NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1311/2011
ze dne 13. prosince 2011,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech. Zvláště některé členské státy mají závažné obtíže nebo jim takové obtíže hrozí, zejména pak problémy s hospodářským růstem, finanční stabilitou a se zhoršením schodku a zadlužením, což je kromě jiného způsobeno také mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy krize, dopad finanční krize na reálnou ekonomiku, trh práce a občany je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být rychle podniknuty další kroky k jeho zmírnění, a to maximálním a optimálním využitím finančních prostředků ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti.
(3)
Na základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (3) zaveden takový mechanismus s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie takovou finanční pomoc Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů uzavřené ve prospěch Řecka dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dnem 11. května 2010. Dokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky, má být dohoda mezi věřiteli plně platná a účinná po dobu tříletého programového období.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada poskytne střednědobou finanční pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) a 2009/459/ES (9) byla taková finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku.
(9)
Období, během kterých je finanční pomoc Irsku, Maďarsku, Lotyšsku, Portugalsku a Rumunsku poskytována, jsou uvedena v příslušných rozhodnutích Rady. Období, během kterého byla finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, skončilo dne 4. listopadu 2010.
(10)
Období, během kterých je finanční pomoc v rámci dohody mezi věřiteli a dohody o mechanismu úvěrů poskytována Řecku, se liší v závislosti na konkrétním členském státu, který se těchto nástrojů účastní.
(11)
Dne 11. července 2011 podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny Smlouvu o zřízení Evropského mechanismu stability (ESM). Podle uvedené smlouvy, jež navazuje na rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (10), má ESM do roku 2013 převzít úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability (EFSF) a evropský mechanismus finanční stabilizace (EFSM). S ESM by se tedy mělo počítat již v tomto nařízení.
(12)
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit vazby mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z fondů Unie, aby se zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst podpořil růst a zaměstnanost. Rada také uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy. Tato změna nařízení Rady (ES) 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (11) přispívá k takovým snahám o posílení vazeb.
(13)
S cílem usnadnit řízení finančních prostředků Unie, urychlit investice v členských státech a regionech a zlepšit dostupnost finančních prostředků k provádění politiky soudržnosti je nezbytné v odůvodněných případech dočasně umožnit zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti o částku odpovídající deseti procentním bodům nad platnou míru spolufinancování pro každou prioritní osu pro členské státy, jejichž finanční stabilita je vážně ohrožena a které požádají o účast na tomto opatření, a to aniž by to ovlivnilo programové období let 2014-2020. V důsledku toho bude požadovaný příspěvek členského státu odpovídajícím způsobem snížen. Vzhledem k dočasné povaze uvedeného zvýšení a v zájmu zachování původních měr spolufinancování, jakožto referenčního bodu pro výpočet dočasně zvýšených částek,by se změny plynoucí z uplatňování mechanismu neměly odrazit ve finančním plánu operačního programu. Operační programy však bude možná nutné aktualizovat, aby byly soustředěny fondy na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost a za účelem sladění jejich cílů se snížením celkových dostupných finančních prostředků.
(14)
Členský stát žádající Komisi o výjimku v souladu s čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by měl ve své žádosti jasně určit den, od něhož považuje výjimku za odůvodněnou. Ve své žádosti by měl dotyčný členský stát předložit veškeré informace potřebné k doložení nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o své makroekonomické a fiskální situaci. Měl by rovněž prokázat, že zvýšení plateb na základě výjimky je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů, a že problém se schopností využít prostředky přetrvává i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 1083/2006. Dotyčný členský stát by měl rovněž uvést odkaz na příslušné rozhodnutí Rady nebo jiný právní akt, z něhož vyplývá, že má na výjimku nárok. Komise by měla ověřit správnost předložených informací a pro vznesení námitek by měla mít lhůtu 30 dní od předložení žádosti členským státem. V zájmu účinné a funkční výjimky by měla existovat domněnka, že pokud Komise námitku nevznese, je žádost členského státu oprávněná. Komise by však měla být zmocněna přijímat prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí o námitce vůči žádosti členského státu, přičemž v takovém případě by měla uvést důvody.
(15)
Pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku pro operační programy v období, v němž členské státy dostávají finanční pomoc pro řešení závažných obtíží postihujících jejich finanční stabilitu, by měla být odpovídajícím způsobem revidována.
(16)
Je nutné zajistit odpovídající podávání zpráv o využití zvýšených částek poskytnutých členským státům, které využívají dočasného zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006.
(17)
Po skončení období, během něhož byla finanční pomoc poskytována, bude možná třeba v hodnoceních prováděných podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 mimo jiné posoudit, zda snížení vnitrostátního spolufinancování nevede k významnému odchýlení od původně stanovených cílů. Taková hodnocení by mohla vést k revizi operačního programu.
(18)
Jelikož nebývale vážná krize, která zasáhla mezinárodní finanční trhy, a hospodářský útlum, jenž vážně poškodil finanční stabilitu v několika členských státech, vyžadují rychlou reakci zaměřenou na potlačení dopadů na hospodářství jako celek, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost co nejdříve. S ohledem na výjimečné okolnosti v dotčených členských státech by se mělo v závislosti na postavení žádajícího členského státu použít zpětně od rozpočtového roku 2010, nebo ode dne, kdy byla finanční pomoc poskytnuta, pro období, během nichž členské státy dostávaly finanční pomoc ze strany Unie nebo ostatních členských států eurozóny, jejímž účelem bylo řešit závažné obtíže postihující jejich finanční stabilitu.
(19)
Každé předpokládané dočasné zvýšení průběžných plateb nebo plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by mělo být též vzato v úvahu v souvislosti s rozpočtovými omezeními, jimž čelí všechny členské státy, což by se mělo náležitě projevit v souhrnném rozpočtu Evropské unie. Uplatňování mechanismu by dále mělo být časově omezené, neboť jeho hlavním účelem je reagovat na konkrétní současné potíže. Mechanismus by tedy měl být uplatňován od 1. ledna 2010 a jeho doba trvání by měla být omezena do 31. prosince 2013.
(20)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 77 nařízení (ES) č. 1083/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 77
Společná pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku
1. Průběžné platby a platby konečného zůstatku se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování stanovená v rozhodnutí o daném operačním programu pro každou prioritní osu použije na způsobilé výdaje uvedené pro tuto prioritní osu v každém výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem.
2. Odchylně od čl. 53 odst. 2, čl. 53 odst. 4 druhé věty a stropů stanovených v příloze III se průběžné platby a platby konečného zůstatku zvýší o částku odpovídající deseti procentním bodům nad míru spolufinancování pro každou prioritní osu, avšak nelze přesáhnout 100 %; navýšení se použije na částku způsobilých výdajů nově vykázaných v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém v průběhu období, v němž členský stát splňuje jednu z těchto podmínek:
a)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (12) nebo je mu finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před vstupem uvedeného nařízení v platnost;
b)
je mu poskytnuta střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (13);
c)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu se Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability po jejím vstupu v platnost.
3. Členský stát, který hodlá využít výjimky podle odstavce 2, předloží Komisi písemou žádost do 21. února 2012 nebo do dvou měsíců ode dne, k němuž splnil jednu z podmínek uvedených v odstavci 2.
4. V žádosti podle odstavce 3 členský stát odůvodní nutnost výjimky poskytnutím informací potřebných k doložení:
a)
nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o jeho makroekonomické a fiskální situaci;
b)
skutečnosti, že zvýšení plateb podle odstavce 2 je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů;
c)
skutečnosti, že problémy přetrvávají i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III;
d)
skutečnosti, že splňuje jednu z podmínek uvedených v odst. 2 písm. a), b) nebo c),a to uvedením odkazu na příslušné rozhodnutí Rady nebo na jiný právní akt, a konkrétního data, od něhož je tomuto členskému státu finanční pomoc poskytována.
Komise ověří, zda předložené informace odůvodňují udělení výjimky uvedené v odstavci 2. Komise vznese námitku ohledně správnosti předložených informací do 30 dní ode dne podání žádosti.
Pokud se Komise rozhodne vznést námitku vůči žádosti členského státu, přijme o tom rozhodnutí prostřednictvím prováděcího aktu, které odůvodní.
Pokud Komise vůči žádosti členského státu podle odstavce 3 námitku nevznese, považuje se žádost za odůvodněnou
5. Žádost členského státu též specifikuje zamýšlené využití výjimky podle odstavce 2 a uvede informace o předpokládaných doplňkových opatřeních k soustředění fondů na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost, včetně případné úpravy operačních programů.
6. Výjimka podle odstavce 2 se nevztahuje na výkazy výdajů předložené po 31. prosinci 2013.
7. Pro účely výpočtu průběžných plateb a plateb konečného zůstatku poté, kdy členský stát přestane využívat finanční pomoc uvedenou v odstavci 2, nebere Komise v úvahu zvýšené částky vyplacené v souladu s uvedeným odstavcem.
Tyto částky jsou však brány v úvahu pro účely čl. 79 odst. 1.
8. Zvýšené průběžné platby vyplývající z použití odstavce 2 jsou řídícímu orgánu poskytnuty co nejdříve a jsou využívány pouze k platbám v rámci provádění operačního programu.
9. V souvislosti se strategickými zprávami podle čl. 29 odst. 1 poskytnou členské státy Komisi odpovídající informace o využití výjimky uvedené v odstavci 2 tohoto článku o tom, jak zvýšená podpora přispěla v daném členském státě k posílení konkurenceschopnosti, růstu a zaměstnanosti. Komise tyto informace zohlední při vypracovávání strategických zpráv podle čl. 30 odst. 1.
10. Bez ohledu na odstavec 2 nesmí být příspěvek Unie prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného zůstatku vyšší než příspěvek z veřejných zdrojů a maximální výše pomoci z fondů pro každou prioritní osu stanovená v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
11. Odstavce 2 až 9 se nepoužijí na operační programy v rámci cíle „Evropská územní spolupráce“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Na tyto členské státy se však použije se zpětným účinkem: v případě Irska, Řecka a Portugalska s účinkem ode dne, k němuž byla těmto členským státům poskytnuta finanční pomoc, jak uvádí čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a v případě Maďarska, Lotyšska a Rumunska s účinkem od 1. ledna 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1311/2011/EU RENDELETE
(2011. december 13.)
az 1083/2006/EK tanácsi rendeletnek a pénzügyi stabilitásuk vonatkozásában komoly nehézségekkel küzdő vagy ilyen nehézségek által fenyegetett egyes tagállamok esetében a pénzügyi irányítással kapcsolatos rendelkezések tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 177. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A példa nélküli globális pénzügyi válság és gazdasági visszaesés súlyosan visszavetette a gazdasági növekedést és a pénzügyi stabilitást, és több tagállamban jelentősen rontotta a pénzügyi, gazdasági és szociális feltételeket. Egyes tagállamok komoly nehézségekkel - nevezetesen a gazdasági növekedésüket és pénzügyi stabilitásukat érintő problémákkal, valamint költségvetési hiányuknak és adósságállományuknak a nemzetközi gazdasági és pénzügyi helyzettel is összefüggő növekedésével - küzdenek, illetve ilyen nehézségek fenyegetik őket.
(2)
Jóllehet a válság negatív hatásainak ellensúlyozására már születtek fontos intézkedések, beleértve a jogi keret módosításait is, a pénzügyi válságnak a reálgazdaságra, a munkaerőpiacra és a polgárokra kifejtett hatása széles körben érzékelhető. Növekszik a tagállamok pénzügyi forrásaira nehezedő nyomás, amelynek enyhítésére további gyors intézkedéseket kell hozni a strukturális alapokból és a Kohéziós Alapból származó finanszírozás maximális és optimális felhasználása révén.
(3)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 122. cikkének (2) bekezdése alapján - amely előírja, hogy ha egy tagállam általa nem befolyásolható rendkívüli események folytán nehézségekkel küzd, vagy esetében súlyos nehézségek komoly veszélye áll fenn, uniós pénzügyi támogatás nyújtható számára - az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló, 2010. május 11-i 407/2010/EU tanácsi rendelet (3) létrehozta az Unió pénzügyi stabilitásának megőrzését szolgáló mechanizmust.
(4)
A 2011/77/EU tanácsi végrehajtási határozattal (4) és a 2011/344/EU tanácsi végrehajtási határozattal (5) Írország, illetve Portugália kapott ilyen pénzügyi támogatást.
(5)
Görögország már a 407/2010/EU rendelet hatálybalépése előtt is súlyos nehézségekkel küzdött a pénzügyi stabilitás tekintetében. Ezért a Görögországnak nyújtandó pénzügyi támogatás nem alapulhatott az említett rendeleten.
(6)
A Görögországra vonatkozóan 2010. május 8-án megkötött hitelezők közötti megállapodás és hitelmegállapodás 2010. május 11-én lépett hatályba. A rendelkezések értelmében a hitelezők közötti megállapodás egy hároméves programidőszakban korlátozás nélkül hatályban marad mindaddig, amíg a hitelmegállapodás keretében kintlévőségek vannak.
(7)
A tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus létrehozásáról szóló, 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendelet (6) előírja, hogy a Tanácsnak középtávú pénzügyi támogatást kell nyújtania, ha fizetési mérleggel kapcsolatos nehézségek merültek fel, vagy ilyen nehézségek felmerülésének veszélye fenyeget valamely olyan tagállam esetében, amelynek pénzneme nem az euro.
(8)
A 2009/102/EK (7), a 2009/290/EK (8) és a 2009/459/EK tanácsi határozat (9) ilyen pénzügyi támogatást nyújtott Magyarország, Lettország, illetve Románia számára.
(9)
A vonatkozó tanácsi végrehajtási határozatok megállapítják azt az időszakot, amely alatt a pénzügyi támogatás Írország, Magyarország, Lettország, Portugália, illetve Románia rendelkezésre áll. Az az időszak, amely alatt a pénzügyi támogatás Magyarország rendelkezésére állt, 2010. november 4-én véget ért.
(10)
Az az időszak, amelynek során a hitelezők közötti megállapodás és a hitelmegállapodás által biztosított pénzügyi támogatás Görögország részére rendelkezésre áll, az ezen eszközökben részt vevő egyes tagállamoktól függően különböző.
(11)
Az euroövezetbe tartozó 17 tagállam pénzügyminiszterei 2011. július 11-én aláírták az európai stabilitási mechanizmus (ESM) létrehozásáról szóló szerződést. Az említett szerződés szerint - amely a 2011. március 25-i, 2011/199/EU európai tanácsi határozaton alapul, amely az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikkét azon tagállamok stabilizációs mechanizmusa tekintetében módosítja, amelyek hivatalos pénzneme az euro (10) - az ESM látja el a jelenleg az európai pénzügyi stabilitási eszköz (EFSF) és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus (EFSM) által végzett feladatokat 2013-tól. Ezért az ESM-et már figyelembe kell venni e rendeletben.
(12)
Az Európai Tanács 2011. június 23-24-i következtetéseiben üdvözölte a Bizottság azon szándékát, hogy fejlessze a Görögország számára nyújtandó kölcsön programja és az uniós források közötti szinergiákat, és támogatta a Görögország uniós források felvételére való képességének fokozására irányuló erőfeszítéseket annak érdekében, hogy a versenyképesség javítását és a munkahelyteremtést ismételten középpontba állítva ösztönözze a növekedést és a foglalkoztatást. Ezenkívül az Európai Tanács üdvözölte és támogatta azt a kezdeményezést is, hogy a Bizottság a tagállamokkal közösen dolgozzon ki átfogó programot a Görögországnak nyújtandó technikai segítségre vonatkozóan. Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (11) ezen módosítása hozzájárul a szinergia megteremtésre irányuló erőfeszítésekhez.
(13)
Az uniós finanszírozás irányításának megkönnyítése, a tagállami és regionális beruházások felgyorsításának elősegítése, valamint a kohéziós politika végrehajtásához szükséges finanszírozás biztosítása érdekében a pénzügyi stabilitás tekintetében súlyos nehézségekkel küzdő és az intézkedésben való részvételüket kérelmező tagállamok esetében lehetővé kell tenni, hogy - indokolt esetben, ideiglenesen és anélkül, hogy ez a 2014-2020-as programozási időszakot érintené - a strukturális alapokból és a Kohéziós Alapból származó időközi kifizetések és a végsőegyenleg-kifizetések az egyes prioritási tengelyekre vonatkozó jelenlegi társfinanszírozási rátához képest tíz százalékpontnak megfelelő összeggel növelhetők legyenek. Ennek eredményeképpen a szükséges nemzeti hozzájárulást ennek megfelelő mértékben csökkentik. E módosítás ideiglenes jellegéből következően, és annak érdekében, hogy az ideiglenesen megnövelt kifizetések számításához referenciaértékként megmaradjanak az eredeti társfinanszírozási ráták, a mechanizmus alkalmazásából eredő változásokat nem indokolt feltüntetni az operatív programban foglalt pénzügyi tervben. Az operatív programokat aktualizálni kell annak érdekében, hogy az alapokból származó finanszírozás a versenyképesség, a növekedés és a foglalkoztatás támogatására összpontosuljon, és hogy az operatív programok általános és konkrét céljai összhangban legyenek a rendelkezésre álló, csökkentett teljes támogatási összeggel.
(14)
Minden olyan tagállamnak, amely az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti eltérés igénybevételére vonatkozó kérelmet nyújt be a Bizottsághoz, egyértelműen meg kell jelölnie a kérelmében azt az időpontot, amelytől kezdődően indokoltnak véli az eltérést. Az érintett tagállamnak kérelmében közölnie kell mindazokat az információkat, amelyek - a makrogazdasági és költségvetési helyzetére vonatkozó adatok alapján - igazolják, hogy a nemzeti hozzájáruláshoz szükséges források nem állnak rendelkezésre. Az érintett tagállamnak azt is bizonyítania kell, hogy a kifizetéseknek az eltérés igénybevételével történő megnövelése az operatív programok további végrehajtásának biztosításához szükséges, valamint hogy a felvevőképesség problémája akkor is fennáll, ha a társfinanszírozási rátáknak az 1083/2006/EK rendelet III. melléklet szerinti felső határait alkalmazzák. Az érintett tagállamnak a kérelemben meg kell továbbá jelölnie a megfelelő tanácsi határozatra vagy más olyan jogi aktusra való hivatkozást, amelynek értelmében a tagállam jogosult az eltérés igénybevételére. A Bizottságnak ellenőriznie kell a benyújtott információk helytállóságát és számára a kérelem benyújtásától számítva 30 napot kell biztosítani arra, hogy kifogással éljen. Az eltérés hatékony alkalmazásának és működőképességének biztosítása érdekében azt az előzetes feltevést kell alapul venni, hogy a tagállam kérelme indokolt, ha a Bizottság nem emel kifogást. A Bizottságot ugyanakkor fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási aktussal határozatot fogadhasson el a tagállami kérelemmel szembeni kifogásairól, amelyben megadja az elutasítás indokait.
(15)
Az operatív programok keretében folyósítandó időközi kifizetések és végső egyenleg kiszámítására vonatkozó szabályokat ennek megfelelően felül kell vizsgálni arra az időszakra vonatkozóan, amikor a tagállamok a pénzügyi stabilitásukat érintő súlyos nehézségek leküzdése érdekében pénzügyi támogatásban részesülnek.
(16)
Gondoskodni kell arról, hogy az 1083/2006/EK rendelet 77. cikke (2) bekezdésének megfelelően ideiglenesen megnövelt időközi kifizetésekből részesülő tagállamok rendelkezésére bocsátott megnövelt összegek és a végsőegyenleg-kifizetések felhasználásáról megfelelő jelentés készüljön.
(17)
A pénzügyi támogatás rendelkezésre állási időszakának vége után szükség lehet többek között arra, hogy az 1083/2006/EK rendelet 48. cikke (3) bekezdésének megfelelően elvégzett értékelések felmérjék, hogy a nemzeti társfinanszírozás mértékének csökkentése nem vezet-e az eredetileg kitűzött céloktól való jelentős eltéréshez. Az értékelések az operatív program felülvizsgálatát eredményezhetik.
(18)
A nemzetközi pénzpiacokat sújtó példa nélküli válság és a gazdasági visszaesés, ami számos tagállam pénzügyi stabilitását súlyosan megrendítette, haladéktalan intézkedést tesz szükségessé a gazdaság egészét érő kedvezőtlen hatások enyhítésére, ezért ennek a rendeletnek a lehető leghamarabb hatályba kell lépnie. Az érintett tagállamokban fennálló kivételes körülményekre tekintettel a rendeletet visszaható hatállyal kell alkalmazni, a kérelmező tagállam helyzetétől függően vagy a 2010-es költségvetési év kezdetétől vagy pedig attól az időponttól, amikor a pénzügyi támogatást rendelkezésre bocsátották, azokra az időszakokra vonatkozóan, amikor az érintett tagállam pénzügyi támogatást kapott az Uniótól vagy más euroövezeti tagállamtól a pénzügyi stabilitását érintő súlyos nehézségek kezelése céljából.
(19)
Amennyiben az időközi kifizetések vagy a végsőegyenleg-kifizetések ideiglenes növelését irányozzák elő az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti eltéréssel összhangban, figyelembe kell venni a valamennyi tagállamot érintő - és az Európai Unió általános költségvetésében is megfelelően megjelenítendő - költségvetési megszorításokat is. Emellett, mivel a mechanizmus fő célja konkrét, aktuális nehézségek kezelése, alkalmazását időben korlátozni kell. Ezért tehát a mechanizmus alkalmazását a 2010. január 1-jétől2013. december 31-ig tartó időszakra kell korlátozni.
(20)
Az 1083/2006/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének helyébe a következő szöveg lép:
„77. cikk
Az időközi kifizetések és a végsőegyenleg-kifizetések kiszámításának közös szabályai
(1) Az időközi kifizetések és a végsőegyenleg-kifizetések kiszámítása az egyes prioritási tengelyek tekintetében az adott operatív programról szóló határozatban megállapított társfinanszírozási rátának az igazoló hatóság által igazolt valamennyi költségnyilatkozatban szereplő, az adott prioritási tengely keretében említett elszámolható költségre való alkalmazásával történik.
(2) Az 53. cikk (2) bekezdésétől, az 53. cikk (4) bekezdésének második mondatától, valamint a III. mellékletben megállapított felső határoktól eltérve, az időközi kifizetések és a végső egyenleg kifizetése az egyes prioritási tengelyekre vonatkozó társfinanszírozási ráták 10 százalékpontos emelkedésének megfelelő mértékben növekszik - de a 100 %-ot nem haladhatja meg - az abban az időszakban benyújtott igazolt költségnyilatkozatokban újonnan bejelentett támogatható kiadások összege tekintetében, amely időszakban az adott tagállam megfelel a következő feltételek bármelyikének:
a)
az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló, 2010. május 11-i 407/2010/EU tanácsi rendeletnek (12) megfelelően pénzügyi támogatás áll rendelkezésére, illetve az említett rendelet hatálybalépése előtt más euroövezeti tagállamok bocsátottak a rendelkezésére ilyen támogatást;
b)
a tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus eszköz létrehozásáról szóló, 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendeletnek (13) megfelelően középtávú pénzügyi támogatást bocsátottak a rendelkezésére;
c)
az európai stabilitási mechanizmus létrehozásáról szóló szerződésnek megfelelően, annak hatálybalépését követően pénzügyi támogatást bocsátottak a rendelkezésére.
(3) Azon tagállam, amely igénybe kívánja venni a (2) bekezdés szerinti eltérést, írásbeli kérelmet nyújt be a Bizottsághoz 2012. február 21-ig, vagy az attól az időponttól számított két hónapon belül, amikortól kezdődően a tagállam megfelel a (2) bekezdésben említett feltételek valamelyikének.
(4) Az érintett tagállam a (3) bekezdés szerinti kérelmében indokolja az eltérés igénybevételének szükségességét a következők megállapításához szükséges információk közlésével:
a)
- makrogazdasági és költségvetési helyzetére vonatkozó adatok alapján - a nemzeti hozzájáruláshoz szükséges források nem állnak rendelkezésre;
b)
a kifizetések (2) bekezdésben említett megnövelése szükséges az operatív programok további végrehajtásának biztosításához;
c)
a nehézségek akkor is fennállnak, ha a társfinanszírozási rátáknak a III. mellékletben meghatározott felső határait alkalmazzák;
d)
az érintett tagállam teljesíti a (2) bekezdés a), b) vagy c) pontjában említett feltételek valamelyikét, a megfelelő tanácsi határozatra vagy más jogi aktusra, valamint azon konkrét időpontra való hivatkozással, amelytől kezdődően a pénzügyi támogatást a tagállam rendelkezésére bocsátották.
A Bizottság ellenőrzi, hogy a benyújtott információk indokolják-e a (2) bekezdés szerinti eltérés biztosítását. A Bizottság a kérelem benyújtásától számított 30 napon belül kifogással élhet a benyújtott információk helytállóságával kapcsolatban.
Ha a Bizottság kifogással él a tagállam kérelmével kapcsolatban, akkor erről végrehajtási aktussal határozatot fogad el, amelyben közli indokait.
Ha a Bizottság nem él kifogással a tagállam (3) bekezdése szerinti kérelmével kapcsolatban, a kérelmet indokoltnak kell tekinteni.
(5) A tagállam a kérelmében részletesen ismerteti továbbá, hogy milyen felhasználási céllal kívánja igénybe venni a (2) bekezdés szerinti eltérést, és tájékoztatást nyújt azokról a kiegészítő intézkedésekről, amelyeket annak érdekében irányoz elő, hogy az alapokból származó finanszírozást a versenyképesség, a növekedés és a foglalkoztatás támogatására összpontosítsa, ideértve adott esetben az operatív programok módosítására vonatkozó információkat is.
(6) A (2) bekezdés szerinti eltérés a 2013. december 31. után benyújtott költségnyilatkozatokra nem alkalmazható.
(7) Az időközi kifizetések és a végső egyenleg azt követően történő kiszámításához, hogy a tagállam már nem részesül a (2) bekezdésben említett pénzügyi támogatásban, a Bizottság nem veszi figyelembe az említett bekezdéssel összhangban kifizetett megnövelt összegeket.
Ezeket az összegeket a 79. cikk (1) bekezdésének alkalmazásában azonban figyelembe kell venni.
(8) A (2) bekezdés alkalmazása következtében megnövelt időközi kifizetési összegeket a lehető legrövidebb időn belül az irányító hatóság rendelkezésére kell bocsátani, és azok kizárólag az operatív program végrehajtásával összefüggő kifizetésekre használhatók fel.
(9) A tagállamok a 29. cikk (1) bekezdése szerinti stratégiai jelentéstétel keretében megfelelő információkat bocsátanak a Bizottság rendelkezésére az e cikk (2) bekezdése szerinti eltérés felhasználásáról, és ismertetik, hogy a támogatás megnövelt összege hogyan járult hozzá az érintett tagállamban a versenyképesség, a növekedés és a foglalkoztatás előmozdításához. A Bizottság a 30. cikk (1) bekezdésében említett stratégiai jelentéstétel során figyelembe veszi ezeket az információkat.
(10) A (2) bekezdéstől eltérve az időközi kifizetéseken és a végsőegyenleg-kifizetéseken keresztüli uniós hozzájárulás nem haladhatja meg a közpénzből való hozzájárulást és az operatív program engedélyezéséről szóló bizottsági határozatban az egyes prioritási tengelyek tekintetében megállapított, az alapokból származó támogatás maximális összegét.
(11) A (2)-(4) bekezdés nem alkalmazható az „európai területi együttműködés” célkitűzés alá tartozó operatív programokra.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ezt a rendeletet azonban visszamenőleges hatállyal kell alkalmazni a következő tagállamokra: Írország, Görögország és Portugália esetében attól a naptól kezdődően, amikor az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti pénzügyi támogatást e tagállamok rendelkezésére bocsátották, Magyarország, Lettország és Románia esetében pedig 2010. január 1-jétől kezdődően.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2011. december 13-án.