávat současnou výši opatření.
(26)
Žadatel po poskytnutí informací trval na tom, že ceny, které účtuje na trhu Unie, jsou zcela spolehlivé. Vzhledem k tomu, že se tyto vývozní ceny mezi obdobím původního šetření a obdobím přezkumného šetření podstatně zvýšily, mělo by se mít údajně za to, že i vývozní chování společnosti se během tohoto období podstatně a trvale změnilo. Proto se údajně podstatně a trvale snížilo i dumpingové rozpětí společnosti.
(27)
Dále tvrdil, že trvalá povaha změny okolností není nezbytně rozhodujícím prvkem posouzení, které se má provést po zahájení přezkumu, ale že podstatnější je skutečnost, zda je k vyrovnání dumpingu nutno nadále ukládat clo. Poukázal na základní zásadu stanovenou v čl. 11 odst. 1 základního nařízení a v čl. 11 odst. 1 Antidumpingové dohody WTO, že antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu. S ohledem na tuto skutečnost žadatel tvrdil, že při analýze této potřeby by se mělo posoudit do budoucna přinejmenším to, zda je pravděpodobné nebo zda se předpokládá, že dojde k opakovanému výskytu dumpingu na dříve stanovené úrovni.
(28)
V čl. 11 odst. 1 základního nařízení se stanoví, že „antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu“. Tato zásada platí i v souvislosti s prozatímními přezkumy, což je i případ stávajícího přezkumu, v souvislosti s nimiž čl. 11 odst. 3 základního nařízení stanoví mimo jiné, že „[…] Prozatímní přezkum se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že zachování opatření na vyrovnání dumpingu už není nutné nebo že újma v případě zrušení nebo změny opatření pravděpodobně nebude přetrvávat ani se neobnoví […]“. Ve výše uvedeném ustanovení se stanoví kritérium, které musí být splněno, pokud zúčastněná strana považuje výši opatření za příliš nízkou nebo příliš vysokou a na základě toho požaduje přezkum daných opatření. V souvislosti s postupem po zahájení přezkumu čl. 11 odst. 3 základního nařízení dále výslovně stanoví, že „v rámci šetření podle tohoto odstavce může Komise mimo jiné zkoumat, zda se okolnosti ohledně dumpingu […] podstatně změnily […]. V tomto smyslu se při konečném zjišťování přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům“. V čl. 11 odst. 3 se proto stanoví další kritérium k posouzení (tj. podstatná změna okolností) v případě prozatímních přezkumů, které by se mělo během šetření posoudit společně s požadavkem pro zahájení (tj. přezkoumání, zda jsou opatření v současné výši nadále nezbytná), jak tvrdil žadatel.
(29)
Je třeba rovněž poznamenat, že při prozatímních přezkumných šetřeních je běžnou praxí přezkoumat trvalou povahu změněných okolností zjištěných během šetření. V této souvislosti judikatura Tribunálu Evropské unie (9) potvrzuje, že „orgány mají v rámci přezkumu nutnosti zachovat stávající opatření široký prostor pro uvážení, včetně možnosti provést budoucí hodnocení cenové politiky dotyčných vývozců“. Z dostupných důkazů vyplývá, že vývozní ceny účtované žadatelem na trhu Unie neodrážejí skutečnou cenovou politiku žadatele, a proto, jak je uvedeno ve 21. bodě odůvodnění, vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření nejsou spolehlivé, takže každé nově vypočítané dumpingové rozpětí vycházející z těchto cen by tudíž bylo stanovené na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily, jak je uvedeno ve 24. bodě odůvodnění.
(30)
I přes závěr, že se vývozní ceny do Unie podstatně a trvale nezměnily, byla zvážena žadatelova tvrzení a skutečnost, zda jsou k vyrovnání dumpingu i nadále nezbytná opatření v jejich současné výši. V této souvislosti žadatel tvrdil, že jelikož je jeho dumpingové rozpětí podstatně nižší než to, které bylo zjištěno při původním šetření, a jeho vývozní chování na jiných trzích potvrzuje, že změna dumpingového rozpětí odráží vývoj, který je možné odůvodněně očekávat v budoucnosti, je současná výše opatření jednoznačně příliš vysoká. Zjistilo se však, že tato tvrzení nejsou podložená. Za prvé, pokud jde o vývozní chování žadatele na jiných trzích, vyšlo najevo, že v rozporu s tvrzením žadatele uvedeným v jeho žádosti byly ceny při vývozu na tyto trhy v průměru téměř o 10 % nižší než ceny při vývozu do Unie. Mezi tyto vývozní trhy ve třetích zemích patří několik zemí s různou velikostí trhu, přičemž některé z nich pravděpodobně nemají domácí výrobu PET. Tyto trhy tudíž mají své individuální charakteristiky hospodářské soutěže, jež vedou k cenám a vývoji odlišným od cen a vývoje na trhu Unie. Za druhé, i kdyby se zjistilo, že současná výše opatření by se měla změnit, jelikož už není k vyrovnání dumpingu nutná, vzhledem k uvedeným zjištěním nelze s přiměřenou přesností stanovit, jaká by byla vhodná výše, jestliže neexistují spolehlivé vývozní ceny vyplývající z běžných podmínek na trhu Unie a tyto podmínky odrážející.
(31)
Žadatel se na závěr domníval, že by se mohla provést úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, a zejména s jeho čl. 2 odst. 10 písm. k) pro „rozdíly v jiných činitelích […], pokud se prokáže, že ovlivňují srovnatelnost cen ve smyslu tohoto odstavce“.
(32)
Vzhledem k výše uvedenému závěru, že vývozní ceny se podstatně a trvale nezměnily, nelze stanovit dumpingové rozpětí. Z tohoto důvodu je žádost o úpravu irelevantní, a tudíž se zamítá.
3. UKONČENÍ ŠETŘENÍ
(33)
Vzhledem ke zjištěním, že okolnosti ohledně dumpingu se podstatně a trvale nezměnily, se má za to, že tento přezkum by měl být ukončen beze změny výše cla pro žadatele. Antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1286/2008 na dovoz PET vyráběných žadatelem by proto měla zůstat nezměněna.
4. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(34)
Žadatel a ostatní dotčené strany byli informováni o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo zamýšleno navrhnout tento přezkum ukončit. Nebyly předloženy žádné připomínky, které by změnily výše uvedený závěr.
5. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(35)
Tento přezkum by proto měl být ukončen beze změny nařízení (ES) č. 192/2007,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz polyethylentereftalátů v současnosti kódu KN 3907 60 20 a pocházejících mimo jiné z Indie se ukončuje beze změny platných opatření.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. září 2011.
A TANÁCS 905/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. szeptember 1.)
az Indiából származó polietilén-tereftalát (PET) behozatalára alkalmazandó dömpingellenes intézkedések részleges időközi felülvizsgálatának megszüntetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból származó dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 11. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottságnak (a továbbiakban: Bizottság) a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
1. ELJÁRÁS
1.1. Hatályos intézkedések
(1)
A 2604/2000/EK rendelettel (2) a Tanács végleges dömpingellenes vámot vetett ki a többek között Indiából származó polietilén-tereftalát (a továbbiakban: PET) behozatalára (a továbbiakban: eredeti vizsgálat). Hatályvesztési felülvizsgálatot követően a Tanács 192/2007/EK rendeletével (3) további ötéves időtartamra vetett ki a PET behozatalára végleges dömpingellenes vámot. A dömpingellenes intézkedéseket az 1286/2008/EK tanácsi rendelet (4) egy részleges időközi felülvizsgálatot követően módosította (a továbbiakban: legutóbbi felülvizsgálat). A dömpingellenes intézkedésekre a kár megszüntetéséhez szükséges szinten került sor, dömpingellenes mértékvám formájában. A rögzített vámtétel tonnánként 87,5 EUR és 200,9 EUR között mozog azon egyénileg megnevezett indiai gyártók esetében, amelyeknél a más gyártóktól származó behozatalra a maradvány vámtétel tonnánként 153,6 EUR (a továbbiakban: jelenlegi vámok).
(2)
A 2603/2000/EK rendelettel (5) a Tanács végleges kiegyenlítő vámot vetett ki a többek között Indiából származó PET behozatalára. Hatályvesztési felülvizsgálatot követően a Tanács 193/2007/EK rendeletével (6) további ötéves időtartamra vetett ki a PET behozatalára végleges kiegyenlítő vámot. A legutóbbi felülvizsgálatot követően az 1286/2008/EK rendelet módosította a kiegyenlítő intézkedéseket. Ezek az intézkedések mértékvámot jelentenek. A rögzített vámtétel tonnánként 0 EUR és 106,5 EUR között mozog azon egyénileg megnevezett indiai gyártók esetében, amelyeknél a más gyártóktól származó behozatalra a maradványvám tonnánként 69,4 EUR (a továbbiakban: jelenlegi kiegyenlítő intézkedések).
(3)
A Bizottság a 2000/745/EK határozattal (7) elfogadta több exportáló gyártó minimum importárának meghatározására vonatkozó kötelezettségvállalási ajánlatait (a továbbiakban: kötelezettségvállalás).
1.2. Felülvizsgálati kérelem
(4)
Az egyik indiai exportáló gyártó, a Reliance Industries Limited (a továbbiakban: kérelmező) részleges időközi felülvizsgálat iránti kérelmet nyújtott be az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján. A kérelem a kérelmezőt érintő dömping kivizsgálására korlátozódott. A kérelmező egyidejűleg a jelenlegi kiegyenlítő intézkedések felülvizsgálatát is kérelmezte. A kérelmező által gyártott termékekre dömpingellenes maradványvámok és kiegyenlítő vámok alkalmazandók, és a kérelmező Unióba irányuló értékesítése a kötelezettségvállalás szerint történik.
(5)
A kérelmező prima facie bizonyítékot szolgáltatott arról, hogy a dömping ellensúlyozásához a vám jelenlegi szintű fenntartása már nem szükséges. A kérelmező mindenekelőtt azt állította, hogy jelentős változások történtek a vállalat termelési költségeiben, és e változások lényegesen alacsonyabb dömpingkülönbözethez vezettek a jelenlegi vámok elrendelése óta. A belföldi árainak és az Unióba irányuló export során alkalmazott árainak a kérelmező általi összehasonlítása alapján a dömpingkülönbözet lényegesen alacsonyabbnak tűnt, mint a jelenlegi vámok szintje.
1.3. A részleges időközi felülvizsgálat megindítása
(6)
Minthogy a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapítást nyert, hogy a kérelem elegendő prima facie bizonyítékot tartalmaz a részleges időközi felülvizsgálat megindításához (a továbbiakban: ezenfelülvizsgálat), a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában2010. június 10-én megjelent értesítéssel (8) bejelentette, hogy az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján részleges időközi felülvizsgálatot indít, mely a kérelmezőt érintő dömping vizsgálatára korlátozódik.
1.4. Érintett termék és hasonló termék
(7)
A felülvizsgálat tárgyát képző termék a jelenleg a 3907 60 20 KN-kód alá tartozó, Indiából származó, az ISO 1628-5 szabvány szerinti, 78 ml/g vagy magasabb viszkozitási együtthatóval rendelkező polietilén-tereftalát (PET) (a továbbiakban: érintett termék).
(8)
A vizsgálat feltárta, hogy az Indiában gyártott és az Uniónak értékesített érintett termék fizikai és kémiai tulajdonságait és felhasználását tekintve azonos az Indiában a hazai piacon gyártott és értékesített termékkel. A Bizottság ezért azt a következtetést vonta le, hogy az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében hazai és az exportpiacokon értékesített termékeket hasonló terméknek kell tekinteni. Mivel ezen felülvizsgálat a dömpingnek a kérelmező tekintetében történő meghatározására korlátozódott, az uniós gazdasági ágazat által gyártott és az uniós piacon értékesített termékkel kapcsolatban a Bizottság nem vont le következtetéseket.
1.5. Az érintett felek
(9)
A felülvizsgálat megindításáról a Bizottság hivatalosan értesítette a kérelmezőt, az exportáló ország képviselőit és az uniós gyártók szövetségét. A Bizottság lehetőséget biztosított az érdekelt felek számára, hogy írásban kifejtsék álláspontjukat, és meghallgatást kérjenek a vizsgálat megindításáról szóló értesítésben meghatározott határidőn belül.
(10)
A meghallgatási lehetőséget minden olyan fél megkapta, amely ezt kérte, és bemutatta, hogy konkrét okai vannak rá.
(11)
A vizsgálathoz szükségesnek tartott információk beszerzése érdekében a Bizottság kérdőívet küldött a kérelmezőnek, és az erre a célra megállapított határidőn belül meg is kapta a választ.
(12)
A Bizottság minden olyan információt beszerzett és ellenőrzött, amelyet a dömping megállapítása szempontjából szükségesnek ítélt. A Bizottság ellenőrző látogatást tett a kérelmező telephelyén Mumbaiban, Indiában.
1.6. A felülvizsgálati időszak
(13)
A dömping vizsgálata a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: felülvizsgálati időszak) vonatkozott.
2. A VIZSGÁLAT EREDMÉNYEI
2.1. A felülvizsgálati időszakban érvényesülő körülmények állítólagos megváltozásának tartós jellege
(14)
Az alaprendelet 11. cikke (3) bekezdésének megfelelően a Bizottság megvizsgálta, hogy a dömpinggel kapcsolatos körülmények jelentősen megváltoztak-e, valamint hogy ez a változás tartós jellegű-e.
(15)
A kérelmező azt állította, hogy a normál értéknek és az exportáraknak a dömpingkülönbözetet megállapító eredeti vizsgálat óta bekövetkezett változása a termelési költségek jelentős változásának tulajdonítható. A kérelmező termelési költségeinek változása állítólag a gyártási folyamatban felhasznált fő nyersanyag behozatalára Indiában alkalmazandó vámok csökkenésével áll összefüggésben. Ezenkívül a kérelmező azt is állította, hogy a vámok csökkenése az exportösztönzés csökkenéséhez vezetett, amely állítólag a rendes érték meghatározására használt belföldi értékesítési árak változását eredményezte.
(16)
Ugyanakkor a Bizottság úgy találta, hogy a vámokban és az exportösztönzésben bekövetkezett csökkenések ellenére a vállalatnak a rendes érték meghatározásához használt belföldi értékesítési árai a felülvizsgálati időszakban magasabbak voltak, mint az eredeti vizsgálatban a kérelmező dömpingkülönbözetének meghatározásához használt árak. A magasabb belföldi értékesítési árakat többek között az egyes nyersanyagok költségei és az egyéb ráfordítások növekedése eredményezték.
(17)
Ami a felülvizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportárakat illeti, ezek meghatározására az alaprendelet 2. cikkének (8) és (9) bekezdése szerint került sor. Elemezni kellett azonban, hogy a felülvizsgálati időszak alatt befolyásolta-e a kérelmező exportárait olyan árra vonatkozó kötelezettségvállalás, amely alapján a terméket az Unióba egy minden hónapban meghatározott, a minimum importár feletti áron kellett értékesítenie. A Bizottság arra a következtetésre jutott - az alábbiakban kifejtett okok miatt -, hogy az Unióba irányuló exportot valóban befolyásolta az árra vonatkozó kötelezettségvállalás. E tekintetben, mivel a kérelmezőt kötötte a minimum importárra vonatkozó kötelezettségvállalás, a felülvizsgálati időszak során azokban a hónapokban, amikor a más exportpiacokra irányuló exportárai a minimum importár alatt voltak, nem exportált az Unióba.
(18)
Megállapítást nyert, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszakban csak hat hónapig értékesítette a terméket az uniós piacon. Másrészt, ugyanebben az időszakban értékesített termékeket más exportpiacokon, ahol nem kellett árra vonatkozó kötelezettségvállalásnak megfelelnie. A Bizottság megállapította továbbá, hogy a harmadik országokba irányuló exportárak azokban a hónapokban, amelyek során a kérelmező az Unióba nem exportált, jelentősen alacsonyabbak voltak, mint a minimum importár. Ezért a fentiek alapján feltételezhető, hogy az egyetlen ok, amiért a kérelmező a fennmaradó hónapokban nem értékesített termékeket az uniós piacon, az volt, hogy meg kellett felelnie a kötelezettségvállalásnak, és nem értékesíthetett a meghatározott minimum importár alatt.
(19)
A kérelmező vitatta azt a megállapítást, hogy a meglévő kötelezettségvállalás volt az oka annak, hogy nem értékesített termékeket az uniós piacra. A kérelmező azzal érvelt, hogy a felülvizsgálati időszak során a más nagy exportpiacokra történő értékesítés vonatkozásában is voltak olyan hónapok, amelyek során nem értékesített, így az aszimmetrikus értékesítés nem csak az uniós piacra korlátozódott. Azt is állította, hogy az érintett termék uniós importárának az összes többi exportáló ország importáraival történő havi összehasonlítása és/vagy az Indiából származó érintett termék importárának és a vállalat havi minimum importárának összehasonlítása azt mutatja, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszak minden hónapjában képes lett volna a termékeit az Unió felé értékesíteni anélkül, hogy megsértette volna kötelezettségvállalását.
(20)
A kérelmező érvelését nem lehet elfogadni, egyrészt mivel a vállalat tevékenységét egyes, általa kiválasztott piacokra összpontosította, amelyeken ezek piaci sajátosságai érvényesültek, és ezeket megvizsgálva nem kapunk visszajelzést arról, hogy miért nem értékesített az Unió felé. Másrészt a kérelmező az összehasonlításokat átfogó statisztikai adatok alapján végezte, míg ezen felülvizsgálat eredményei relevánsabb, vállalatspecifikus adatokon alapulnak, amelyekből megbízható következtetéseket levonni. A kérelmező érvei továbbá nem állják meg a helyüket teljesen, például mivel egyes hónapokban az Unióba irányuló import átlagos árai valóban magasabbak, más időszakokban viszont alacsonyabbak voltak, ezért általános következtetéseket nem lehet levonni. Mindazonáltal kétségtelen, hogy a kérelmező csak azokban a hónapokban értékesített az Unió felé, amikor az importárak általában azonos vagy magasabb szinten voltak, mint a minimum importár.
(21)
El kell utasítani a kérelmező azon érvelését, miszerint ha akarta volna, képes lett volna az uniós piacon is értékesíteni termékeit abban a hat hónapban, amikor más exportpiacokra a minimum importár alatt értékesített, mivel az spekulatív és megalapozatlan. A kérelmező nem terjesztett elő semmilyen más érvet arra vonatkozóan, hogy miért nem értékesítette termékeit az Unió felé a szóban forgó hat hónap során, amikor ugyanabban az időszakban ugyanazon terméket más exportpiacokon a minimum importárnál alacsonyabb áron értékesítette. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kérelmező azért nem exportálta termékeit az Unióba ezen időszakban, mert meg kellett felelnie az árra vonatkozó kötelezettségvállalásnak. Következésképpen: az uniós piacon a felülvizsgálati időszak alatti exportárak nem tekinthetők megbízhatónak.
(22)
A Bizottság összehasonlítást végzett a kérelmező uniós piacra irányuló értékesítési árai és más olyan exportpiacokon elért árai között, amelyeken árra vonatkozó kötelezettségvállalás nem állt fenn. Megállapítást nyert, hogy azokon a piacokon, ahol nem volt árra vonatkozó kötelezettségvállalás, az exportárak a teljes felülvizsgálati időszakban alacsonyabbak voltak.
(23)
A kérelmező megkérdőjelezte az uniós és más exportpiacok árainak összehasonlításából levont következtetéseket, azt állítva, hogy az országonkénti elemzés szerint számos más exportpiacon magasabbak voltak a felszámított árak, mint az Unió piacán. Ebben a tekintetben azonban az átlagárak összehasonlítása célravezetőbb, mint az országonkénti különbségek, amelyeket az egyes piacok mérete, valamint versenyképességi tényezői befolyásolnak.
(24)
Következésképpen: a harmadik piacokon alkalmazott exportárak jobban tükrözik a vállalat szokásos árképzési magatartását. Az Unióba és a világ többi részére irányuló exportárak különbségei azt jelzik, hogy komoly gazdasági érvek vannak, amelyek a kérelmezőt arra indíthatnák, hogy az Unió felé is alacsonyabb árakat alkalmazzon, ha az árra vonatkozó kötelezettségvállalás nem állna fenn. Ilyen körülmények között a Bizottság úgy véli, hogy a felülvizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportárak alapján újonnan kiszámolt bármely dömpingkülönbözet olyan árak alapján kerülne meghatározásra, amelyek nem változtak jelentősen, illetve tartósan. Ugyanez a következtetés vonatkozik a kérelmező az (5) preambulumbekezdésben említett állítására, miszerint a belföldi árainak és az Unióba irányuló export során alkalmazott árainak az összehasonlítása alapján a dömpingkülönbözet alacsonyabb, mint a jelenlegi vámok szintje.
(25)
A fentiek fényében, az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, a dömpinggel kapcsolatos körülmények jelentős megváltozására vonatkozó feltétel nem teljesül. Ezért a dömping ellensúlyozására az intézkedések jelenlegi szinten történő fenntartása szükséges.
(26)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kérelmező hangsúlyozta, hogy az uniós piacon felszámított árai teljesen megbízhatóak. Mivel ezek az exportárak az eredeti vizsgálati időszak és a felülvizsgálati időszak között jelentősen nőttek, úgy tekinthető, hogy ebben az időszakban a vállalat exporteljárásai is jelentősen és tartósan megváltoztak. Tehát a vállalat dömpingkülönbözete az állítás szerint szintén jelentősen és tartósan csökkent.
(27)
A kérelmező azt állította továbbá, hogy a körülményekben bekövetkezett tartós változás nem feltétlenül a felülvizsgálat megindítása után végzendő értékelés meghatározó eleme, lényegesebb, hogy továbbra is szükséges-e a vám kivetése a dömping ellensúlyozására. Az alaprendelet 11. cikkének (1) bekezdésében foglalt alapelvre és a WTO dömpingellenes megállapodásának 11.1. cikkére hivatkozott, miszerint a dömpingellenes intézkedéseknek csak addig és olyan mértékben kell hatályban maradniuk, amíg és amennyire az a kárt okozó dömping kivédéséhez szükséges. E tekintetben a kérelmező azt állította, hogy a fennálló intézkedések fenntartása szükségességének vizsgálatához jövőre mutató értékelést kellene végezni, amely legalábbis megkövetelné a dömping korábban megállapított szinten történő megismétlődésének valószínűségét vagy feltételezhetőségét.
(28)
Az alaprendelet 11. cikkének (1) bekezdése értelmében „a dömpingellenes intézkedések csak addig és olyan mértékben maradnak hatályban, amíg és amennyire az a kárt okozó dömping kivédéséhez szükséges”. Ez az alapelv az időközi felülvizsgálatok kezelésére is kiterjed, mint például a jelen eset, amelyre az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése előírja többek között, hogy „[…] Időközi felülvizsgálatot kell indítani, ha a kérelem elegendő bizonyítékot tartalmaz arra nézve, hogy a dömping megakadályozásához már nincs szükség az intézkedés további fenntartására, és/vagy arra, hogy az intézkedés megszüntetése vagy módosítása esetén a károkozás folytatódása vagy megismétlődése valószínűtlen lenne, […].” A fent említett rendelkezés meghatározza a viszonyítási alapot, amelynek teljesülnie kell, amennyiben az egyik érdekelt fél úgy véli, hogy az intézkedések szintje túl alacsony vagy túl magas, és ezért az intézkedések felülvizsgálatát kéri. Amint e felülvizsgálat megindul, az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése kifejezetten előírja, hogy „az e bekezdés szerinti vizsgálatok során a Bizottság mérlegelheti, többek között, hogy a dömpinggel és […] kapcsolatos körülmények jelentősen megváltoztak-e, […]. Ebből a szempontból a végső határozat meghozatalakor az összes tárgyhoz tartozó és megfelelően dokumentált bizonyítékot figyelembe kell venni.” Ezért a 11. cikk (3) bekezdése az időközi felülvizsgálatok esetében egy további értékelési kritériumról rendelkezik (a körülmények jelentős megváltozása), amelyet a vizsgálat során a megindításra vonatkozó követelmény (azaz az intézkedések jelenlegi szinten történő fenntartása szükségességének értékelése) mellett meg kell vizsgálni, mint ahogy azt a kérelmező állította.
(29)
Azt is meg kell jegyezni, hogy az időközi felülvizsgálatok esetében szokásos gyakorlat azt megvizsgálni, hogy a vizsgálat során megváltozottnak talált körülmények tartós jellegűek-e. Az Európai Unió Törvényszékének ítélkezési gyakorlata (9) megerősíti, „hogy az intézmények széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkeznek, beleértve azt a lehetőséget is, hogy a fennálló intézkedések fenntartása szükségességének vizsgálata keretében elvégezzék az érintett exportőrök árpolitikájának jövőre mutató értékelését.” A rendelkezésre álló bizonyíték azt mutatja, hogy a kérelmező exportárai az uniós piacon nem tükrözik a kérelmező tényleges árpolitikáját, ezért, mint azt a (21) preambulumbekezdés is megállapítja, a felülvizsgálati időszakban az uniós piacon alkalmazott exportárak nem megbízhatóak, és így bármely, ezen árak alapján újonnan kiszámított dömpingkülönbözet, mint azt a (24) preambulumbekezdés is kifejti, olyan árak alapján kerülne meghatározásra, amelyek nem változtak jelentősen és tartós módon.
(30)
Azon következtetés ellenére, hogy az Unióba irányuló exportárak nem változtak jelentősen és tartósan, a kérelmező érvei és az, hogy az intézkedések jelenlegi szinten továbbra is szükségesek-e a dömping ellensúlyozására, megfontolásra kerültek. E tekintetben a kérelmező azt állította, hogy - mivel a dömpingkülönbözet jelentősen elmarad az eredeti vizsgálat során talált dömpingkülönbözettől, és a más piacokon folyatott exporteljárásai is megerősítik, hogy a dömpingkülönbözet változása a jövőben elfogadhatóan elvárható tendenciát tükrözi - a jelenlegi intézkedések szintje nyilvánvalóan túlzott. Nyilvánvaló vált azonban, hogy ezeket az állításokat tények nem támasztják alá. Először is a kérelmező más piacokon folytatott exporteljárásaival kapcsolatban megállapítást nyert, hogy ellentétben a kérelmező állításával, az árak ezeken a piacokon átlagosan közel 10 %-kal alacsonyabbak voltak, mint az uniós piacon. A harmadik országbeli exportpiacok számos ország különböző méretű piacai, amelyek közül néhány nem valószínű, hogy rendelkezik hazai PET-gyártással. Ezeket a piacok ezért a saját egyedi jellemzőik határozzák meg a verseny tekintetében, és emiatt az árak és a trendek eltérnek az uniós piacon érvényesülőktől. Másodszor, a fenti megállapítások fényében, még abban az esetben is, ha megállapítást is nyert volna, hogy a jelenlegi intézkedések szintjét meg kell változtatni, mert a dömping ellensúlyozásához már nem szükséges, az uniós piacon a rendes körülményekből eredő, és azokat tükröző megbízható exportárak hiányában nem lehet elfogadható pontossággal meghatározni, hogy mi lenne a megfelelő szint.
(31)
Végezetül, a kérelmező úgy vélte, hogy a kiigazítás az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének és különösen annak k) pontja szerint megtehető, mivel „Kiigazítást lehet végezni […] egyéb tényezőkben mutatkozó különbségek esetében is, ha bizonyítást nyer, hogy azok befolyásolják az e bekezdés alapján előírt ár-összehasonlíthatóságot”.
(32)
Tekintettel a fenti következtetésre, miszerint az exportárak nem változtak jelentős és tartós módon, nem lehet dömpingkülönbözetet megállapítani. Ennélfogva a kiigazításra irányuló kérelem nem releváns, így elutasításra kerül.
3. A VIZSGÁLAT LEZÁRÁSA
(33)
Tekintettel arra a megállapításra, hogy a dömpinggel kapcsolatos körülmények nem változtak jelentősen és tartósan, ezen felülvizsgálatot a kérelmezőre vonatkozó vám szintjének módosítása nélkül meg kell szüntetni. Ennek következtében az 1286/2008/EK rendelet által előírt, a kérelmező által gyártott PET behozatalára vonatkozó dömpingellenes intézkedéseket változatlanul kell hagyni.
4. NYILVÁNOSSÁGRA HOZATAL
(34)
A Bizottság tájékoztatta a kérelmezőt és a többi érdekelt felet azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján az a javaslat született, hogy ezen felülvizsgálatot szüntessék meg. Nem érkeztek olyan észrevételek, amelyek változtattak volna a fenti következtetéseken.
5. ZÁRÓ RENDELKEZÉS
(35)
A felülvizsgálatot ezért a 192/2007/EK rendelet módosítása nélkül meg kell szüntetni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A jelenleg a 3907 60 20 KN-kód alá tartozó, a többek között Indiából származó polietilén-tereftalát behozatalára alkalmazandó dömpingellenes intézkedések részleges időközi felülvizsgálata a hatályban lévő intézkedések módosítása nélkül megszűnik.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. szeptember 1-jén.