ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. března 2011
o státní podpoře C 39/07, kterou Itálie poskytla společnosti Legler SpA
(oznámeno pod číslem K(2011) 1758)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/51/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ve věci předmětné podpory (1),
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 5. dubna 2007, šest měsíců poté, co byla poskytnuta podpora na záchranu schválená Komisí, neboť byla považována za slučitelnou s vnitřním trhem (2), Itálie oznámila plán restrukturalizace společnosti Legler SpA.
(2)
Dne 25. září 2007 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se restrukturalizace (3). Dne 30. listopadu 2007 obdržela připomínky ze strany Itálie.
(3)
Dne 10. prosince 2007 Komise obdržela připomínky zúčastněné třetí strany, které byly Itálii předány dne 3. března 2008 a na něž Itálie odpověděla dne 20. května 2008.
(4)
Dne 23. července 2008 italské orgány stáhly oznámení plánu restrukturalizace a prohlásily, že jej nebudou provádět.
(5)
Ve dnech 8. srpna 2008, 22. října 2008, 9. února 2009, 4. září 2009 a 17. března 2010 Komise požádala o další informace a italské orgány odpověděly dopisy ze dne 26. září 2008, 1. prosince 2008, 3. června 2009, 6. října 2009, 24. února 2010 a 20. dubna 2010.
II. POPIS
II.1 Příjemce
(6)
Legler SpA je mateřská společnost skupiny zabývající se výrobou textilu (dále jen „Legler“, „skupina“ nebo „společnost“) založené v roce 1863, která se v době, kdy bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení, skládala z různých právnických subjektů, zejména ze společností Legler Ottana SpA, Legler Siniscola SpA a Legler Macomer SpA. Společnost Legler SpA byla držitelkou menšinového podílu ve společnosti Legler Maroc SA a vlastnila 40 % podíl ve společnosti Legler Ottana SpA. Většinovou účast ve společnosti Legler SpA měl holding Piltar Ltd (dále jen „Piltar“).
(7)
V roce 2007 měla společnost Legler 1 213 pracovních jednotek (4) a vlastnila závody na Sardinii (konkrétně v obci Macomer v provincii Oristano a v obcích Siniscola a Ottana v provincii Nuoro) a v Lombardii (v obci Ponte San Pietro v provincii Bergamo). Tržba celé skupiny dosahovala v roce 2006 částky 101 milionů EUR a v září 2007 částky 30,9 milionu EUR.
(8)
Hlavní činnost společnosti Legler spočívá ve výrobě vysoce kvalitního denimu, v níž měla společnost vedoucí postavení v Itálii a v Německu, a byla důležitým dodavatelem do Francie a Beneluxu. Podle italských orgánů má trh s denimem dvě části: konfekci pro známé značky (odvětví, v němž společnost Legler hlavně působila) a výrobky pro širokou spotřebu, tedy odvětví, kde je konkurence založena hlavně na ceně. Hlavními konkurenty společnosti Legler byli Italové, Řekové, Francouzi, Tunisané, Turci a Japonci. První problémy zažila společnost Legler v roce 2003, kdy byla značná část výroby přesunuta do Asie nebo do jižního Středomoří.
(9)
Dne 30. května 2007 bylo ve správní radě společnosti SFIRS SpA, což je investiční společnost oblasti Sardinie, rozhodnuto, že společnost SFIRS získá za 450 000 EUR pohledávku společností Intex SpA v likvidaci v nominální hodnotě rovnající se 17 milionům EUR vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA.
(10)
Na tomtéž zasedání bylo dále rozhodnuto, že část z celkového dluhu 17 milionů EUR, tedy 14,5 milionů EUR, bude přeměněna na kapitál společnosti Legler.
(11)
Dne 31. května 2007 se společnost SFIRS stala na valné hromadě akcionářů společnosti Legler akcionářem společnosti Legler. Přeměnou části dluhu na kapitál (debt to equity swap) v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR společnost SFIRS získala 49 % kmenových akcií (a 100 % mimořádných akcií (5)) společnosti Legler SpA. Zbývajících 51 % měla v držení společnost Piltar.
(12)
V lednu 2008 se společnost SFIRS rozhodla postoupit svou vlastní účast ve společnosti Legler SpA a zbývající vlastní pohledávky vůči společnosti Legler a zveřejnila výzvu k vyjádření zájmu o společný nákup její účasti a jejích pohledávek.
(13)
Vítězná nabídka společnosti Ferratex s.r.l. (dále jen „Ferratex“) představovala celkovou částku 2 000 001 EUR. Podle italských orgánů cena odrážela tržní hodnotu pohledávek společnosti SFIRS vůči společnosti Legler a jejím dceřiným společnostem, které nezávislý odborník ocenil na 2 miliony EUR, k nimž se připočetla symbolická cena 1 EUR za účast společnosti SFIRS ve společnosti Legler, která se rovněž shodovala s odhadem nezávislého odborníka. K prodeji došlo dne 25. ledna 2008.
(14)
Společnost Legler ještě v období od prosince 2007 do srpna 2008 ukončila činnost v různých závodech a od té doby jsou všechny tyto závody uzavřeny.
(15)
Dne 23. července 2008 společnost Legler SpA změnila název na Texfer SpA a tato změna měla dopad na dceřiné společnosti, z nichž se staly Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(16)
Dne 18. srpna 2008 byla mateřská společnost skupiny prohlášena příslušným soudem za platebně neschopnou a dne 13. listopadu 2008 bylo vůči ní a jejím dceřiným společnostem zahájeno úpadkové řízení zvané „nucená správa“.
(17)
Záruku poskytnutou jako podporu na záchranu podniku banka uplatnila krátce po zjištění, že společnost Legler nesplatila úvěr poskytnutý na záchranu. Zodpovědné ministerstvo proto splatilo úvěr s příslušnými úroky dne 16. září 2008.
(18)
Dne 21. října 2010 společnost Texfer SpA vyhlásila úpadek a totéž proběhlo ve dnech 17. a 18. listopadu 2010 ve společnostech Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(19)
V roce 2006 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek ve výši 8,6 milionu EUR, zatímco v roce 2005 byl zůstatek ještě pozitivní (17,2 milionu EUR). Ztráty společnosti dosáhly v roce 2006 výše 25,9 milionu EUR, zatímco v roce 2005 se rovnaly částce 28,1 milionu EUR. Hrubá marže podnikání (EBITDA) dosáhla v roce 2006 - 10,9 a v roce 2005 - 0,7. Stouply i finanční poplatky.
(20)
Dne 30. listopadu 2007 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek 16,3 milionů EUR. Ztráty za období 2003-2007 dosáhly 94,9 milionu EUR a situace společnosti se neustále zhoršovala, jak se zvětšovaly ztráty a klesala tržba.
(21)
Od 13. listopadu 2008 byla skupina v souladu s vnitrostátními právními předpisy v úpadkovém řízení, které vedlo k vyhlášení úpadku (viz 16.-18. bod odůvodnění).
II.2 Opatření na restrukturalizaci
(22)
Plán restrukturalizace, „průmyslový plán“ (dále jen „plán“), který Itálie oznámila, měl trvat tři roky (2007-2009) a sestával ze tří opatření: i) 13 milionů EUR jako střednědobá záruka na období restrukturalizace náhradou za šestiměsíční záruku schválenou jako podporu na záchranu podniku (6), ii) 13,2 milionu EUR jako přímá dotace a iii) 13 milionů EUR jako přeměna dluhu na kapitál. Dne 31. května 2007 ale společnost SFIRS provedla přeměnu dluhu na kapitál v nominální výši 14,5 milionu EUR.
(23)
I když byl „průmyslový plán“ předložen na období 2007-2009, italské orgány tvrdily, že období restrukturalizace začíná 1. června 2007 a skončí koncem roku 2012. Jako důkaz o tom, jak má restrukturalizace společnosti probíhat v letech 2009 až 2012, byly uvedeny pouze pokladní toky a pasiva nově vytvořené společnosti (Newco).
(24)
Z tohoto širšího pohledu dosahovaly celkové náklady plánu pro nově vytvořenou společnost vzniklou spojením společnosti Legler SpA s jejími dceřinými společnostmi na Sardinii částky 106,2 milionu EUR, z čehož bylo 86,7 milionu určeno na rozsáhlou reorganizaci skupiny a zbývající část na obnovu kapitálu a na pokrytí ztrát.
(25)
Hlavní činnost nově vytvořené společnosti se soustředí na nejsilnější oblast výroby společnosti, tedy na vysoce kvalitní denim, zatímco oba další směry výroby (manšestr a hladká bavlna) budou zrušeny. I zeměpisné rozmístění skupiny bude soustředěno pouze do dvou výrobních závodů (Siniscola a Ottana), které jsou oba v jednom regionu. Zbylé činnosti budou prodány a společnost Legler tak zároveň z vlastních zdrojů přispěje na omezení nákladů za energii, dopravu a zaměstnance. Plán nezahrnoval závod v Macomeru (7).
(26)
Plán stanovil rovněž přistoupení nového akcionáře společně se společností SFIRS a uváděl nezbytnost několika soukromých úvěrových linek na předpokládanou reorganizaci.
II.3 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(27)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že v přeměně dluhu na kapitál nebyly přítomny prvky státní podpory. Komise pochybovala, že soukromý investor by byl ochoten za těchto podmínek vyměnit svou pohledávku za kapitálový podíl, zejména proto, že bylo zjištěno, že činnost části podniku byla již několik měsíců zastavena a že italské orgány nepředložily Komisi alternativní scénář, který by z pohledu společnosti SFIRS ukázal, jak by mohla být investice do skupiny Legler a převzetí nákladů na restrukturalizaci z hospodářského hlediska výhodnější než likvidace skupiny.
(28)
Co se týče slučitelnosti podpory s vnitřním trhem na základě Pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (8) (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“), Komise měla především pochybnosti, zda většinový akcionář, společnost Piltar, může vyřešit potíže společnosti Legler a zda může uvnitř skupiny dojít k vlastnímu rozdělení nákladů.
(29)
Komise dále pochybovala o tom, že by plán mohl v dlouhodobém výhledu obnovit výnosnost, neboť předpokládané postoupení aktiv a výrobních linek vypadalo poměrně neurčitě a mnohé hypotézy týkající se budoucích provozních podmínek vypadaly téměř nereálně vzhledem k tomu, že výroba společnosti Legler byla pozastavena. Vyjadřovala kromě toho pochybnosti o tom, zda jsou navrhovaná kompenzační opatření realistická a zda jdou dále, než opatření nezbytná pro obnovení výnosnosti, zda je výše vlastního příspěvku dostatečná a zda je dodržena zásada podpory „jednou a dost“.
(30)
Komise nakonec požádala italské orgány, aby poskytly informace o skutečnostech, které vyvolaly její pochybnosti (původ úvěrů společnosti SFIRS, podrobné informace o společnosti Piltar a rozdělení nákladů uvnitř skupiny, kompenzační opatření, konkrétní možnosti, jak nalézt nového akcionáře a jak se dostat k soukromým finančním prostředkům nezbytným pro restrukturalizaci společnosti Legler).
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZÚČASTNĚNÝMI TŘETÍMI STRANAMI
(31)
V dopise ze dne 14. prosince 2007 vyjádřila zúčastněná třetí strana připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a zdůraznil škodlivý dopad uvedených opatření. Tvrdila, že pro toto odvětví je typická situace nadměrných kapacit. Poskytla navíc údaje o celosvětových kapacitách ve výrobě denimu v roce 2006 a uvedla, že na celosvětové úrovni jsou kapacity vyšší o 27 %.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(32)
Italské orgány především vysvětlily, jak se společnost SFIRS stala většinovým akcionářem společnosti Legler. V březnu 2007 společnost SFIRS získala za cenu 450 000 EUR pohledávku, kterou měla společnost Intex SpA v likvidaci vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA. Dne 31. května 2007 společnost SFIRS použila první část této pohledávky v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR a přeměnila ji v kapitál, čímž získala 49 % řádných akcií společnosti Legler (zatímco společnost Piltar byla držitelem zbývajících 51 %) a 100 % mimořádných akcií (9).
(33)
Italské orgány zadruhé uvedly, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem řízeným fyzickými osobami. Společnost byla založena za účelem získání podílů ve společnosti Legler a nevyvíjela žádnou jinou obchodní činnost. Italské orgány kromě toho zdůraznily, že společnost Piltar měla po určitou dobu v úmyslu nepodporovat finančně společnost a postupně předávat svůj podíl na skupině. Společně s podílem 49 % by společnost SFIRS získala právo koupit zbývající 51 % řádný podíl.
(34)
Zatřetí, italské orgány se zavázaly poskytnout informace o kompenzačních opatřeních.
(35)
Začtvrté, Itálie poukázala na povzbudivé tendence, které se objevily v těch oblastech výroby, v nichž společnost Legler stanovila opatření na obnovení výnosnosti na základě plánu restrukturalizace, jak je popsáno v 25. bodě odůvodnění, a na úmysl společnosti nalézt soukromé úvěrové linky a nového akcionáře na financování části plánu a činnosti, které již byly v tomto směru vykonány.
(36)
V odpovědi na připomínky zúčastněné třetí strany italské orgány následně zdůraznily, že podíl společnosti Legler na trhu se v roce 2006 omezil na 0,27 %. Doplnily, že plán stanovil jako kompenzační opatření snížení kapacit společnosti o 22 % ve srovnání s rokem 2006 a o 40 % ve srovnání s rokem 2005. Proto se domnívaly, že podpora nevyvolá narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem.
(37)
V komentářích následujících po stažení plánu restrukturalizace italské orgány argumentovaly, že přeměna dluhu na kapitál neproběhla jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť společnost SFIRS jednala v souladu se zásadou investora působícího v tržních podmínkách. Podle italských orgánů by soukromý investor jednal stejně, aby co nejúčinněji odvrátil úpadek a zachránil alespoň část svých pohledávek a společně s novým soukromým investorem a s novou úvěrovou linkou by restrukturalizoval společnost.
V. POSOUZENÍ
(38)
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (10) může zúčastněný členský stát stáhnout oznámení podle článku 2 dříve, než Komise přijme rozhodnutí podle článku 4 nebo 7.
(39)
V takovém případě Komise prohlásí formální vyšetřovací řízení, které případně zahájila, za skončené podle čl. 8 odst. 2.
(40)
Komise podotýká, že Itálie neposkytla přímou dotaci ve výši 13,2 milionu EUR a že Itálie takový plán podpory neuskuteční. Po stažení plánu restrukturalizace tedy nemá smysl pokračovat ve formálním vyšetřovacím řízení, které bylo v této věci zahájeno.
(41)
Vzhledem k tomu, že Itálie protiprávně prováděla další dvě restrukturalizační opatření, musí Komise při uzavření formálního vyšetřovacího řízení stanovit, zda jde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a v případě, že ano, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(42)
Článek 107 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(43)
V případech, kdy by měla být nebo byla státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy poskytnuta podniku, jenž má obtíže, je třeba posoudit její slučitelnost na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků. Podpora může být proto považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen v případě, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.
V.1 Existence podpory
(44)
Záruka poskytnutá jako podpora na záchranu podniku ve výši 13 milionů EUR nebyla po uplynutí šestiměsíčního období, na něž byla Komisí schválena, zrušena a zůstala aktivní i poté, co bylo staženo oznámení o plánu (viz 17. bod odůvodnění).
(45)
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku bylo oznámeno jako opatření na náklady příslušného ministerstva a financováno ze státního rozpočtu. Proto byla poskytnuta z veřejných prostředků a lze ji připisovat státu. Záruka představuje selektivní výhodu, neboť umožnila společnosti Legler přístup k finančním zdrojům, které by jinak vzhledem ke své finanční situaci nikdy neobdržela. Zbavila tak společnost Legler výdajů, které by jinak musela nést. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách zdůraznila škodlivý účinek opatření a upozornila navíc na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(46)
Komise se proto domnívá, že prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku, která představuje rovněž restrukturalizační opatření, je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(47)
Pro stanovení výše podpory Komise odkazuje na bod 4.1 písm. a) sdělení Komise o zárukách (11), v němž se připomíná, že „společnostem majícím potíže by případný tržní ručitel v okamžiku poskytnutí záruky účtoval vysokou prémii odpovídající očekávané míře pravděpodobnosti neplnění. Je-li pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen splatit půjčku zvláště vysoká, nemusí tato tržní sazba existovat a v mimořádných situacích může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka skutečně krytá zárukou“.
(48)
Vzhledem k tehdejším vážným finančním potížím společnosti Legler, které byla poskytnuta záruka (zvýšení ztrát, snížení tržby a negativní čistý majetek, jak je popsáno v 19.-21. bodě odůvodnění a v 52. bodě odůvodnění), Komise považuje za vysoce nepravděpodobné, že by podnik byl schopen získat na trhu bankovní úvěr bez zásahu státu. Komise proto dochází k závěru, že výše podpory odpovídá celkovému objemu úvěru (12).
(49)
Komise podotýká, že přeměnu provedla společnost SFIRS, veřejnoprávní subjekt, v němž většinu akcií drží region Sardinie, který má převažující vliv na jeho rozhodování (13). Itálie tuto skutečnost nikdy nepopírala. Komise proto dochází k závěru, že toto opatření lze přičítat státu a že bylo provedeno za pomoci prostředků ze státního rozpočtu. Opatření je selektivní, neboť poskytuje výhodu jedinému podniku, totiž společnosti Legler. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Na případný škodlivý účinek opatření poukázala ve svých připomínkách rovněž zúčastněná třetí strana, která upozornila i na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(50)
Itálie naopak ve svých připomínkách tvrdila, že předmětné opatření nezvýhodňuje společnost Legler, neboť je podle jejího názoru v souladu se zásadou investora působícího v tržním hospodářství.
(51)
Podle ustálené judikatury (14) je pro zjištění, zda společnost Legler získala prostřednictvím prostředků ze státního rozpočtu výhodu, nezbytné stanovit, zda by za podobných podmínek byl soukromý investor srovnatelný se společností SFIRS ochoten provést k datu, kdy byla operace uskutečněna, podobnou přeměnu dluhu na kapitál na základě dostupných informací a předvídatelného vývoje.
(52)
Na základě finančních výkazů společnosti Legler Komise především uvádí, že v roce 2007 se kapitál společnosti rovnal 1,8 milionu EUR a zůstatek čistého majetku byl negativní v objemu 16,2 milionu EUR, že ztráty za období 2003-2007 byly potvrzeny ve výši 94,9 milionu EUR a že situace společnosti se očividně zhoršovala s tím, jak rostly ztráty a snižovala se tržba.
(53)
Komise navíc uvádí, že společnost SFIRS navzdory právě popsané kritické finanční situaci neprovedla úplnou analýzu hospodárnosti provozu, ani posouzení rizika. Přes četné žádosti Komise v tomto smyslu vlastně italské orgány nikdy nepředložily podložený alternativní scénář, který by ukázal, že volba společnosti SFIRS byla lepší, než scénář likvidace společnosti Legler.
(54)
Podobné připomínky formulovala italská centrální banka ve zprávě (15) vypracované po šetření činnosti společnosti SFIRS. V této zprávě se kritizuje chování společnosti SFIRS za neúplnost preventivní analýzy přeměny dluhu na kapitál a za zřejmý rozpor v „investici“ bez perspektivy návratu.
(55)
Ovšem i pomineme-li toto posouzení, zdá se, že finanční situace společnosti vylučuje, že by obezřetný investor působící v tržním hospodářství mohl provést uvedenou transakci.
(56)
V tomto ohledu Komise dále uvádí, že průmyslový plán oznámený společností nemůže být považován za spolehlivý základ reálné prognózy budoucího fungování podniku. Již z prosté skutečnosti, že plán se netýkal celého období restrukturalizace, ale jen jeho části, a že neobsahoval informace o tom, jak bude pokračovat restrukturalizace (viz 23. bod odůvodnění), je zřejmé, že nedostatečné informace by odradily soukromého investora od realizace uvedené transakce.
(57)
Zadruhé, nelze přehlížet skutečnost, že pokud jde o konkrétní prognózy návratnosti pohledávky společnosti SFIRS vůči společnosti Legler, došlo po přeměně dluhu na kapitál k oslabení postavení společnosti SFIRS jako akcionáře ve srovnání s předchozím postavením přednostního věřitele.
(58)
Hodnota a budoucí prognózy akcionářského podílu společnosti SFIRS se zdály být v okamžiku přeměny dluhu na kapitál příliš omezené, aby mohly vyvážit výše uvedená rizika, zejména s ohledem na kritickou finanční situaci podniku. To bylo jasně zdůrazněno ve studii zadané nezávislému odborníkovi, v níž šlo o posouzení hodnoty společnosti, která byla symbolicky stanovena ve výši 1 EUR.
(59)
Na základě výše uvedeného lze vyvodit, že pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, společnost SFIRS nejednala jako investor působící v obvyklých tržních podmínkách. Soukromý investor by neprovedl podobnou transakci bez spolehlivého a realistického předchozího hodnocení, z něhož by vyplývalo, že je výhodnější přeměnit dluh na kapitál, než být nadále přednostním věřitelem společnosti.
(60)
Přeměnou dluhu na kapitál poskytla společnost SFIRS výhodu společnosti Legler.
(61)
Z toho vyplývá, že taková přeměna představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(62)
Pokud jde o výpočet výše podpory, je třeba poznamenat, že pojem státní podpora je vyhrazen pro finanční podporu z veřejných prostředků. Výše podpory musí být vypočtena na základě tržní hodnoty dluhu, který společnost SFIRS přeměnila na kapitál společnosti Legler. Kdyby měla tedy pohledávka společnosti SFIRS vůči společnosti Legler nominální hodnotu 17 milionů EUR, zatímco den před přeměnou byla její tržní hodnota 450 000 EUR, odpovídá tržní hodnota transakce provedené společností SFIRS, která přeměnila 85,3 % celkového objemu dluhu na kapitál (tedy částku v nominální výši 14,5 milionu EUR), tržní hodnotě 383 850 EUR (tedy 85,3 % ze 450 000 EUR). Výhoda poskytnutá z prostředků státního rozpočtu je tedy 383 850 EUR. Nominální hodnota přeměněného úvěru může být považována za výhodu jen z čistě účetního hlediska.
V.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(63)
Jelikož vyšlo najevo, že oznámená opatření (veřejná záruka a přeměna dluhu na kapitál) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí Komise posoudit, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(64)
Slučitelnost opatření souvisejících s předmětnou státní podporou s vnitřním trhem musí být posuzována na základě pokynů na záchranu a restrukturalizaci podniků.
(65)
Pokud jde o veřejnou záruku, je pro účely přezkumu slučitelnosti potřeba rozlišovat mezi prodloužením podpory na záchranu podniku a mezi státní podporou skrytou za střednědobou záruku, která představuje rovněž opatření na restrukturalizaci (na dobu trvání restrukturalizace).
(66)
Pokud jde o prodloužení podpory na záchranu podniku, bod 26 pokynů stanoví, že pokud členský stát předloží do šesti měsíců od schválení, nebo v případě oznámené podpory od provedení opatření, plán restrukturalizace, bude lhůta pro splacení úvěru nebo pro ukončení záruky prodloužena až do té doby, kdy Komise přijme rozhodnutí týkající se plánu, nerozhodne-li Komise o tom, že toto prodloužení je neoprávněné.
(67)
Oznámení plánu restrukturalizace umožnilo, aby podpora na záchranu podniku pokračovala i po šesti měsících. Itálie však oznámení stáhla. Z bodu 26 pokynů vyplývá, že oznámení plánu restrukturalizace je condicio sine qua non pro prodloužení podpory na záchranu podniku. Jestliže je tedy oznámený plán restrukturalizace následně stažen, prodloužení podpory na záchranu podniku musí být automaticky zastaveno.
(68)
Z rozhodovací praxe Komise vyplývá (věc Ernault (16) a věc Huta Cynku (17)), že pokud jí není předložen plán restrukturalizace, ani plán likvidace, nebo pokud je jako v přezkoumávaném případě plán likvidace stažen, není možné podporu na restrukturalizaci legitimně prodloužit ode dne, kdy členský stát stáhl oznámení o plánu restrukturalizace.
(69)
Střednědobá záruka (na dobu trvání plánu restrukturalizace) zamýšlená jako podpora na oznámenou restrukturalizaci byla slučitelná až do té doby, kdy Itálie stáhla oznámení o plánu, neboť představovala prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku.
(70)
Proto je třeba posoudit slučitelnost prodloužené záruky, která byla poskytnuta jako státní podpora, a to ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla své oznámení (tedy od 24. července 2008).
(71)
Státní podpora podniku v obtížích může být považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci.
(72)
Pro podporu na restrukturalizaci jsou podle bodu 12 písm. a) a bodu 14 těchto pokynů způsobilé jen podniky v obtížích.
(73)
Na základě bodu 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci se Komise domnívá, že podnik je v obtížích, jestliže není schopen svými vlastními prostředky nebo prostředky, které může získat od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů, omezit ztráty, které by bez vnějšího zásahu veřejných orgánů dovedly podnik zcela jistě k hospodářskému zhroucení.
(74)
Podle bodu 10 těchto pokynů je podnik v zásadě a bez ohledu na svou velikost považován za podnik v obtížích zejména za těchto okolností:
a)
v případě společnosti s omezeným ručením vlastníků, kde došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
b)
v případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti, kde došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v účetnictví této společnosti a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
c)
kde nehledě na to, o jaký typ společnosti se jedná, podnik splňuje podmínky vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení.
(75)
Z bodu 10 písm. a) těchto pokynů tak vyplývá, že bez vnějších zásahů je podnik, který ztratil podstatnou část zapsaného kapitálu, nevyhnutelně odsouzen k zastavení vlastní činnosti v krátké nebo střednědobé lhůtě. Komise dospěla v jednom z předchozích případů (18) k závěru, že v případě, kdy má podnik zůstatek čistého majetku negativní, platí a fortiori předpoklad o obtížích. V rozsudku Biria (19) Soudní dvůr mimo jiné potvrdil, že zásadní snížení kapitálu značí obtíže a že Komise se oprávněně domnívala, že podnik s čistým negativním majetkem je podnikem v obtížích.
(76)
Společnost Legler splňovala kritérium bodu 10 písm. a) pokynů, neboť v roce 2006 měla zůstatek čistého majetku negativní (viz bod 19).
(77)
Komise navíc poznamenává, že společnost Legler byla považována za podnik v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. a) pokynů již 22. května 2007, tedy v den, kdy byla schválena záchrana.
(78)
Finanční situace společnosti Legler se následně nezlepšila. Podnik byl proto v roce 2008 příslušným soudem prohlášen za podnik v platební neschopnosti (viz 16. bod odůvodnění).
(79)
Komise také připomíná, že společnost Legler není nově vytvořeným podnikem ve smyslu bodu 12 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(80)
Na základě bodu 13 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci není podnik, který patří k větší skupině nebo byl větší skupinou převzat, za normálních okolností způsobilý pro poskytnutí podpory na záchranu nebo restrukturalizaci s výjimkou případu, kdy je možné prokázat, že jsou dané obtíže její vlastní a nejsou výsledkem svévolného rozvrhování nákladů v rámci dané skupiny, a že jsou tyto obtíže příliš vážné na to, aby je vyřešila sama skupina.
(81)
Komise uvádí, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem, který nevykazoval žádnou hospodářskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler. Na základě informací, které má Komise k dispozici, neexistují žádné náznaky, že by obtíže podniku mohly záviset na vlastním rozdělení nákladů uvnitř skupiny. Navíc vzhledem k tomu, že všechny podíly ve společnosti měly v držení soukromé osoby a že společnost nevykazovala žádnou podnikatelskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler, nebyla společnost Piltar schopna přispět k restrukturalizaci společnosti Legler.
(82)
Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že je naplněn bod 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(83)
Vzhledem k tomu, že společnost Legler je způsobilá pro podporu na restrukturalizaci, je třeba posoudit, zda jsou dodržována kritéria stanovená v bodech 32-51 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci pro účely slučitelnosti podpory na restrukturalizaci.
(84)
Itálie ovšem stáhla plán restrukturalizace společnosti Legler a neexistuje tedy žádný plán restrukturalizace, který by zavazoval členský stát ve smyslu bodu 35 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci. Komise proto nemůže provést posouzení protiprávně poskytnuté podpory ve světle kritérií stanovených v bodech 32-51 těchto pokynů.
(85)
Komise se navíc domnívá, že veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál nelze na žádném jiném právním základě považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(86)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a které se týká přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR, musí být ukončeno vzhledem k tomu, že Itálie stáhla své vlastní oznámení a nemá v úmyslu uskutečnit dotyčný plán podpory.
(87)
Komise má za to, že na veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál se vztahuje čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(88)
Provedením těchto dvou opatření Itálie porušila čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(89)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, že členský stát musí zrušit nebo změnit podporu (20), jestliže se ukáže, že je neslučitelná s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je cílem povinnosti členského státu zrušit podporu v případech, kdy Komise prohlásí podpory za neslučitelné s vnitřním trhem, obnovit dřívější stav (21). Soudní dvůr v tomto ohledu stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jestliže příjemce vrátil všechny prostředky, které mu byly neoprávněně poskytnuty, a ztratil tak výhodu, kterou využíval na trhu ve vztahu ke svým konkurentům, a byl tak obnoven stav před poskytnutím podpory (22).
(90)
V souladu s touto judikaturou stanoví článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (23), že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(91)
Vzhledem k tomu, že dotyčná opatření je třeba považovat za protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, částky těchto dvou podpor, rovnající se 13 milionům EUR a 383 850 EUR, musí být vráceny, aby byl obnoven stav na trhu před poskytnutím podpor.
(92)
Co se týče veřejné záruky, její navrácení musí mít účinnost ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci, tedy od 24. července 2008, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
(93)
Co se týče přeměny dluhu na kapitál, navrácení musí mít účinnost ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemci, tedy od 31. května 2007, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy týkající se přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR určené pro společnost Legler SpA je skončeno.
Článek 2
Veřejná záruka na částku 13 milionů EUR a přeměna dluhu na kapitál v objemu 383 850 EUR, jejichž poskytnutím společnosti Legler SpA porušila Itálie čl. 108 odst. 3 Smlouvy, představují státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Příjemce vrátí Itálii podpory podle článku 2.
2. Vrácené podpory zahrnují úroky až do účinného splacení.
Co se týče veřejné záruky, úroky nabíhají ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci.
Pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, úroky nabíhají ode dne, kdy byla podpora poskytnuta k dispozici příjemci.
3. Úroky se vypočítávají na smíšeném základě podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (24) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (25), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinností ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie zruší všechny platby stanovené pro účely podpory podle článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory podle článku 2 je okamžité a účinné.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí předloží Itálie Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie informuje Komisi o dosaženém pokroku na základě vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to dokud nebude navrácení podpory uvedené v článku 2 dokončeno. Na základě jednoduché žádosti Komise předloží Itálie okamžitě informace o již přijatých nebo plánovaných opatřeních pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Předloží také podrobné informace o výši podpory a úrocích, které již příjemce navrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 23. března 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. március 23.)
az Olaszország által a Legler S.p.A. részére nyújtott C 39/07 számú állami támogatásról
(az értesítés a C(2011) 1758. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/51/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (a továbbiakban: Szerződés) és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást megindító bizottsági határozatra (1),
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére és tekintettel a benyújtott észrevételekre,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
2007. április 5-én, hat hónappal azt követően, hogy a Bizottság a megmentési támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek ítélte (2), Olaszország a Legler S.p.A.-ra vonatkozó átalakítási tervet jelentett be.
(2)
2007. szeptember 25-én a Bizottság hivatalos vizsgálati eljárást kezdeményezett a szerkezetátalakítási tervvel kapcsolatban (3). Olaszország 2007. november 30-án juttatta el észrevételeit a Bizottsághoz.
(3)
2007. december 10-én egy érdekelt fél eljuttatta észrevételeit a Bizottsághoz. A Bizottság az észrevételeket 2008. március 3-én kelt levelében továbbította Olaszországnak. Olaszország 2008. május 20-én kelt levelében nyújtotta be észrevételeit.
(4)
Az olasz hatóságok 2008. július 23-án visszavonták a szerkezetátalakítási támogatásról szóló bejelentést, kinyilvánítva, hogy a tervet elvetették.
(5)
A Bizottság 2008. augusztus 8-án, 2008. október 22-én, 2009. február 9-én, 2009. szeptember 4-én és 2010. március 17-én további információkat kért az olasz hatóságoktól; a kérésekre az olasz hatóságok 2008. szeptember 26-án, 2008. december 1-jén, 2009. június 3-án, 2009. október 6-án, 2010. február 24-én és 2010. április 20-án kelt leveleikben válaszoltak.
II. A HELYZET ISMERTETÉSE
II.1. Kedvezményezett
(6)
A Legler S.p.A. (a továbbiakban: Legler, csoport vagy vállalat) egy 1863-ban alapított olasz textilgyártó csoport anyavállalata, amely a hivatalos vizsgálati eljárás megindításának időpontjában több jogi személyből állt; ezek a következők: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. és Legler Macomer S.p.A. A Legler S.p.A. kisebbségi részesedéssel rendelkezett a Legler Maroc SA-ban és 40 %-os részesedéssel a Legler Ottana S.p.A.-ban. A Legler S.p.A. többségi részesedésével a holdingvállalat, a Piltar Ltd. (a továbbiakban: Piltar) rendelkezett.
(7)
A Leglernek 2007-ben 1 213 (4) alkalmazottja volt, üzemei voltak Szardínia régióban (az Oristano tartománybeli Macomerben, valamint a Nuoro tartománybeli Siniscolában és Ottanában) és Lombardia régióban (a Bergamo tartománybeli Ponte San Pietróban). A csoport árbevétele 2006-ban 101 millió EUR, 2007 szeptemberében 30,9 millió EUR volt.
(8)
A Legler főtevékenysége a kiváló minőségű pamutvászon gyártása volt, a vállalat az ágazat vezető szereplője volt Olaszországban és Németországban, valamint fontos beszállítója volt Franciaországnak és a Benelux államoknak is. Az olasz hatóságok szerint a pamutszövet piacának két szegmense van: a konfekciótermékek szegmense híres márkák részére (ez volt a Legler fő ágazata) és a tömegpiaci termékek szegmense, amelyben a verseny elsősorban az árakon alapul. A Legler fő versenytársai Olaszországban, Görögországban, Franciaországban, Tunéziában, Törökországban és Japánban működtek. A Legler nehézségei 2003-ban kezdődtek, amikor a gyártás jelentős részét Ázsiába és a Földközi-tenger déli térségébe telepítették át.
(9)
A SFIRS S.p.A., egy Szardínia régióbéli befektetési vállalat 2007. május 30-i elnökségi ülésén úgy döntöttek, hogy a SFIRS 450 000 EUR-ért, felszámolás keretében megvásárolja az Intex S.p.A.-tól a Legler S.p.A. és a Legler Siniscola S.p.A. 17 millió EUR névértékű adósságát.
(10)
Ugyanezen az ülésen a SFIRS úgy határozott, hogy a Legler 17 millió EUR adósságának egy részét - 14,5 millió EUR-t - részesedésre váltja a Legler saját tőkéjében.
(11)
A Legler részvényeseinek 2007. május 31-i közgyűlésén került sor az adósságot saját tőkére váltó ügyletre. A SFIRS a Legler adósságának egy - 14,5 millió EUR névértékű - részét a Legler tőkéjére váltva megszerezte a Legler S.p.A. törzsrészvényeinek 49 %-át (és elsőbbségi részvényeinek 100 %-át (5)). A fennmaradó 51 % a Piltar tulajdonában maradt.
(12)
A SFIRS 2008 januárjában úgy döntött, hogy eladja a Legler S.p.A.-ban birtokolt részesedését, valamint a Legler csoport fennmaradó adósságát, és pályázati felhívást tett közzé a Legler saját tőkéjének és adósságának együttes felvásárlására.
(13)
A Ferratex s.r.l. (a továbbiakban: Ferratex) által benyújtott nyertes ajánlat összege 2 000 001 EUR volt. Az olasz hatóságok szerint ez az ár tükrözte a SFIRS által a Legler és leányvállalatai felé támasztott követelések piaci értékét, amelyet egy független szakértő 2 millió EUR-ra becsült fel, és ehhez adódott a szintén független szakértő értékelésén alapuló, jelképes 1 EUR a SFIRS részesedéséért a Legler saját tőkéjében. Az eladásra 2008. január 25-én került sor.
(14)
A Legler ugyanakkor 2007 decembere és 2008 augusztusa között minden üzemében beszüntette a működést, és azóta sem folyik tevékenység egyik üzemében sem.
(15)
A Legler S.p.A. 2008. július 23-án nevét Texfer S.p.A.-ra változtatta. Szardíniai leányvállalatait is mind átnevezték, az egységek új nevei: Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. és Texfer Macomer S.p.A.
(16)
A csoport anyavállalatát az illetékes bíróság 2008. augusztus 18-án fizetésképtelennek nyilvánította; az anyavállalat 2008. november 13-án leányvállalataival együtt az „amministrazione straordinaria” elnevezésű kollektív fizetésképtelenségi eljárás alá került.
(17)
Nem sokkal azután, hogy a Leglernek nem sikerült határidőre visszafizetni a megmentési kölcsönt, a bank bejelentette igényét a megmentési támogatásra. Ezt követően az illetékes minisztérium 2008. szeptember 16-án kamatokkal együtt visszafizette a kölcsönt.
(18)
A Texfer S.p.A. 2010. október 21-én csődöt jelentett. 2010. november 17-én és 18-án a Texfer Ottana S.p.A., a Texfer Siniscola S.p.A. és a Texfer Macomer S.p.A. is csődöt jelentett.
(19)
2006-ban a Legler saját tőkéje negatív (- 8,6 millió EUR) volt, szemben a 2005-ös 17,2 millió EUR pozitív értékkel. A vállalat 2006-ban 25,9 millió EUR, 2005-ben pedig 28,1 millió EUR veszteségről számolt be. 2006-ban 101,4 millió EUR, 2005-ben pedig 124,2 millió EUR volt a forgalma. A kamatok, adózás és értékcsökkenési leírás előtti eredménye (EBITDA) 2006-ban - 10,9, 2005-ben - 0,7 volt. A kamatráfordítások is emelkedtek.
(20)
2007. november 30-án a Legler saját tőkéje - 16,3 millió EUR volt. A 2003 és 2007 közötti időszakban a veszteség elérte a 94,9 millió EUR-t, és a vállalat helyzete folyamatosan romlott: veszteségei növekedtek, forgalma csökkent.
(21)
A csoportot a nemzeti jogszabályok alapján 2008. november 13-án kollektív fizetésképtelenségi eljárás alá vonták, amely csőddel zárult (lásd a (16)-(18) preambulumbekezdést).
II.2. A szerkezetátalakítási intézkedések
(22)
Az Olaszország által bejelentett szerkezetátalakítási terv (piano industriale) (a továbbiakban: a terv) egy hároméves (2007-2009) időszakot fedett le és három intézkedésből állt: i. a szerkezetátalakítási időszakra 13 millió EUR középtávú kezességvállalás a hat hónapra (6) szóló megmentési támogatásként engedélyezett kezesség helyett; ii. 13,2 millió EUR közvetlen támogatás; és iii. 13 millió EUR az adósság saját tőkévé alakítására. A SFIRS azonban 2007. május 31-én 14,5 millió EUR névértékben adósságot saját tőkére váltó ügyletet hajtott végre.
(23)
Habár az olasz hatóságok a szerkezetátalakítási tervet (piano industriale) a 2007-2009 közötti időszakra nyújtották be, azt állították, hogy a tényleges szerkezetátalakítási időszak 2007. június 1-jétől 2012 végéig tartana. A vállalat 2009 és 2012 közötti szerkezetátalakítási előrehaladásának követésére benyújtott adatok mindössze az újonnan létrehozott vállalat pénzforgalmára és a követelések alakulására vonatkoztak.
(24)
Ebben a tágabb időtartamban a Legler S.p.A. és szardíniai leányvállalatainak egyesülése révén alakuló új vállalat létrehozásának összköltsége 106,2 millió EUR volt, beleértve a csoport átfogó újraszervezésére fordított 86,7 millió EUR-t, az egyenleg pedig a feltőkésítést és a veszteségek fedezését szolgálta.
(25)
Az újonnan létrehozott vállalat tevékenysége a vállalat hagyományos főtevékenységére, vagyis a kiváló minőségű pamutvászon gyártására irányulna, míg a másik két gyártósort (kordbársony és sima pamut) bezárnák. A csoport földrajzilag is mindössze két üzemben folytatna tevékenységet (Siniscolában és Ottanában), amelyek ugyanabban a régióban találhatóak. A megmaradt eszközöket értékesítenék annak érdekében, hogy a Legler biztosítani tudja önerejét, valamint hogy csökkentsék az energia-, szállítási és személyi költségeket. A macomeri üzem nem szerepelt a tervben (7).
(26)
A terv a SFIRS-szel együtt egy új tulajdonos belépését irányozta elő és jelezte, hogy a szerkezetátalakítás megvalósításának érdekében magánforrásokból kell majd hitelkeretet előteremteni.
II.3. Az eljárás megindításának indokolása
(27)
Az eljárás megindításról szóló döntésében a Bizottság kétségeinek adott hangot abban a tekintetben, hogy az adósságot saját tőkére váltó ügylet állami támogatástól mentes volt-e. A Bizottság kétségeit fejezte ki abban a tekintetben, hogy az adott körülmények között egy magánbefektető elfogadta volna-e az adósság saját tőkére váltását a vállalattól, különösen mivel a vállalat tevékenységének egy részét lényegében hónapokra felfüggesztették, és az olasz hatóságok nem nyújtottak be a Bizottságnak hiteles összevetésen alapuló forgatókönyvet, amely alátámasztaná a SFIRS azon feltételezését, hogy a csoport felszámolásánál költséghatékonyabb volt befektetni a Leglerbe és viselni annak szerkezetátalakítási költségeit.
(28)
A nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás (8) (a továbbiakban: megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás) alapján a Bizottság először azt a kérdést tette fel a támogatásnak a belső piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozóan, hogy a Legler nehézségeit kezelhette-e volna a főrészvényes Piltar, valamint hogy a csoporton belül sor került-e a költségek önkényes felosztására.
(29)
Másodszor, a Bizottság kétségbe vonta, hogy a tervnek sikerülne helyreállítania a vállalat hosszú távú életképességét, mivel az eszközök és gyártási sorok tervezett értékesítése meglehetősen bizonytalannak tűnt, a jövőbeli működési költségekre vonatkozó feltevések pedig nem tűntek reálisnak, tekintettel arra, hogy a Legler termelését felfüggesztették. A Bizottság abban is kételkedett, hogy a javasolt kompenzációs intézkedések valósak és nem haladják meg az életképesség helyreállításához szükséges intézkedéseket, valamint hogy az önerő mértéke elegendőnek tekinthető, továbbá hogy az egyszeri támogatás elvét tiszteletben tartották.
(30)
A Bizottság végül felkérte az olasz hatóságokat, hogy nyújtsanak be információkat a felmerült kételyekkel kapcsolatban (a SFIRS hitelének eredete, részletes információ a Piltarról és a költségek megosztásáról a csoporton belül, a kompenzációs intézkedésekről, annak a valószínűségéről, hogy a Legler talál új tulajdonost, valamint a Legler átszervezéséhez szükséges magántőkéhez való hozzáférésről).
III. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(31)
Az egyik érdekelt fél 2007. december 14-én kelt levelében benyújtotta az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételeit. A harmadik fél azt állította, hogy a kérdéses intézkedések torzítanák a versenyt, és rámutatott arra, hogy az ágazatban jelentős többletkapacitás áll fenn. A 2006-os évre vonatkozóan adatokat nyújtott be a világ pamutvászon-gyártási kapacitásáról, amely 27 %-os globális többletkapacitást mutatott.
IV. ÉSZREVÉTELEK OLASZORSZÁG RÉSZÉRŐL
(32)
Először, az olasz hatóságok kifejtették, hogyan vált a SFIRS a Legler többségi részvényesévé. A SFIRS 2007 márciusában a felszámolás alatt álló Intex S.p.A.-tól megvásárolta a Legler S.p.A. és a Legler Siniscola S.p.A. 450 000 EUR értékű adósságát. 2007. május 31-én a SFIRS ennek az adósságnak egy 14,5 millió EUR névértékű részét átváltotta a Legler saját tőkéjére, ezzel megszerezve a Legler törzsrészvényeinek 49 %-át (a fennmaradó 51 % a Piltar tulajdonában maradt), valamint az elsőbbségi részvények 100 %-át (9).
(33)
Másodszor, az olasz hatóságok kifejtették, hogy a Piltar mindössze egy természetes személyek által irányított céltársaság volt. Kifejezetten azzal a céllal hozták létre, hogy részesedést szerezzen a Leglerben, és semmilyen más üzleti tevékenységet nem végzett. Az olasz hatóságok hozzátették, hogy a Piltar már korábban egyértelművé tette, hogy nem tervezi az vállalat pénzügyi támogatását, valamint hogy szándékában áll fokozatosan értékesíteni a csoportban birtokolt részesedését. Lényegében úgy tűnik, hogy a SFIRS a 49 %-os részesedés megszerzésével megszerezte azt a jogot is, hogy felvásárolja a Legler törzsrészvényeinek fennmaradó 51 %-át.
(34)
Harmadszor, az olasz hatóságok ígéretet tettek, hogy információval fognak szolgálni a kompenzációs intézkedésekről.
(35)
Negyedszer, Olaszország azt állította, hogy a Legler pénzügyi életképességet helyreállító, a (25) preambulumbekezdésben ismertetett szerkezetátalakítási terv által megcélzott piaci szegmensek biztató tendenciákat mutatnak. Az olasz hatóságok említést tettek a cég azon szándékáról is, hogy a terv egy részének finanszírozására magánbefektetői hitelkereteket és egy új részvényest szerezzen, és hogy e tekintetben már megtette a szükséges lépéseket.
(36)
Ezt követően - a harmadik fél észrevételeire válaszul - az olasz hatóságok rámutattak, hogy 2006-ban a Legler piaci részesedése mindössze 0,27 % volt. Hozzátették, hogy kompenzációs intézkedésként a tervnek része volt a vállalat kapacitásának a 2006. évihez képest 22 %-os, a 2005. évihez képest pedig 40 %-os csökkentése. Ezért úgy vélték, hogy a támogatás nem fogja a közös érdekkel ellentétes mértékben torzítani a versenyt.
(37)
Az olasz hatóságok a szerkezetátalakítási terv visszavonását követő beadványaikban azzal érveltek, hogy az adósságot részvényre váltó ügylet nem minősül a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak, mivel a SFIRS a piacgazdasági befektető elvével összhangban járt el. Az olasz hatóságok szerint egy magánbefektető hasonlóképpen járt volna el, hogy elkerülje a csődöt és hitelének legalább egy részét a lehető leghatékonyabb módon visszanyerje, vagyis azt tőkévé alakította volna és a vállalatot egy új befektetővel és új hitelkerettel átszervezte volna.
V. ÉRTÉKELÉS
(38)
A 659/1999/EK tanácsi rendelet (10) 8. cikkének (1) bekezdése értelmében az érintett tagállam a 2. cikk szerinti bejelentését megfelelő határidőn belül visszavonhatja, mielőtt a Bizottság a 4. vagy 7. cikk szerint meghozná határozatát.
(39)
Ugyanezen rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében abban az esetben, amikor a Bizottság megkezdte a hivatalos vizsgálati eljárást, az eljárást a Bizottságnak le is kell zárnia.
(40)
A Bizottság megjegyzi, hogy a 13,2 millió EUR közvetlen támogatást Olaszország nem hajtotta végre, és Olaszország nem folytatja tovább a szerkezetátalakítási tervet. Mivel a szerkezetátalakítási tervet visszavonták, az ezzel az intézkedéssel kapcsolatosan megindított hivatalos vizsgálati eljárás már nem szolgál további célt.
(41)
Mivel Olaszország a másik két bejelentett szerkezetátalakítási intézkedést jogellenesen valósította meg, a hivatalos vizsgálati eljárás lezárása érdekében a Bizottságnak meg kell határoznia, hogy ezek a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek-e, és ha igen, ez a támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal.
(42)
A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(43)
A 107. cikk (1) bekezdése szerinti nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak nyújtott vagy nyújtandó támogatást a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás alapján kell értékelni. Következésképpen a támogatás csak akkor tekinthető a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek, ha a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásban meghatározott feltételek teljesülnek.
V.1. A támogatás megléte
(44)
A 13 millió EUR megmentési támogatást nem szüntették meg a Bizottság által jóváhagyott hat hónapos időszak lejártát követően, hanem a terv visszavonásáról szóló értesítés után is fenntartották (lásd a (17) preambulumbekezdést).
(45)
A megmentési támogatás meghosszabbítását olyan intézkedésként jelentették be, amelyet az illetékes minisztérium forrásaiból biztosítanak és az állami költségvetésből finanszíroznak. Így ezt állami forrásokból biztosították és az államnak tulajdonítható. A kezességvállalás szelektív előnyt jelent, mivel lehetővé tette, hogy a Legler olyan pénzügyi forrásokhoz férhessen hozzá, amelyeket pénzügyi helyzetéből adódóan másként nem kaphatott volna meg. Ezért olyan költségektől mentesítette a Leglert, amelyek egyébként felmerültek volna. Ezenfelül, mivel a Legler olyan szerkezetátalakítási folyamatot hajtott végre, amelynek célja a termelés újraindítása volt, a támogatás a verseny torzulásához vezethetett a belső piacon és befolyásolhatta a tagállamok közötti kereskedelmet. Az intézkedés torzító hatását egy harmadik fél is hangsúlyozta, aki arra is rámutatott, hogy az ágazat többletkapacitással küzd.
(46)
A Bizottság ezért úgy véli, hogy a szerkezetátalakítási intézkedésnek is minősülő megmentési támogatási kezességvállalás meghosszabbítása a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(47)
A támogatás összegének meghatározása tekintetében a Bizottság emlékeztet a kezességvállalásról szóló közlemény (11) 4.1. pontjának a) bekezdésére, amely szerint „a nehéz helyzetben levő társaságok esetében a piaci hitelező, ha egyáltalán van ilyen, a kezesség vállalásakor a várható nemfizetési arányra tekintettel magas díjat számítana fel. Ha különösen megnő annak valószínűsége, hogy a hitelfelvevő nem lesz képes a hitel visszafizetésére, akkor elképzelhető, hogy ez a piaci arány nem is létezik, és kivételes körülmények között a kezesség támogatási eleme elérheti a kezességgel ténylegesen fedezett összeget.”
(48)
Tekintettel arra, hogy a kezességvállalás biztosításának időpontjában a Legler súlyos pénzügyi nehézségekkel küzdött (növekvő veszteségek, csökkenő forgalom, negatív saját tőke, lásd a (19)-(21), valamint az (52) preambulumbekezdést), a Bizottság rendkívül valószínűtlennek tartja, hogy a vállalat állami beavatkozás nélkül bankkölcsönt kaphatott volna; ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a támogatás összege megegyezik a kölcsön teljes összegével (12).
(49)
A Bizottság megjegyzi, hogy az ügyletet a SFIRS nevű közintézmény hajtotta végre, amelynek fő tulajdonosa - Szardínia régió - meghatározó befolyást gyakorol a döntéseire (13). Olaszország soha nem tagadta ezt a tényt. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kérdéses intézkedés államinak tulajdonítható, és azt állami forrásból biztosították. Az intézkedés szelektív, mivel egyetlen céget, a Leglert részesíti előnyben. Ezenfelül, mivel a Legler olyan szerkezetátalakítási folyamatot hajtott végre, amelynek célja a termelés újraindítása volt, a támogatás a verseny torzulásához vezethetett a belső piacon és befolyásolhatta a tagállamok közötti kereskedelmet. Az intézkedés lehetséges versenytorzító hatását észrevételeiben egy harmadik fél is kiemelte, aki arra is rámutatott, hogy az ágazat többletkapacitással küzd.
(50)
Válaszában Olaszország azzal érvelt, hogy a szóban forgó intézkedés semmilyen előnyt nem biztosított a Leglernek, és véleménye szerint összhangban volt a piacgazdasági befektető elvével.
(51)
Az állandó ítélkezési gyakorlat (14) szerint annak eldöntésére, hogy a Legler valóban előnyben részesült-e állami forrásokból, mérlegelni kell, hogy hasonló körülmények között, az ügylet megvalósulásának időpontjában rendelkezésre álló információk és előrelátható fejlemények mellett egy, a SFIRS-éhez hasonló jellemzőkkel rendelkező magánbefektető hajlandó lett volna-e végrehajtani egy hasonló, adósságot saját tőkére váltó ügyletet.
(52)
Először, a Legler pénzügyi kimutatásai alapján a Bizottság megjegyzi, hogy a vállalatnak 2007-ben 1,8 millió EUR tőkéje és negatív, - 16,2 millió EUR saját tőkéje volt, a 2003-2007 közötti időszakban a veszteségek elérték a 94,9 millió EUR-t, és a vállalat helyzete egyértelműen romlott, a veszteségek növekedtek, a forgalom csökkent.
(53)
A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a fent vázolt kritikus pénzügyi helyzet ellenére a SFIRS nem végzett az ügylettel kapcsolatban átfogó költség-haszon elemzést és kockázatértékelést. Az olasz hatóságok a Bizottság többszöri erre irányuló kérése ellenére sem nyújtottak be hiteles összevetésén alapuló forgatókönyvet, ami azt bizonyítaná, hogy a SFIRS által választott megoldás előnyösebb volt, mint a Legler felszámolása.
(54)
A Bank of Italy hasonló észrevételeket tett egy jelentésben (15), amelyet a SFIRS tevékenységére irányuló vizsgálatot követően tettek közzé. A jelentés bírálta a SFIRS eljárását az adósságot saját tőkére váltó ügyletre vonatkozó hiányos előzetes elemzés és azon alapvető ellentmondás miatt, miszerint olyan „befektetést” hajtottak végre, amely a fellendülésre semmilyen konkrét kilátást nem vetít előre.
(55)
Ettől az értékeléstől függetlenül a vállalat olyan pénzügyi helyzetben volt, hogy piacgazdaságban egyetlen magánbefektető sem lépett volna be egy hasonló ügyletbe.
(56)
E tekintetben a Bizottság azt is megjegyzi, hogy a vállalat által bejelentett szerkezetátalakítási terv (piano industriale) nem tekinthető reális alapnak a vállalat jövőbeli teljesítményének előrejelzésére. Önmagában az a tény, hogy a terv csak a teljes szerkezetátalakítási időszak egy részét fedte le, és nem szolgált semmilyen információval az átalakítás későbbi előrehaladásáról (lásd a (23) preambulumbekezdést), egyértelműen azt mutatja, hogy az információ hiánya eltérített volna bármely magánbefektetőt attól, hogy a szóban forgó ügyletben részt vegyen.
(57)
Másodszor, ami a SFIRS tényleges kilátásait illeti arra nézve, hogy behajtsa a Legler vele szembeni tartozását, az adósságot saját tőkére váltó ügylet által a SFIRS gyengítette követelési pozícióját korábbi, elsőbbségi hitelezői helyzetéhez képest.
(58)
Az adósságot saját tőkére váltó ügylet időpontjában a SFIRS saját tőkébe való befektetésének értéke és jövőbeli kilátásai nem tűntek elegendőnek, hogy ellensúlyozzák a fent ismertetett kockázatokat, különös tekintettel a vállalat kritikus pénzügyi helyzetére. Erre egyértelműen rávilágított a vállalatról szóló független értékelés is, amely jelképes, 1 EUR összeget tartalmazott.
(59)
A fentiekből arra lehet következtetni, hogy az adósságot saját tőkére váltó ügylet végrehajtásakor a SFIRS nem járt el rendes piaci körülmények mellett működő piaci befektetőként. Egy magánbefektető nem lépett volna be ilyen ügyletbe hiteles és reális előzetes értékelés nélkül, amely megmutatta volna, hogy költséghatékonyabb az adósságot tőkére cserélni ahelyett, hogy a vállalat elsőbbségi hitelezője marad.
(60)
Ezért az adósságot saját tőkére váltó ügylet végrehajtása által a SFIRS előnyt biztosított a Leglernek.
(61)
A fentiekből következik, hogy az adósságot saját tőkére váltó ügylet a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(62)
A támogatás összegének kiszámítása tekintetében meg kell jegyezni, hogy az állami támogatás fogalma az állami forrásokból nyújtott támogatásokra korlátozódik. Az állami támogatás összegét annak az adósságnak a piaci értékén kell kiszámítani, amelyet a SFIRS a Legler saját tőkéjévé alakított. Így ha a Leglernek a SFIRS felé fennálló adóssága névértéken 17 millió EUR, míg a csereügylet előtti napon annak piaci értéke 450 000 EUR volt, az ügyletnek, amely során a SFIRS teljes hitelének 85,3 %-át, vagyis névértéken 14,5 millió EUR-t saját tőkévé alakított, piaci értéke 383 850 EUR volt (azaz a 450 000 EUR 85,3 %-a). Ezáltal az állami forrásból nyújtott előny értéke 383 850 EUR volt. Másrészről az átváltott hitel névértéke másképpen nem tekinthető előnynek, csupán számviteli tekintetben.
V.2. A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal
(63)
Mivel úgy találták, hogy a két bejelentett intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatásnak minősül, a Bizottságnak értékelnie kell, hogy a támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal.
(64)
A szóban forgó intézkedéseknek a belső piaccal való összeegyeztethetőségét a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás alapján kell értékelni.
(65)
Az állami kezességvállalás összeegyeztethetőségének értékelését illetően különbséget kell tenni egyrészről a megmentési támogatás meghosszabbítása, másrészről az állami támogatás formájában (a szerkezetátalakítási időszak időtartamára) nyújtott középtávú garancia között, amely szintén szerkezetátalakítási támogatás.
(66)
A megmentési támogatás meghosszabbítására vonatkozóan a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 26. pontja kimondja, hogy ha a tagállam az engedélyezés időpontjától számított hat hónapon belül szerkezetátalakítási tervet nyújtott be, illetve be nem jelentett támogatás esetében az intézkedés végrehajtásának időpontjától számított hat hónapon belül, a kölcsön visszafizetésének vagy a kezességvállalás megszűnésének határidejét addig hosszabbítják meg, míg a Bizottság döntést hoz a tervről, kivéve akkor, ha a Bizottság úgy határoz, hogy e meghosszabbítás nem igazolt.
(67)
A szerkezetátalakítási terv bejelentése lehetővé tette, hogy a megmentési támogatás hat hónapon túl is folytatódjon. Olaszország azonban később visszavonta a bejelentést. A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 26. pontjából következik, hogy a szerkezetátalakítási terv bejelentése elengedhetetlen feltétele a megmentési támogatás meghosszabbításának. Ezért ha a bejelentett szerkezetátalakítási tervet később visszavonják, a megmentési támogatás esetében megengedett hosszabbítást meg kell szüntetni.
(68)
A Bizottság döntéshozatali gyakorlatából következően (lásd az Ernault-ügyet (16) és a Huta Cynku-ügyet (17)), ha egy szerkezetátalakítási tervet vagy egy felszámolási tervet nem jelentettek be a Bizottságnak, vagy ha a szerkezetátalakítási tervet - mint a jelen esetben - visszavonták, a megmentési támogatás meghosszabbítása nem tartható fenn azon az időponton túl, amikor a tagállam visszavonta a szerkezetátalakítási terv bejelentését.
(69)
Mivel a középtávú kezességvállalás (a szerkezetátalakítási terv időtartamára) bejelentett szerkezetátalakítási tervként is szolgált, a megmentési támogatás meghosszabbításának minősült, és összeegyeztethető volt egészen addig, amíg Olaszország visszavonta a bejelentést.
(70)
A meghosszabbított állami támogatás összeegyeztethetőségét ezért attól a naptól kezdve kell megvizsgálni, hogy Olaszország visszavonta bejelentését (azaz 2008. július 24-től).
(71)
Egy nehéz helyzetben levő vállalkozásnak nyújtott támogatás csak akkor tekinthető a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek, ha a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásban meghatározott összes feltétel teljesül.
(72)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 12. pontjának a) bekezdése és 14. pontja szerint csak nehéz helyzetben lévő vállalkozások jogosultak szerkezetátalakítási támogatásra.
(73)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 9. pontja szerint egy vállalkozás, függetlenül annak méretétől, akkor tekinthető nehéz helyzetben lévőnek, ha az képtelen - akár saját erejéből, akár a részvényeseitől vagy a piacról szerzett támogatások révén - arra, hogy megállítsa a veszteségek halmozódását, amely a hatóságok külső beavatkozása nélkül szinte teljes bizonyossággal azt eredményezné, hogy feladja üzleti tevékenységét.
(74)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontja szerint egy vállalkozás akkor tekinthető nehéz helyzetben lévőnek, ha:
a)
korlátolt felelősségi alapon működő társaság esetén törzstőkéjének több mint a fele nincs meg, és annak több mint egynegyede az előző 12 hónap során veszett el;
b)
olyan társaság esetén, ahol legalább egyes tagok korlátlan felelősséggel bírnak a társaság tartozása tekintetében, a társaság könyveiben kimutatott tőkének több mint a fele nincs meg, és annak több mint egynegyede az előző 12 hónap során veszett el; vagy
c)
a hazai jog szerint az adott vállalkozás - függetlenül a vállalkozási formától - megfelel a kollektív fizetésképtelenségi eljárás kritériumainak.
(75)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) bekezdéséből következik, hogy a jegyzett tőkéjében nagymértékű veszteséget elszenvedő vállalkozás esetében elkerülhetetlen, hogy rövid vagy középtávon feladja üzleti tevékenységét. Egy korábbi határozatában (18) a Bizottság arra következtetésre jutott, hogy egy vállalkozást, amelynek tőkéje negatív, mindenképpen nehéz helyzetben lévőnek kell tekinteni. A Törvényszék a Biria-ügyben (19) hozott ítéletében megerősítette, hogy a negatív saját tőke valóban a nehéz helyzet jele, valamint hogy a Bizottság helyesen állapította meg, hogy egy vállalkozás negatív saját tőkével nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősül.
(76)
A Legler megfelelt a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) bekezdésében foglalt kritériumnak, mivel 2006-ban negatív saját tőkével rendelkezett (lásd a (19) preambulumbekezdést).
(77)
A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a Legler a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) bekezdése szerint már 2007. május 22-én, a megmentési támogatás engedélyezésének időpontjában is nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősült.
(78)
Ezt követően a Legler pénzügyi helyzete nem javult. Valójában az illetékes bíróság 2008-ban fizetésképtelennek nyilvánította (lásd a (16) preambulumbekezdést).
(79)
A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 12. pontjának értelmében a Legler nem újonnan alapított vállalkozás.
(80)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 13. pontja szerint egy nagyobb vállalatcsoporthoz tartozó vagy az általa átvett vállalat rendszerint nem jogosult megmentési célú vagy szerkezetátalakítási támogatásra, kivéve, ha a vállalat igazoltan saját működése, és nem a csoporton belüli önkényes költségfelosztás eredményeként jutott bajba, és a nehézségek túl súlyosak ahhoz, hogy csoportszinten megoldhatóak legyenek.
(81)
A Bizottság megjegyzi, hogy a Piltar csupán gazdasági céltársaság volt, a Legler részvényeinek birtoklásán kívül semmilyen egyéb üzleti tevékenységet nem folytatott. A Bizottság rendelkezésére álló információk közül egyik sem utal arra, hogy a társaság nehézségei a költségek csoporton belüli önkényes felosztásából adódtak volna. Ezenfelül, mivel a Piltar teljes egészében magánszemélyek tulajdonában állt, és a Leglerben való befektetésén kívül semmilyen üzleti tevékenységet nem végzett, nem volt olyan helyzetben, hogy hozzájárulhatott volna a Legler szerkezetátalakításához.
(82)
A fentiek alapján megállapítható, hogy a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 9. pontjában foglalt feltételek teljesültek.
(83)
Tekintve, hogy a Legler jogosult szerkezetátalakítási támogatásra, most azt kell megvizsgálni, hogy a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 32-51. pontjában foglalt, a szerkezetátalakítási támogatás összeegyeztethetőségére vonatkozó feltételek teljesülnek-e.
(84)
Olaszország tehát visszavonta a Leglerre vonatkozó szerkezetátalakítási tervet, ezért már nem elkötelezett semmilyen, a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 35. pontja szerinti szerkezetátalakítási terv iránt. Következésképpen a Bizottság a jogtalan támogatást nem vizsgálhatja a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 32-51. pontjában foglalt kritériumok fényében.
(85)
A Bizottság továbbá úgy véli, hogy az állami kezességvállalás és az adósságot saját tőkére váltó ügylet semmilyen más jogalapon sem lehet összeegyeztethető a belső piaccal.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(86)
A Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése alapján a 13,2 millió EUR közvetlen támogatásra vonatkozóan indult hivatalos vizsgálati eljárást meg kell szüntetni, mivel Olaszország visszavonta a bejelentést és nem áll szándékában folytatni ezt a támogatási projektet.
(87)
A Bizottság megállapítja, hogy az állami kezességvállalás és az adósságot saját tőkére váltó ügylet a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik.
(88)
Ennek a két intézkedésnek a végrehajtásával Olaszország megsértette a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdését.
(89)
A Szerződés értelmében és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján a Bizottság - amennyiben meggyőződött arról, hogy a támogatás a belső piaccal összeegyeztethetetlen - jogosult annak eldöntésére, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell-e a támogatást (20). A Bíróság ítélkezési gyakorlata abban is következetes, hogy a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében az államra a támogatás megszüntetését illetően kirótt kötelezettség célja az eredeti állapot visszaállítása (21). A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás juttatása előtti állapot (22).
(90)
Az említett ítélkezési gyakorlat nyomán a 659/1999/EK tanácsi rendelet (23) 14. cikke kimondja, hogy „[a]mennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére”.
(91)
Így, tekintettel arra, hogy a vizsgált intézkedések a belső piaccal összeegyeztethetetlen, jogellenes támogatásnak minősülnek, a két támogatás összegét, azaz a 13 millió EUR-t és a 383 850 EUR-t vissza kell fizettetni annak érdekében, hogy a piacon a támogatás nyújtását megelőző állapot visszaálljon.
(92)
Az állami kezességvállalásra vonatkozóan a visszafizetést az azt a napot követő naptól kell megvalósítani, hogy Olaszország visszavonta a szerkezetátalakítási támogatás bejelentését, vagyis 2008. július 24-től, és a tényleges visszafizetés időpontjáig visszafizettetési kamatot kell megfizetni.
(93)
Az adósságot saját tőkére váltó ügylet vonatkozásában a visszatérítendő összegre a tényleges visszafizetés időpontjáig kamatot kell fizetni attól a naptól kezdve, hogy a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, vagyis 2007. május 31-től,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése alapján indult, a Legler S.p.A. részére nyújtott 13,2 millió EUR közvetlen támogatás tárgyában folytatott hivatalos vizsgálati eljárás lezárul.
2. cikk
Az Olaszország által a Legler S.p.A. részére jogellenesen, a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével nyújtott 13 millió EUR állami kezességvállalás és a 383 850 EUR adósságot saját részvényre váltó ügylet a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül.
3. cikk
(1) Olaszország visszafizetteti a kedvezményezettel a 2. cikkben említett támogatást.
(2) A visszafizettetendő támogatás összegére a tényleges visszafizetés időpontjáig kamatot kell felszámítani.
Az állami kezességvállalást illetően a kamatot az Olaszország által a szerkezetátalakítási támogatás visszavonásáról tett bejelentést követő naptól kell számítani.
Az adósságot saját tőkére váltó ügyletet illetően a kamatot attól a naptól kell számítani, amikor a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK bizottsági rendelet (24) V. fejezetével és a 794/2004/EK rendeletet módosító 271/2008/EK bizottsági rendelettel (25) összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
(4) Olaszország e határozat elfogadásának napjától megszünteti a 2. cikkben említett támogatás valamennyi függőben lévő kifizetését.
4. cikk
(1) A 2. cikkben említett támogatást azonnal és ténylegesen vissza kell fizettetni.
(2) Olaszország biztosítja, hogy e határozatot az arról szóló értesítéstől számított négy hónapon belül végrehajtsák.
5. cikk
(1) Az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül Olaszország benyújtja a Bizottságnak a következő információkat:
a)
a kedvezményezett által visszafizetendő teljes összeg (tőke és kamat);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes leírása;
c)
azt igazoló dokumentumok, hogy a kedvezményezettet felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Amíg a 2. cikkben említett támogatást teljes egészében vissza nem fizetik, Olaszország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtásának érdekében meghozott nemzeti intézkedések előrehaladásáról. A Bizottság kérésére Olaszország azonnali tájékoztatást ad az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Ugyancsak részletes tájékoztatást nyújt a kedvezményezett által már visszafizetett támogatásokról és kamatokról.
6. cikk
E határozat címzettje az Olasz Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 23-án.