SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2010/65/EU IRÁNYELVE
(2010. október 20.)
a tagállamok kikötőibe érkező vagy onnan induló hajókra vonatkozó nyilatkozattételi követelményekről és a 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A Közösség tagállamainak kikötőibe érkező és/vagy onnan induló hajókra vonatkozó jelentések alaki követelményeiről szóló, 2002. február 18-i 2002/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) előírja a tagállamok számára, hogy a forgalom áramlásának megkönnyítése érdekében bizonyos, a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) nemzetközi tengeri forgalom elősegítéséről szóló, 1965. április 9-én elfogadott, módosított egyezményében (FAL-egyezmény) meghatározott szabványosított formanyomtatványokat (FAL-formanyomtatványok) elfogadjanak.
(2)
A tengeri közlekedés megkönnyítése és a hajózási társaságokra nehezedő adminisztratív terhek csökkentése érdekében a lehető legnagyobb mértékben egyszerűsíteni és harmonizálni kell az uniós jogi aktusok és a tagállamok által megkövetelt nyilatkozattételi követelményeket. Ezen irányelv azonban nem érintheti az előírt információ jellegét és tartalmát, és nem vezethet be további nyilatkozattételi kötelezettségeket azon hajók számára, amelyekre a tagállamokban alkalmazandó jogszabályok értelmében nem vonatkoznak ilyen kötelezettségek. Az irányelvnek csupán azzal kell foglalkoznia, hogy miként lehet a tájékoztatási eljárásokat egyszerűsíteni és harmonizálni, és miként lehetne az információt hatékonyabban gyűjteni.
(3)
A hajókon keletkező hulladék és a rakománymaradványok fogadására alkalmas kikötői létesítményekről szóló, 2000. november 27-i 2000/59/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5), a közösségi hajóforgalomra vonatkozó megfigyelő és információs rendszer létrehozásáról szóló, 2002. június 27-i 2002/59/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6), a hajók és kikötőlétesítmények védelmének fokozásáról szóló, 2004. március 31-i 725/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7), a kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésről szóló, 2009. április 23-i 2009/16/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (átdolgozás) (8), valamint adott esetben a veszélyes áruk tengeri szállításának 1965-ben elfogadott nemzetközi szabályzata és annak később elfogadott és hatályba lépett módosításai értelmében a kikötőbe való érkezéskor és/vagy az onnan történő induláskor kötelező adattovábbítás kiterjed a FAL-formanyomtatványok által előírt információra. Amennyiben tehát ezen információ megfelel a fent említett jogi aktusokban foglalt követelményeknek, el kell fogadni a FAL-formanyomtatványokat az információk nyújtására.
(4)
A tengeri szállítás globális dimenziójának fényében az uniós jogi aktusoknak figyelembe kell venniük az IMO követelményeit, amennyiben egyszerűsítésre kerül sor.
(5)
A tagállamoknak el kell mélyíteniük a hatáskörrel rendelkező hatóságaik, például a vámhatóságaik, határellenőrző hatóságaik, közegészségügyi hatóságaik és közlekedési hatóságaik közötti együttműködést annak céljából, hogy az Unión belül folytassák a nyilatkozattételi követelmények egyszerűsítését és harmonizációját, és a lehető leghatékonyabban használják ki az elektronikus adatátviteli és információcsere-rendszereket, tekintettel a tengeri szállítást korlátozó akadályok lehetőség szerint egyidejű felszámolására és az akadályok nélküli európai tengeri szállítási térség elérésére.
(6)
Részletes statisztikáknak kell rendelkezésre állniuk a tengeri szállításról ahhoz, hogy értékelni lehessen az Unión belüli tengeri közlekedés megkönnyítését célzó politikai intézkedések hatékonyságát és szükségességét, figyelembe véve annak szükségességét, hogy a tagállamok ne hozzanak létre felesleges további követelményeket a statisztikagyűjtést illetően, és teljes mértékben kihasználják az Eurostatot. Ezen irányelv alkalmazásában fontos lenne összegyűjteni a releváns adatokat az Unión belüli hajóközlekedésről/hajómozgásról és/vagy a harmadik országok kikötőiben vagy vámszabad területen kikötő hajókról.
(7)
Egyszerűbbé kell tenni a hajózási társaságok számára, hogy élvezhessék az „engedélyezett menetrendszerű járat” státus előnyeit, összhangban a „Közlemény és cselekvési terv egy korlátok nélküli európai tengeri szállítási térség létrehozása céljából” című, 2009. január 21-i bizottsági közlemény célkitűzésével.
(8)
Az elektronikus adattovábbítási eszközök széles körű - lehetőség szerint a FAL-egyezmény által kidolgozott nemzetközi előírások alapján történő - használatát mihamarabb, de legkésőbb 2015. június 1-jéig célszerű általánossá tenni valamennyi nyilatkozattételi követelmény vonatkozásában. A potenciálisan nagyon nagy mennyiségű információ továbbításának ésszerűsítése és felgyorsítása érdekében a nyilatkozattételi követelményeknek lehetőség szerint elektronikus formában kell eleget tenni. Az Unión belül csak kivételes esetben lehet papíralapú formátumban benyújtani a FAL-formanyomtatványokban foglalt információt, és ebben az esetben is csak korlátozott ideig, figyelembe véve a tagállamok, mint a FAL-egyezményben részes felek kötelezettségeit. A tagállamokat ösztönzik igazgatási eszközök alkalmazására, beleértve a gazdasági ösztönzőket is, az elektronikus formátumok használatának előmozdítása érdekében. A fent említett okokból a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai közötti információcserének elektronikus formában kell történnie. E fejlesztés előmozdítása céljából, valamint a korlátok nélküli európai tengeri szállítási térség zökkenőmentes működésének biztosítása érdekében egymással technikailag jobban interoperábilis elektronikus rendszerekre van szükség, lehetőleg ugyanezen határidő alkalmazásával.
(9)
A kereskedelemben és a szállításban érintett felek számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy szabványosított formában, egyetlen elektronikus ablakon keresztül nyújtsák be az információt és a dokumentumokat a nyilatkozattételi követelmények betartása érdekében. Az egyedi adatokat csak egyszer kell benyújtani.
(10)
A nemzeti és uniós szinten kialakított SafeSeaNet-rendszerek elősegíthetik az információnak a tengeren végzett tevékenységekkel kapcsolatos tagállami információs rendszerek közötti fogadását, cseréjét és terjesztését. A tengeri közlekedés megkönnyítése és a tengeri közlekedéssel kapcsolatos adminisztratív terhek csökkentése érdekében a SafeSeaNet-rendszernek interoperábilisnak kell lennie a nyilatkozattételi követelményekre vonatkozó egyéb uniós rendszerekkel. A SafeSeaNet-rendszert célszerű alkalmazni a tengeri közlekedés megkönnyítését célzó további információcsere céljából. A SafeSeaNet-rendszerbe nem kell bevezetni azon nyilatkozattételi követelményeket, amelyek a kizárólag nemzeti célra szolgáló információra vonatkoznak.
(11)
Az új uniós intézkedések elfogadása során biztosítani kell, hogy a tagállamok folytathassák az elektronikus adattovábbítást, és ne legyen számukra kötelező a papíralapú formátum használata.
(12)
Az elektronikus adattovábbítás összes előnyét csak akkor lehet kiaknázni, ha zökkenőmentes és hatékony kommunikáció zajlik a SafeSeaNet, az e-Customs, valamint az adatok bevitelére és lehívására szolgáló elektronikus rendszerek között. Ennek érdekében és az adminisztratív terhek csökkentése céljából mindenekelőtt a jelenleg hatályos szabványokat kell alkalmazni.
(13)
A FAL-formanyomtatványokat rendszeresen frissítik. Ebben az irányelvben ezért ezen formanyomtatványok jelenleg hatályos változatára kell hivatkozni. A tagállami jogszabályok által előírt, a FAL-egyezmény követelményein túlmutató információt a FAL-egyezmény szerinti szabványok alapján kifejlesztendő formátumban kell közölni.
(14)
Ez az irányelv nem érinti a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletet (9), a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendeletet (10), a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (11) vagy a schengeni határellenőrzési joganyagot nem alkalmazó tagállamok határellenőrzéssel kapcsolatos nemzeti jogszabályait, valamint a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (Modernizált Vámkódex) szóló, 2008. április 23-i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (12).
(15)
Az információ elektronikus továbbításának általánossá tétele és a tengeri közlekedés megkönnyítése érdekében a tagállamoknak megfelelő menetrend alapján ki kell terjeszteniük az elektronikus adattovábbítási eszközök alkalmazását, és a Bizottsággal együttműködésben meg kell vitatniuk az elektronikus adattovábbítási eszközök alkalmazása harmonizációjának lehetőségeit. E célból figyelembe kell venni a SafeSeaNet-rendszer magas szintű irányítócsoportjának a SafeSeaNet ütemtervével kapcsolatos munkáját, amint az elfogadásra kerül, továbbá a konkrét finanszírozási követelményeket és az uniós pénzügyi eszközöknek az elektronikus adattovábbítás fejlesztésének céljára való biztosítását.
(16)
Az Unió vámterületén lévő kikötők között közlekedő hajókat mentesíteni kell a FAL-formanyomtatványokban említett információ benyújtására vonatkozó kötelezettség alól, amennyiben a szóban forgó hajók nem az említett területen kívüli kikötőből vagy a vámszabályozás értelmében I. típusú ellenőrzés hatálya alá tartozó vámszabad területről indultak, ilyen területen nem kötnek ki, vagy nem ilyen terület az úti céljuk, az alkalmazandó uniós jogi aktusok, valamint azon információ sérelme nélkül, amelyet a tagállamok kérhetnek a belső rend és biztonság védelme, valamint a vám-, adó-, bevándorlási, környezetvédelmi és higiéniai jogszabályaik érvényesítése érdekében.
(17)
Az adminisztratív követelmények alól a hajó rakománya - és nem kizárólag az úti cél és/vagy kiindulási hely - alapján szintén engedélyezhető mentesség. Erre azért van szükség, hogy minimálisra lehessen szorítani a harmadik országokban vagy vámszabad területen kikötő hajókra vonatkozó további nyilatkozattételi követelményeket. Az ezen irányelv működéséről szóló, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak szóló jelentés keretében a Bizottságnak meg kell vizsgálnia e kérdést.
(18)
A 725/2004/EK rendelet által előírt előzetes védelmi nyilatkozatnak megfelelően benyújtandó információ harmonizálása érdekében új ideiglenes formanyomtatványt kell bevezetni.
(19)
A nemzeti nyelvi követelmények gyakran akadályt képeznek a part menti szállítási hálózat fejlődése előtt. A tagállamoknak minden lehetséges módon arra kell törekedniük, hogy a nemzetközi gyakorlattal összhangban elősegítsék a tagállamok közötti tengeri közlekedésben az írásbeli és szóbeli kommunikációt azzal a céllal, hogy közös kommunikációs eszközöket lehessen találni.
(20)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy ezen irányelv melléklete tekintetében felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítés során megfelelő konzultációt folytasson, a szakértői szintre is kiterjedően.
(21)
Az Unió különböző jogi aktusai, amelyek például a kikötőbe való érkezésre vonatkozóan előzetes értesítési követelményeket írnak elő - így többek között a 2009/16/EK irányelv -, eltérő határidőket állapíthatnak meg ezen előzetes értesítési követelmények teljesítése tekintetében. A Bizottságnak - az ezen irányelv működéséről szóló, az Európai Parlament és a Tanács részére küldött, adott esetben jogalkotási javaslatot tartalmazó jelentés keretében - meg kell vizsgálnia ezen határidők lerövidítésének és összehangolásának lehetőségét, kihasználva az elektronikus adatfeldolgozás terén elért fejlődésből származó előnyöket.
(22)
Az ezen irányelv működéséről szóló, az Európai Parlament és a Tanács részére készített jelentés keretében a Bizottságnak meg kellene fontolnia, hogy ezen irányelv célját, nevezetesen a tagállamok kikötőibe érkező és onnan induló hajókra vonatkozó adminisztratív követelmények egyszerűsítését milyen mértékben lehet kiterjeszteni az e kikötők mögött fekvő szárazföldi területekre is, így különösen a folyami közlekedésre, annak érdekében, hogy a tengeri forgalom szárazföldre való átvitele gyorsabb és zökkenőmentesebb legyen, és hogy tartós megoldást találjanak a tengeri kikötőkben és környékükön tapasztalható forgalmi dugókra.
(23)
Mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen a tengeri közlekedésnek az Unió egész területén összehangolt módon való megkönnyítését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a fellépés léptéke és hatásai miatt azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(24)
Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlata szerint, amennyiben egy irányelv átültetése földrajzi okok miatt értelmetlen, ez az átültetés nem kötelező. Ennek megfelelően az ebben az irányelvben szereplő előírások nem relevánsak azon tagállamok esetében, amelyek nem rendelkeznek olyan kikötőkkel, ahol az ezen irányelv hatálya alá tartozó hajók rendszerint kiköthetnének.
(25)
Az ebben az irányelvben előírt intézkedések hozzájárulnak a lisszaboni menetrendben meghatározott célok eléréséhez.
(26)
A SafeSeaNethez és más elektronikus rendszerekhez való hozzáférést szabályozni kell a kereskedelmi és bizalmas információ védelme érdekében és a kereskedelmi adatok védelméről szóló vonatkozó jogszabályok sérelme nélkül, továbbá a személyes adatok tekintetében a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (13), valamint a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) sérelme nélkül kell történnie. A tagállamoknak és az uniós intézményeknek és szerveknek különös figyelmet kell fordítaniuk arra, hogy megfelelő hozzáférés-ellenőrzési rendszerek segítségével védelmet élvezzenek a kereskedelmi és bizalmas jellegű információk.
(27)
A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (15) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy - a maguk számára és az Unió érdekében - készítsék el saját táblázataikat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az ezen irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és azokat tegyék közzé.
(28)
Az átláthatóság érdekében a 2002/6/EK irányelv helyébe ezen irányelv lép,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ezen irányelv célja a tengeri közlekedésre vonatkozó adminisztratív eljárások egyszerűsítése és harmonizációja az információ elektronikus továbbításának standarddá tétele, valamint a nyilatkozattételi követelmények ésszerűsítése révén.
(2) Ezen irányelvet a tengeri közlekedésre vonatkozó nyilatkozattételi követelményekre kell alkalmazni, a tagállamok területén található kikötőkbe érkező és onnan induló hajók tekintetében.
(3) Ezen irányelv nem alkalmazandó a nyilatkozattételi követelmények alól mentesített hajókra.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) „nyilatkozattételi követelmények”: a mellékletben meghatározott azon információ, amelyet a tagállamban alkalmazandó jogszabályok alapján a tagállam kikötőjébe érkező vagy onnan induló hajóknak adminisztratív és eljárási célokra rendelkezésre kell bocsátaniuk;
b) „FAL-egyezmény”: a nemzetközi tengeri forgalom elősegítéséről szóló, 1965. április 9-én elfogadott, módosított IMO-egyezmény;
c) „FAL-formanyomtatványok”: a FAL-egyezményben előírt, szabványosított formanyomtatványok;
d) „hajó”: bármilyen tengerjáró hajó vagy vízi jármű;
e) „SafeSeaNet”: a 2002/59/EK irányelvben meghatározott, uniós tengeri információcsere-rendszer;
f) „adatok elektronikus továbbítása”: digitálisan kódolt információ továbbítási folyamata, amelynek során tárolásra és számítógéppel való feldolgozásra közvetlenül alkalmas, felülvizsgálható, strukturált formátumot alkalmaznak.
3. cikk
A nyilatkozattételi követelmények harmonizációja és összehangolása
(1) Minden tagállam intézkedéseket hoz annak biztosítására, hogy területén a nyilatkozattételi követelményeket harmonizált és összehangolt módon követeljék meg.
(2) A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben létrehozza a nyilatkozattételi követelmények Unión belüli harmonizációját és összehangolását szolgáló mechanizmusokat.
4. cikk
A kikötőbe való érkezés előtti értesítés
A tagállamok - figyelemmel azokra az értesítésre vonatkozó rendelkezésekre, amelyeket az uniós jogi aktusok, vagy a tengeri közlekedésre alkalmazandó, a tagállamok számára kötelező erejű nemzetközi jogi eszközök tartalmaznak, ideértve a személyek és áruk ellenőrzésére vonatkozó rendelkezéseket is - biztosítják, hogy a parancsnok vagy a hajó üzemeltetője által megfelelően felhatalmazott bármely más személy, a tagállamban található kikötőbe való érkezést megelőzően a nyilatkozattételi követelményekben előírt információt eljuttassa az említett tagállam által kijelölt illetékes hatóságnak:
a)
legalább 24 órával korábban; vagy
b)
legkésőbb az előző kikötő elhagyásakor, ha a hajóút időtartama rövidebb 24 óránál; vagy
c)
ha a rendeltetési kikötő nem ismert vagy a hajóút során megváltozott, akkor ennek az információnak a megismerésekor azonnal.
5. cikk
Az adatok elektronikus továbbítása
(1) A tagállamok elfogadják a nyilatkozattételi követelmények elektronikus formátumban történő teljesítését és azok egyablakos úton történő továbbítását a lehető leghamarabb és mindenesetre legkésőbb 2015. június 1-jéig.
Ez az egy ablak, amely összekapcsolja a SafeSeaNet-et, az „e-vámot” (e-Customs) és más elektronikus rendszereket, az a hely, ahol ezen irányelvvel összhangban valamennyi információt egyszer bejelentenek, és a különböző illetékes hatóságok és a tagállamok rendelkezésére bocsátanak.
(2) A FAL-egyezményben meghatározott releváns formátum sérelme nélkül az (1) bekezdésben említett formátumnak meg kell felelnie a 6. cikknek.
(3) Amennyiben a nyilatkozattételi követelményeket az uniós jogi aktusok írják elő, az (1) bekezdésben említett elektronikus rendszereknek - az (1) bekezdés szerint létrehozott egyetlen ablak megfelelő működéséhez szükséges keretek között - átjárhatónak, hozzáférhetőnek és a 2002/59/EK irányelvnek megfelelően létrehozott SafeSeaNet rendszerrel, valamint - amenynyiben alkalmazandó - a papírmentes vám- és kereskedelmi környezetről szóló, 2008. január 15-i 70/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozatban (16) előírt informatikai rendszerekkel kompatibilisnek kell lenniük.
(4) A tagállamok a 2913/92/EGK rendeletben és az 562/2006/EK rendeletben a vám- és határellenőrzések tekintetében előírt különleges rendelkezések sérelme nélkül konzultálnak a gazdasági szereplőkkel, és az elért eredményekről a 70/2008/EK határozatban előírt részletes szabályoknak megfelelően tájékoztatják a Bizottságot.
6. cikk
Adatcsere
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az az információ, amely egy uniós jogi aktus által előírt nyilatkozattételi követelményekkel összhangban érkezett be, nemzeti SafeSeaNet-rendszerükben rendelkezésre álljon, valamint hogy az ilyen információ mérvadó részeihez a SafeSeaNet rendszeren keresztül más tagállamok is hozzáférjenek. Ha egy tagállam másként nem rendelkezik, ez nem alkalmazandó a 2913/92/EGK rendelet, a 2454/93/EGK rendelet, az 562/2006/EK rendelet és a 450/2008/EK rendelet rendelkezéseivel összhangban beérkezett információra.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az (1) bekezdéssel összhangban beérkezett információhoz a releváns nemzeti hatóságok kérelemre hozzáférjenek.
(3) Az üzeneteknek a nemzeti SafeSeaNet-rendszerekben az (1) bekezdéssel összhangban alkalmazandó digitális formátumát a 2002/59/EK irányelv 22a. cikke alapján kell kidolgozni.
(4) A tagállamok az (1) bekezdésben említett mérvadó információhoz való hozzáférést biztosíthatják vagy egyetlen nemzeti ablakos elektronikus információcsere-rendszer útján, vagy pedig a nemzeti SafeSeaNet-rendszereken keresztül.
7. cikk
A FAL-formanyomtatványokban foglalt információ
A tagállamok a nyilatkozattételi követelmények teljesítése tekintetében elfogadják a FAL-formanyomtatványokat. A tagállamok elfogadhatják, hogy egy uniós jogi aktus alapján benyújtandó információt 2015. június 1-jéig bezárólag papíralapú formátumban nyújtsák be.
8. cikk
Titoktartás
(1) A tagállamok az alkalmazandó uniós jogi aktusokkal vagy nemzeti jogszabályokkal összhangban megteszik az ezen irányelv alapján cserélt üzleti vagy egyéb bizalmas információ titkos jellegének biztosításához szükséges intézkedéseket.
(2) A tagállamok különös gondot fordítanak az ezen irányelvvel összhangban gyűjtött üzleti adatok védelmére. A személyes adatok védelme tekintetében a tagállamok biztosítják, hogy megfeleljenek a 95/46/EK irányelvnek. Az Unió intézményei és szervei biztosítják, hogy megfeleljenek a 45/2001/EK rendeletnek.
9. cikk
Mentességek
A tagállamok biztosítják, hogy a 2002/59/EK irányelv hatálya alá tartozó és az Unió vámterületén található kikötők között közlekedő azon hajók, amelyek nem az említett területen kívüli vagy a vámszabályozás értelmében I. típusú ellenőrzés hatálya alá tartozó vámszabad területen lévő kikötőből érkeznek, ilyen kikötőben nem kötnek ki, vagy nem ilyen kikötő az úti céljuk, mentesüljenek a FAL-formanyomtatványokon szereplő adatok továbbítására vonatkozó kötelezettség alól, az alkalmazandó uniós jogi aktusok és azon lehetőség sérelme nélkül, hogy a tagállamok kérhetik az ezen irányelv melléklete B. részének 1-6. pontjában említett, a FAL-formanyomtatványokban foglalt információt, amely szükséges a belső rend és biztonság védelméhez, valamint a vám-, adó-, bevándorlási, környezetvédelmi és higiéniai jogszabályaik érvényesítéséhez.
10. cikk
Módosítási eljárás
(1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el ezen irányelv mellékletére vonatkozóan, annak biztosítására, hogy figyelembe vegyenek a FAL-formanyomtatványokon az IMO által bevezetett bármely lényeges változtatást. Ezen módosítások nem terjeszthetik ki az irányelv hatályát.
(2) Az e cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra a 11., 12. és 13. cikkben meghatározott eljárások alkalmazandók.
11. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság felhatalmazást kap a 10. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására a 2010. november 18-tól számított ötéves időszakra. A Bizottság legkésőbb hat hónappal az ötéves időszak vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. A felhatalmazás azonos tartamú időszakokra automatikusan meghosszabbodik, hacsak az Európai Parlament vagy a Tanács a 12. cikkel összhangban vissza nem vonja azt.
(2) Mihelyt elfogad egy felhatalmazáson alapuló jogi aktust, a Bizottság arról egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit a 12. és 13. cikk határozza meg.
12. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 10. cikkben említett felhatalmazást.
(2) Az az intézmény, amely belső eljárást indított annak eldöntésére, hogy visszavonja-e a felhatalmazást, legkésőbb a végső határozat meghozatala előtt, ésszerű időn belül igyekszik tájékoztatni arról a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve azon átruházott hatásköröket, amelyek a visszavonás tárgyát képezhetik és a visszavonás lehetséges indokait.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az említett határozatban meghatározott felhatalmazást. A határozat azonnal vagy az abban megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
13. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal szembeni kifogások
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács az értesítés időpontjától számított két hónapos időszakon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben.
Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére az időszak további két hónappal meghosszabbodik.
(2) Ha az eredeti két hónapos időszak, illetve adott esetben a meghosszabbított időszak leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, azt az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni, és az az abban megjelölt időpontban hatályba lép.
A felhatalmazáson alapuló jogi aktus az eredeti két hónapos időszak, illetve adott esetben a meghosszabbított időszak letelte előtt is kihirdethető az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és hatályba is léphet, ha az Európai Parlament és a Tanács egyaránt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem áll szándékában kifogást emelni.
(3) Ha az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emel valamely felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, az nem lép hatályba. A kifogást emelő intézmény megindokolja a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szembeni kifogását.
14. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
(1) A tagállamok 2012. május 19-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Az említett rendelkezések szövegét haladéktalanul közlik a Bizottsággal.
A tagállamok az említett rendelkezéseket 2012. május 19-től alkalmazzák.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
15. cikk
Jelentés
A Bizottság 2013. november 19-ig jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv működéséről, beleértve az alábbiakat:
a)
lehetőség az irányelvvel bevezetett egyszerűsítések hatályának a belvízi szállításra történő kiterjesztésére;
b)
a River Information System - Folyami Információs Rendszer kompatibilitása az ezen irányelvben említett elektronikus adattovábbítási folyamattal;
c)
a nyilatkozattételi követelmények harmonizálása és koordinálása tekintetében a 3. cikk szerint elért előrehaladás;
d)
a nyilatkozattételi követelmények elengedésének vagy egyszerűsítésének megvalósíthatósága azon hajók esetében, amelyek harmadik országbeli vagy vámszabad területen fekvő kikötőben kötöttek ki;
e)
az Unióban közlekedő hajók forgalmára/mozgására és/vagy harmadik országbeli vagy vámszabad területen fekvő kikötőben kikötött hajókra vonatkozó rendelkezésre álló adatok.
A jelentést adott esetben jogalkotási javaslatnak kell kísérnie.
16. cikk
A 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezése
A 2002/6/EK irányelv 2012. május 19-től hatályát veszti. A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat az ezen irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni.
17. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2010. október 20-án.