PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 405/2011
ze dne 19. dubna 2011,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých tyčí a prutů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 1261/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 15. února 2010 podala Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby některých tyčí z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
Jak je stanoveno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření ohledně subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období šetření“). Průzkum trendů významných pro posouzení újmy se týkal období od roku 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
1.2 Následný postup
(4)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila řada zúčastněných stran. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení. Komise nadále shromažďovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně zohledněny.
(5)
Všem zúčastněným stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla. Po tomto konečném poskytnutí informací byla stranám ponechána lhůta, ve které mohly zaujmout stanovisko.
1.3 Strany dotčené řízením
(6)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se stran dotčených daným řízením, potvrzují se 5. až 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1 Dotčený výrobek
(7)
Je třeba připomenout, že, jak uvádí 24. bod odůvodnění prozatímního nařízení, za „dotčený výrobek“ byly určeny tyče a pruty z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracované, jiné než tyče a pruty s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházející z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
(8)
Jeden vyvážející výrobce z Indie uvedl, že tyče z nerezavějící oceli s kruhovým příčným průřezem o průměru menším než 80 mm, které však nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by měly být vyloučeny z šetření, protože se na ně nevztahuje definice výrobku.
(9)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť v definici výrobku se na toleranci neodkazuje. Kontrolní číslo výrobku (PCN) v dotazníku sice obsahuje položku výlučně určenou pro tolerance v rozmezí H6 až H11, ta je však uvedena pouze pro účely srovnání a pro výrobek, jenž je předmětem šetření, nemá závazné důsledky. Z toho důvodu se dospělo k názoru, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by neměly být z šetření vyloučeny.
(10)
Je třeba poznamenat, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, byly pro výpočet prozatímního rozpětí subvencování a újmy zohledněny.
2.2 Obdobný výrobek
(11)
Jelikož k obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 25. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(12)
Ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány subvence:
a)
režim „Kniha celních nároků“;
b)
režim předběžného povolení;
c)
režim podpory vývozu kapitálového zboží;
d)
režim pro subjekty orientované na vývoz;
e)
režim vývozních úvěrů.
(13)
Výrobní odvětví Unie vyjádřilo pochybnosti o tom, zda Komise neopomněla zohlednit řadu programů subvencí. Odvětví tak dospělo k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny.
(14)
V reakci na tuto skutečnost je nutné poznamenat, že podnět obsahoval velký počet národních a místních režimů subvencí, které byly zahrnuty do dotazníku pro vyvážející výrobce v Indii a prošetřeny Komisí. Avšak pouze v případě programů uvedených výše ve 12. bodě odůvodnění bylo shledáno, že vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo a již byli zařazeni do vzorku, obdrželi subvence.
(15)
Výrobní odvětví Unie také tvrdilo, že závěry Komise odporují závěru ministerstva obchodu USA (US DOC), které v nedávném řízení o uložení vyrovnávacího cla týkajícího se vývozu oceli z Indie zjistilo daleko vyšší subvence. K tomu je však třeba poznamenat, že se tyto závěry týkají jiného výrobku a jiného vyšetřovacího období. Toto tvrzení se proto zamítá.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se 26. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Kniha celních nároků“ (dále jen „KCN“)
(17)
Několik stran tvrdilo, že režim KCN by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost bezcelně dovezené zboží při výrobním procesu skutečně spotřebovat a výše kreditu není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupům. Navíc neexistuje žádný systém nebo postup pro potvrzení, které vstupy jsou spotřebovávány při procesu výroby vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu KCN bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří obstarávají veškeré vstupy na místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupy, mají nárok na čerpání výhod v rámci režimu KCN. Tato tvrzení se proto zamítají.
(18)
Pokud jde o prodej licence KCN, jedna strana tvrdila, že skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence a výhoda proto byla menší. V této souvislosti je třeba poznamenat, že výhoda získaná podle tohoto režimu byla vypočítána na základě výše kreditu poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Má se zato, že jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení se proto zamítá.
(19)
Jedna strana dále tvrdila, že by se výhoda získaná v rámci tohoto režimu neměla určovat podle vývozní hodnoty, nýbrž podle skutečného využití licence KCN - a to i v případě, že byl režim KCN považován za napadnutelný. Co se toho týče, je nutné připomenout, že v souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která byla zjištěna za období šetření. V tomto ohledu se mělo zato, že výhodu příjemce získá v momentě, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku je indická vláda povinna se zříct celních poplatků, čímž vzniká finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné i výši kreditu v rámci režimu KCN, která má být pro příslušnou vývozní transakci udělena, nemůže již indická vláda sama rozhodnout, zda subvenci poskytnout či nikoli. Společnost, která ví, že v rámci režimu KCN získá subvence, je v tomto ohledu zvýhodněna, protože může tyto subvence zohlednit a nabídnout nižší ceny. Pro zjištění, zda byla výhoda poskytnuta, je rozhodující okamžik vývozu, nikoli následné využití, protože vývozce, který takové právo získal, „je na tom finančně lépe“. Toto tvrzení se proto zamítá.
(20)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 29. až 41. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3 Režim předběžného povolení (dále jen „PP“)
(21)
Jedna strana tvrdila, že režim PP je třeba považovat za režim vracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. 54. bod odůvodnění prozatímního nařízení v reakci na toto tvrzení uvádí, že podprogram využitý v tomto daném případě nelze považovat za přípustný systém vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě systémů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Rovněž se má za to, že standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit kontrolní systém skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného kontrolního systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Tento podprogram je tudíž napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(22)
Pokud jde o výpočet výše subvencí, oproti tvrzení jedné strany musely být pro určení výše napadnutelné výhody zohledněny výhody, které v rámci režimu PP získaly jiné než dotčené výrobky. V rámci režimu PP neexistuje žádná povinnost, která by omezovala využití výhody pro dovoz vstupního materiálu osvobozeného od cla v souvislosti s konkrétním výrobkem. V důsledku toho je možné využít pro dotčený výrobek všech výhod poskytovaných tímto režimem.
(23)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 42. až 58. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „PVKZ“)
(24)
Protože ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 59. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5 Režim pro subjekty orientované na vývoz (dále jen „SOV“)
(25)
Dříve než se zmíní řada připomínek předložených společností ze vzorku, která měla status SOV, je nutné připomenout, že rozhodující povinností SOV, jak je stanovena v dokumentech FT-policy 2004-2009 a FT-policy 2009-2014, je dosáhnout čistých devizových příjmů, tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží. V rámci režimu pro SOV mohou být zřízeny všechny podniky, pokud se v zásadě zaváží vyvážet veškerou svou produkci zboží nebo služeb.
(26)
Za to mohou SOV využít řadu úlev uvedených v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto úlevy jsou stanoveny zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a jsou proto považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl SOV, jak je uvedeno v kapitole 6.1 dokumentu FT-policy 2009-2014, je nutnou podmínkou k získání příslušných subvencí.
(27)
Osvobození, kterých SOV využívá, jsou všechna stanovena zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti. Režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), v příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
(28)
Dále nebylo potvrzeno, že indická vláda uplatňuje kontrolní systém či postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně nebo bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě režimů vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Uplatňovaný kontrolní systém má za cíl sledovat plnění povinnosti dosažení čistých devizových příjmů a nikoli sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží.
(29)
Pokud jde o zmíněnou stranu se statusem SOV, aby bylo možné napadnout jakékoli výhody, musí být splněny tyto dvě podmínky: i) neexistence kontrolního systému a ii) poskytnutí nadměrných úlev. V této souvislosti je třeba poznamenat, že je nezbytné, aby indická vláda prokázala, že uplatňuje řádný kontrolní systém, který jí umožňuje určit jaké vstupy byly při výrobě spotřebovány a v jakém rozsahu. Neexistence řádného kontrolního systému bude dále zmíněna níže. Poskytnutí nadměrných úlev je relevantní pouze v případě, že bylo zjištěno, že určitý režim - v tomto případě režim pro SOV - je režim vracení cla bona fide, který splňuje požadavky příloh I, II a III základního nařízení. Jak již bylo vysvětleno ve výše uvedeném 27. bodu odůvodnění, režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(30)
Strana dále zdůraznila, že režim pro SOV údajně automaticky umožňuje bezcelní dovoz surovin pro vývoz konečného zboží. Strana tvrdila, že režim pro SOV je srovnatelný se systémem řízení dovozů v rámci aktivního zušlechťovacího styku, nikoli s režimem vracení cla. Podle názoru této strany, se tyto dva režimy zásadně liší, třebaže oba teoreticky směřují ke stejnému výsledku (vývoz zboží, které bylo vyrobeno ze surovin, u kterých nebylo vybráno dovozní clo). Aby podpořila svůj názor, strana tvrdila, že v rámci režimu vracení cla má vývozce právo požádat o náhradu cla uloženého na suroviny, ze kterých bylo vyrobeno konečné zboží. V rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku je vývozce osvobozen od veškerého dovozního cla, avšak má ze zákona povinnost zaplatit clo za veškeré konečné zboží prodané na domácím trhu. Strana tvrdila, že v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku nemohou být poskytnuty nadměrné úlevy.
(31)
K tomu je třeba v první řadě poznamenat, že pouze v případech, ve kterých existuje uplatňovaný kontrolní systém, který má sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží, je možné určit, zda byly poskytnuty nadměrné úlevy. Pokud jde o tvrzení této strany, že režim pro SOV není režim vracení cla, je nutné poznamenat, že poznámka pod čarou č. 2 přílohy I základního nařízení jasně stanoví, že pro účely tohoto nařízení se „úlevou nebo vrácením“ rozumí rovněž plné nebo částečné osvobození od dovozních poplatků nebo odklad jejich platby. Mělo by být zřejmé, že základní koncept režimů vracení, náhrady či osvobození je stejný, tj. že dovozní cla na dovoz surovin se ani neplatí, ani se nenahrazují, pokud se takové suroviny použijí na výrobu výrobků následně vyvážených. Závěrem by mělo být jasné, že režim pro SOV musí být v souladu s požadavky příloh I, II a III základního nařízení, aby bylo možné určit, zda může být považován za režim vracení cla v dobré víře.
(32)
Strana dále tvrdila, že SOV je předmětem řádného kontrolního systému a dalších kontrolních opatření, pokud jde o vývoz a prodej na domácím trhu. Strana tvrdila, že v této záležitosti nejsou relevantní pouze zahraniční obchodní politika (FTP) a Příručka postupů (Handbook of Procedure - HOP), která stanoví příslušné zákony a postupy. Mělo by se také zjistit, zda v Indii existují nějaké další zákony a právní předpisy, které zřizují přiměřený a účinný kontrolní systém. Na podporu svého stanoviska strana uvedla, že, pokud jde o dovoz, nákup na domácím trhu, vývoz a prodej na domácím trhu, je v souladu s oddílem 6.10.1 Příručky postupů ze zákona povinna vést řádnou evidenci a ukládat digitálně podepsané čtvrtletní a výroční zprávy o pokroku. Strana dále tvrdila, že má v souladu s hlavním zákonem o spotřební dani z roku 1944 (Central Excise Act) zákonnou povinnost vystavovat při prodejích na domácím trhu daňový doklad, který například jasně dokládá splatné daně. Podle tohoto zákona musí tato strana také příslušným orgánům měsíčně předkládat podrobné informace o svých prodejích na domácím trhu. Podle zákona o společnostech z roku 1956 (Companies Act) a platných účetních standardů je tato strana ze zákona povinna ve svých auditovaných účetních závěrkách poskytnout podrobné informace o dovozu a veřejných zakázkách na domácím trhu, jakož i vývozu a prodeji na domácím trhu.
(33)
Pokud jde o toto tvrzení, je nesporné, že zmíněný zákon o společnostech může poskytnout rámec pro účetní standardy v Indii. Pro posouzení napadnutelnosti režimu pro SOV je však podstatné, zda indická vláda uplatňuje systém, který umožňuje ověřit, zda a v jakém rozsahu byly vstupy osvobozené od cla či daní spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku.
(34)
Požadavky stanovené v hlavním zákonu o spotřební dani (Central Excise Act) slouží zcela jiným účelům, tj. mají zajistit, že jsou při prodejích na domácím trhu v Indii placeny příslušné daně. Zákon nekontroluje bezcelně dovezené materiály, ani nekontroluje souvislost mezi vstupy osvobozenými od cla a výslednými výrobky určenými na vývoz, takže nemůže být považován za kontrolní systém určující, zda jde o režimy vracení cla.
(35)
Pokud jde o další zavedená kontrolní opatření, je třeba připomenout, jak zmiňuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, že SOV nemá v žádném okamžiku povinnost určovat vzájemný vztah mezi každou dovozní zásilkou a místem určení odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však indickým orgánům umožnily získat dostatek informací o konečném místě určení vstupů a zkontrolovat, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz.
(36)
I přes pečlivé zvážení tvrzení této strany se tak potvrdilo, že indická vláda neuplatňovala žádný účinný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně a bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Indická vláda navíc neprovedla další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při neexistenci účinného kontrolního systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Indická vláda mimoto nepředložila žádné důkazy o tom, že nebyly poskytnuty nadměrné úlevy.
(37)
Zmíněná strana tvrdila, že pro výpočet subvencí měla Komise zohlednit cla zaplacená z prodeje konečných výrobků na domácím trhu. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že ačkoliv účelem zřízení SOV je dosáhnout čistých devizových příjmů, může SOV část své výroby prodat na domácím trhu. Podle režimu pro SOV je zboží považováno za dovážené zboží, ačkoli je nutné zaplatit pouze 50 % preferenční celní sazbu. Z toho důvodu není SOV v jiné situaci než ostatní společnosti působící na domácím trhu, tj. z nakoupeného zboží musí platit příslušná cla/daně. V této souvislosti by mělo být jasné, že rozhodnutí indické vlády zdanit zboží určené ke spotřebě na domácím trhu neznamená, že osvobození SOV od dovozních cel a daní z prodeje není výhodou ve vztahu k vývoznímu prodeji dotčeného výrobku. Kromě toho nemá prodej na domácím trhu žádný dopad na obecnější hodnocení toho, zda existuje přiměřený kontrolní systém.
(38)
Strana také tvrdila, že Komise použila při výpočtu výše subvence chybný jmenovatel. Strana tvrdila, že správným jmenovatelem je obrat z celkového prodeje, nikoli obrat z vývozního prodeje. Toto tvrzení je nutné odmítnout. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) vypočtená podle režimu přepočtena v průběhu období šetření na celkový vývozní obrat jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti. Skutečnost, že SOV má možnost prodat část své produkce na domácím trhu nemění nic na tom, že jasným cílem režimu pro SOV je vývoz.
(39)
Strana tvrdila, že výhody, které získává společnost, by měly odpovídat úrokovým nákladům, kterých se indická vláda vzdala v době, která uplynula od dovozu surovin do vývozu hotových tyčí z nerezavějící oceli z Indie. Aby podpořila své tvrzení, strana se odvolala na nedávné předběžné zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC), ke kterému toto ministerstvo došlo v souvislosti s antisubvenčním přezkumem týkajícím se nového odesílatele. V tomto případě byla nezaplacená cla považována za bezúrokovou půjčku poskytnutou společnosti v momentě dovozu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že metodika výpočtu amerického ministerstva obchodu není pro Komisi nikterak závazná, pro Komisi jsou závazná ustanovení základního nařízení. Pokud jde o tento daný případ, použitou metodiku výpočtu vysvětlují 75. a 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Toto tvrzení by v každém případě bylo relevantní pouze tehdy, pokud by zaplacení cla bylo pouze odloženo (poznámka pod čarou č. 3 přílohy I základního nařízení), nikoli pokud by od jeho zaplacení byla společnost osvobozena, jak je tomu v tomto daném případě.
(40)
Vzhledem k výše uvedenému se potvrzují 60. až 77. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „RVÚ“)
(41)
Jedna strana připustila, že na své vyvážené výrobky obdržela preferenční úvěr, avšak tvrdila, že sazba úvěru byla značně vyšší než běžné sazby úvěrů poskytované v EU, a proto by tento úvěr neměl být považován za výhodu.
(42)
Ohledně toho je nutné poznamenat, že výpočet výše subvencí vycházel z rozdílu mezi úroky zaplacenými za vývozní úvěry a částkou, kterou by dotčená společnost v Indii musela zaplatit za své využité běžné komerční úvěry. V tomto případě byla pro výpočet výše subvence použita domácí referenční hodnota. Toto tvrzení se proto zamítá.
(43)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 78. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7 Výše napadnutelných subvencí
(44)
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená ad valorem dosahuje rozmezí 3,3 % až 4,3 %. Jelikož jsou tyto úrovně shodné s úrovněmi uvedenými v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento bod odůvodnění se potvrzuje.
REŽIM→
KCN (3)
PP (3)
SOV (3)
RVÚ (3)
Celkem
SPOLEČNOST
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % až 3,4 %
0 až 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
88. bod prozatímního nařízení uvádí metodiku stanovení subvenčního rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku. Podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení činí rozpětí subvencí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku 4,0 %, toto rozpětí bylo vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku. Potvrzuje se proto 88. bod prozatímního nařízení.
(46)
Základ pro stanovení celostátního subvenčního rozpětí byl stanoven v 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 89. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se výrobního odvětví Unie, potvrzují se 90. až 93. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
(48)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se újmy, potvrzují se 94. až 122. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(49)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se příčinné souvislosti, potvrzují se 123. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
(50)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se zájmu Unie, potvrzují se závěry 137. až 148. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(51)
Jedna strana tvrdila, že průměrné ziskové rozpětí před zdaněním ve výši 9,5 %, které vycházelo ze situace v roce 2007 a bylo využíváno pro výpočet cen nepůsobících újmu a pro zjištění rozpětí újmy, není reprezentativní pro dlouhodobé ziskové rozpětí výrobního odvětví před zdaněním. Strana tvrdila, že příslušný rok, ze kterého vycházel výpočet zisku, byl netypickým rokem, a že roky 2005 a 2006 by byly reprezentativnější, neboť to byly obvyklé hospodářské roky, ve kterých se ziskové rozpětí pohybovalo mezi 4 až 6 %.
(52)
Výpočet cílového zisku použitý v prozatímní fázi vycházel z váženého průměru ziskového rozpětí, které výrobci z Unie zařazení do vzorku získali v roce 2007. Tento rok byl považován za poslední z reprezentativních roků, ve kterých výrobci z Unie netrpěli subvencemi způsobujícími újmu. Tato připomínka se proto zamítá, výpočet ziskového rozpětí použitý v prozatímní fázi se potvrzuje.
(53)
Vzhledem k tomu, že nebyly obdrženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, potvrzují se 149. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(54)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Výše cel
(55)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem, aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí pro odstranění újmy a rozpětí subvencí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Rozpětí subvencí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Všechny ostatní společnosti
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy situaci těchto společností zjištěnou během tohoto šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(58)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb vyrovnávacího cla pro společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (5) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a vývozním prodejem, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Toto nařízení se v případě potřeby odpovídajícím způsobem pozmění a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb se zaktualizuje.
8.4 Konečný výběr prozatímních cel
(59)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se má zato, že je nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (%)
Doplňkový kód TARIC
Chandan Steel Ltd., Bombaj
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd., Bombaj
Precision Metals, Bombaj
Hindustan Inox Ltd., Bombaj
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
Společnosti uvedené v příloze
4,0
B005
Všechny ostatní společnosti
4,3
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 1261/2010 na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89, se s konečnou platností vybírají.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. dubna 2011.
A TANÁCS 405/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. április 19.)
az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 15. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottságnak a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
1. ELJÁRÁS
1.1. Ideiglenes intézkedések
(1)
A Bizottság az 1261/2010/EU rendelettel (2) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) ideiglenes kiegyenlítő vámot vetett ki az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak behozatalára.
(2)
Az eljárás azt követően indult, hogy az Európai Vas- és Acélipari Szövetség (Eurofer) (a továbbiakban: panaszos) 2010. február 15-én panaszt nyújtott be olyan gyártók nevében, amelyek termelése a rozsdamentes rúdacél egyes típusai teljes uniós gyártásának jelentős részét, ebben az esetben több mint 25 %-át teszi ki.
(3)
Az ideiglenes rendelet (23) preambulumbekezdése szerint a támogatásra és a kárra vonatkozó vizsgálat a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra vonatkozott (a továbbiakban: vizsgálati időszak). A kár megítélése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2007-től a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak) terjedt ki.
1.2. Az eljárás további menete
(4)
Miután feltárták az ideiglenes kiegyenlítő intézkedések bevezetésének alapjául szolgáló lényeges tényeket és szempontokat (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), több érdekelt fél írásos beadványban ismertette az ideiglenes megállapításokra vonatkozó nézeteit. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak észrevételeik megtételére. A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését, amelyeket szükségesnek tartott végleges megállapításai megfogalmazásához. Az érdekelt felek által benyújtott szóbeli és írásbeli észrevételeket a Bizottság megvizsgálta és adott esetben figyelembe vette.
(5)
Valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak behozatalára a Bizottság végleges kiegyenlítő vám kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni. Egyúttal olyan határidőt biztosítottak a felek számára, melyen belül e végleges tájékoztatást követően ismertethették álláspontjukat.
1.3. Az eljárásban érintett felek
(6)
Az eljárásban érintett felekre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (5)-(22) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
2.1. Érintett termék
(7)
Emlékeztetni kell arra, hogy az ideiglenes rendelet (24) preambulumbekezdése szerint az „érintett termék” az Indiából származó, hidegen alakított vagy hidegen húzott, de tovább nem megmunkált rozsdamentes rúdacél, kivéve a legalább 80 mm-es kör keresztmetszetű rúdacélt, amely jelenleg a 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 és 7222 20 89 KN-kódok alá tartozik.
(8)
Az egyik indiai exportáló gyártó azt állította, hogy a 80 mm-nél kisebb kör keresztmetszetű, de a H6-H11 toleranciaküszöbön kívülre eső rozsdamentes rúdacélt ki kell zárni a vizsgálatból, mivel nem tartozik a termékkörbe.
(9)
Ezt az érvelést elutasították, mivel a termékkör meghatározásakor nem hivatkoznak toleranciaküszöbökre. A kérdőívben a termék ellenőrzési száma tartalmaz ugyan egy, a H6-H11 toleranciaküszöbre korlátozott rovatot, de ez csupán összehasonlítási célokat szolgál, és nincs kötelező kihatással a vizsgált termékre. Emiatt megállapították, hogy a H6-H11 toleranciaküszöbön kívül eső termékek nem zárhatók ki.
(10)
Megjegyzendő, hogy az ideiglenes támogatási és kárkülönbözet kiszámításakor figyelembe vették a H6-H11 toleranciaküszöbön kívül eső termékeket.
2.2. Hasonló termék
(11)
A hasonló termékre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (25) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3. TÁMOGATÁS
3.1. Bevezetés
(12)
Az ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében az állítólagosan támogatásban részesülő következő programokra történt hivatkozás:
a)
vámhitel-szabályozás (Duty Entitlement Passbook Scheme);
b)
előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme);
c)
beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme);
d)
exportorientált egységek rendszere (Export Oriented Units Scheme);
e)
exporthitelrendszer (Export Credit Scheme).
(13)
Az uniós gazdasági ágazat felvetette azt a kérdést, hogy a Bizottság nem mulasztott-e el figyelembe venni számos támogatási rendszert, és emiatt az ágazat úgy vélte, hogy a Bizottság alulbecsülte az indiai gyártók által igénybe vett támogatásokat.
(14)
Erre válaszul megjegyzendő, hogy a panasz számos olyan nemzeti és helyi támogatási rendszert tartalmazott, amelyek szerepeltek az indiai exportáló gyártóknak küldött kérdőívben és amelyeket a Bizottság kivizsgált. Mindazonáltal kizárólag a fenti (12) preambulumbekezdésben felsorolt rendszerek esetében került megállapításra, hogy a mintában szereplő, megvizsgált exportáló gyártók támogatásban részesültek.
(15)
Az uniós gazdasági ágazat azzal is érvelt, hogy a Bizottság megállapításai ellentmondanak annak a megállapításnak, amelyet az USA Kereskedelmi Minisztériuma tett az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusaira vonatkozó, egy közelmúltbeli kiegyenlítő eljárás során, ahol sokkal nagyobb mértékű támogatást állapítottak meg. Megjegyzendő azonban, hogy e megállapítás más típusú termékre és más vizsgálati időszakra vonatkozik. Következésképpen ezt az érvet elutasították.
(16)
Egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (26)-(28) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.2. Vámhitel-szabályozás (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
(17)
Több fél is úgy érvelt, hogy a vámhitel-szabályozás nem tekinthető kiegyenlíthető támogatásnak, mivel a rendszer célja a behozatalra kivetett vámok ellensúlyozása. Az ideiglenes rendelet (38) preambulumbekezdése szerint ez a rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek, mivel nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i. pontjában, a II. mellékletében (a visszatérítés meghatározása és szabályai) és a III. mellékletében (helyettesítő visszatérítés meghatározása és szabályai) meghatározott szabályoknak. Az exportőrt nem terheli kötelezettség a vámmentesen importált termékek felhasználására a gyártási folyamatban, és a hitel összegének kiszámítása nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva történik. Ezenfelül nem létezik rendszer vagy eljárás annak igazolására, hogy mely alapanyagokat használták fel az exportált termék előállítása során, illetve hogy az alaprendelet I. mellékletének i. pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében történt-e importvám-túlfizetés. Végül az exportőr attól függetlenül jogosult a DEPBS-ből származó előnyök igénybevételére, hogy egyáltalán importál-e alapanyagot. Az előnyök igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül, hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azok az exportőrök is jogosultak a DEPBS-ből származó előnyök igénybevételére, akik minden alapanyagukat helyben szerzik be, és egyáltalán nem importálnak alapanyagként felhasználható árukat. Emiatt ezeket az érveket elutasították.
(18)
A DEPB-engedély értékesítését illetően az egyik fél azt állította, hogy a tényleges eladási ár az engedély értéke alatt volt, és így kevesebb volt az előny. Ebben az összefüggésben megjegyzendő, hogy e rendszer keretében az előnyt az engedély keretében nyújtott hitel összege alapján számították ki, függetlenül attól, hogy az engedélyt a behozatalra kivetett vámok ellensúlyozásához használták vagy az engedélyt ténylegesen értékesítették-e. Úgy tekinthető, hogy egy engedélynek a névértékénél alacsonyabb áron történő értékesítése tisztán kereskedelmi döntés, mely nem módosítja az e rendszer keretében nyújtott előny mértékét. Emiatt ezt az érvet elutasították.
(19)
Az egyik fél ezenkívül azzal érvelt, hogy még ha a DEPBS kiegyenlíthetőnek tekinthető is, az e rendszer keretében nyújtott előnynek nem az exportértéken, hanem inkább a DEPB-engedély tényleges felhasználásán kellene alapulnia. Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének és 5. cikkének megfelelően a kiegyenlíthető támogatások összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszakban feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ebben a vonatkozásban úgy tekintették, hogy a kedvezményezettre akkor ruházódik át az előny, amikor a rendszer keretében exportügyletre kerül sor. Ekkor az indiai kormánynak le kell mondania az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősülő vámilletékek beszedéséről. Amint a vámhatóságok kiállítják az exportfuvarszámlát, amelyen egyebek között a szóban forgó exportügylethez nyújtandó DEPBS-hitel összege is szerepel, az indiai kormány nem rendelkezhet többé a támogatás odaítéléséről. Az a vállalat, mely tudja, hogy DEPBS-támogatást kap, előnyösebb helyzetben van, mivel a támogatásnak köszönhetően alacsonyabb árakat képes kínálni. Az előnyátruházás megállapításához az export időpontja a döntő, nem pedig a későbbi felhasználás, mivel az ilyen megszerzett jogosultsággal már felruházott exportőr pénzügyi szempontból „jobb helyzetben” van. Következésképpen ezt az állítást elutasították.
(20)
Az e rendszerre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (29)-(41) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.3. Előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme, AAS)
(21)
Az egyik fél azt állította, hogy az AAS vám-visszatérítési rendszernek tekintendő, mivel az importált anyagokat exportált áruk előállítására használják. Erre válaszul: az ideiglenes rendelet (54) preambulumbekezdése kifejti, hogy az ebben az esetben használt alrendszer nem tekinthető az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vám-visszatérítés meghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak. India kormánya nem alkalmazott hatékonyan ellenőrzési rendszert vagy eljárást annak igazolására, hogy az alapanyagokat az exportált termék gyártásához használták-e fel, és milyen mennyiségben (az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontja, és a helyettesítő vám-visszatérítési rendszerek esetében az alaprendelet III. melléklete II. részének 2. pontja). Úgy vélik továbbá, hogy az érintett termékre vonatkozó szabványos nyersanyag-végtermék normák (Standard Input Output Norms, SION) nem voltak kellően pontosak, és önmagukban nem alkothatnak a tényleges fogyasztás ellenőrzésére szolgáló rendszert, mivel kialakításuk miatt nem teszik lehetővé az indiai kormány számára annak kellő pontossággal történő ellenőrzését, hogy milyen mennyiségű nyersanyag került felhasználásra az exportra történő termelésben. Ezenkívül az indiai kormány nem végzett további vizsgálatot a ténylegesen érintett alapanyagok vonatkozásában, bár hatékonyan alkalmazott ellenőrzési rendszer hiányában ezt rendes körülmények között el kellene végezni (az alaprendelet II. melléklete II. részének 5. pontja és III. melléklete II. részének 3. pontja). Az alrendszer ezért kiegyenlíthető, így az érvet elutasítják.
(22)
A támogatás összegének kiszámítását illetően, és ellentétben az egyik fél állításával, az érintett terméktől eltérő termék által generált AAS-előnyt figyelembe kellett venni a kiegyenlíthető előny összegének meghatározásakor. Nincs olyan kötelezettség az AAS keretében, mely korlátozná az előnynek egy adott termékhez kapcsolódó vámmentes alapanyag behozatalához történő felhasználását. Ennélfogva az érintett termék a keletkezett összes AAS-előnyből részesülhet.
(23)
Az e rendszerre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (42)-(58) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.4. Beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
(24)
Az e rendszerre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (59) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.5. Exportorientált egységek rendszere (Export Oriented Units Scheme, EOUS)
(25)
A mintában szereplő, exportorientált egység státusszal rendelkező vállalattól érkező észrevételek feldolgozása előtt emlékeztetni kell arra, hogy a 2004-2009-es külkereskedelmi politika és a 2009-2014-es külkereskedelmi politika szerint az exportorientált egység egyik alapvető kötelezettsége nettó valutabevétel (a továbbiakban: net foreign exchange, NFE) elérése, vagyis egy (ötéves) referencia-időszakban az export összértékének meg kell haladnia az importált áruk összértékét. Minden olyan vállalat, mely elvben vállalja, hogy az általa előállított összes árut, illetve szolgáltatást exportálja, létrehozható az exportorientált egységek rendszerének keretében.
(26)
Az exportorientált egységek az ideiglenes rendelet (66) preambulumbekezdésében felsorolt engedmények némelyikére jogosultak. Ezek jogilag az exportteljesítménytől függnek, és emiatt az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyediek és kiegyenlíthetőek. Az exportorientált egységnek a 2009-2014-es külkereskedelmi politika 6.1. fejezetében meghatározott exportcélkitűzése elengedhetetlen feltétel a támogatások elnyeréséhez.
(27)
Az exportorientált egység számára biztosított mentességek jogilag mind az exportteljesítménytől függnek. Az EOUS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető sem megengedhető vám-visszatérítési rendszernek, sem helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek. Nem felel meg az alaprendelet I. melléklete h) és i) pontjában, II. mellékletében (a visszatérítés meghatározása és szabályai) és III. mellékletében (a helyettesítő visszatérítés meghatározása és szabályai) meghatározott szigorú szabályoknak.
(28)
Ezenkívül nem erősítették meg, hogy az indiai kormány ellenőrzési rendszerrel vagy eljárással rendelkezik annak igazolására, hogy a vámmentesen és forgalmiadó-mentesen beszerzett alapanyagokat az exportált termék előállításához használták-e fel, és ha igen, milyen mennyiségben (az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontja, és a helyettesítő vám-visszatérítési rendszerek esetében az alaprendelet III. melléklete II. részének 2. pontja). Az alkalmazott ellenőrzési rendszer a nettó valutabevétel elérésével kapcsolatos kötelezettség felügyeletére irányul, nem pedig annak ellenőrzésére, hogy a behozatalt az exportált áruk előállítására használják-e fel.
(29)
Az exportorientált egység státusszal rendelkező fél szerint bármely előny kiegyenlíthetősége két feltételhez kötött: i. az ellenőrzési rendszer hiánya; valamint ii. többlet vámelengedés. Erre válaszul megjegyzendő, hogy nagyon fontos az indiai kormány számára annak bizonyítása, hogy megfelelő ellenőrzési rendszert vezetett be annak megállapítására, hogy mely alapanyagokat és milyen mennyiségben használtak fel az előállítás során. A megfelelő ellenőrzési rendszer hiánya az alábbiakban kerül kifejtésre. A többlet vámelengedés kérdése csak akkor releváns, ha megállapítják, hogy egy rendszer - jelen esetben az exportorientált egységek rendszere - bona fide vám-visszatérítési rendszer, mely eleget tesz az alaprendelet I., II. és III. melléklete követelményeinek. A (27) preambulumbekezdés szerint az exportorientált egységek rendszere az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető sem megengedhető vám-visszatérítési rendszernek, sem helyettesítő visszatérítési rendszernek.
(30)
Az említett fél kiemelte továbbá az exportorientált egységek rendszerének alapjellemzőjét, vagyis azt, hogy lehetővé teszi a nyersanyagok végtermékek exportjához történő vámmentes behozatalát. A fél azt állította, hogy az exportorientált egységek rendszere az aktív feldolgozási rendszerre vonatkozó különleges vámeljáráshoz hasonlít, nem pedig a vám-visszatérítéshez. Azt állította, hogy függetlenül attól, hogy elméletileg mindkét rendszer ugyanazt eredményezi (olyan nyersanyagokból előállított áruk kivitelét, melyekre elmaradt az importvám beszedése), lényeges különbségek vannak köztük. Az állítás alátámasztásaként a fél azzal érvelt, hogy egy vám-visszatérítési rendszerben az exportőrnek joga van igényelni a végtermékekben lévő nyersanyagok utáni vámvisszatérítést. Az aktív feldolgozási rendszerben az exportőr mentesül minden importadó alól, de jogilag kötelezik arra, hogy adót fizessen a belföldön értékesített végtermékekre. A fél azt állította, hogy az utóbb említett rendszer keretében nem lehetséges többlet vámelengedés.
(31)
Erre válaszul mindenekelőtt megjegyzendő, hogy csak azokban az esetekben állapítható meg, hogy többletfizetésre került-e sor, ha ellenőrzési rendszer működik az exportált áruk előállításához kapcsolódó importfogyasztás ellenőrzésére. A félnek azt az állítását illetően, hogy az exportorientált egységek rendszere nem vám-visszatérítési rendszer, megjegyzendő, hogy az alaprendelet I. mellékletének 2. lábjegyzete egyértelműen meghatározza, hogy az alaprendelet alkalmazásában a vámok „visszautalása vagy vámkedvezmény” az importvámok megfizetése alóli teljes vagy részleges mentesítés. Tisztázni kell, hogy a vám-visszatérítési vagy vámmentességi rendszerek azonos alapelven működnek, vagyis a nyersanyagok behozatalára kivetett importvámokat nem kell kifizetni, illetve vissza kell téríteni, ha a nyersanyagokat olyan termékek előállításhoz használták, melyeket később exportálnak. Végül tisztázni kell, hogy annak megállapításához, hogy az exportorientált egységek rendszere bona fide vám-visszatérítési rendszernek tekinthető-e, eleget kell tennie az alaprendelet I., II. és III. melléklete követelményeinek.
(32)
A fél azt állította továbbá, hogy az exportorientált egység alá van rendelve egy megfelelő ellenőrzési rendszernek és további ellenőrzési lépéseknek az exportra történő, illetve belföldi értékesítéseit illetően. Állítása szerint nem csupán a külkereskedelmi politika és az eljárási kézikönyv - mely meghatározza az exportorientált egységekre vonatkozó jogszabályokat és eljárásokat - releváns. Azt is meg kell vizsgálni, hogy léteznek-e más olyan indiai jogszabályok és előírások, melyek ésszerű és hatékony ellenőrzési rendszert tesznek lehetővé. Állításának alátámasztására a fél azzal érvelt, hogy az eljárási kézikönyv 6.10.1. szakasza értelmében számára jogilag kötelező, hogy megfelelő nyilvántartást vezessen, és az elért haladásról elektronikusan aláírt negyedéves és éves jelentéseket készítsen az importra, a belföldi vásárlásokra, az exportra történő, illetve a belföldi értékesítésekre vonatkozóan. A fél ezenkívül azzal érvelt, hogy az 1944. évi központi jövedékiadó-törvény értelmében belföldi értékesítések esetén jogilag kötelező számára az adószámla kiállítása, melyen egyértelműen feltüntetésre kerülnek például a fizetendő adók. A központi jövedékiadó-törvény azt is előírja, hogy a félnek havonta részletes adatokat kell szolgáltatnia a hatóságok számára belföldi értékesítésekről. Az 1956. évi társasági törvénynek, valamint az alkalmazandó számviteli standardoknak megfelelően a fél számára jogilag kötelező az is, hogy ellenőrzött pénzügyi kimutatásaiban részletes adatokat szolgáltasson az importról és a belföldi beszerzésről, valamint az exportra történő, illetve belföldi értékesítéseiről.
(33)
Ezzel kapcsolatban nem vitatott, hogy a társasági törvény keretet biztosít a számviteli standardok számára Indiában. Az exportorientált egység kiegyenlíthetőségének vizsgálatakor azonban az a lényeges kérdés, hogy rendelkezik-e az indiai kormány olyan rendszerrel, mely megerősítheti, hogy a vámmentesen vagy adómentesen beszerzett alapanyagokat az exportált áruk előállításához használták-e fel, és ha igen, milyen mennyiségben.
(34)
A központi jövedékiadó-törvény követelményei teljesen más célt szolgálnak: annak biztosítását, hogy az alkalmazandó adók megfizetésre kerüljenek, ha az indiai belföldi piacon kerül sor értékesítésekre. Nem ellenőrzi a vámmentesen behozott anyagokat, sem a vámmentes alapanyagok és az azokból előállított exporttermékek közötti kapcsolatot, ami szükséges lenne ahhoz, hogy vám-visszatérítési rendszernek lehessen tekinteni.
(35)
A további ellenőrzési intézkedéseket illetően emlékeztetni kell arra, hogy az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdésében említettek szerint az exportorientált egységek semmikor nem kötelezhetők arra, hogy minden egyes importszállítmányhoz hozzárendeljék a kapcsolódó előállított termék rendeltetési helyét. Csak ilyen szállítmány-ellenőrzések biztosíthatnának azonban elegendő információt az indiai hatóságok számára az alapanyagok végső rendeltetéséről annak ellenőrzése céljából, hogy a vám-/forgalmiadó-mentességek mértéke nem haladja-e meg az exporttermelésre szánt alapanyagokra vonatkozó vámokat és adókat.
(36)
Emiatt - e fél állításának alapos figyelembevétele ellenére - bebizonyosodott, hogy az indiai kormány nem rendelkezik hatékony ellenőrzési rendszerrel vagy eljárással annak igazolására, hogy a vámmentesen és forgalmiadó-mentesen beszerzett alapanyagokat az exportált termékhez használták-e fel, és milyen mennyiségben (az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontja, a helyettesítő vám-visszatérítési rendszerek esetében pedig az alaprendelet III. melléklete II. részének 2. pontja). Az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen felhasznált alapanyagok alapján, noha erre rendes körülmények között szükség lett volna hatékony ellenőrző rendszer hiányában (az alaprendelet II. melléklete II. részének 5. pontja és III. melléklete II. részének 3. pontja). Ezenkívül az indiai kormány azt sem bizonyította, hogy nem történt túlzott mértékű vámelengedés.
(37)
A fél azt állította, hogy a támogatás kiszámítása céljából a Bizottságnak figyelembe kellett volna vennie a késztermékek belföldi értékesítései után fizetett vámokat. Ezzel kapcsolatban megjegyzendő, hogy bár az exportorientált egység létrehozásának célja nettó valutabevétel elérése, az ilyen egységnek lehetősége van arra, hogy termelése egy részét belföldi piacon értékesítse. Az exportorientált egységek rendszerében az árukat importárukként kezelik, és csupán az 50 %-os kedvezményes vámot kell kifizetni. E tekintetben az exportorientált egység nincs más helyzetben, mint a belföldi piacon működő más vállalatok, azaz a megvásárolt áruk után meg kell fizetni az alkalmazandó vámokat/adókat. Ebben az összefüggésben tisztázni kell, hogy az indiai kormány azon döntése, hogy megadóztatja a belföldi piacra szánt fogyasztási termékeket, nem jelenti azt, hogy az exportorientált egység importvámok alóli mentesítése és a forgalmiadó-visszatérítés ne jelentene előnyt az érintett termék exportértékesítéseire vonatkozóan. Ezenkívül a belföldi piacon történő értékesítéseknek nincs hatásuk annak az általánosabb megítélésére, hogy működik-e megfelelő ellenőrzési rendszer.
(38)
A fél azt is állította, hogy a Bizottság rossz nevezőt használ a támogatás összegének kiszámításához. Állítása szerint a megfelelő nevező a teljes eladási forgalom, nem pedig az exporteladási forgalom. Ezt az állítást el kell utasítani. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően a rendszer keretében kiszámított támogatási összeget (számlálót) a vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalomhoz rendelték hozzá megfelelő nevezőként, mivel a támogatás az exportteljesítménytől függ. Az, hogy az exportorientált egység termelése egy részét a belföldi piacon értékesítheti, nem változtat a tényen, hogy az exportorientált egységek rendszerét világos exportcél vezérli.
(39)
Végezetül a fél azt állította, hogy a vállalatra ruházott előnynek megegyező mértékűnek kell lennie azon hitelköltségekkel, melyekről az indiai kormány lemond a nyersanyagok behozatala és a kész rozsdamentes rúdacélok Indiából történő kivitele közötti időszakban. Állítása alátámasztására a fél az USA Kereskedelmi Minisztériumának egy közelmúltbeli, egy új szállítóval kapcsolatos szubvencióellenes felülvizsgálatra vonatkozó előzetes megállapítására hivatkozott; az említett esetben a kifizetetlen vámokat a vállalatnak a behozatalkor nyújtott kamatmentes hitelnek tekintették. Erre válaszul megjegyzendő, hogy a Bizottságnak nem az USA Kereskedelmi Minisztériuma által alkalmazott számítási módszert kell követnie, hanem az alaprendelet rendelkezéseit kell figyelembe vennie. A jelen esetre alkalmazott számítási módszert az ideiglenes rendelet (75) és (76) preambulumbekezdése ismerteti. Mindenesetre ez az érvelés csak akkor lenne helytálló, ha csupán vámhalasztásról (az alaprendelet I. mellékletének 3. lábjegyzete) lenne szó, nem pedig vámmentességről, mint ahogy az ebben a konkrét esetben előfordul.
(40)
A fentiekre való tekintettel az ideiglenes rendelet (60)-(77) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.6. Exporthitelrendszer (Export Credit Schmene, ECS)
(41)
Az egyik fél elismerte, hogy preferenciális exporthitelt kapott, de azt állította, hogy annak mértéke jóval meghaladta az Unióban érvényben lévő kamatokat, ezért az nem tekinthető előnynek.
(42)
Erre válaszul megjegyzendő, hogy a támogatás összegét az exporthitelek után fizetett kamat és azon összeg közötti különbség alapján számították ki, melyet az érintett indiai vállalat által felhasznált rendes kereskedelmi hitelek után kellett volna megfizetni. Ebben az esetben belföldi referenciaértéket használtak a támogatás összegének kiszámításához. Emiatt ezt az érvet elutasították.
(43)
Az e rendszerre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (78)-(86) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.7. A kiegyenlíthető támogatások összege
(44)
Az alaprendelet rendelkezései szerinti kiegyenlíthető támogatások összege értékarányosan kifejezve 3,3-4,3 % között mozog. Az ideiglenes rendelet (87) preambulumbekezdése megerősítésre kerül, mivel ezek a százalékok megegyeznek az abban meghatározott szintekkel.
Rendszer→
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Összesen
Vállalat
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus csoport
2,6-3,4 %
0-0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
A mintába fel nem vett együttműködő vállalatok tekintetében kiszámított támogatási különbözet meghatározásához használt módszert az ideiglenes rendelet (88) preambulumbekezdése tartalmazza. Az alaprendelet 15. cikke (3) bekezdésének megfelelően a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok tekintetében kiszámított támogatási különbözet - a mintába felvett együttműködő vállalatokra megállapított támogatási különbözet súlyozott átlaga alapján - 4,0 %. Ennélfogva az ideiglenes rendelet (88) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(46)
Az ideiglenes rendelet (89) preambulumbekezdése határozza meg az országos szintű támogatási különbözet megállapításának alapját. Erre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (89) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
4. UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT
(47)
Az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (90)-(93) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
5. A KÁR
(48)
A kárra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (94)-(122) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
6. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
(49)
Az okozati összefüggésre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (123)-(136) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
7. AZ UNIÓS ÉRDEK
(50)
Az uniós érdekre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (137)-(148) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
8. VÉGLEGES KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK
8.1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(51)
Az egyik fél azt állította, hogy a 2007-es helyzetet tükröző 9,5 %-os, adózás előtti átlagos haszonkulcs, melyet a kárt nem okozó ár kiszámításához használtak a kárkülönbözet meghatározásához, nem volt reprezentatív a gazdasági ágazat hosszú távú, adózás előtti haszonkulcsa számára. Azzal érvelt, hogy az az év, amelyet a nyereség kiszámításához figyelembe vettek, kivételes év volt, és a 2005-ös és 2006-os év reprezentatívabb, mivel ez utóbbiak szokványos üzleti évek voltak 4-6 % közötti haszonkulccsal.
(52)
Az ideiglenes szakaszban a célnyereség a mintába felvett uniós gyártók 2007-ben elért, súlyozott átlaggal számított haszonkulcsán alapult. Az említett év tekinthető a legutóbbi reprezentatív évnek, amikor az uniós gyártókat nem érintette hátrányosan a kárt okozó támogatás. Emiatt ezt a megjegyzést el kell utasítani, az ideiglenes szakaszban használt haszonkulcs pedig megerősítést nyer.
(53)
A kár megszüntetéséhez szükséges szintre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (149)-(153) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
8.2. A kár megszüntetéséhez szükséges szintre vonatkozó következtetés
(54)
Az ideiglenes rendeletben szereplő módszer megerősítést nyer.
8.3. A vámok mértéke
(55)
Tekintettel az előzőekre, és összhangban az alaprendelet 15. cikke (1) bekezdésével, olyan mértékű végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni, mely elegendő a támogatott behozatalok által okozott kár megszüntetéséhez anélkül, hogy meghaladná a megállapított támogatási különbözetet.
(56)
A fentiek alapján a kiegyenlítő vámokat a kármegszüntetési különbözetek és a támogatási különbözetek összehasonlításával állapították meg. Következésképpen a javasolt kiegyenlítő vámok a következőképpen alakulnak:
Vállalat
Támogatási különbözet
Kárkülönbözet
Kiegyenlítő vám
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus csoport
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatok
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Minden más vállalat
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Az egyes vállalatokra vonatkozó, az e rendeletben megállapított kiegyenlítő vámokat jelen vizsgálat megállapításai alapján határozták meg. Így a vámok a vizsgálat során a vállalatokkal kapcsolatban feltárt helyzetet tükrözik. Emiatt e vámok (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) kizárólag az Indiából származó és a vállalatok - vagyis az említett konkrét jogi személyek - által előállított termékek behozatalaira alkalmazandók. Azok az importált termékek, amelyeket az e rendelet rendelkező részében külön nem említett egyéb vállalatok gyártanak, ideértve a külön említett vállalatokkal kapcsolatban álló egységeket is, nem részesülhetnek e vámok előnyeiből, ezekre a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámok vonatkoznak.
(58)
A valamely vállalatra kivetett egyedi kiegyenlítő vám alkalmazására vonatkozó kérelmeket (például a vállalat nevének megváltozását, illetve új termelő- vagy értékesítési egységek létrehozását követően) haladéktalanul be kell nyújtani a Bizottsághoz (5), megadva az összes szükséges információt, különösen a vállalat termelési, belföldi és exportértékesítési tevékenységeinek az említett névváltozás vagy az új termelő- és értékesítési egységek létrehozása miatt bekövetkezett módosításával kapcsolatos adatokat. Adott esetben a rendeletet az egyedi vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával ennek megfelelően módosítják.
8.4. Az ideiglenes vámok végleges beszedése
(59)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetek nagyságára, és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár szintjét, szükségszerű, hogy az ideiglenes rendelettel kivetett ideiglenes kiegyenlítő vám formájában biztosított összegeket véglegesen beszedjék,
ELFOGADTA EZT AZ RENDELETET:
1. cikk
(1) Az Indiából származó, jelenleg a 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 és 7222 20 89 KN-kódok alá tartozó, hidegen alakított vagy hidegen húzott, de tovább nem megmunkált rozsdamentes rúdacél - kivéve a legalább 80 mm-es kör keresztmetszetű rúdacélt - behozatalára végleges kiegyenlítő vám kerül kivetésre.
(2) Az alábbi vállalatok által előállított, az (1) bekezdésben leírt termék vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó ára alapján alkalmazandó végleges kiegyenlítő vámok a következők:
Vállalat
Vám (%)
Kiegészítő TARIC-kód
Chandan Steel Ltd., Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd, Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
A mellékletben felsorolt vállalatok
4,0
B005
Minden más vállalat
4,3
B999
(3) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Az 1261/2010/EU rendelettel az Indiából származó, jelenleg a 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 és 7222 20 89 KN-kódok alá tartozó, hidegen alakított vagy hidegen húzott, de tovább nem megmunkált rozsdamentes rúdacél - kivéve a legalább 80 mm-es kör keresztmetszetű rúdacélt - behozatalára kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokkal biztosított összegeket véglegesen be kell szedni.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. április 19-én.