ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. június 29.)
az állati tetemek ártalmatlanításával foglalkozó ágazatnak 2003-ban nyújtott támogatásokról C 23/05 (ex NN 8/04 és ex N 515/03) számú állami támogatás
(az értesítés a C(2011) 4425. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/651/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
2003. november 7-én kelt levelében Franciaország Európai Unió mellett működő Állandó Képviselete az Európai Unió működéséről szóló szerződés (1) (a továbbiakban: „EUMSZ”) 108. cikkének (3) bekezdése értelmében tájékoztatta a Bizottságot, hogy egyes kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalatok javára mentességet biztosít a tetemeltakarítási adó fizetése alól.
(2)
Az eredeti értesítés egyrészt a 2003-ban nyújtott támogatásokra, másrészt a 2004-től tervezett támogatásokra vonatkozott. Mivel a támogatások egy részének nyújtása már megtörtént, a Bizottság akkor úgy határozott, hogy több részre osztja az ügyet. A 2003-ban nyújtott támogatások közül e határozat keretében csak a tetemeltakarítási adó alóli mentesség képezi vizsgálat tárgyát.
(3)
A tetemeltakarítási adó eltörlésére 2004. január 1-jén került sor. Ezt követően a tetemeltakarítási közszolgáltatás finanszírozását a „vágási adó” bevétele biztosítja, amellyel szemben a Bizottság nem emelt kifogást (2).
(4)
A „vágási adó” (N 515A/03 számú állami támogatás) ügy kivizsgálása során a francia hatóságok, elsősorban 2003. december 29-i levelükben, a jelen esetre is vonatkozó információkat juttattak el a Bizottsághoz.
(5)
2005. április 7-én kelt és 2005. április 12-én iktatott levelükben a francia hatóságok megküldték a Bizottság által 2005. március 4-én kelt levélben kért kiegészítő információkat.
(6)
A Bizottság a 2005. július 7-én kelt SG(2005)D/202956 számú levéllel megnyitotta az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében említett eljárást a szóban forgó támogatás tekintetében.
(7)
Az eljárás megnyitásáról szóló határozat megjelent az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felkérte a többi tagállamot, valamint az érdekelt harmadik feleket, hogy a szóban forgó támogatásokkal kapcsolatban tegyék meg észrevételeiket.
(8)
A francia hatóságok 2005. szeptember 20-án és 2005. november 15-én kelt, 2005. november 17-én iktatott leveleikben küldték meg a megjegyzéseiket.
(9)
A Bizottsághoz észrevételek érkeztek a Vágóhidak, Hentesek, Húsfeldolgozók Szövetségétől (a továbbiakban: „CFBCT”) 2005. október 18-án, valamint egy magántársaságtól 2005. október 17-én (4) és 2008. július 11-én.
(10)
2011. április 18-án kelt levelükben a francia hatóságok megerősítették, hogy a 2003-as évben egyes, mezőgazdasági termékeket forgalmazó vállalatok számára a húsfelvásárlásra kivetett adó (úgynevezett „tetemeltakarítási adó”) megfizetése alól biztosított mentesség az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendelet (5) hatálya alá tartozik.
II. LEÍRÁS
(11)
A szóban forgó intézkedés a tetemeltakarítási, valamint a kereskedelmi felhasználással már nem rendelkező hús- és csontliszt megsemmisítését biztosító közszolgáltatás finanszírozására vonatkozik a 2003-as év tekintetében.
(12)
A tetemeltakarítási közszolgáltatást korábban a francia általános adótörvénykönyv 302a. ZD cikkével bevezetett tetemeltakarítási adóból finanszírozták, amely cikk az állati tetemek és a vágóhídi hulladékok összegyűjtéséről és megsemmisítéséről szóló 1996. december 26-i 96-1139 sz. francia törvény (a továbbiakban: „1996. évi törvény”) 1. cikke alapján került elfogadásra.
(13)
A tetemeltakarítási adó minden olyan, hús és egyéb meghatározott árucikk felvásárlójára vonatkozott, aki e termékek kiskereskedelmi értékesítésével foglalkozott. Az adó alanya volt általában minden, kiskereskedelmi értékesítéssel foglalkozó gazdasági szereplő. Az adó alapja bármiféle beszerzés hozzáadottérték-adó (héa) nélküli értéke volt:
-
friss vagy főtt, hűtött vagy mélyhűtött szárnyas, nyúl, vad vagy szarvasmarha, birka, kecske, sertés, valamint ló, szamár és ezek keresztezéseiből származó húsok és belsőségek,
-
sózott hústermékek, felvágottak, disznózsír, húskonzervek és feldolgozott belsőségek,
-
húsból és belsőségből készült állati takarmányok.
(14)
Azok a vállalkozások, amelyeknek az előző naptári évi árbevétele hozzáadottérték-adó (héa) nélkül kevesebb, mint 2 500 000 francia frank (FRF) (6) (381 122 EUR) volt, mentesek voltak az adó alól. Az adó kulcsát a havi hozzáadottérték-adó (héa) nélküli vásárlások alapján határozták meg, amely 125 000 FRF (19 056 EUR) értékig 0,5 %, 125 000 FRF felett pedig 0,9 % volt. A 2000. évi pénzügyi korrekciós törvény (a 2000. december 30-i 2000-1353 sz. törvény) 35. cikke bizonyos módosításokat fogadott el a tetemeltakarítási adóval kapcsolatban, amelyek 2001. január 1-jén léptek hatályba. Ezek a módosítások a BSE-válság hatásait és az ebből eredő többletkiadásokat voltak hivatottak ellensúlyozni. Ezt követően az adó alapját kiterjesztették, hogy az magában foglalja „az egyéb húsalapú termékeket” is. Az adó kulcsát a havi hozzáadottérték-adó (héa) nélküli felvásárlások alapján határozták meg, amely 125 000 FRF (19 056 EUR) értékig 2,1 %, 125 000 FRF felett pedig 3,9 % volt. Ezenkívül minden olyan vállalkozás, amelynek az árbevétele az előző naptári évben héa nélkül 5 000 000 FRF (762 245 EUR) alatt volt, mentesült ezen adó megfizetése alól.
(15)
Kezdetben, vagyis 1997. január 1-jétől az adó bevételét egy külön erre a célra létrehozott alaphoz rendelték, amelynek célja az állati tetemek, valamint az emberi és állati fogyasztásra alkalmatlannak minősített vágóhídi lefoglalt termékek összegyűjtésének és megsemmisítésének, azaz a mezőgazdasági törvénykönyv 264. cikkében állami feladatként meghatározott tevékenységeknek a finanszírozása volt. Az alapot a „Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles” (mezőgazdasági gazdálkodó egységek szerkezetkezelési országos központja - CNASEA) kezelte.
(16)
2001. január 1. óta a tetemeltakarítási adó bevételét közvetlenül az általános állami költségvetéshez rendelik, és már nem az erre a célra létrehozott alaphoz. A 2003-as évre a 2003-as költségvetési törvény végrehajtásáról szóló, 2002. december 30-i 2002-1580 számú rendelet értelmében források váltak elérhetővé a Mezőgazdasági, Élelmezésügyi, Halászati és Vidékügyi Minisztériumnál. Ezek a források az említett minisztérium rendes kiadásai között kerülnek elszámolásra, a IV. cím, Állami beavatkozások, 4. rész, gazdasági lépések, ösztönzések és beavatkozások kategóriában. 2003-ban ennek az adónak a bevétele 550 millió EUR volt.
(17)
A 2003-as bejelentés támogatást határozott meg állati hús- és csontlisztek tárolásához és megsemmisítéséhez, valamint elhullott állatok és vágóhídi hulladékok szállításához és megsemmisítéséhez. Ezen felül az 1996. évi törvény előírta adómentesség biztosítását azon kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalkozások számára, amelyeknek az éves árbevétele kevesebb volt, mint 762 245 EUR. A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint az 1996. évi törvény 2003-ban az év egészében érvényben volt.
(18)
Az eljárás megnyitásáról szóló határozatában a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az elhullott állatok elszállítására és megsemmisítésére, valamint az állati hús- és csontliszt és vágóhídi hulladékok tárolására és megsemmisítésére vonatkozó támogatási intézkedések nem járnak azzal a kockázattal, hogy a közösségi érdekkel ellentétes módon változtatnák meg az árucsere-feltételeket. Ennélfogva igénybe vehetik az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában előírt mentességet, mint az ágazat fejlődéséhez hozzájárulni képes intézkedések. Ezzel szemben, a Bizottság az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében említett eljárás megnyitása mellett döntött a tetemeltakarítási adó fizetése alól mentesülő cégek javára biztosított támogatások létezése és összeegyeztethetősége tekintetében.
(19)
A vizsgálati eljárás megindításakor a Bizottság úgy vélte, hogy a tetemeltakarítási adó fizetése alóli mentesség az állam számára bevételkiesést jelenthet, és nem tűnik úgy, hogy ezt a mentességet az állami adóbevételek biztosításának célját követő adórendszer jellege és gazdasági funkciója indokolná. A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint az adómentesség ugyanis nem a húsértékesítésre vonatkozó árbevételre, hanem az összes értékesítés árbevételére vonatkozott.
(20)
Miután a tetemeltakarítási adót a húst tartalmazó termékek értéke alapján kalkulálják, nem látszik indokoltnak mentesíteni az adó alól egy olyan vállalkozást, amely húsértékesítésben nagyobb árbevételt bonyolít, egy olyan konkurens vállalkozással szemben, amely hústartalmú termékek kisebb árbevételével mégis az adó hatálya alá kerül.
(21)
Következésképpen úgy tűnik, hogy az említett adómentesség szelektív előnyt jelent. Itt tehát a mentességet élvező kereskedők számára biztosított támogatásról volt szó, amelyeknek az adóterhei így kisebbek voltak. A húsértékesítésre vonatkozó számadatok alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a 762 245 EUR-nál alacsonyabb árbevételt lebonyolító kereskedők 2003-as adómentessége az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében esetlegesen állami támogatásnak minősülő előnyt jelent.
(22)
A Bizottság nem tudta kizárni, hogy az adómentesség esetlegesen hatással van a tagállamok közötti kereskedelemre, különösen a határ menti területeken.
(23)
Úgy tűnik tehát, hogy a 762 245 EUR-nál kisebb árbevételt lebonyolító kereskedők javára biztosított adómentesség állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
(24)
Ebben az esetben a könnyítés tartalma a terhek olyan csökkentése volt, amely nem tartalmazott semmilyen ösztönző elemet és a kedvezményezett részéről semmiféle ellentételezést sem, és amelynek a versenyszabályokkal való összeegyeztethetősége nem volt bizonyított.
(25)
A Bizottság ezért úgy vélte, hogy a támogatás a Közösségnek a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokra vonatkozó - az adott időszakban alkalmazandó - iránymutatásainak 3.5. pontja (7) alkalmazási körébe esik. Az említett pont előírja, hogy annak érdekében, hogy a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősüljön, minden támogatási intézkedésnek tartalmaznia kell egy ösztönző elemet, vagy bizonyos ellentételezést kell megkövetelnie a kedvezményezettektől. Így, kivéve a közösségi jogban vagy a mezőgazdasági iránymutatásokban kifejezetten előírt kivételeket, az egyoldalú állami támogatásokat, amelyek mindössze a termelő anyagi helyzetének a javítását célozzák, de amelyek semmiféleképpen sem járulnak hozzá az ágazat fejlődéséhez, működési támogatásoknak minősülnek, amelyek összeegyeztethetetlenek a közös piaccal.
(26)
A tetemeltakarítási adó fizetése alól mentesülő cégek tekintetében a Bizottság nem tudta kizárni, hogy fennáll az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatás, valamint, hogy működési támogatásról lenne szó, amely alapján a Bizottságnak kétségei vannak a belső piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban.
III. FRANCIAORSZÁG ÁLTAL ELŐTERJESZTETT ÉSZREVÉTELEK
(27)
A francia hatóságok 2005. szeptember 20-án és 2005. november 15-én kelt leveleikben terjesztették elő észrevételeiket. Ezekben a levelekben a francia hatóságok hangsúlyozták, hogy nem vitatható, hogy az adó fizetése alól mentesülő kedvezményezettek adóügyi mentessége támogatásnak minősül az EK-Szerződés értelmében. A Bizottság egyébként ennek megfelelő értékelést adott az 1997. január 1. és 2002. december 31. között alkalmazott mentességről szóló 2005/474/EK határozatában (8) (NN 17/01 számú támogatás, új besorolás szerint: C 49/02).
(28)
Ezzel szemben a francia hatóságok az 1998/2006/EK rendelet hatálybalépése előtt előadták, hogy a támogatások az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 69/2001/EK bizottsági rendelet (9) alkalmazási körébe esnek. A francia hatóságok előadták, hogy a szóban forgó vállalkozások száma - amely éves szinten meghaladta a százezret -, valamint a mentességre meghatározott árbevétel-küszöbérték (762 245 EUR) azt jelentette, hogy az esetlegesen állami támogatást képező összeg minden esetben a 100 000 EUR küszöbérték alatt volt a 69/2001/EK rendelet által előírt hároméves időszak alatt.
(29)
Annak bemutatására, hogy az e vállalkozások által 2003-ban élvezett mentesség összege mindvégig 100 000 EUR alatt maradt a három év tekintetében, a francia hatóságok két módszert alkalmaztak.
(30)
Elsőként a francia hatóságok megkísérelték rekonstruálni egy olyan vállalkozás árbevételét, amely a három év során 100 000 EUR, azaz éves átlagban 33 333 EUR adót fizet. Ezt az összeget az adómértékek (2,1 % és 3,9 %) szerint felosztva rekonstruálták az adó alapját, amely megfelelt a vállalkozás húsfelvásárlásainak. Végezetül a húsfelvásárlás értékéből levonták a becsült éves árbevételt, abból a maximalista feltételezésből kiindulva, hogy húskereskedelemre szakosodott vállalkozásról van szó. Ezzel a módszerrel olyan árbevételt kaptak a vállalkozás tekintetében, amely jóval az adómentességi küszöb felett volt. A 762 245 EUR mentességi küszöbértéket ezért jóval meghaladta az összeg, ami azt mutatja, hogy hároméves időszak során 100 000 EUR adót befizető vállalkozás semmilyen esetben sem mentesülhet a húsfelvásárlásra kivetett adó alól.
(31)
Második esetben a francia hatóságok olyan, húsra szakosodott vállalkozás esetében próbálták rekonstruálni az adó összegét, amelynek az árbevétele közvetlenül a 762 000 EUR mentességi küszöbérték alatt helyezkedett el. A 0,58 értékű (10) felvásárlás/árbevétel hányados felhasználásával a francia hatóságok levonták az adott vállalkozás húsfelvásárlásainak értékét, azaz 441 960 EUR-t (762 000 × 0,58). Ez a második módszer megmutatja, hogy a mentesség maximális értéke vállalkozásonként 13 132 EUR/év, azaz három évet tekintve minden esetben 100 000 EUR alatt marad.
(32)
Az 1998/2006/EK rendelet hatálybalépését követően a francia hatóságok megerősítették, hogy a húsfelvásárlásra kivetett adó (úgynevezett „tetemeltakarítási adó”) megfizetése alól egyes mezőgazdasági termékeket forgalmazó vállalkozások számára a 2003-as év tekintetében biztosított mentesség az említett rendelet, különösen annak átmeneti rendelkezésekről szóló 5. cikkének alkalmazási körébe esik.
IV. HARMADIK FELEK ÁLTAL ELŐTERJESZTETT ÉSZREVÉTELEK
(33)
Elsőként a Vágóhidak, Hentesek, Húsfeldolgozók Szövetsége (a továbbiakban: „CFBCT”) előadta, hogy a szóban forgó intézkedés nem felel meg az állami támogatás definíciójában foglalt kritériumoknak, valamint az egyes vállalkozásokra az árbevétel függvényében alkalmazott adóztatási mechanizmust teljes mértékben alátámasztották az adórendszer általános gazdasági körülményeiből fakadó okok. A CFBCT szerint a húsfelvásárlásra kivetett adó beszedése és ellenőrzése a héa és hasonló adókra alkalmazandó szabályok szerint történt. A mentesség küszöbértékének meghatározása az egyéb adókra alkalmazandó küszöbértékek esetében is figyelembe vett objektív és ésszerű kritériumon alapult. Az 1996. évi törvény beágyazódott a héa visszatérítésének franciaországi rendszerébe. Következésképpen a törvény célja nem azt volt, hogy különleges előnyt biztosítson egyes vállalkozások számára, hanem az, hogy - egy adózási küszöb megállapításával - figyelembe vegye a vállalkozások hozzájárulási képességét és különösen a kisipari hentesek tevékenységének jövedelmezőségét.
(34)
Másodsorban, ez az intézkedés a CFBCT szerint nem volt hatással a közösségen belüli kereskedelemre. Valójában a szóban forgó intézkedés által érintett vállalkozások rendkívül szerény mérete, valamint a rendkívül korlátozott földrajzi piac, ahol ezek a vállalkozások működnek, kétségbe vonhatóvá teszi az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállását.
(35)
Annak ellenére, hogy feltételezhető, hogy az adó fizetése alól mentesülő vállalkozások valóban támogatásban részesültek, a CFBCT fenntartja azon véleményt, hogy ez a támogatás minden esetben összeegyeztethető a Szerződésben foglalt szabályokkal.
(36)
A Bizottságnak figyelembe kellene vennie, hogy a hentes kisvállalkozások és a kisipari hentesek mentesítését az adott esetben a közérdekűség célja igazolta: a „kergemarhakór”-válság kezelése és a veszélyes termékek szükséges kezelése. Továbbá, ez az intézkedés csak a kis- és középvállalkozásokat érintette, valamint potenciálisan vonatkoztak rá az adott időszakban alkalmazandó mentességi rendeletek, nevezetesen az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 70/2001/EK bizottsági rendelet (11) és az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával és forgalmazásával foglalkozó kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2003. december 23-i 1/2004/EK bizottsági rendelet (12).
(37)
A CFBCT mindenképpen fenntartja azt a véleményét, hogy a támogatás visszatéríttetése - amelyre sor kerülne, amennyiben az intézkedést esetlegesen összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősítenék - sértené az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (13) 14. cikkében foglaltakat, abban a tekintetben, hogy a visszatérítést előíró elutasító határozat nem venné figyelembe a kedvezményezett vállalkozások jogos bizalmát.
(38)
Mindenesetre a támogatás összegének visszamenőleges hatályú, átalányadózás alapján történő megállapításának a de minimis küszöbértékek alatt kellene lennie, mivel e támogatás potenciális kedvezményezetteinek többsége mikrovállalkozás.
(39)
A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint a szóban forgó magántársaság Franciaországban élelmiszer-forgalmazási tevékenységet végez. A tetemeltakarítási adót a 2001 és 2003 közötti időszakban befizető és a francia adóhatóságtól a befizetett összeg visszatérítését kérő társaság úgy véli, hogy érdekében áll az ezzel az eljárással kapcsolatos észrevételeinek előterjesztése.
(40)
A társaság fenntartja azon véleményét, hogy a Bizottság által az eljárást megindító 2005. július 5-i határozatában (2005/C 228/06) (14) levont következtetéssel ellentétben nem beszélhetünk a tetemeltakarítási ágazatban nyújtott támogatások és a húsfelvásárlási adó közötti kapcsolat megszüntetéséről. A társaság úgy véli, hogy a 2003-ra befizetett tetemeltakarítási adó az általános adótörvénykönyv 302a. ZD cikkén alapul, és az EUMSZ 107. cikke értelmében állami támogatási mechanizmust finanszíroz. Erről a mechanizmusról nem tájékoztatták előzetesen a Bizottságot, és ezt a mechanizmust törvénytelennek kell nyilvánítani.
(41)
Ezenkívül, a társaság fenntartja azon véleményét, hogy az adó összeegyeztethetetlen az EUMSZ 107. cikke értelmében, és ez az adó összeegyeztethetetlenségét okozza a közteherviselés előtti egyenlőség elvével, illetve kiterjesztésképpen a versenyjogi szabályokkal.
V. ÉRTÉKELÉS
(42)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésével összhangban, ha az említett Szerződés másként nem rendelkezik, a közös piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(43)
Az EUMSZ 107., 108. és 109. cikke a sertéshúságazatban a sertéshús piacának közös szervezéséről szóló, 1975. október 29-i 2759/75/EGK tanácsi rendelet (15) 21. cikkével összhangban alkalmazandó. A marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1254/1999/EK tanácsi rendelet (16) 40. cikkével összhangban a marhahúságazatban is alkalmazandók. Az 1254/1999/EK rendelet elfogadása előtt az EUMSZ 107., 108. és 109. cikke a marhahús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27-i 805/68/EGK tanácsi rendelet (17) 24. cikkével összhangban volt alkalmazandó a marhahúságazatban. A juhhús és kecskehús piacának közös szervezéséről szóló, 1998. november 3-i 2467/98/EK tanácsi rendelet (18) 22. cikkével összhangban a juh- és kecskehúságazatban is alkalmazandók. A baromfihús piacának közös szervezéséről szóló, 1975. október 29-i 2777/75/EGK tanácsi rendelet (19) 19. cikkével összhangban a baromfihús-ágazatban is alkalmazandók. A mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (20) hatályon kívül helyezte ezeket a rendeleteket, és 180. cikkében előírta, hogy az állami támogatásokra vonatkozó szabályok alkalmazandók a fent említett termékekre.
(44)
A francia hatóságok megerősítették, hogy a húsfelvásárlásra kivetett adó (úgy nevezett „tetemeltakarítási adó”) megfizetése alól egyes mezőgazdasági termékeket forgalmazó vállalkozások számára a 2003-as év tekintetében biztosított mentesség az 1998/2006/EK rendelet alkalmazási körébe esik.
(45)
Az 1998/2006/EK rendelet értelmében a szóban forgó rendelet által megállapított feltételeket teljesítő támogatások úgy tekintendők, mint az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt összes feltételt nem kielégítő támogatások, ennélfogva nem tartoznak az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésében előírt értesítési kötelezettség hatálya alá.
(46)
Az 1998/2006/EK rendelet minden ágazat vállalkozásai számára biztosított támogatásokra alkalmazandó, azonban az EK-Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékeket feldolgozó és forgalmazó vállalkozások esetében ez csak abban az esetben érvényes, ha a támogatás összege nem az elsődleges termelőktől beszerzett vagy az érintett vállalkozások által forgalmazott ilyen termékek ára vagy mennyisége alapján kerül rögzítésre, és a támogatás nem az elsődleges termelőknek történő teljes vagy részleges továbbítástól függ.
(47)
Az 1998/2006/EK rendeletet az 5. cikkének (1) bekezdésével összhangban a hatálybalépése előtt odaítélt azon támogatásokra kell alkalmazni, amelyeket a mezőgazdasági termékek feldolgozásában és forgalmazásában tevékeny vállalkozásoknak nyújtottak, amennyiben az teljesíti az 1. és 2. cikkben megállapított feltételeket. Az 1998/2006/EK rendelet 2006. december 29-én lépett hatályba.
(48)
Az 1998/2006/EK rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében bármely három pénzügyi év időszakában ugyanazon vállalkozás részére odaítélt csekély összegű (de minimis) támogatás összege nem haladhatja meg a 200 000 EUR-t. A meghatározott felső határt támogatásként kell kifejezni. Az összes használt számadatot bruttó számnak kell tekinteni, azaz bármely adózás vagy egyéb levonás előtti adatnak. Amennyiben a támogatást nem vissza nem térítendő támogatásként, hanem más formában nyújtják, a támogatás összege a bruttó támogatástartalom lesz.
(49)
A szóban forgó vállalkozások az EK-Szerződés I. mellékletében említett és egyéb termékek feldolgozása és forgalmazása területén végezték a tevékenységüket és 2003-ban mentességet élveztek a tetemeltakarítási adó megfizetése alól. Az 5. cikkében foglalt átmeneti intézkedésekkel összhangban ennélfogva az 1998/2006/EK rendelet alkalmazandó ebben az esetben.
(50)
A francia hatóságok megállapították, hogy az 1998/2006/EK rendelet által előírt feltételek teljesültek, bemutatva, hogy a támogatás egyénileg, az egyes kedvezményezettek számára nyújtott támogatástartalma egyetlen esetben sem haladta meg a 200 000 EUR-t adott hároméves időszak alatt, mivel a mentesség maximális összege évenként és vállalkozásonként 13 132 EUR volt (lásd a (29) preambulumbekezdést).
(51)
A fentiekre tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a 762 245 EUR-nál kisebb éves árbevétellel rendelkező kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalatok 2003-as mentessége az 1998/2006/EK rendelet alkalmazási körébe esik, és teljesíti az említett rendeletben előírt feltételeket. Következésképpen ez a mentesség nem minősül állami támogatásnak az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 762 245 EUR-nál kisebb éves árbevétellel rendelkező, kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalatok 2003-as mentessége a tetemeltakarítási adó alól nem minősül támogatásnak az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Francia Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. június 29-én.