ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. ledna 2012
o státní podpoře SA.30584 (C 38/10, ex NN 69/10), kterou poskytlo Maďarsko společnosti Malév Hungarian Airlines Zrt.
(oznámeno pod číslem K(2011) 9316)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/150/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým se Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (1) ve věci podpory C 38/10 (ex NN 69/10) (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SOUVISLOSTI A POSTUP
(1)
Po několika neúspěšných pokusech o privatizaci uzavřel maďarský stát v roce 2007 se společností AirBridge Zrt. (dále jen „AirBridge“) kupní smlouvu týkající se 99,95 % akcií národního leteckého dopravce Malév Hungarian Airlines Zrt. (dále jen „Malév“). Společnost AirBridge výměnou za akcie zaplatila částku ve výši 200 milionů HUF (740 000 EUR (3)). Privatizační smlouva byla v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU oznámena Komisi, poté však byla zrušena (4).
(2)
V důsledku finančních potíží nového vlastníka získala 49,5 % podíl ve společnosti AirBridge ruská banka Vněšekonombank (dále jen „VEB“) a stala se nepřímým akcionářem společnosti Malév.
(3)
V březnu 2010 se Komise z tiskových zpráv dověděla o záměru maďarského státu společnost Malév opět znárodnit. E-mailem ze dne 2. března 2010 maďarské orgány tyto tiskové zprávy potvrdily.
(4)
Dne 10. března 2010 obdržela Komise e-mailem stížnost od společnosti Wizz Air, nízkonákladové (nízkorozpočtové) letecké společnosti se základnou v Maďarsku, která je v Maďarsku hlavním konkurentem společnosti Malév. Tato stížnost se týkala údajné protiprávní státní podpory pro společnost Malév, která není slučitelná s vnitřním trhem a která byla poskytnuta prostřednictvím řady různých opatření. Dopisem ze dne 29. března 2010 předala Komise maďarským orgánům verzi stížnosti bez důvěrných údajů spolu se žádostí o doplňkové informace. Maďarsko se k podstatě této stížnosti vyjádřilo a odpovědi na otázky v ní uvedené poskytlo dne 30. dubna 2010.
(5)
Na schůzce dne 5. května 2010 maďarské orgány uvedly, že mají v úmyslu leteckou společnost restrukturalizovat. Taktéž však uvedly, že dosud neví, jak dalekosáhlá tato restrukturalizace bude.
(6)
Komise obdržela druhou stížnost ze dne 5. října 2010 (kterou podal soutěžitel, jenž nesouhlasil se zveřejněním své totožnosti) a dopisem ze dne 21. října 2010 ji předala maďarským orgánům. Maďarské orgány podaly připomínky k podstatě této stížnosti dne 19. listopadu 2010.
(7)
Další informace si Komise od maďarských orgánů vyžádala dne 14. července 2010 a 8. října 2010 a odpovědi obdržela dne 11. srpna 2010, 16. srpna 2010, 5. října 2010, 3. listopadu 2010 a 23. listopadu 2010.
(8)
V tomto kontextu zahájila Komise dne 21. prosince 2010 formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) ve věci jednotlivých údajných opatření státní podpory, která byla provedena ve prospěch společnosti Malév.
(9)
Dne 24. února 2011 podalo Maďarsko připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(10)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo dne 26. května 2011 zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Byly obdrženy připomínky dvou zúčastněných stran: společnosti Wizz Air dne 26. června 2011 a dalšího soutěžitele (který požádal, aby jeho totožnost nebyla zveřejněna) dne 28. června 2011.
(11)
Tyto připomínky předala Komise Maďarsku dne 6. července 2011. Maďarsko se k připomínkám třetích stran vyjádřilo dne 5. září 2011.
(12)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení se v Bruselu uskutečnily dvě schůzky útvarů Komise a maďarských orgánů, a to dne 10. června 2011 a 19. října 2011.
(13)
Komise si od maďarských orgánů vyžádala další informace dne 26. září 2011 a Maďarsko na tuto žádost odpovědělo dopisem ze dne 25. října 2011.
II. SPOLEČNOST MALÉV A DOTČENÁ OPATŘENÍ
II.1. Společnost
(14)
Společnost Malév má základnu na mezinárodním letišti Ference Lista v Budapešti a v současnosti provozuje 22 letadel (6) do míst určení v Evropě a na Blízkém východě. V roce 2009 přepravila 3,2 milionu cestujících (7).
II.2. Období před privatizací v roce 2007
(15)
Maďarské orgány se několikrát pokusily společnost Malév zprivatizovat. V roce 1992 byl 35 % podíl ve společnosti Malév prodán italskému, státem ovládanému konsorciu společností Alitalia a Simest. V roce 1997 prodalo konsorcium Alitalia-Simest svůj podíl konsorciu dvou maďarských bank v soukromém vlastnictví (OTP a MKB). V roce 1999 odkoupil většinu akcií v soukromém vlastnictví opět stát, čímž ve společnosti získal 97 % podíl.
(16)
Společnost Malév byla spolu s mnoha dalšími leteckými společnostmi významně zasažena poklesem na trhu letecké dopravy, který následoval po událostech ze září 2001, a začala být ztrátová (viz tabulka č. 1).
(17)
V této situaci se stát rozhodl společnost Malév znovu zprivatizovat.
II.3. Privatizace v roce 2007 a společnost Malév podléhající soukromé kontrole
II.3.1 Prodej společnosti AirBridge
(18)
Společnost bylo nutno rekapitalizovat a schopnost státu jakožto vlastníka financovat takovéto investice byla omezená. Stát si vyžádal nabídky týkající se společnosti Malév a počátkem roku 2007 bylo rozhodnuto, že nejlepší nabídku předložila jednotka pro zvláštní účel s názvem AirBridge. Společnost AirBridge nabídla přitažlivý a z obchodního hlediska údajně životaschopný obchodní plán a plán restrukturalizace.
(19)
Dne 23. února 2007 byla uzavřena kupní smlouva zajišťující prodej 99,95 % akcií Malév společnosti AirBridge. Ve společnosti AirBridge vlastnil 49 % podíl Boris Abramovič (8), ruský podnikatel, který měl většinový podíl v řadě ruských leteckých společností (KrasAir a aliance ruských leteckých společností AirUnion), a 51 % podíl byl ve vlastnictví maďarských fyzických osob. Očekávalo se proto, že společnost AirBridge v souladu s obchodním plánem a plánem restrukturalizace zajistí společnosti Malév průmyslové know-how a vedoucí postavení.
(20)
Nejdůležitější části smlouvy byly tyto:
(a)
Společnost AirBridge koupila 99,95 % akcií společnosti Malév za částku ve výši 200 milionů HUF (740 000 EUR). Nejpozději do 31. prosince 2008 musela společnost AirBridge poskytnout financování (9) ve výši 50 milionů EUR.
(b)
Půjčka z roku 2003, kterou společnosti Malév poskytla Maďarská rozvojová banka (Magyar Fejlesztési Bank, dále jen „MFB“), jež je zcela ve vlastnictví státu, ve výši 76 milionů EUR byla z rozvahy společnosti Malév vyňata a převedena na jednotku pro zvláštní účel, kterou rovněž zcela vlastnil stát, společnost spravující aktiva společnosti Malév (Malév Vagyonkezelő Kft., dále jen „MAVA“).
Tato půjčka MFB z roku 2003 byla poskytnuta v EUR a v plné výši se na ni vztahovala státní záruka s úrokovou sazbou ve výši 3měsíční sazby IBOR + 0,5 %. Původní splatnost půjčky byla v roce 2013 a jistina měla být splacena v jedné splátce na konci doby splatnosti. S převedením jistiny a úroků na společnost MAVA se prodloužila rovněž doba splatnosti půjčky, a to do roku 2017.
Podle maďarských orgánů byla na společnost MAVA spolu s půjčkou převedena aktiva v hodnotě 76 milionů EUR. Tato aktiva zahrnovala ochrannou známku Malév, potrubí pro přepravu leteckého petroleje a jedno letadlo B767. Pokud by byla společnost Malév zisková, musela by společnosti MAVA odvést rovněž 25 % zisku po zdanění. Společnost AirBridge poskytla společnosti MAVA taktéž bankovní záruku banky VEB za účelem krytí splátky půjčky až do výše 32 milionů EUR.
(c)
Společnost Malév měla společnosti MAVA platit rovněž částku ve výši 200 000 EUR ročně jako licenční poplatek za používání názvu a loga „Malév“. Společnost AirBridge byla povinna nadále používat obchodní značku a zajistit fungování podniku jako letecké společnosti do 31. prosince 2017, tj. do nového data splatnosti půjčky.
(d)
Společnost Malév si od společnosti MAVA zpětně pronajme letadlo B767, které bylo převedeno na společnost MAVA (viz písmeno b)), a to v období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2017 (10).
(21)
Bylo jmenováno nové vedení a zavedena řada opatření k úsporám nákladů a vytvoření příjmů. K těmto opatřením patřilo zrušení dálkových letů a snížení počtu zaměstnanců. Podle Maďarska však tato opatření neměla na ziskovost společnosti žádný celkový dopad, jelikož se časově shodovala se silným růstem cen pohonných hmot.
(22)
Finanční situace společnosti Malév se dále zhoršovala a po 4 měsících společnosti chyběla likvidita potřebná k uhrazení licenčních poplatků za používání obchodní značky Malév.
(23)
Podle Maďarska nebyly platby za letadlo B767 pronajaté od společnosti MAVA „zastaveny“, jakmile se společnost Malév rozhodla ukončit dálkové lety, jelikož společnost Malév tyto dluhy „uznává“ a jedná se pouze o prodlevu při placení, přičemž jsou hrazeny úroky z prodlení.
(24)
Ve druhém pololetí 2008 začala mít na společnost Malév i na její ruské partnery dopad světová finanční krize. Řada leteckých společností B. Abramoviče vyhlásila úpadek. Společnost AirBridge již nebyla s to společnost Malév financovat a nesplácela půjčku bance VEB. Jelikož banka VEB měla zástavní právo na 49 % akcií společnosti AirBridge, VEB tyto akcie převzala. Banka VEB uvedla, že je ochotna společnost Malév nadále financovat, avšak jako banka, nikoli jako vlastník.
II.3.2 Prodej podniku společnosti Malév působícího v oblasti pozemního odbavení
(25)
Jak bylo uvedeno výše, počátkem roku 2009 se finanční situace společnosti Malév dále zhoršila. Její akcionáři se proto obrátili na veřejnou holdingovou společnost (Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt., dále jen „MNV“) s návrhem na prodej dceřiného podniku společnosti Malév, který působí v oblasti pozemního odbavení (dále jen „Malév GH“), fondu MNV.
(26)
Podle Maďarska byl podnik Malév GH v té době zdravým podnikem a stejně je tomu i nadále.
(27)
V lednu 2009 byla podepsána (a v únoru pozměněna) předběžná kupní smlouva, která stanovila zálohové platby ve výši 4,3 miliardy HUF (16 milionů EUR). Fond MNV provedl zálohové platby pro společnost Malév v lednu a únoru 2009. Tyto zálohové platby měly být do 2 pracovních dnů vráceny, pokud by se fond MNV po provedení hloubkové prověrky rozhodl, že k podepsání konečné kupní smlouvy nepřistoupí. Tato povinnost týkající se případného vrácení byla zaručena dohodami o zajištění. V červenci 2009 se fond MNV nakonec rozhodl transakci zrušit a mělo dojít k vrácení kupní ceny.
(28)
Zálohová platba nebyla fondu MNV nikdy vrácena. Stejně tak nebyly fondu MNV nikdy uhrazeny splatné úroky ze zálohových plateb (11).
II.3.3. Odklad daně
(29)
Mezi lednem 2007 a březnem 2010 povolila Maďarská daňová a finanční správa (Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal, dále jen „APEH“) společnosti Malév odklad plateb nebo restrukturalizaci u různých druhů daňových závazků a závazků týkajících se příspěvků na sociální zabezpečení. Od července 2008 úřad APEH splatnou dlužnou částku nevymáhal a následně dokonce povolil restrukturalizaci dalších částek. V březnu 2010 činila celková částka, kterou společnost Malév dlužila na daních a příspěvcích na sociální zabezpečení (jistina a úroky z prodlení), celkem 13,7 miliardy HUF (51 milionů EUR). Co se týče celé skupiny Malév, tento údaj činí 16,8 miliardy HUF (62 milionů EUR). Dne 11. března 2010 bylo zbývající saldo běžného účtu společnosti Malév u úřadu APEH vyrovnáno, a to s využitím části hotovosti, která byla získána navýšením kapitálu v únoru 2010, jež je zmíněno níže.
II.4. Opětovné znárodnění v roce 2010 a společnost Malév podléhající veřejné kontrole
II.4.1 Důvody vedoucí k opětovnému znárodnění společnosti Malév
(30)
V roce 2010 nebylo možné nalézt soukromé investory, kteří by společnost Malév převzali od AirBridge/VEB jakožto hlavního akcionáře. Banka VEB neměla zejména v úmyslu leteckou společnost financovat jako strategický investor. Finanční výsledky letecké společnosti byly nadále slabé, jak ukazuje tabulka č. 1.
Tabulka č. 1
Ukazatele výkonnosti společnosti Malév v období 2003-2010 (v miliardách HUF)
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
EBITDA
zisk/(ztráta)
(4,4)
(1,8)
(4,9)
(8,8)
(10,6)
(8,3)
(15,5)
(19,1)
EBIT
zisk/(ztráta)
(9,4)
(6,8)
(9,4)
(12,5)
(14,7)
(10,8)
(17,9)
(20,6)
Čistý výsledek
zisk/(ztráta)
(13,5)
(4,9)
(1,3)
(10,9)
0,7
(14,5)
(24,8)
(24,6)
Zdroj:
Informace poskytnuté maďarskými orgány a účetní závěrka společnosti Malév za rok 2010
(31)
Místo likvidace se maďarské orgány rozhodly jednat s bankou VEB a společností AirBridge s cílem pokusit se obchodní situaci společnosti Malév ve střednědobém až dlouhodobém horizontu zlepšit.
II.4.2. Navýšení kapitálu v únoru 2010: kapitalizace pohledávky a nový kapitál
(32)
Dne 26. února 2010 se VEB, AirBridge, MNV, Malév a maďarská vláda dohodly na navýšení kapitálu o 25,4 miliardy HUF (94 milionů EUR), jež se uskutečnilo zčásti vložením nového kapitálu ve výši 20,7 miliardy HUF (77 milionů EUR) a zčásti prostřednictvím kapitalizace pohledávky v souvislosti se zálohovou platbou za podnik Malév GH (viz oddíl II.3.2) s připočtením úroků, a to v celkové výši 4,7 miliardy HUF (17 milionů EUR). Společnost AirBridge rovněž přeměnila částku ve výši 1,5 miliardy HUF (5,4 milionu EUR) na vlastní kapitál. V důsledku toho pohledávky za společností Malév zanikly a bývalí věřitelé se stali vlastníky části společnosti.
(33)
Před navýšením kapitálu se stávající základní kapitál společnosti Malév snížil téměř na nulu kvůli absorpci části nahromaděných ztrát a zohlednění skutečnosti, že stávající akcie společnosti Malév ztratily cenu. Základní kapitál společnosti Malév byl poté navýšen vydáním nových akcií v nominální hodnotě 0,01 HUF za kus. Vývoj situace ohledně vlastního kapitálu společnosti Malév je uveden na obrázku 1.
(34)
Částka ve výši 20,7 miliardy HUF (77 milionů EUR), kterou v hotovosti poskytl fond MNV, umožnila společnosti Malév uhradit veškeré nezaplacené daňové závazky (viz bod 29) a dočasně stabilizovat svoji činnost.
(35)
Po navýšení kapitálu se stát stal vlastníkem 94,6 % akcií společnosti Malév a podíl AirBridge/VEB se snížil na minimum.
Obr. 1
Vývoj situace ohledně vlastního kapitálu společnosti Malév
II.4.3. Květen-srpen 2010: akcionářské půjčky a přeměna na vlastní kapitál
(36)
Mezi květnem a srpnem 2010 poskytl maďarský stát prostřednictvím fondu MNV společnosti Malév řadu „akcionářských půjček“ v celkové výši 9,2 miliardy HUF (34 milionů EUR).
(37)
První z těchto půjček, která byla poskytnuta v květnu 2010, činila 2,16 miliardy HUF (7,9 milionu EUR). Byla popsána jako tříletá akcionářská půjčka s úrokovou sazbou ve výši 9,97 %. Půjčka měla být splacena najednou na konci doby splatnosti a zajištění bylo poskytnuto ve formě zástavního práva na akcie podniku Malév GH.
(38)
Druhá z těchto půjček, která byla poskytnuta v červnu 2010, činila 1,34 miliardy HUF (4,9 milionu EUR), opět se jednalo o tříletou akcionářskou půjčku s úrokovou sazbou ve výši 9,97 %, jež měla být opět splacena najednou na konci doby splatnosti a u níž bylo zajištění poskytnuto ve formě zástavního práva na akcie podniku Malév GH.
(39)
V srpnu 2010 byla poskytnuta třetí akcionářská půjčka ve výši 5,7 miliardy HUF (20,8 milionu EUR). Jednalo se opět o tříletou akcionářskou půjčku s úrokovou sazbou ve výši 9,97 %, která byla splatná najednou na konci doby splatnosti. V tomto případě představovalo zajištění zástavní právo na letadlo (letadlo typu CRJ, HA-LNA).
(40)
Dne 24. září byly tyto tři půjčky, které činily celkem 9,2 miliardy HUF (33,6 milionu EUR), spolu s dlužnými úroky (celkem 9,4 miliardy HUF, tj. 34,3 milionu EUR) přeměněny z dluhu na vlastní kapitál ve společnosti Malév a související záruky byly uvolněny.
II.4.4 Září 2010: další navýšení kapitálu a akcionářská půjčka
(41)
Dne 24. září 2010 navýšil kapitál společnosti Malév rovněž fond MNV, a to vložením další částky v hotovosti ve výši 5,3 miliardy HUF (19,3 milionu EUR). Podíl MNV (tj. státu) ve společnosti Malév se tak zvýšil na 96,5 %.
(42)
Téhož dne poskytl stát společnosti Malév další akcionářskou půjčku ve výši 5,7 miliardy HUF (20,8 milionu EUR) na dobu 3 let a s úrokovou sazbou ve výši 9,97 %. První platba úroků byla splatná 6 měsíců ode dne poskytnutí půjčky, zatímco ke splacení jistiny mělo dojít jednorázově na konci doby splatnosti. Záruky za tuto půjčku tvoří zapsané zástavní právo na letadlo typu CRJ, HA-LNA s hodnotou ve výši přibližně 1,8 miliardy HUF a zástavní právo na příjmy IATA agentury z mezinárodní a vnitrostátní letecké dopravy.
III. SHRNUTÍ OPATŘENÍ, KTERÁ JSOU PŘEDMĚTEM ŠETŘENÍ
(43)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise zkoumala, zda níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
-
Opatření č. 1: Převzetí půjčky, kterou v roce 2003 společnosti Malév poskytla MFB, rozvojová banka zcela ve vlastnictví státu, ve výši 76 milionů EUR společností MALÉV MAVA ve vlastnictví státu spolu s některými aktivy společnosti Malév. Splatnost půjčky byla prodloužena nejpozději do roku 2017.
-
Opatření č. 2: Poskytnutí peněžních prostředků ve výši 4,3 miliardy HUF na dobu jednoho roku v souvislosti s plánovanou (následně však neuskutečněnou) koupí dceřiného podniku společnosti Malév působícího v oblasti pozemního odbavení, který byl podle maďarských orgánů finančně zdravý, fondem MNV. Navzdory tomu, že se obchod nakonec neuskutečnil, nebyla tato zálohová platba kupní ceny vrácena.
-
Opatření č. 3: Odložení několika plateb daní a příspěvků na sociální zabezpečení mezi lednem 2007 a březnem 2010. V březnu 2010 dosahovaly částky, které společnost Malév dlužila na daních a příspěvcích na sociální zabezpečení, 13,7 miliardy HUF.
-
Opatření č. 4: Navýšení kapitálu o 25,4 miliardy HUF fondem MNV v únoru 2010, toto navýšení se uskutečnilo zčásti vkladem nového kapitálu ve výši 20,7 miliardy HUF (77 milionů EUR) a zčásti prostřednictvím kapitalizace pohledávky v souvislosti se zálohovou platbou za podnik Malév GH (viz opatření č. 2) s připočtením úroků, a to v celkové výši 4,7 miliardy HUF. (Rovněž společnost AirBridge přeměnila pohledávku ve výši 1,5 miliardy HUF na vlastní kapitál.)
-
Opatření č. 5: Tři akcionářské půjčky v celkové výši 9,2 miliardy HUF, které mezi květnem a srpnem 2010 poskytl společnosti Malév fond MNV. Všechny tři půjčky poskytnuté v HUF měly úrokovou sazbu ve výši 9,97 % a jistina měla být splacena jednorázově na konci doby splatnosti (u všech tranší 3 roky). První dvě tranše v celkové výši 3,5 miliardy HUF (13 milionů EUR) byly zajištěny dceřiným podnikem Malév GH a třetí tranše ve výši 5,7 miliardy HUF (21 milionů EUR) byla zajištěna letadlem (letadlo typu CRJ, HA-LNA).
-
Opatření č. 6: Přeměna těchto akcionářských půjček (spolu s úroky z těchto půjček) z pohledávky na vlastní kapitál ve výši 9,4 miliardy HUF v září 2010.
-
Opatření č. 7: Další navýšení kapitálu v hotovosti ve výši 5,3 miliardy HUF v září 2010. Podíl státu se zvýšil na 96,5 %.
-
Opatření č. 8: Další akcionářská půjčka ve výši 5,7 miliardy HUF v září 2010 s úrokovou sazbou 9,97 % a jednorázovým splacením jistiny na konci doby splatnosti. Půjčka byla zajištěna výše uvedeným letadlem typu CRJ, HA-LNA a zástavním právem na příjmy IATA agentury z mezinárodní a vnitrostátní letecké dopravy.
(44)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise rovněž pochybovala, zda jsou tato opatření v případě, že představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, slučitelná s vnitřním trhem na základě výjimek stanovených v SFEU, a zejména Pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (12) (dále jen „pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci“).
IV. PŘIPOMÍNKY MAĎARSKA
(45)
Ve své odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení Maďarsko zopakovalo výše popsané skutečnosti a blíže objasnilo důvody, které vedly k obtížím leteckých společností. Maďarsko rovněž potvrdilo, že společnost Malév lze přinejmenším od druhého pololetí roku 2006 pokládat za podnik v „trvalých“ obtížích ve smyslu pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(46)
Před zahájením formálního vyšetřovacího řízení maďarské orgány (ve zkratce) tvrdily, že všechna opatření jsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a zásadou věřitele v tržním hospodářství.
(47)
S ohledem na opatření spojená s prodejem Malév společnosti AirBridge maďarské orgány uvedly, že tato opatření jsou vzhledem k zajištění poskytnutému za převzetí půjčky společností MAVA v souladu s tržními podmínkami. Pokud jde o nezdařený prodej podniku Malév GH, maďarské orgány tvrdily, že společnosti Malév nebyla poskytnuta žádná výhoda, jelikož opožděné vrácení kupní ceny bylo náležitě zajištěno a byly vypočteny úroky z kupní ceny. Co se týče odkladu daně, maďarské orgány uvedly, že s ohledem na tyto částky bylo poskytnuto zajištění, že byly uplatněny všechny použitelné úroky a sankce a že takovéto odklady představují obvyklá opatření. Pokud jde o opětovné znárodnění společnosti Malév, maďarské orgány uvedly, že mohly své pohledávky za společností Malév vymáhat, což by mělo za následek její úpadek a likvidaci. Maďarské orgány zastávaly názor, že pokud by tak učinily, získaly by zpět pouze malou část svých pohledávek (kromě části kryté zárukou banky VEB, jak bylo uvedeno v bodě 20). Mimoto by se potýkaly se značnými negativními dopady na národní hospodářství (13).
(48)
Ve vztahu k akcionářským půjčkám a jejich následné přeměně na vlastní kapitál ve společnosti Malév zastával stát názor, že tato opatření neposkytla společnosti Malév žádnou výhodu, jelikož tyto půjčky byly vždy v plné výši zajištěny aktivy, byly uplatněny úrokové sazby odpovídající tržním podmínkám a při přeměně na vlastní kapitál byly plně zohledněny veškeré splatné úroky.
(49)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení nepředložily maďarské orgány žádné nové prvky. Připomínky Maďarska k rozhodnutí o zahájení řízení neobsahují žádné nové údaje na podporu toho, že opatření nepředstavovala státní podporu, ani informace odůvodňující slučitelnost provedených opatření s vnitřním trhem, zejména s pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(50)
Připomínky podali dva soutěžitelé (viz bod 10) a oba šetření Komise podpořili:
(51)
Soutěžitel, který požádal o nezveřejnění totožnosti, uvedl, že se o nabytí kontrolního podílu ve společnosti Malév zajímali někteří soukromí investoři, což prokazuje, že Maďarsko mělo jako alternativu opětovného znárodnění společnosti Malév v roce 2010 i jiné reálné možnosti.
(52)
Společnost Wizz Air odhadla celkovou tržní hodnotu aktiv, která byla převedena na společnost MAVA, spolu s půjčkou MFB (opatření č. 1), včetně ochranné známky Malév, potrubí pro přepravu leteckého petroleje a jednoho letadla B767, na nejvýše 27 milionů EUR, což je podstatně méně než výše půjčky. Společnost Wizz Air proto dospěla k závěru, že se tato transakce neuskutečnila za běžných tržních podmínek a že společnosti Malév poskytla značnou výhodu.
(53)
Pokud jde o odklad daně (opatření č. 3), společnost Wizz Air uvedla, že podle maďarského práva by soukromý podnik v podobné finanční situaci, v jaké se nacházela společnost Malév, nemohl automaticky ani na základě výjimky získat podobný odklad daně jako v daném případě.
VI. POZNÁMKY MAĎARSKA K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(54)
Poté, co Komise prodloužila lhůtu pro odpověď, reagovalo Maďarsko na tyto připomínky dne 5. září 2011. Maďarsko trvalo na svém postoji, že minulá opatření jsou odůvodněná na základě zásady investora v tržním hospodářství (viz bod 59), a nepředstavují proto státní podporu. Existence cílů veřejného zájmu nemá podle Maďarska vliv na skutečnost, že tato opatření nepředstavují podporu.
(55)
Maďarsko uvedlo, že neexistovaly žádné jiné reálné možnosti a že pouze opětovné znárodnění umožnilo maďarským orgánům získat zcela zpět provozní kontrolu nad společností Malév, což národnímu leteckému dopravci umožnilo provést restrukturalizaci, o kterou usiloval od roku 2007 s cílem zajistit obchodní úspěch společnosti. Pokud jde o opatření č. 1, Maďarsko zastávalo názor, že hodnota dotyčných aktiv odpovídala hodnotě půjčky. Co se týče opatření č. 3, Maďarsko uvedlo, že maďarské daňové orgány zacházely se společností Malév jako s každým jiným daňovým poplatníkem v podobné situaci.
VII. EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
VII.1. Obecně
(56)
Aby bylo možno zjistit, zda opatření, která jsou předmětem šetření, představují státní podporu, musí Komise posoudit, zda splňují kumulativní podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU. V tomto ustanovení se uvádí: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.“
(57)
Na základě tohoto ustanovení Komise posoudí, zda sporná opatření ve prospěch společnosti Malév představují státní podporu.
(58)
Co se týče kumulativních kritérií státní podpory, v tomto případě je ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže nesporné a toto nezpochybnily ani maďarské orgány. Společnost Malév soutěží s ostatními leteckými společnostmi v Evropské unii, zejména od vstupu třetí etapy liberalizace letecké dopravy („třetího balíčku“) v platnost dne 1. ledna 1993 (14). Dotyčná opatření společnosti Malév umožnila nadále fungovat, přičemž se nemusela jako ostatní soutěžitelé potýkat s důsledky, jež obvykle vyplývají ze slabých finančních výsledků.
(59)
Pokud jde o státní prostředky a přičitatelnost opatření státu, ani tyto skutečnosti Maďarsko nezpochybnilo. Úřad APEH je maďarským daňovým orgánem; jeho jednání tedy lze jednoznačně přičíst státu. Fond MNV je veřejná holdingová společnost. Povinnosti MNV jsou stanoveny v nejdůležitějších rámcových pravidlech obsažených v zákoně o státním majetku. Fond MNV vykonává rozhodnutí vlády a příslušných ministrů. Co se týče společnosti MAVA, ta je rovněž zcela ve vlastnictví státu (prostřednictvím fondu MNV) a (jak objasnily maďarské orgány) představuje „orgán maďarského státu“.
(60)
Pokud jde o selektivitu, ta nebyla kromě opatření č. 3 (odklad daně) Maďarskem zpochybněna. Opatření byla provedena ve prospěch jediné společnosti, Malév.
(61)
Níže bude posouzeno, zda opatření, která jsou předmětem šetření, poskytla společnosti Malév hospodářskou výhodu.
(62)
Komise podotýká, že podle zavedených zásad práva Společenství může případ, kdy je „podniku“ poskytnut dodatečný kapitál za lepších podmínek, než jsou běžné podmínky na trhu, spadat do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož vede k „zvýhodnění“ určitého podniku ve smyslu tohoto článku. K určení, zda byla poskytnuta takováto výhoda, používá Komise „zásadu investora v tržním hospodářství“. Podle této zásady není státní podpora poskytnuta v případě, kdy by za podobných okolností „soukromý investor působící v běžných podmínkách tržního hospodářství, jehož velikost je srovnatelná s velikosti organizací spravujících veřejný sektor, mohl učinit předmětný kapitálový vklad“. Komise proto musí posoudit, „zda by soukromý investor předmětnou transakci provedl za stejných podmínek“ (15). Hypotetický soukromý investor jedná jako obezřetný poskytovatel kapitálu (16), který chce maximalizovat svoje zisky, ovšem bez toho, aby podstupoval příliš velká rizika v poměru k výnosu (17).
(63)
Podle judikatury Evropského soudního dvora nemusí být chování soukromého investora, s nímž je nutno porovnat zásah veřejného investora sledujícího cíle hospodářské politiky, nezbytně chováním běžného investora, který vkládá kapitál za účelem dosažení výnosnosti ve víceméně krátkém období, musí však být přinejmenším chováním soukromého holdingu nebo soukromého seskupení podniků sledujícího strukturální, globální nebo sektorovou politiku a musí být určováno perspektivami výnosnosti v delším období (18).
(64)
Mimoto „…srovnání mezi jednáním veřejného investora a jednáním soukromého investora musí být provedeno ve vztahu k tomu, jak by se v rámci předmětné transakce zachoval soukromý investor s ohledem na dostupné informace a na vývoj předvídatelný v daném okamžiku“ (19).
(65)
Analýza a hodnocení Komise musí zahrnovat „všechny relevantní aspekty sporné transakce a její kontext“. K tomu patří finanční situace podniku, který je příjemcem, a dotčený trh. Na základě výše uvedených úvah je hlavní otázkou, kterou chce Komise ověřit, skutečnost, zda podnik získal „hospodářskou výhodu, kterou by za běžných tržních podmínek nezískal“ (20).
(66)
Komise taktéž podotýká, že podle ustálené judikatury se zásada investora v tržním hospodářství vztahuje rovněž na půjčky. Použije-li se tato zásada v případě poskytnutí půjčky, vyvstává otázka, zda by soukromý investor poskytl příjemci půjčku za podmínek, za nichž byla skutečně udělena (21).
VII.2. Posouzení opatření jako celku
(67)
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, pro posouzení dotyčného případu je důležitý rozsudek ve věci BP Chemicals (22). Komise se domnívá, že opatření nejsou nezávislá a že spolu vzájemně souvisí, a to vzhledem k časové posloupnosti, finanční situaci Malév a jejich účelu, jelikož všechna tato opatření měla leteckou společnost udržet na trhu a vyřešit její potřeby v oblasti likvidity a nedostatek kapitálu způsobený ztrátami. Maďarsko ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení rovněž tvrdí, že jednotlivé kroky „procesu“ jsou „neoddělitelné“ a že všechna opatření měla sledovat jediný cíl, a to zajistit fungování letecké společnosti nalezením strategického investora.
(68)
Z podání Maďarska vyšlo najevo, že opatření, která Maďarsko provedlo ve prospěch společnosti Malév, jsou odůvodněna aspekty veřejné politiky, a nejsou založena na úvahách týkajících se budoucí ziskovosti společnosti. Maďarsko několikrát zdůraznilo neúspěšnou privatizaci a význam společnosti Malév pro národní hospodářství. Bylo potvrzeno, že při provádění opatření vzal stát v úvahu „význam letecké společnosti pro vnitrostátní infrastrukturu, trh práce a zájmy dodavatelů“. Maďarské orgány rovněž zdůraznily, že žádný soukromý investor není ochoten leteckou společnost převzít v její současné podobě. Komise musí proto předpokládat, že by žádný soukromý investor v podobné situaci nejednal jako maďarská vláda při přijímání opatření. Komise rovněž připomíná, že v rozsudku ve věci Boch Soudní dvůr uvedl, že „kritériem je zejména to, zda by za podobných podmínek soukromý investor vycházel z předpokládaných možností rentability, přičemž by odhlédl od veškerých úvah sociálního charakteru nebo regionální politiky či politiky určitého odvětví a poskytl by tento vklad“ (23).
(69)
Vzhledem k dlouhodobě špatným finančním výsledkům společnosti Malév (viz tabulka č. 1 a body 103-104) a tvrzení maďarských orgánů, že letecká společnost byla přinejmenším od roku 2006 trvale v obtížích, by bylo možno návratnost přijatelnou pro soukromého investora očekávat pouze v případě, že by společnost prošla radikální restrukturalizací. Maďarsko ani společnost Malév však neprokázaly, že by základem kteréhokoli ze zkoumaných opatření byl takovýto plán restrukturalizace.
(70)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že opatření č. 1 až 8 jako celek nesplňují zásadu investora v tržním hospodářství. Toto hodnocení dále potvrzuje individuální analýza každého opatření.
VII.3. Individuální posouzení opatření č. 1 až 8
VII.3.1 Opatření č. 1
(71)
Podle Maďarska má společnost MAVA jedinou funkci, tj. držet některá aktiva, která dříve vlastnila společnost Malév, a působit jako „kanál pro určité platby mezi společností Malév a MFB“. Společnost MAVA je zřízena pouze za tímto účelem.
(72)
Co se týče dluhu ve výši 76 milionů EUR, který byl převeden na společnost MAVA, tento dluh vyplývá z úvěrové smlouvy, jež byla mezi společností Malév a MFB uzavřena v roce 2003. Půjčka měla být splacena v jedné splátce na konci doby splatnosti a vztahovala se na ni státní záruka. Tato půjčka z roku 2003 byla uvedena na seznamu existujících opatření podpory ve smlouvě o přistoupení (24). V dohodě z roku 2007 však byla splatnost půjčky prodloužena do roku 2017. Od roku 2007 proto již opatření nelze považovat za existující opatření podpory. Prodloužení doby platnosti opatření podpory představuje podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení komise (ES) č. 794/2004 nový režim podpory (25).
(73)
Šetřením bylo prokázáno, že tato transakce (tj. prodloužení splatnosti dlužné částky, založení společnosti MAVA, převod dlužné částky na společnost MAVA, převod aktiv na společnost MAVA a dohody o zpětném pronájmu) měla za cíl pouze restrukturalizaci dluhu společnosti Malév. Maďarsko samo přiznalo, že společnost MAVA neměla být nikdy zisková. V důsledku této transakce byl dluh (spolu s aktivy) vyňat z rozvahy společnosti Malév.
(74)
Tvrzení Maďarska, že finanční závazky přijaté společnostmi Malév a AirBridge postačovaly k uhrazení nákladů společnosti MAVA, není přijatelné k prokázání toho, že transakce je v souladu s tržními podmínkami, jelikož by žádný soukromý účastník trhu neměl pobídku jednat stejně. Co se týče poskytnutých zajištění, tato zajištění měla společnosti MAVA umožnit splacení dluhu na konci doby splatnosti půjčky, tj. v roce 2017 (26). Žádný soukromý investor by nepřijal takovéto riziko, tj. převzetí aktiv, jejichž budoucí hodnota je nejistá, oproti určité platební povinnosti.
(75)
Ačkoliv maďarské orgány poskytly poměrně srozumitelná ocenění (27) letadla B767 (28) a potrubí pro přepravu leteckého petroleje (29), poskytnuté ocenění (metoda diskontovaných peněžních toků) týkající se značky Malév (56 milionů EUR) se jeví jako nepřímé a vysoce závislé na výkonnosti letecké společnosti, takže jeho výsledek nelze považovat za objektivní hodnotu značky Malév, zejména s přihlédnutím ke stavu a výkonnosti letecké společnosti. Vzhledem ke skutečnosti, že si stát byl vědom pravděpodobnosti toho, že společnost Malév nebude schopna plnit své povinnosti týkající se hrazení licenčních poplatků, měla by metoda diskontovaných peněžních toků vést k hodnotě blížící se nule. Na základě této zvláštní struktury smlouvy proto nelze hodnotu značky pokládat za dostatečné zajištění.
(76)
Smluvní strany si musely být vědomy toho, že společnost Malév jakožto podnik, který byl již od roku 2007 v obtížích, není reálně schopna uspokojivě plnit svou povinnost týkající se hrazení licenčních poplatků. Následkem této transakce nebylo možno „náklady“ společnosti MAVA (tj. hrazení úroků bance MFB) pokrýt platbami společnosti Malév v souvislosti s licenčními poplatky za ochrannou známku. Společnost MAVA nepodnikla žádné kroky k vymáhání neuhrazených plateb.
(77)
Co se týče záruky banky VEB ve výši 32 milionů EUR, tato záruka měla krýt nejen jistinu, nýbrž rovněž pravidelné platby úroků, které společnost MAVA prováděla ve prospěch MFB.
(78)
V tomto kontextu a vzhledem ke skutečnosti, že na společnost MAVA nebyla převedena odpovídající protihodnota, je nutno vynětí dlužné částky z rozvahy společnosti považovat za výhodu ve prospěch společnosti Malév.
VII.3.2. Opatření č. 2
(79)
Pokud jde o zálohovou platbu fondu MNV za (posléze neuskutečněný) prodej podniku Malév GH, podle znaleckého ocenění, které předložilo Maďarsko, čistá majetková hodnota podniku Malév GH v roce 2009 činila 1,6 miliardy HUF a jeho odhadovaná tržní hodnota 3,5 miliardy HUF. V lednu 2009 zaplatil fond MNV společnosti Malév jako zálohovou platbu částku ve výši 1,6 miliardy HUF. Tato platba byla zajištěna zástavou na letadlo typu CRJ, HA-LNA (odhadovaná tržní hodnota 1,8 miliardy HUF). V únoru 2009 byla předběžná kupní smlouva pozměněna a fond MNV vyplatil další částku ve výši 2,7 miliardy HUF (celkem 4,3 miliardy HUF) a u téhož letadla bylo zapsáno zástavní právo jako druhé v pořadí.
(80)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení maďarské orgány připustily, že zálohová platba byla ve skutečnosti provedena s cílem zajistit likviditu společnosti Malév během fáze jednání o opětovném znárodnění.
(81)
Podle předběžné kupní smlouvy měla být tato částka neprodleně vrácena (do 2 pracovních dnů), pokud by se transakce neuskutečnila. Fond MNV však nepodnikl žádné kroky k vymáhání této dlužné částky poté, co v červenci 2009 od obchodu ustoupil. Při přeměně dluhu na vlastní kapitál v roce 2010 byly následně započteny pouze úroky (nikdy však nebyly uhrazeny). Společnost Malév měla proto tyto peněžní prostředky k dispozici bezplatně.
(82)
Komise se domnívá, že opatření poskytlo společnosti Malév výhodu, jestliže vrácení zálohové platby nebylo vymáháno poté, co tato platba v červenci 2009 nabyla splatnosti. Výhoda byla poskytnuta dokonce ještě dříve, a to v okamžiku, kdy byla předběžná kupní smlouva v únoru 2009 pozměněna a zálohová platba se zvýšila (nad odhadnutou tržní cenu společnosti), aniž by bylo poskytnuto dostatečné zajištění.
VII.3.3 Opatření č. 3
(83)
Co se týče opakovaných odkladů uhrazení daňových závazků a závazků v souvislosti s příspěvky na sociální zabezpečení ze strany daňového orgánu, Komise podotýká, že podle podání Maďarska je zřejmé, že v průběhu roku 2006-2007 požádala společnost Malév celkem dvanáctkrát o odklad uhrazení daňových závazků (v souvislosti s různými platbami). Daňový orgán odklad pokaždé povolil. Podle příslušných maďarských právních předpisů závisí povolení takovéhoto odkladu na volném uvážení a může být odmítnuto. Opatření je proto nutno považovat za selektivní (30).
(84)
Až do července 2008 společnost Malév účtovala a hradila zákonné úroky podle splátkového kalendáře. Ve svých rozhodnutích daňový orgán odklad zdůvodňoval složitou situací společnosti Malév a plánovanou restrukturalizací.
(85)
Od července 2008 však společnost Malév přestala daně a příspěvky na sociální zabezpečení a příslušné úroky (kromě jedné částečné platby v prosinci 2008) platit a daňový orgán nepřijal žádná opatření k vymáhání tohoto dluhu. Mimoto byl pro další platby stanoven nový splátkový kalendář poté, co společnost Malév nedodržela dohody o restrukturalizaci dluhu. Od dubna 2009 již nebyly daňové závazky a závazky týkající se příspěvků na sociální zabezpečení splatné od tohoto okamžiku (tj. nikoli již dříve neuhrazené platby) restrukturalizovány, aniž by úřad APEH přijal konkrétní opatření k vymáhání dlužných částek.
(86)
Komise zastává názor, že by žádný soukromý věřitel nejednal jako maďarský stát. Ve skutečnosti nebyla od července 2008 přijata žádná konkrétní opatření k vymáhání dluhu. Finanční situace společnosti byla navzdory určitému úsilí o restrukturalizaci i nadále velmi slabá (viz tabulka č. 1) a vyhlídka, že společnost bude opět zisková, byla jen velmi malá, či vůbec neexistovala. V podobné situaci by se soukromý věřitel snažil vymáhat plnění smlouvy. Poté, co společnost Malév nedodržela dohody o restrukturalizaci dluhu, by soukromý investor s další restrukturalizací nesouhlasil.
(87)
Nejpozději od července 2008 proto nevymáhání daňových závazků a závazků v souvislosti s příspěvky na sociální zabezpečení ze strany daňového orgánu a další restrukturalizace poskytly společnosti Malév výhodu.
VII.3.4 Opatření č. 4
(88)
Co se týče navýšení kapitálu v únoru 2010, jehož prostřednictvím stát opět znárodnil leteckou společnost, v níž od doby její privatizace neměl žádný podíl, nejnápadnější skutečností je to, že zatímco v roce 2007 byl 99,5 % podíl ve společnosti Malév prodán za cenu odpovídající přibližně 740 000 EUR, v roce 2010 stát za opětovné získání 94,6 % podílu ve společnosti (prostřednictvím navýšení kapitálu: to se uskutečnilo zčásti vložením nového kapitálu ve výši 20,7 miliardy HUF a zčásti kapitalizací pohledávky v souvislosti se zálohovou platbou za podnik Malév GH ve výši 4,7 miliardy HUF) fakticky zaplatil částku odpovídající 94 milionům EUR, tj. 127násobek původní kupní ceny. Toto chování státu není v souladu s tržními podmínkami, zejména s ohledem na skutečnost, že letecká společnost mezitím kumulovala ztráty, nadále vykazovala zápornou hodnotu majetku a neměla věrohodný plán restrukturalizace. Maďarské orgány ve skutečnosti samy přiznávají, že společnost byla v „trvalých obtížích“ a počátkem roku 2010 nebyl žádný soukromý investor ochoten společnost Malév koupit.
(89)
Zatímco navýšení kapitálu činilo 25,4 miliardy HUF (tj. částka, kterou maďarský stát zaplatil za opětovné získání 94,6 % podílu v letecké společnosti), v době přeměny vykazovala společnost Malév zápornou hodnotu majetku ve výši 41 miliard HUF (152 milionů EUR), nahromaděné ztráty ve výši 51 miliard HUF (189 milionů EUR) a celkový dluh ve výši 75 miliard HUF (278 milionů EUR) (31). Podle účetní závěrky za rok 2010 byly počátkem roku 2010 „finanční problémy společnosti vážné, dluh dosáhl dramatické výše, zdroje financování prakticky neexistovaly. […] Kvůli neexistenci strategického vlastníka nebylo dostupné obchodní financování.“ Letecká společnost byla ve skutečnosti ztrátová nejméně od roku 2003 bez reálné naděje na obnovení životaschopnosti, a ani soukromému vlastníkovi se nepodařilo situaci společnosti změnit. V tomto kontextu bylo zřejmé, že navýšení kapitálu nebude k obnovení životaschopnosti společnosti postačovat a že po opětovném znárodnění bude společnost Malév k pouhému setrvání na trhu potřebovat další kapitál a likviditu. Komise vyvozuje závěr, že za této situace poskytlo opětovné znárodnění společnosti Malév v únoru 2010 prostřednictvím navýšení kapitálu této společnosti výhodu.
(90)
Co se týče tvrzení Maďarska, že si stát znárodněním společnosti v porovnání s vymáháním svých pohledávek za společností Malév polepšil, Komise podotýká toto. Jak Maďarsko uznává, v případě úpadku by získalo zpět velmi malou část svých pohledávek vyjma pohledávky, na niž se vztahovala záruka banky VEB. (V době transakce byla hodnota majetku společnosti Malév ve skutečnosti záporná). Maďarský stát se naopak rozhodl udržet leteckou společnost na trhu přeměnou jejího dluhu a vložením nových peněžních prostředků ve výši 20,7 miliardy HUF (přibližně 77 milionů EUR). Žádný soukromý investor by v podobné situaci tuto další finanční zátěž nepřijal, zejména bez reálných vyhlídek na obnovení životaschopnosti společnosti.
(91)
Komise taktéž podotýká, že ve stejné době, kdy maďarský stát navýšil kapitál společnosti Malév, rovněž společnost AirBridge (nepřímo VEB) přeměnila svůj dluh ve výši 1,4 miliardy HUF na vlastní kapitál. Tato částka však představovala pouze 5 % nového kapitálu a stát mimoto přispěl kromě přeměněného dluhu rovněž značným objemem nového kapitálu. Vložení nových finančních prostředků ve skutečnosti představovalo 77 % navýšení kapitálu. Vzhledem k špatné finanční situaci společnosti Malév byla vyhlídka společnosti AirBridge na zpětné získání této částky velmi malá, či dokonce vůbec neexistovala. Jednání soukromého subjektu se v tomto případě proto podstatně liší od chování maďarského státu a nelze je použít k vyvození závěru, že se stát choval jako soukromý investor.
Tabulka č. 2
Navýšení kapitálu v roce 2010
Účastník navýšení kapitálu
Příspěvek v miliardách HUF
Druh příspěvku
Podíl příspěvku
MNV
20,7
Nový kapitál
77 %
MNV
4,7
Kapitalizace pohledávky
18 %
AirBridge/VEB
1,4
Kapitalizace pohledávky
5 %
CELKEM
26,8
100 %
(92)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že za této situace poskytlo opětovné znárodnění společnosti Malév v únoru 2010 prostřednictvím navýšení kapitálu této společnosti výhodu.
VII.3.5 Opatření č. 5 až 8
(93)
Pokud jde o opatření po opětovném znárodnění, je zjevné, že akcionářské půjčky a navýšení kapitálu měly financovat stávající činnost společnosti Malév a zamezit její bezprostřední platební neschopnosti. Stát proto tato opatření provedl s týmž cílem: zachovat činnost společnosti Malév. Vzhledem ke své časové posloupnosti tato opatření mimoto spolu úzce souvisí, jelikož se uskutečnila ve velmi krátkých časových intervalech (tj. od května do září 2010). Komise je proto názoru, že podle rozsudku ve věci BP Chemicals nelze tyto akcionářské půjčky posuzovat podle zásady investora v tržním hospodářství, a zejména s použitím sdělení o referenčních sazbách (32), jelikož všechna tato opatření přímo souvisí s opatřením č. 4 a to, zda představují státní podporu, nelze tudíž posuzovat odděleně.
(94)
Z podání maďarských orgánů je zřejmé, že žádný soukromý investor nebyl ochoten společnost Malév financovat, jejími jedinými zdroji financování byly úvěry dodavatelů a likvidita, kterou jí poskytl stát. V době poskytnutí půjček nemohl stát vážně počítat s tím, že společnost Malév bude plnit své závazky týkající se hrazení úroků a že půjčku splatí. Mimoto je rovněž sporné, zda by soukromý věřitel převzal riziko spojené s poskytnutím půjčky, která měla být splacena jednorázově na konci doby splatnosti, společnosti v podobné situaci jako Malév (tj. v trvalých obtížích). Vzhledem k úvěrové historii společnosti vůči státu (např. nevrácení zálohové platby za podnik Malév GH, opakované odklady daní a jejich neplacení) nemohl stát ani žádný jiný investor reálně očekávat, že společnost Malév bude plnit své závazky.
(95)
Na druhou stranu by ani podle sdělení o referenčních sazbách stanovené úroky a dohodnutá zajištění nepostačovaly k vyloučení existence státní podpory. Stanovená úroková sazba činila 9,97 %, zatímco referenční sazba HUF v době udělení činila 5,97 %. Vzhledem k minulé výkonnosti společnosti Malév a její finanční situaci (společnost se neustále nacházela na pokraji úpadku) rozpětí ve výši pouze 400 základních bodů nad základní sazbou HUF nepostačuje. Pokud jde o zajištění půjček, tržní hodnota podniku Malév GH (3,5 miliardy HUF) v případě neplacení ze strany společnosti Malév je sporná, jelikož společnost Malév byla hlavním partnerem činnosti v oblasti pozemního odbavení: v roce 2009 vytvořila společnost Malév 63 % příjmů. Přinejmenším v krátkodobém horizontu proto jeho hospodářská výkonnost závisela na existenci společnosti Malév a jeho tržní hodnota by se podstatně snížila, pokud by společnost Malév vyhlásila úpadek.
(96)
Jelikož neexistoval věrohodný plán restrukturalizace, bylo od počátku zřejmé, že půjčky ani navýšení kapitálu nepovedou ke změně situace společnosti s nulovou tržní hodnotou, která byla i nadále v kritickém stavu. Tato opatření se proto prakticky rovnala přímému grantu, jelikož stát neměl žádnou vyhlídku, že získá „investované“ finanční prostředky zpět.
(97)
Komise se proto domnívá, že opatření č. 5 až 8 poskytla společnosti Malév výhodu.
VII.4. Závěr ohledně existence státní podpory
(98)
Podle výše uvedeného posouzení poskytují všechna dotyčná opatření (opatření č. 1 až 8) společnosti Malév výhodu. Tato výhoda byla udělena ze státních prostředků.
(99)
Společnost Malév je mimoto leteckou společností a jako taková se považuje za podnik. Soutěží s ostatními leteckými společnostmi, které podobnou výhodu nemají. Opatření proto narušují hospodářskou soutěž. Společnost mimoto působí v odvětví (letectví), v němž rozhodně existuje obchod mezi členskými státy; je proto splněno rovněž kritérium týkající se ovlivnění obchodu v rámci Unie.
(100)
Opatření jsou specifická a selektivní, jelikož zvýhodňují pouze jeden podnik (tj. společnost Malév).
(101)
Na základě výše uvedených tvrzení vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 1 až 8 splňují kritéria obsažená v čl. 107 odst. 1 SFEU. Za této situace musí být tato opatření považována za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
VII.5. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(102)
Ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 stanoví výjimky z obecného pravidla, že státní podpory nejsou slučitelné s vnitřním trhem, jak je uvedeno v čl. 107 odst. 1.
(103)
Komise zastává názor, že společnost Malév měla trvalé obtíže přinejmenším od roku 2006. Nejméně od roku 2003 byla ztrátová (viz tabulka č. 1) a již v roce 2006 byla hodnota jejího majetku záporná (obr. 1). Maďarské orgány mimoto potvrdily trvalé obtíže letecké společnosti a skutečnost, že od druhého pololetí roku 2006 splňovala podmínky pro kolektivní úpadkové řízení, je tudíž splněn bod 10 písm. c) pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Jediným základem pro slučitelnost jsou proto pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(104)
Co se týče způsobilosti a podmínky „jednou, a dost“, Komise podotýká, že opatření, která jsou předmětem šetření, netvoří „nepřetržitou restrukturalizaci“. Letecká společnost změnila v příslušném období (tj. 2007-2010) dvakrát vlastníka, jelikož byla zprivatizována a poté opět znárodněna. Společnost byla průběžně „restrukturalizována“, avšak bez vnitřně provázaného plánu. Po privatizaci byly zahájeny určité iniciativy k snížení nákladů (propuštění zaměstnanců a zrušení tras), jednotkové náklady se však nesnížily dostatečně. Podle maďarských orgánů byla v roce 2009 vypracována nová „strategická orientace“, která byla v rámci opětovného znárodnění poradenskou společností Roland Berger revidována. Dotyčná opatření proto představují různá restrukturalizační opatření, která v zásadě porušují zásadu „jednou, a dost“.
(105)
Komise podotýká, že i kdyby byla společnost Malév způsobilá pro podporu podle pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci (tj. byla by splněna podmínka „jednou, a dost“, což není), nebyly by splněny požadavky týkající se slučitelné podpory na záchranu a restrukturalizaci, a to z níže objasněných důvodů.
(106)
Co se týče podpory na záchranu, nejsou splněna písm. a)-e) v bodě 25 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Dotyčná opatření zejména nejsou omezena na nezbytné minimum, není prokázáno, že jsou opodstatněna závažnými sociálními problémy a že nemají příliš nepříznivý dopad na ostatní členské státy. Kromě opatření č. 5 a 8 jich mimoto většina nebyla provedena ve formě půjček nebo záruk.
(107)
Co se týče podpory na restrukturalizaci, není splněna žádná z podmínek slučitelnosti podle pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(108)
Pokud jde konkrétně o body 34 a 35 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, „obnovení dlouhodobé životaschopnosti“, maďarské orgány neprokázaly vyhlídky letecké společnosti na obnovení životaschopnosti ani nepředložily plán restrukturalizace, který by vyhovoval požadavkům stanoveným v bodech 36 a 37 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(109)
S ohledem na požadavek týkající se „zamezení přílišnému narušení hospodářské soutěže“ (body 38 až 42 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci) Komise podotýká, že nebyla provedena žádná kompenzační opatření.
(110)
Pokud jde o podmínku týkající se „podpory omezené na minimum“ (body 43 až 45 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci), neexistuje žádný vlastní příspěvek.
(111)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem nejsou opatření č. 1 až 8, která byla od roku 2007 provedena ve prospěch společnosti Malév, slučitelná s pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Jelikož opatření byla provedena ve prospěch podniku v obtížích, není použitelný žádný jiný základ pro slučitelnost. Opatření proto nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
VIII. NAVRÁCENÍ PODPORY
VIII.1. Obecně
(112)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora může Komise rozhodnout, že dotyčný členský stát musí podporu zrušit nebo změnit (33), je-li zjištěno, že tato podpora není slučitelná s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora má povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise považuje za neslučitelnou s vnitřním trhem, za cíl obnovit situaci, která existovala před poskytnutím podpory (34). Soudní dvůr v tomto ohledu stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jakmile příjemce vrátí protiprávní podporu, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory (35).
(113)
Na základě uvedené judikatury článek 14 nařízení rady (ES) č. 659/1999 (36) stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(114)
Vzhledem ke skutečnosti, že dotyčná opatření představují protiprávní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem, je nutno podporu získat zpět, aby se obnovila situace, která na trhu existovala před poskytnutím podpory. Podporu je proto nutno navrátit od okamžiku, kdy příjemce získal výhodu, tj. od okamžiku, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, a do dne jejího skutečného navrácení je nutno započítat příslušné úroky.
VIII.2. Prvek podpory v jednotlivých opatřeních
VIII.2.1 Opatření č. 1
(115)
Komise uznává, že „Malév“ má jako značka maďarského národního leteckého dopravce, který působí desítky let, na trhu letecké dopravy určitou hodnotu. Komise na druhou stranu zastává názor, že na základě zvláštní struktury smlouvy nelze hodnotu značky, jak ji uplatňovaly maďarské orgány, uznat. Objektivní hodnota by měla být založena na nezávislém ocenění s přihlédnutím rovněž k celkové finanční situaci společnosti Malév.
(116)
Na základě výše uvedených skutečností je proto prvek podpory v opatření č. 1 vypočítán na 56 milionů EUR, tj. 76 milionů EUR po odečtení hodnoty potrubí pro přepravu leteckého petroleje (ve výši 20 milionů EUR) a objektivní hodnoty značky Malév (37). Přesnou výši prvku podpory musí vypočítat Maďarsko. Pokud Maďarsko nepředloží přesvědčivé důkazy ohledně objektivní hodnoty značky v době uzavření transakce týkající se převodu značky na společnost MAVA, bude se za prvek podpory považovat celá částka ve výši 56 milionů EUR.
VIII.2.2 Opatření č. 2
(117)
Jak bylo objasněno výše, Komise je toho názoru, že opatření poskytlo společnosti Malév výhodu, jestliže vrácení zálohové platby nebylo vymáháno poté, co tato platba nabyla splatnosti. Výhoda byla poskytnuta dokonce ještě dříve, přinejmenším v okamžiku, kdy byla předběžná kupní smlouva v únoru 2009 pozměněna a zálohová platba se zvýšila (nad odhadovanou tržní cenu společnosti).
(118)
Komise vyvozuje závěr, že soukromý hospodářský subjekt by tyto peněžní prostředky neposkytl. Žádný soukromý tržní subjekt by nesouhlasil s poskytnutím těchto finančních prostředků společnosti Malév, zejména bezplatně, a s nepodniknutím žádných kroků k jejich zpětnému získání. Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení maďarské orgány samy uznávají, že zálohová platba měla zajistit přežití společnosti Malév (viz bod 80). Prvek podpory proto představuje celá výše peněžních prostředků po dobu, kdy je měl příjemce k dispozici: mezi únorem 2009 a červencem 2009 to činí 0,8 miliardy HUF (rozdíl mezi tržní hodnotou podniku Malév GH a „přeplatkem“) a mezi červencem 2009 a únorem 2010 pak 4,3 miliardy HUF (celá výše zálohové platby). Při navrácení podpory je třeba vzít v úvahu skutečnost, že dotyčná částka byla v únoru 2010 přeměněna na vlastní kapitál (viz opatření č. 4).
VIII.2.3. Opatření č. 3
(119)
Co se týče odkladu a nevymáhání daní a příspěvků na sociální zabezpečení, Komise se domnívá, že státní podporu představovala celá nezaplacená částka, kterou společnost Malév úřadu APEH dlužila od července 2008 do března 2010. Státní podporu představuje rovněž celá restrukturalizovaná částka po tomto datu (červenec 2008). Ve skutečnosti nic nenasvědčuje tomu, že by soukromý věřitel tyto odklady a restrukturalizace povolil. Při navrácení podpory je nutno vzít v úvahu skutečnost, že v březnu 2010 byly splatné částky uhrazeny.
VIII.2.4 Opatření č. 4
(120)
Pokud jde o navýšení kapitálu, Komise má za to, že vzhledem k finanční situaci společnosti Malév, zjevné potřebě další podpory po navýšení kapitálu a neexistenci reálné vyhlídky na zpětné získání „investovaných“ finančních prostředků by žádný soukromý investor tyto finanční prostředky společnosti Malév neposkytl. Prvek podpory představuje vložený kapitál ve výši 25,4 miliardy HUF a kapitalizace pohledávky ve výši 4,7 miliardy HUF v souvislosti se zálohovou platbou za podnik Malév GH.
VIII.2.5 Opatření č. 5
(121)
Co se týče půjček v celkové výši 9,2 miliardy HUF, Komise se domnívá, že vzhledem k údajům o minulých dluzích a situaci letecké společnosti v době poskytnutí těchto půjček neměl stát jakýkoli důvod očekávat jejich splacení, a v době poskytnutí půjčky bylo dokonce nejisté, zda bude společnost Malév schopna platit úroky. Naběhlé úroky nebyly ve skutečnosti uhrazeny, nýbrž byly následně přeměněny na vlastní kapitál.
(122)
Komise proto usuzuje, že půjčku lze přirovnat přímému grantu, a prvek podpory tudíž představuje celá půjčka ve výši 9,2 miliardy HUF po dobu, kdy ji měl příjemce k dispozici, tj. od okamžiku převedení tranší (květen, červen a červenec 2010) do přeměny půjček na vlastní kapitál (září 2010). Do prvku podpory je nutno započítat dlužné a nezaplacené úroky. Při navrácení podpory je třeba vzít v úvahu skutečnost, že dotyčná částka byla v září 2010 přeměněna na vlastní kapitál (viz opatření č. 6).
VIII.2.6 Opatření č. 6
(123)
Z důvodů uvedených v bodě 120 se Komise domnívá, že celou částku dluhu přeměněného na vlastní kapitál lze považovat za přímý grant, a tudíž celá částka ve výši 9,4 miliardy HUF představuje od září 2010 prvek podpory.
VIII.2.7 Opatření č. 7
(124)
Z důvodů objasněných v bodě 120 má Komise za to, že prvek podpory představuje kapitál ve výši 5,3 miliardy HUF, který byl do společnosti vložen od září 2010.
VIII.2.8. Opatření č. 8
(125)
Z důvodů objasněných v bodě 120 se Komise domnívá, že celou částku půjčky lze přirovnat k přímému grantu, a tudíž celá částka ve výši 5,7 miliardy HUF představuje od září 2010 prvek podpory.
IX. ZÁVĚR
(126)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 1 až 8, která Maďarsko provedlo ve prospěch společnosti Malév, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(127)
Komise mimoto dospěla k závěru, že opatření č. 1 až 8 nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(128)
Tuto neslučitelnou podporu je nutno získat od společnosti Malév zpět, jak je uvedeno v oddíle VIII.2, aby se obnovila situace, která na trhu existovala před poskytnutím podpory. Přesnou celkovou částku, která má být navrácena, s připočtením úroků z podpory musí vypočítat maďarské orgány,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření, která Maďarsko provedlo ve prospěch společnosti Malév Hungarian Airlines Zrt., představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU:
a)
opatření č. 1: převzetí půjčky z roku 2003, kterou společnosti Malév poskytla MFB, rozvojová banka zcela ve vlastnictví státu, společností MAVA ve vlastnictví státu dne 31. prosince 2007;
b)
opatření č. 2: poskytnutí peněžních prostředků ve výši 4,3 miliardy HUF na dobu jednoho roku v souvislosti s plánovanou (následně však neuskutečněnou) koupí dceřiného podniku společnosti Malév, který působí v oblasti pozemního odbavení, fondem MNV;
c)
opatření č. 3: veškeré nezaplacené částky dlužné na daních a příspěvcích na sociální zabezpečení od července 2008 do března 2010 a odložení několika plateb daní a příspěvků na sociální zabezpečení od července 2008;
d)
opatření č. 4: navýšení kapitálu o 25,4 miliardy HUF fondem MNV v únoru 2010 (uskutečněné zčásti vložením nového kapitálu ve výši 20,7 miliardy HUF a zčásti prostřednictvím kapitalizace pohledávky v souvislosti se zálohovou platbou za podnik Malév GH ve výši 4,7 miliardy HUF);
e)
opatření č. 5: tři akcionářské půjčky v celkové výši 9,2 miliardy EUR, poskytnuté společnosti Malév fondem MNV mezi květnem a srpnem 2010 s připočtením splatných, avšak neuhrazených úroků;
f)
opatření č. 6: přeměna akcionářských půjček (společně s úroky z těchto půjček) uvedených v čl. 1 písm. e) ve výši 9,4 miliardy HUF z pohledávky na vlastní kapitál v září 2010;
g)
opatření č. 7: další navýšení kapitálu ve výši 5,3 miliardy HUF v září 2010;
h)
opatření č. 8: další akcionářská půjčka ve výši 5,7 miliardy HUF poskytnutá v září 2010 s připočtením splatných, avšak neuhrazených úroků.
Článek 2
Opatření státní podpory uvedená v článku 1, která Maďarsko provedlo protiprávně ve prospěch společnosti Malév Hungarian Airlines Zrt. v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU, nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Maďarsko získá od příjemce zpět podporu uvedenou v článku 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Maďarsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Maďarsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Maďarsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v čl. 2 odst. 3 spolu s úroky navrácena. Na žádost Komise předloží Maďarsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Maďarsku.
V Bruselu dne 9. ledna 2012.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2012. január 9.)
a Magyarország által a Malév Magyar Légiközlekedési Zrt. számára nyújtott SA.30584 (C 38/10, korábbi NN 69/10) állami támogatásról
(az értesítés a C(2011) 9316. számú dokumentummal történt)
(Csak a magyar nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2013/150/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (EUMSZ) és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel a Bizottság határozatára, amelyben a Bizottság a C 38/10 (ex NN 69/10) támogatás (1) tekintetében az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárás (2) megindításáról határozott,
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére, és ezen észrevételek figyelembevételével,
mivel:
I. ELŐZMÉNYEK ÉS ELJÁRÁS
(1)
Számos sikertelen privatizációs kísérletet követően a magyar állam 2007-ben adásvételi megállapodást kötött az AirBridge Zrt.-vel (a továbbiakban: AirBridge) a nemzeti légitársaság, a Malév Magyar Légiközlekedési Zrt. (a továbbiakban: Malév) részesedésének 99,95 %-ára vonatkozóan. Az AirBridge 200 millió HUF-ot (740 000 EUR (3)) fizetett a részvények ellenében. A privatizációs megállapodást az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésének értelmében bejelentették a Bizottságnak, a későbbiekben azonban visszavonták (4).
(2)
Az új tulajdonos pénzügyi gondjai következtében az orosz Vnyesekonombank (a továbbiakban: VEB) 49,5 %-os részesedést szerzett az AirBridge-ben és a Malév közvetett részvényesévé vált.
(3)
2010 márciusában a Bizottság sajtóközlemények révén szerzett tudomást a magyar államnak a Malév visszaállamosítására irányuló szándékáról. 2010. március 2-i elektronikus levelükben a magyar hatóságok megerősítették ezeket a sajtójelentéseket.
(4)
2010. március 10-én a Bizottsághoz elektronikus levélben panasz érkezett a Wizz Air magyarországi székhelyű diszkont (fapados) légitársaságtól, a Malév legfontosabb magyarországi versenytársától érkezett. E panaszban azt állították, hogy a Malév több különböző intézkedés révén jogellenes és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatáshoz jutott. 2009. március 29-i levelében a Bizottság továbbította a magyar hatóságoknak a panasz bizalmas adatokat nem tartalmazó változatát, és egyúttal további tájékoztatást kért. Magyarország 2010. április 30-án észrevételeket tett e panasz tárgyában, és válaszokat adott az abban felvetett kérdésekre.
(5)
A 2010. május 5-i megbeszélésen a magyar hatóságok azt közölték, hogy szerkezetátalakítást kívánnak végrehajtani a légitársaságnál. Azt is közölték továbbá, hogy még nem tudják, milyen mélységű lesz ez a szerkezetátalakítás.
(6)
A Bizottság kézhez kapott egy 2010. október 5-i keltezésű második panaszt is, (egy versenytárstól, amely nem járult hozzá személyének felfedéséhez), és azt 2010. október 21-i levelében továbbította a magyar hatóságoknak. A magyar hatóságok 2010. november 19-én észrevételeket tettek e panasz tárgyára vonatkozóan.
(7)
2010. július 14-én és 2010. október 8-án a Bizottság további tájékoztatásokat kért a magyar hatóságoktól, amelyekre az alábbi időpontokban érkeztek válaszok: 2010. augusztus 11., 2010. augusztus 16., 2010. október 5., 2010. november 3. és 2010. november 23.
(8)
Ezek alapján 2010. december 21-én a Bizottság az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése alapján hivatalos vizsgálati eljárást kezdeményezett (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat) a Malév számára nyújtott különböző állítólagos állami támogatások kapcsán.
(9)
Magyarország a Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatával kapcsolatos észrevételeit 2011. február 24-én terjesztette elő.
(10)
Az eljárás megindításáról szóló határozatot 2011. május 26-án közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (5). Két érdekelt féltől érkeztek észrevételek: a Wizz Air-től 2011. június 26-án és egy másik versenytárstól - aki kérte, hogy kilétét ne hozzák nyilvánosságra - 2011. június 28-án.
(11)
Ezeket az észrevételeket a Bizottság 2011. július 6-án továbbította Magyarországnak. Magyarország 2011. szeptember 5-én megjegyzéseket nyújtott be a harmadik fél észrevételeivel kapcsolatban.
(12)
Az eljárás megindításáról szóló határozatot követően két találkozóra került sor Brüsszelben a Bizottság szolgálatai és a magyar hatóságok között: 2011. június 10-én és 2011. október 19-én.
(13)
A Bizottság 2011. szeptember 26-án további információkat kért a magyar hatóságoktól, amelyekre Magyarország a 2011. október 25-én kelt levelében válaszolt.
II. A MALÉV ÉS AZ ÉRINTETT INTÉZKEDÉSEK
II.1. A vállalkozás
(14)
A Malév bázisa a Budapest Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtér, ahol jelenleg 22 repülőgépből álló légiflottát (6) üzemeltet európai és közel-keleti célállomások irányában. A vállalat 2009-ben 3,2 millió utast szállított (7).
II.2. A 2007. évi privatizációt megelőző időszak
(15)
A magyar hatóságok többször is próbálkoztak a Malév privatizációjával. 1992-ben a Malév 35 %-os tulajdonhányadát értékesítették az olasz állam irányítása alá tartozó Alitalia-Simest konzorcium számára. 1997-ben az Alitalia-Simest eladta a részesedését egy konzorciumnak, amelyet két magántulajdonban lévő magyar bank (az OTP és az MKB) alkotott. 1999-ben az állam visszavásárolta a magánkézben lévő tulajdonhányad túlnyomó részét, és így 97 %-os állami tulajdon jött létre.
(16)
A Malév számára - sok egyéb légitársasághoz hasonlóan - komoly problémát okozott a légiforgalmi piac visszaesése a 2001. szeptemberi eseményeket követően. A vállalat veszteségessé vált (lásd az alábbi 1. táblázatot).
(17)
A fentiek alapján az állam ismét a Malév privatizációja mellett döntött.
II.3. A 2007. évi privatizáció és a magánkézben lévő Malév
II.3.1. Értékesítés az AirBridge részére
(18)
A vállalat feltőkésítésre szorult, és az állam tulajdonosként korlátozott lehetőségekkel rendelkezett e beruházás finanszírozására. Ajánlatokat kértek a Malév megvételére, és 2007 elején az a döntés született, hogy az AirBridge elnevezésű különleges célú gazdasági egység tette a legvonzóbb ajánlatot. Az AirBridge vonzó és gazdaságilag életképesnek látszó üzleti és szerkezetátalakítási tervet kínált.
(19)
2007. február 23-án megkötötték az adásvételi megállapodást, amelynek értelmében a Malév részvényeinek 99,95 %-át eladták az AirBridge-nek. Az AirBridge 49 %-ban Borisz Abramovics (8), több orosz légitársaságban (KrasAir és az orosz légitársaságokat tömörítő AirUnion szövetség) többségi tulajdonhányaddal rendelkező orosz üzletember, 51 %-ban pedig magyar magánszemélyek tulajdonában állt. Az AirBridge-től tehát azt várták, hogy az üzleti és szerkezetátalakítási tervek mellett iparági know-how-t és irányítást biztosít a Malév számára.
(20)
Az említett megállapodás legfontosabb elemei az alábbiak voltak:
(a)
Az AirBridge 200 millió HUF-ért (740 000 EUR) megszerezte a Malév részvényeinek 99,95 %-át. Az AirBridge köteles volt legkésőbb 2008. december 31-ig 50 millió EUR értékű finanszírozást (9) biztosítani.
(b)
2003-ban a 100 %-os állami tulajdonú Magyar Fejlesztési Bank (a továbbiakban: MFB) 76 millió HUF összegű kölcsönt nyújtott a Malévnek, amelyet töröltek a Malév mérlegéből, és átruházták egy 100 %-os állami tulajdonban lévő különleges célú gazdasági egységre (Malév Vagyonkezelő Kft., a továbbiakban: MAVA).
Ez a 2003. évi MFB-kölcsön euróalapú, 100 %-osan az államilag garantált kölcsön volt, három hónapos IBOR + 0.5 % kamatlábbal. A kölcsön eredeti lejárati ideje 2013 volt, a tőkerészt egy összegben kell visszafizetni a futamidő végén. A tőkerész és a kamat MAVA részére történő átutalásával a kölcsön futamidejét is meghosszabbították 2017-ig.
A magyar hatóságok szerint a kölcsönnel együtt 76 millió EUR értékű eszközt is átruháztak a MAVA-ra. Ilyen eszköz a Malév márkanév, egy kerozin szállítására alkalmas csővezeték és egy Boeing 767-es repülőgép. Amennyiben a Malév nyereségessé vált volna, adózás utáni nyereségének 25 %-át is át kellett volna utalnia a MAVA-nak. Az AirBridge bemutatta továbbá a VEB-nek a MAVA számára nyújtott bankgaranciáját, amely a 32 millió EUR-ig terjedő kölcsönösszeg visszafizetésének fedezetéül szolgált.
(c)
A Malévnak a Malév név és logó használatáért évi 200 000 EUR összegű licencdíjat is kellett fizetnie a MAVA számára. Az AirBridge köteles volt tovább használni a márkanevet, és a kölcsön új lejárati napjáig, vagyis 2017. december 31-ig biztosítani a vállalat légitársaságként történő üzemelését.
(d)
A Malév 2008. január 1-jétől2017. december 31-ig visszlízingbe veszi - a MAVA-ra átruházott (lásd a b) pontot) - Boeing 767-es repülőgépet (10).
(21)
Új vezetést neveztek ki, és több költségtakarékossági és jövedelemtermelő intézkedést léptettek életbe, így megszüntették a nagy távolságú járatokat és csökkentették az alkalmazottak létszámát. Magyarország szerint azonban, mivel ezek az intézkedések egybeestek az üzemanyagárak jelentős emelkedésével, összességében nem befolyásolták a vállalat jövedelmezőségét.
(22)
A Malév pénzügyi helyzete tovább romlott, és 4 hónappal később már a Malév márkanév használatáért járó jogdíj fizetéséhez szükséges likviditással sem rendelkezett.
(23)
Magyarország szerint a MAVA-tól lízingelt Boeing 767-es repülőgép használatáért esedékes kifizetéseket nem állították le azt követően, hogy a Malév a nagy távolságú járatok felfüggesztése mellett döntött, mivel a Malév elismeri azokat a tartozásokat és mindössze csak késedelmes azon kifizetések teljesítése, amelyek után kamatfizetés történik.
(24)
2008 második felében a világméretű pénzügyi válság kezdett kihatni a Malévra és orosz üzleti partnereire. Borisz Abramovics több légitársasága csődbe ment. Az AirBridge már nem volt képes finanszírozni a Malévet, és nem tett eleget a VEB-bel szembeni kölcsön-visszafizetési kötelezettségének. Mivel az AirBridge 49 %-os tulajdonhányadát zálogjog terhelte a VEB javára, az utóbbi megszerezte ezeket a részvényeket. A VEB közölte, hogy mint bank hajlandó folytatni a Malév finanszírozását, de tulajdonosként nem.
II.3.2. A Malév Ground Handling értékesítése
(25)
Amint a fentiekben megállapításra került, 2009 elején tovább romlott a Malév pénzügyi helyzete. A társaság részvényesei ezért azzal az ajánlattal keresték meg a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt.-t (a továbbiakban: MNV), hogy értékesítik az MNV Zrt.-nek a Malév Ground Handling-et (a továbbiakban: Malév GH), amely a Malév 100 %-os saját tulajdonú leányvállalata volt.
(26)
Magyarország szerint a Malév GH ekkor, és azóta is rendezett pénzügyi helyzetű vállalkozás.
(27)
A 2009 januárjában aláírt (és februárban módosított) előzetes adásvételi megállapodás 4,3 milliárd HUF (16 millió EUR) előleg fizetését határozta meg. Az MNV 2009 januárjában és februárjában előlegeket fizetett a Malév számára, amelyeket 2 munkanapon belül vissza kellett fizetni, ha az MNV az átvilágítás elvégzése után úgy dönt, hogy mégsem írja alá a végleges adásvételi megállapodást. Ezt a potenciális visszafizetési kötelezettséget kiegészítő mellékkikötés biztosította. 2009 júliusában az MNV végül úgy határozott, hogy nem köti meg az ügyletet, és így a vételár visszafizetése esedékessé vált.
(28)
Az előleget sohasem fizették vissza az MNV-nek. Az előlegek után esedékes kamatot sohasem fizették meg az MNV-nek (11).
II.3.3. Adóhalasztás
(29)
2007. január és 2010. március között a magyar Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal (a továbbiakban: APEH) engedélyezte a Malév számára, hogy elhalassza vagy átütemezze különféle típusú adó- és társadalombiztosításijárulék-fizetési kötelezettségeinek teljesítését. Az APEH nem tudta behajtani a 2008 júliusa óta esedékes tartozást, és később további összegek átütemezését is engedélyezte. 2010 márciusában a Malév adó- és társadalombiztosítási tartozása (tőkeösszeg és késedelmi kamat) 13,7 milliárd HUF (51 millió EUR) volt. A teljes Malév csoport tekintetében ez az adat 16,8 milliárd HUF (62 millió EUR). 2010. március 11-én rendezték a Malév APEH-nál vezetett folyószámláján fennmaradó tartozást a lentebb említett, 2010. februári tőkeemelésből származó készpénz egy részének felhasználásával.
II.4. A 2010. évi visszaállamosítás és az állami ellenőrzés alatt álló Malév
II.4.1. A Malév visszaállamosításának okai
(30)
2010-ben nem volt lehetőség olyan magánbefektetőket találni, akik átveszik az AirBridge/VEB-től a Malév főrészvényesének szerepét. Különösen a VEB-nek nem állt szándékában, hogy a légitársaságot stratégiai befektetőként finanszírozza. A légitársaság pénzügyi teljesítménye továbbra is gyenge volt, lásd az alábbi 1. táblázatot.
1. táblázat
A Malév teljesítménymutatói a 2003 és 2010 közötti időszakban (milliárd HUF)
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
EBITDA
nyereség/(veszteség)
(4,4)
(1,8)
(4,9)
(8,8)
(10,6)
(8,3)
(15,5)
(19,1)
EBIT
nyereség/(veszteség)
(9,4)
(6,8)
(9,4)
(12,5)
(14,7)
(10,8)
(17,9)
(20,6)
Net result
nyereség/(veszteség)
(13,5)
(4,9)
(1,3)
(10,9)
0,7
(14,5)
(24,8)
(24,6)
Forrás:
A magyar hatóságok által küldött tájékoztatások és a Malév 2010. évi pénzügyi elszámolásai
(31)
A felszámolás helyett a magyar hatóságok döntésük szerint tárgyalásokat kezdtek a VEB-bel és az AirBridge Zrt.-vel, hogy megkíséreljék megszilárdítani a Malév közép és hosszú távú piaci helyzetét.
II.4.2. A 2010. februári tőkeemelés: hitel tőkévé alakítása útján és friss tőkével
(32)
2010. február 26-án a VEB, az AirBridge, az MNV, a Malév és a magyar kormány megállapodott egy 25,4 milliárd HUF (94 millió EUR) értékű tőkeemelésről, részben friss tőkeinjekció (20,7 milliárd HUF vagy 77 millió EUR), részben pedig a Malév GH-ért fizetett előlegből és az arra felszámított kamatból álló adósság tőkévé alakítása révén (lásd a fenti (23) preambulumbekezdést), összesen 4,7 milliárd HUF (17 millió EUR) értékben. Az AirBridge továbbá 1,5 milliárd HUF (5,4 millió EUR) összeget cserélt át részvényre. Ennek következtében a Malévvel szembeni követelések megszűntek, és a korábbi hitelezők a vállalat résztulajdonosaivá váltak.
(33)
A tőkeemelést megelőzően közel nullára szállították le a Malév meglévő jegyzett tőkéjét, hogy ezáltal fedezzék a felhalmozott veszteségek egy részét, és kifejezzék azt a tényt, hogy a Malévben meglévő részesedések elértéktelenedtek. Ezután egyenként 0,01 HUF névértékű új részvények kibocsátása révén megemelték a Malév jegyzett tőkéjét. A Malév sajáttőke helyzetének javulása az 1. ábrán látható.
(34)
Az MNV 20,7 milliárd HUF (77 millió EUR) összegű készpénzes hozzájárulása lehetővé tette, hogy a Malév teljesítse a fenti (29) preambulumbekezdésben említett valamennyi esedékes adófizetési kötelezettségét, és ideiglenesen stabilizálja a működését.
(35)
A tőkeemelést követően az állam 94,6 %-os tulajdonhányadot szerzett a Malévben, és az AirBridge/VEB részesedése minimálisra csökkent.
1. táblázat
A Malév sajáttőke-helyzetének javulása
II.4.3. 2010. május-augusztus: Tulajdonosi kölcsönök és a tőke átalakítása
(36)
2010. május és augusztus között a magyar állam az MNV útján több tulajdonosi kölcsönt nyújtott a Malév számára összesen 9,2 milliárd HUF (34 millió EUR) értékben.
(37)
Az első, 2010. májusi kölcsön 2,16 milliárd HUF (7,9 millió EUR) összegű volt, és 9,97 %-os kamatra, 3 éves futamidővel nyújtották. A visszafizetés egy összegben, a futamidő végén esedékes, biztosítékul pedig a Malév GH részvényeire bejegyzendő zálogjog szolgált.
(38)
A második, 2010. júniusi kölcsön 1,34 milliárd HUF (4,9 millió EUR) összegű volt. Ismét 3 éves futamidejű, 9,97 %-os kamatozású tulajdonosi kölcsönről volt szó, amely esetében a tőketörlesztés szintén egy összegben, a futamidő végén esedékes, biztosítékul pedig a Malév GH részvényeire bejegyzendő zálogjog szolgált.
(39)
2010 augusztusában nyújtották a harmadik, 5,7 milliárd HUF (20,8 millió EUR) összegű tulajdonosi kölcsönt. Ez is 3 éves futamidejű, 9,97 %-os kamatozású, a futamidő végén egy összegben visszafizetendő kölcsön volt. Ebben az esetben egy repülőgépen (HA-LNA CRJ gép) bejegyzett zálogjog jelentette a biztosítékot.
(40)
Szeptember 24-én ezt a három, összesen 9,2 milliárd HUF (33,6 millió EUR) összegű kölcsönt, az azok után fizetendő kamattal (ami összesen 9,4 milliárd HUF, illetve 34,3 millió EUR összeget tesz ki) együtt a Malévbe történő tőkeapporttá alakították át, ezáltal a mögöttes biztosítékok felszabadultak.
II.4.4. 2010. szeptember: További tőkeemelés és tulajdonosi kölcsön
(41)
2010. szeptember 24-én az MNV a Malév tőkéjét további 5,3 milliárd HUF (19,3 millió EUR) összegű készpénzes tőkeinjekcióval is megemelte. Ezáltal az MNV (vagyis az állam) Maléven belüli tulajdonhányada 96,5 %-ra nőtt.
(42)
Ugyanazon a napon az állam további 5,7 milliárd HUF (20,8 millió EUR) összegű, 3 éves futamidővel, 9,97 %-os kamatlábbal tulajdonosi kölcsönt nyújtott. Az első kamatfizetés a folyósítás időpontjától számított 6 hónappal volt esedékes, a tőke visszafizetésére pedig egy összegben a lejáratkor kerül sor. E kölcsön biztosítékát a HA-LNA CRJ repülőgépen mintegy 1,8 milliárd HUF vagyonértéken bejegyzett zálogjog, és a nemzetközi és magyarországi IATA által szervezett ügynöki forgalmi bevételeken alapítandó zálogjog képezte.
III. A VIZSGÁLT INTÉZKEDÉSEK ÖSSZEGZÉSE
(43)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság azt a kérdést vizsgálta, hogy az alábbi intézkedések az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek-e.
-
1. intézkedés: A Malév 2003. évi, az MFB (100 %-os állami tulajdonú fejlesztési bank) által a Malév számára nyújtott 76 millió EUR összegű kölcsönének és a Malév néhány eszközének az állami tulajdonban lévő MALÉV MAVA általi, 2007. december 31-ével történő átvétele. A kölcsön futamidejét később 2017-ig meghosszabbították.
-
2. intézkedés: A 4,3 milliárd HUF összegű készpénzes kölcsön nyújtása egyéves időtartamra a Malév GH elnevezésű leányvállalatának az MNV által tervezett (és később meghiúsult) megvásárlása keretében, amely a magyar hatóságok szerint pénzügyileg stabil vállalat volt. Annak ellenére, hogy az ügylet nem valósult meg, a vételár előlegét sohasem fizették vissza.
-
3. intézkedés: A 2007. január és 2010. március között esedékes különböző adó- és társadalombiztosítási járulékfizetések elhalasztása. 2010 márciusában a Malév adó- és társadalombiztosítási hozzájárulás-adóssága 13,7 milliárd HUF összegű volt.
-
4. intézkedés: 2010 februárjában az MNV általi, 25,4 milliárd HUF értékű tőkeemelés, részben friss tőkeinjekció (20,7 milliárd HUF vagy 77 millió EUR), részben pedig a GH-ért fizetett előlegnek és az arra felszámított kamatnak hitelből tőkévé történő átalakítása révén (lásd a 2. intézkedést), összesen 4,7 milliárd HUF értékben. (Az AirBridge továbbá 1,5 milliárd HUF összeget cserélt át részvényre.)
-
5. intézkedés: Az MNV által a Malévnek 2010. májustól 2010. augusztusig nyújtott, összesen 9,2 milliárd HUF értékű három tulajdonosi kölcsön. Mindhárom forintkölcsön 9,97 %-os kamatozású, a tőke visszafizetésére egy összegben a futamidő végén kerül sor (mindegyik részlet három éves futamidejű). Az első kettő, összesen 3,5 milliárd HUF (13 millió EUR) összegű részlet biztosítékául a Malév GH leányvállalata szolgált, és a harmadik, 5,7 milliárd HUF (21 millió EUR) összegű részlet esetében pedig egy HA-LNA CRJ repülőgép jelentette a biztosítékot.
-
6. intézkedés: 2010 szeptemberében az említett tulajdonosi kölcsönök (és az utánuk járó kamat) hitelből tőkévé alakítása 9,4 milliárd HUF összegben.
-
7. intézkedés: 2010 szeptemberében további 5,3 milliárd HUF összegű készpénzes tőkeemelés. Az állam részesedése 96,5 %-ra emelkedett.
-
8. intézkedés: 2010 szeptemberében további 5,7 milliárd HUF összegű tulajdonosi kölcsön, 9,97 %-os kamattal, a tőke egy összegben való visszaváltásával a futamidő végén. A kölcsön biztosítékát a fent említett HA-LNA CRJ repülőgép, valamint a nemzetközi és magyarországi IATA által szervezett ügynöki forgalmi bevételeken alapított zálogjog képezte.
(44)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság megkérdőjelezte továbbá, hogy ezek az intézkedések, amennyiben állami támogatásnak minősülnek az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében, összeegyeztethetők-e a belső piaccal az EUMSZ-ben és különösen a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásban (12) (a továbbiakban: megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások) foglalt kivételek alapján.
IV. MAGYARORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
(45)
Az eljárás megindításáról szóló határozatra adott válaszában Magyarország megismételte a fent leírt tényeket, továbbá részletesen kifejtette az okokat, amelyek a légitársaság nehézségeit eredményezték. Magyarország azt is megerősítette, hogy a Malév állandó nehézségekkel küzdő vállalkozásnak minősül a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások értelmében legalább 2006 második felétől kezdődően.
(46)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindítását megelőzően a magyar hatóságok röviden összefoglalva azzal érveltek, hogy valamennyi intézkedés megfelel a piacgazdasági befektetői elvnek és a piacgazdasági hitelezői elvnek.
(47)
A Malév-nek az AirBridge részére történő értékesítését kísérő intézkedések vonatkozásában a magyar hatóságok azt állították, hogy azok piackonformak, mivel fedezettel biztosították a kölcsön MAVA általi átvételét. A Malév GH meghiúsult értékesítése tekintetében azt állították, hogy a Malév nem jutott előnyhöz, mivel a vételár késedelmes visszafizetését megfelelően biztosították, a vételár kamatát pedig kiszámították. Az adóhalasztást illetően pedig azzal érvelnek, hogy ezen összegeket is biztosították, és az összes alkalmazandó kamatterhet és kényszerítő bírságot kirótták, továbbá hogy az adóhalasztás általános intézkedés. A Malév visszaállamosítását illetően a magyar hatóságok azt állítják, hogy amennyiben érvényesíthették volna a Malévvel szembeni követeléseiket, az a vállalat csődjéhez és felszámolásához vezetett volna. Úgy vélik, hogy ha így tettek volna, akkor (a fenti (20) preambulumbekezdésben említett VEB bankgarancia által fedezettől eltérő) követeléseiknek csak kis részét fizettethették volna vissza. A nemzetgazdaság szintjén továbbá komoly negatív következményekkel kellett volna szembenézniük (13).
(48)
A tulajdonosi kölcsönökkel, majd azoknak a Malév tőkéjévé történő átalakításával kapcsolatosan az állam úgy véli, hogy azok nem nyújtottak előnyt a Malévnek, mivel az említett kölcsönökre mindig teljes körű eszközfedezetet biztosítottak, piackonform kamatlábakat alkalmaztak, és a tőkévé történő átalakításkor teljes mértékben figyelembe vették az összes esedékes kamatot.
(49)
Az eljárás megindításáról szóló határozatot követően a magyar hatóságok nem nyújtottak be új információkat. Magyarországnak az eljárás megindításáról szóló határozattal kapcsolatos észrevételei nem tartalmaznak új elemeket annak alátámasztására vonatkozóan, hogy az intézkedések nem minősülnek támogatásnak, továbbá azt igazoló információt, hogy a végrehajtott intézkedések összeegyeztethetők a belső piaccal, és különösen a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásokkal.
V. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(50)
Két versenytárs nyújtott be észrevételeket (lásd a fenti (10) preambulumbekezdést), mindkettő támogatta a Bizottság vizsgálatát:
(51)
A versenytárs, amely nem járult hozzá személyének felfedéséhez, azt állította, hogy egyes magánbefektetők érdeklődést mutattak az iránt, hogy irányítást biztosító részesedést szerezzenek a Malévban, ami azt jelzi, hogy a Malév 2010. évi visszaállamosításán kívül léteztek más, megvalósítható lehetőségek.
(52)
A Wizz Air a MAVA-ra átruházott eszközök összesített piaci értékét az MFB-kölcsönnel együtt (1. intézkedés), beleértve a Malév márkanevet, egy kerozin szállítására alkalmas csővezetéket és egy Boeing 767-es repülőgépet mindössze 27 millió EUR-ra becsülte, amely lényegesen alacsonyabb, mint a kölcsön összege. A Wizz Air ezáltal arra a következtetésre jutott, hogy ezt az ügyletet nem a szokásos piaci feltételeknek megfelelően kötötték és ezáltal a Malév jelentős előnyhöz jutott.
(53)
Ami az adóhalasztást (3. intézkedés) illeti, a Wizz Air azt állította, hogy a magyar törvények értelmében egy, a Malév pénzügyi helyzetéhez hasonló helyzetben lévő magánvállalkozás sem automatikusan, sem kivételes esetben nem részesülhet a szóban forgóhoz hasonló adóhalasztásban.
VI. MAGYARORSZÁG ÉSZREVÉTELEI AZ ÉRDEKELT FELEK MEGÁLLAPÍTÁSAIRA
(54)
Magyarország, miután a Bizottság a válaszadásra előírt határidőt meghosszabbította, 2011. szeptember 5-én reagált ezekre az észrevételekre. Magyarország fenntartja álláspontját arra vonatkozóan, hogy a korábbi intézkedéseket igazolja a piacgazdasági befektetői elve szerinti próba (lásd az alábbi (59) preambulumbekezdést), és ezáltal nem minősülnek állami támogatásnak. Magyarország szerint a közpolitikai célkitűzések megléte nincs hatással arra, hogy az intézkedések nem minősülnek támogatásnak.
(55)
Magyarország kijelentette, hogy nem léteztek megvalósítható lehetőségek és csak a visszaállamosítás tette lehetővé a magyar hatóságok számára, hogy teljes mértékben átvegyék a működési ellenőrzést a Malév felett, megteremtve a nemzeti fuvarozó számára a lehetőséget, hogy valóban végrehajtsa a 2007 óta folytatott szerkezetátalakítási eljárást, a vállalat kereskedelmi sikerének biztosítása érdekében. Az 1. intézkedést illetően Magyarország úgy vélte, hogy a szóban forgó eszközök értéke megfelel a kölcsön értékének. A 3. intézkedést illetően Magyarország kijelentette, hogy a magyar adóhatóság úgy kezelte a Malévot, mint bármelyik más hasonló helyzetben lévő adófizetőt.
VII. AZ EUMSZ 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE SZERINTI TÁMOGATÁS FENNÁLLÁSA
VII.1. Általános rendelkezések
(56)
Annak megállapítása érdekében, hogy a szóban forgó intézkedések állami támogatásnak tekinthetők-e, a Bizottságnak értékelnie kell, hogy teljesítik-e az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésben foglalt együttes feltételeket. Ez a rendelkezés kimondja, hogy „[h]a a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.”
(57)
E rendelkezés fényében a Bizottság értékeli, hogy a Malév javára tett vitatott intézkedések állami támogatásnak minősülnek-e.
(58)
Az állami támogatás meghatározásának kumulatív kritériumai tekintetében ebben az esetben a kereskedelem érintettsége és a verseny torzulása vitathatatlan, és azt a magyar hatóságok sem vitatták. A Malév versenyben áll más európai uniós légitársaságokkal, különösen azóta, hogy 1993. január 1-jén hatályba lépett a légi közlekedés liberalizációjának harmadik szakasza (harmadik csomag) (14). A szóban forgó intézkedések lehetővé tették a Malév számára, hogy folytassa működését, így más versenytársakkal ellentétben nem kellett szembenéznie a gyenge pénzügyi eredményeiből származó szokásos következményekkel.
(59)
Az állami forrásokat és az intézkedések államnak való tulajdoníthatóságát sem vitatta Magyarország. Az APEH a magyar adóhatóság, így működése nyilvánvalóan az államnak tudható be. Az MNV a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. Feladatait az állami vagyonról szóló törvény legfontosabb keretszabályai határozzák meg. Az MNV hajtja végre a kormány és az illetékes miniszter határozatait. A MAVA szintén 100 %-os állami tulajdonban van (az MNV-n keresztül) és - a magyar hatóságok magyarázata szerint - „a magyar állam egyfajta kifejeződése”.
(60)
A 3. intézkedés kivételével (adóhalasztás) a szelektivitás meglétét Magyarország nem vitatta. Az intézkedések egyetlen vállalatot, a Malévot jutatták előnyhöz.
(61)
Az, hogy a vizsgált intézkedések előnyt biztosítottak-e a Malév számára, a következőkben kerül értékelésre.
(62)
A Bizottság megjegyzi, hogy a közösségi jog kialakult elvei alapján, amennyiben egy vállalat számára további saját tőkét biztosítanak a szokásos piaci feltételeknél kedvezőbb módon, úgy ez az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésének szabályozási körébe tartozik, mivel az a vállalat ezen cikk szerinti előnyben részesítését eredményezné. Annak megállapítása érdekében, hogy nyújtottak-e ilyen előnyt, a Bizottság a „piacgazdasági befektetői elvet” alkalmazza. Ezen elv szerint, amennyiben „egy, a piacgazdaság szabályainak megfelelően cselekvő, az állami szektor közigazgatási intézményeihez hasonló méretű finanszírozó, aki rendes piaci viszonyok között tevékenykedik, a megfelelő körülmények között motiválható lett volna-e a kérdéses tőkejuttatásra”, nem lett volna szükség állami támogatásra. A Bizottságnak éppen ezért értékelnie kell, hogy hasonló körülmények között egy magánbefektető részt vett volna-e az érintett ügyletben (15). Egy feltételezett befektető körültekintő finanszírozóként (16) cselekszik, aki nyereségeit maximalizálni szeretné, anélkül azonban, hogy a tőkehozamhoz képest túl nagy kockázatot vállalna (17).
(63)
Az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően, annak a magánbefektetőnek a magatartásának, akivel a gazdaságpolitikai célokat követő állami befektető beavatkozását össze kell vetni, nem feltétlenül kell megfelelnie egy olyan átlagos befektető magatartásának, aki viszonylag rövid időn belüli nyereség realizálásának céljából valósít meg tőkekihelyezést, mégis legalább egy olyan magánholding-társaságra vagy magán vállalkozási csoportra jellemzőnek kell lennie, amelyik strukturális - általános vagy ágazati - politikát folytat és amelyet a hosszú távú nyereségesség kilátása vezérel (18).
(64)
Ezenkívül, „az állami befektető és a magánbefektető magatartásának összehasonlítását arra tekintettel kell elvégezni, hogy a szóban forgó gazdasági művelet során az adott időpontban rendelkezésre álló információk és előrelátható fejlődési irányok alapján a magánbefektető hogyan viselkedett volna (19)”.
(65)
A Bizottság elemzésének és értékelésének tartalmaznia kell „a vitatott művelet és összefüggéseinek valamennyi releváns elemét. Ebbe beletartozik a kedvezményezett vállalkozás pénzügyi helyzete és az érintett piac. A fenti következtetések alapján a fő kérdés, amelyet a Bizottság meg akar vizsgálni az, hogy a vállalkozás „részesül-e olyan gazdasági előnyben, amiben rendes piaci feltételek mellett nem részesülne (20)”.
(66)
A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat alapján a piaci magánbefektetői elvet a kölcsönök esetében is alkalmazni kell. Egy kölcsön megítélése kapcsán ez az elv azt a kérdést is felveti, hogy egy magánbefektető nyújtott volna-e ilyen kölcsönt a kedvezményezett számára, olyan feltételek mellett, amelyek mellett végül megadták (21).
VII.2. Az intézkedések összességének értékelése
(67)
Ahogy az eljárás megindításáról szóló határozatban már kifejtésre került, a BP Chemicals-ügyben hozott ítélet (22) lényeges a jelenlegi ügy értékelése szempontjából. A Bizottság valójában úgy véli, hogy az intézkedések nem önállók, továbbá időrendjük, a Malév pénzügyi helyzete és azon céljuk révén, hogy fenntartsák a vállalat működését, valamint megoldják a veszteségekből fakadó likviditási igényeit és alultőkésítettségét, összekapcsolódnak egymással. Magyarország az eljárás megindításáról szóló határozatra vonatkozó észrevételeiben kifejti továbbá, hogy a „folyamat” különböző lépései „nem elkülöníthetőek”, és valamennyi intézkedésnek egyetlen célja van, a légitársaság működésének biztosítása egy stratégiai befektető révén.
(68)
Magyarország beadványai alapján egyértelművé vált, hogy a Magyarország által a Malév javára végrehajtott intézkedéseket kizárólag közpolitikai célkitűzések ösztönözték, és azok nem a vállalat jövőbeni nyereségességével kapcsolatos megfontolásokon alapulnak. Magyarország számos alkalommal hangsúlyozta a privatizáció sikertelenségét, valamint a Malév nemzetgazdasági jelentőségét. Elismerte, hogy az intézkedések végrehajtása során az állam figyelembe vette „a légitársaságnak a nemzeti infrastruktúra, a munkaerőpiac és a szállítók érdekei kapcsán játszott szerepét”. A magyar hatóságok azt is kihangsúlyozták, hogy nincs olyan magánbefektető, amely jelenlegi formájában hajlandó lenne átvenni a légitársaságot. A Bizottságnak ezért azt kell feltételeznie, hogy egyetlen magánbefektető sem viselkedett volna az intézkedések végrehajtása során a magyar kormányhoz hasonló módon azonos körülmények között. A Bizottság arra is emlékeztet, hogy a Boch-ügyben hozott ítéletében a Bíróság kimondta, hogy „meg kell vizsgálni, hogy hasonló körülmények között egy, az előrelátható nyereségességet szem előtt tartó, minden szociális vagy regionális politikai, illetve szektorfüggő megfontolástól elvonatkoztató, a magánszektorba tartozó részvényes hajlandó lenne-e a szóban forgó tőkét jegyezni” (23).
(69)
A Malév hosszú időn át tartó rossz pénzügyi eredményeire tekintettel (lásd az 1. táblázatot és a (103)-(104) preambulumbekezdést), valamint Magyarország azon érvelésére, hogy a légitársaság legalább 2006 óta állandó nehézségekkel küzd, egy magánbefektető számára elfogadható nyereség csak akkor lett volna elvárható, ha a vállalat drasztikus szerkezetátalakításon ment volna át. Azonban sem Magyarország, sem a Malév nem utalt arra, hogy a vizsgált intézkedések bármelyikének is egy ilyen szerkezetátalakítási terv jelentette volna az alapját.
(70)
A fentiek alapján a Bizottság úgy véli, hogy az 1-8. intézkedések együttesen nem összeegyeztethetők a piaci magánbefektetői elvvel. Ezt az értékelést megerősíti továbbá az egyes intézkedések értékelése.
VII.3. Az 1-8. intézkedés értékelése
VII.3.1. 1. intézkedés
(71)
Magyarország úgy véli, hogy a MAVA tevékenységei egyszeri feladatra korlátozottak, ez a korábban a Malév birtokába tartozó bizonyos eszközök birtoklása, valamint „összekötő szerep a Malév és az MFB közötti egyes kifizetések” vonatkozásában. A MAVA-t kizárólag erre a célra hozták létre.
(72)
A MAVA részére átcsoportosított 76 millió EUR összegű adósság a Malév és az MFB közötti 2003. évi hitelmegállapodás eredménye. A kölcsönt egy összegben a futamidő végén kellett volna visszafizetni és állami garanciával fedezett összeg volt. Ez a 2003. évi kölcsön szerepelt a csatlakozási szerződésben szereplő, létező támogatási programok listáján (24). A 2007. évi megállapodásban azonban a kölcsön futamidejét 2017-ig meghosszabbították. 2007 óta ezért az intézkedést nem lehet továbbra is létező támogatási intézkedésnek tekinteni. Valóban, egy támogatási intézkedés meghosszabbítása új támogatási programnak minősül a 794/2004/EK bizottság rendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében (25).
(73)
A vizsgálat egyértelművé tette, hogy ennek az ügyletnek (azaz az adósság futamideje meghosszabbításának, a MAVA létrehozásának, az adósság MAVA részére történő átcsoportosításának, az eszközök MAVA részére történő átcsoportosításának és a visszlízingelési megállapodásoknak) az egyetlen célja a Malév adósságának szerkezetátalakítása volt. Magyarország is elismerte, hogy a MAVA célja soha nem a profitszerzés volt. Ezen ügylet eredményeképp az adósságot (az eszközökkel együtt) törölték a Malév mérlegéből.
(74)
Magyarország azon érve, hogy a Malév és az AirBridge által vállalt pénzügyi kötelezettségek elegendők voltak a MAVA költségeinek fedezésére, nem elfogadható annak bizonyítására, hogy az ügylet piackonform, mivel egyetlen piaci magánszereplőnek sem állt volna érdekében, hogy hasonló módon cselekedjék. A felajánlott fedezetek célja az volt, hogy lehetővé tegyék a MAVA számára az adósság visszafizetését a kölcsön futamidejének végén, azaz 2017-ben (26). Egyetlen magánbefektető sem vállalna ilyen kockázatot, hogy átvegyen bizonytalan jövőbeli értékkel bíró eszközöket egy adott fizetési kötelezettség ellenében.
(75)
Annak ellenére, hogy a magyar hatóságok meglehetősen átfogó értékelést (27) nyújtottak a Boeing 767-es repülőgép (28) és a kerozin szállítására alkalmas csővezetékkel (29) kapcsolatban, a Malév márkanévre (56 millió EUR) vonatkozó értékelés (diszkontált pénzforgalmi módszer) körkörös érvelésnek tűnik, valamint nagymértékben a légitársaság teljesítményére támaszkodik, emiatt annak eredményét nem lehet a Malév márkanév objektív értékének tekinteni, különösen a légitársaság helyzetét és teljesítményét figyelembe véve. Tekintettel arra a tényre, hogy az állam tisztában volt azzal a lehetőséggel, hogy a Malév nem lesz képes teljesíteni jogdíjfizetési kötelezettségeit, a diszkontált pénzforgalmi módszer tényleges értékének nullának kellett volna lennie. Ezen különleges szerződéses szerkezet keretében a márkanév értékét nem lehet megfelelő fedezetként elfogadni.
(76)
A szerződő feleknek tudniuk kellett, hogy a Malév, amely már 2007-ben is nehézségekkel küzdött, reálisan nézve nem tudta megfelelően teljesíteni jogdíjfizetési kötelezettségeit. Valójában az ügyletet követően a MAVA „költségeit” (azaz az MFB részére történő kamatfizetést) nem lehetett a Malév által a márkanév után fizetett jogdíjakból fedezni. A MAVA nem tett lépéseket a fennmaradó kifizetések kikényszerítésére.
(77)
A 32 millió EUR értékű VEB-garanciának nemcsak a tőkeösszeg, hanem a MAVA által az MFB számára történő rendszeres kamattörlesztés fedezésére is szolgálnia kellett volna.
(78)
A fentiek alapján, valamint tekintettel arra a tényre, hogy nem csoportosítottak át megfelelő egyenértéket a MAVA számára, az adósságnak a vállalat mérlegéből való törlését a Malév számára nyújtott előnyként kell értékelni.
VII.3.2. 2. intézkedés
(79)
Az MNV által a GH (később meghiúsult) eladásáért fizetett előleget illetően, a Magyarország által benyújtott szakértői értékelés szerint 2009-ben a GH nettó eszközértéke 1,6 milliárd HUF és becsült piaci értéke 3,5 milliárd HUF volt. Valójában 2009 januárjában az MNV 1,6 milliárd HUF-ot fizetett a Malévnek előlegként. Ebben az esetben a HA-LNA CRJ repülőgépen (becsült piaci érték: 1,8 milliárd HUF) bejegyzett zálogjog jelentette a biztosítékot. 2009 februárjában az előzetes adásvételi megállapodást módosították és az MNV további 2,7 milliárd HUF-ot (összesen 4,3 milliárd HUF) fizetett, valamint egy második zálogjogot jegyeztek be ugyanarra a repülőgépre.
(80)
Az eljárás megindításáról szóló határozata kapcsán benyújtott észrevételeiben a magyar hatóságok elismerik, hogy az előleget azért fizették ki, hogy biztosítsák a Malév likviditását a visszaállamosítás tárgyalási szakaszában.
(81)
Az előzetes adásvételi megállapodás szerint ennek az összegnek a visszafizetése azonnal esedékes (2 munkanapon belül), amennyiben az ügylet meghiúsul. Az MNV ugyanakkor nem tett lépéseket az adósság behajtása érdekében azt követően, hogy az MNV 2009 júliusában visszalépett a megállapodástól. Utólagos kamatot csak akkor számoltak fel - azonban az soha nem került kifizetésre -, amikor 2010-ben az adósságot átcserélték részvényre. A Malévnek tehát térítésmentesen rendelkezésére állt ez a készpénzes kölcsön.
(82)
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy az intézkedés előnyben részesítette a Malévot, amikor az előleg visszafizetését nem kényszerítették ki azt követően, hogy az 2009 júliusában esedékessé vált. Ezen kívül már korábban is előny merült fel, amikor 2009 februárjában módosították az előzetes adásvételi megállapodást és az előleg megnövekedett (a vállalat becsült piaci ára fölé), kellő mértékű fedezet nélkül.
VII.3.3. 3. intézkedés
(83)
Az adó- és társadalombiztosításijárulék-fizetési kötelezettség elhalasztásának az adóhatóság általi többszöri megadása tekintetében a Bizottság megjegyzi, hogy Magyarország beadványai alapján egyértelmű, hogy 2006-2007 folyamán a Malév 12 alkalommal kérte az adófizetési kötelezettségei elhalasztását (különböző kifizetések kapcsán). Az adóhatóság minden alkalommal megadta a halasztást. A vonatkozó magyar jogszabályok szerint az ilyen halasztások megadása diszkrecionális jellegű, és azt meg lehetett volna tagadni. Ennek megfelelően az intézkedést szelektívnek kell tekinteni. (30)
(84)
2008 júliusáig a törvény által előírt kamatot számolták fel, és azt fizette a Malév a halasztás ütemtervének megfelelően. Az adóhatóság határozataiban ezt a Malév nehéz helyzetével és az akkor előirányzott szerkezetátalakítással magyarázta.
(85)
2008 júliusa óta azonban a Malév nem fizette az adó- és társadalombiztosítási járulékot és a kamatot (kivéve egy részletfizetést 2008 decemberében), és az adóhatóság nem tett lépéseket az adósság behajtása érdekében. Ezenkívül további kifizetéseket ütemeztek át azt követően is, hogy a Malév nem felelt meg az átütemezésére vonatkozó megállapodásokban foglaltaknak. 2009 áprilisa óta az azóta esedékes adó- és társadalombiztosításijárulék-fizetési kötelezettségeket (nem a már korábban is meglévő késedelmes fizetéseket) már nem ütemezték át az APEH-nak az adósság behajtására irányuló konkrét cselekvése nélkül.
(86)
A Bizottság úgy véli, hogy egyetlen magánhitelező sem viselkedett volna oly módon, mint a magyar állam. Valóban nem történtek konkrét lépések az adósság behajtása érdekében 2008 júliusát követően. Ezen kívül, a vállalat pénzügyi helyzete, néhány szerkezetátalakítási erőfeszítés ellenére, továbbra is nagyon gyenge volt (lásd a fenti 1. táblázatot), és csak kevés vagy semmilyen kilátás nem volt arra, hogy a cég ismét nyereséges legyen. Hasonló körülmények között egy magánhitelező kérte volna a megállapodás végrehajtását. Ezenkívül, azt követően, hogy a Malév nem teljesítette az átütemezésekre vonatkozó megállapodásokban vállalt kötelezettségeit, egyetlen magánhitelező sem egyezett volna bele további átütemezésekbe.
(87)
Legkésőbb 2008 júliusa óta éppen ezért az adó- és társadalombiztosítási kötelezettségek adóhatóság általi behajtásának elmaradása és a további átütemezések előnyt nyújtottak a Malév számára.
VII.3.4. 4. intézkedés
(88)
A 2010 februári tőkeemelésre tekintettel, amelynek révén az állam visszaállamosította a légitársaságot, amelyben annak privatizációja óta nem rendelkezett részesedéssel, a legmeglepőbb tény, hogy míg a Malév 99,5 %-át hozzávetőlegesen 740 000 EUR-ért adták el 2007-ben, 2010-ben az állam de facto 94 millió EUR-nak megfelelő összeget fizetett a 94,6 %-os tulajdonért (tőkeemelés útján: részben 20,7 milliárd HUF értékű friss tőkeinjekció, részben a GH-ért fizetett 4,7 milliárd HUF összegű előleg hitelből tőkévé alakítása révén), azaz az eredeti eladási ár 127-szeresét. Az állam ezen magatartása, különös tekintettel arra a tényre, hogy időközben a légitársaság veszteséget halmozott fel, továbbra is negatív sajáttőkével rendelkezett és nem volt hiteles szerkezetátalakítási terve, nem piackonform. A magyar hatóságok maguk is elismerték, hogy a vállalat állandó nehézségekkel küzd és azt egyetlen magánbefektető sem volt hajlandó megvásárolni 2010 elején.
(89)
Míg a tőkeemelés értéke 25,4 milliárd HUF volt (ekkora összeget fizetett a magyar állam a légitársaság 94,6 %-os tulajdonjogának visszaszerzéséért), a swap-ügylet időpontjában a Malévnek 41 milliárd HUF (152 millió EUR) értékű negatív sajáttőkéje, 51 milliárd HUF (189 millió EUR) értékű felhalmozott vesztesége, valamint 75 milliárd HUF (278 millió EUR) értékű össztartozása volt (31). A 2010-es pénzügyi elszámolások szerint 2010 elején „a légitársaság komoly pénzügyi gondokkal küzdött, az adósság drámai szintet ért el, és finanszírozási források lényegében nem léteztek. […] Egy stratégiai tulajdonos hiánya következtében nem álltak rendelkezésre magánszférabeli források.” A légitársaság valójában legalább 2003 óta veszteséges, bármiféle reális kilátás nélkül arra, hogy ismét életképes legyen, a magántulajdonosnak sem sikerült fordulatot elérni a korábbi helyzethez képest. A fentiek alapján egyértelmű volt, hogy a tőkeemelés nem lesz elegendő ahhoz, hogy a vállalkozás ismét életképessé váljék, továbbá hogy a visszaállamosítást követően a Malévnek további tőkére és likviditásra lesz szüksége ahhoz, hogy egész egyszerűen fenn tudjon maradni. A Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy ezen körülmények között a Malév tőkeemelés révén való 2010. februári visszaállamosítása előnyben részesítette a vállalatot.
(90)
Magyarország azon érvelése kapcsán, hogy az állam jobban járt a vállalat államosításával, mintha érvényesítette volna a Malévvel szembeni követeléseit, a Bizottság a következő észrevételeket teszi. Magyarország elismeri, hogy csőd esetén, követeléseiknek csak nagyon kis hányadát tudták volna visszafizettetni abból, amelyet nem fedezett a VEB-garancia. (A Malévot negatív eszközérték jellemezte az ügylet idején.) Ezzel szemben a magyar állam úgy döntött, hogy életben tartja a légitársaságot a hitel átalakítása, valamint 20,7 milliárd HUF (hozzávetőlegesen 77 millió EUR) összegű friss tőkeinjekció révén. Egyetlen magánbefektető sem vállalta volna ezt a további pénzügyi terhet hasonló helyzetben, különösen, hogy nem volt reális esély rá a vállalat újbóli életképessé válására.
(91)
A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy azzal egyidőben, amikor a magyar állam növelte a Malév tőkéjét, az AirBridge (közvetetten a VEB) 1,4 milliárd HUF összegű hitelt alakított át tőkévé. Ez az összeg azonban a friss tőke mindössze 5 %-a, és az állam az átalakított tőke mellett jelentős összegű friss tőkét is biztosított. Valójában a friss tőkeinjekció adta a tőkeemelés 77 %-át. Tekintettel továbbá a Malév rossz pénzügyi körülményeire, az AirBridge esélye arra, hogy ehhez az összeghez hozzájusson, nagyon kicsi, sőt, nemlétező volt. A magánfél viselkedése ebben a helyzetben lényegesen különbözött a magyar államétól, és nem lehet hivatkozási pontként tekinteni, hogy az állam magánbefektetőként viselkedett.
2. táblázat
A 2010. évi tőkeemelés
A tőkeemelés végrehajtója
Hozzájárulás (milliárd HUF)
A hozzájárulás típusa
A hozzájárulás mértéke
MNV
20,7
Friss tőke
77 %
MNV
4,7
Hitel tőkévé alakítása
18 %
AirBridge / VEB
1,4
Hitel tőkévé alakítása
5 %
TOTAL
26,8
100 %
(92)
A fentiek alapján a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy ilyen körülmények között a Malév 2010. februári visszaállamosítása tőkeemelés révén előnyhöz juttatta a vállalatot.
VII.3.5. 5-8. intézkedés
(93)
A visszaállamosítás utáni intézkedéseket illetően egyértelmű, hogy a tulajdonosi kölcsönök és a tőkeinjekciók célja a Malév aktuális műveleteinek finanszírozása és a fenyegető fizetésképtelenség elkerülése volt. Az állam azonos célból hajtotta végre ezeket az intézkedéseket: a Malév tevékenységének fenntartása érdekében. Az intézkedések az időrendjük miatt is szorosan összekapcsolódnak, mivel nagyon rövid időközönként hajtották őket végre (2010. május és szeptember között). Következésképp a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a BP-Chemicals alapján ezeket a tulajdonosi kölcsönöket nem lehet a piacgazdasági befektetői elv és különösen a referencia-kamatlábról szóló közlemény (32) alkalmazása alapján értékelni, mert közvetlenül a 4. intézkedéshez kapcsolódnak, és ezáltal az állami támogatási jellegüket nem lehet önmagában értékelni.
(94)
A magyar beadványból egyértelműen kiderül, hogy egyetlen magánbefektető sem volt hajlandó finanszírozni a Malévot, az egyetlen finanszírozási forrásokat a szállítói hitelek és az állam által biztosított likviditás jelentette. A kölcsön nyújtásának időpontjában az állam nem számíthatott komolyan arra, hogy a Malév teljesíteni fogja kamatfizetési kötelezettségeit, valamint törleszteni fogja a hitelt. Kérdéses továbbá, hogy egy magánhitelező vállalná azt a kockázatot, hogy olyan kölcsönt adjon, amelyet egyösszegben kell megtéríteni a futamidő végén a Malévhoz hasonló helyzetben lévő (állandó nehézségekkel küzdő) vállalatnak. Végezetül, a vállalatnak az állammal szemben meglévő hitelfelvevői múltjára tekintettel (például: az előleg meg nem fizetése a GH számára, többszöri adóhalasztás és nemfizetés) az állam és bármelyik másik befektető reálisan nem számíthatott arra, hogy a Malév eleget fog tenni kötelezettségeinek.
(95)
Másrészt viszont, az előírt kamatok és a megállapodásban szereplő fedezetek még a referencia-kamatlábról szóló közlemény szerint sem lennének elegendőek az állami támogatás kizárására. Az előírt kamatláb 9,97 % volt, míg a támogatás nyújtásának idején a HUF referencia-kamatláb 5,97 % volt. A HUF alapkamat feletti 400 bázispontos felár nem elegendő a Malév korábbi teljesítménye és pénzügyi helyzete alapján (a vállalat folyamatosan a csőd szélén áll). A hitelek fedezettségét illetően a GH piaci értéke (3,5 milliárd HUF) kérdéses a Malév csődje esetén, mivel a Malév volt a földi kiszolgálási műveletek során a legfontosabb partner: 2009-ben a bevétel 63 %-át a Malév teremtette elő. Rövid távon éppen ezért a vállalat gazdasági tevékenysége a Malév létezésétől függött, és piaci értéke jelentősen csökkent volna abban az esetben, ha a Malév csődbe megy.
(96)
A hiteles szerkezetátalakítási terv hiányában a kezdetektől egyértelmű volt, hogy sem a kölcsönök, sem a tőkeemelés nem tudott volna fordulatot eredményezni a vállalat helyzetét illetően, amely továbbra is kritikus állapotban volt, nulla piaci értékkel. Ezek az intézkedések tehát gyakorlatilag azonosak egy egyszeri támogatással, mivel az államnak nem volt lehetősége a befektetett pénzeszközök visszaszerzésére.
(97)
A Bizottság úgy véli ezért, hogy az 5-8. intézkedés előnyben részesítette a Malévot.
VII.4. Az állami támogatás létezéséből levont következtetések
(98)
A fenti értékelés alapján valamennyi szóban forgó intézkedés (1-8. intézkedés) előnyt biztosít a Malév számára. Ezt az előnyt állami forrásból biztosítják.
(99)
A Malév légitársaság, és mint ilyen, vállalkozásnak minősül. Más olyan légitársaságokkal áll versenyben, amelyek nem részesülnek azonos előnyökből. Az intézkedések emiatt torzítják a versenyt. A légitársaság továbbá olyan ágazatban (légi közlekedés) folytatja tevékenységét, amelyben kereskedelmi kapcsolatok vannak a tagállamok között, tehát az Unión belüli kereskedelemre gyakorolt hatás kritériuma szintén teljesül.
(100)
Végezetül az intézkedések különleges jellegűek és szelektívek abban a tekintetben, hogy egyetlen vállalkozást (a Malévot) részesítik előnyben.
(101)
A fent kifejtett érvek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az 1-8. intézkedés megfelel az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt kritériumoknak. Ilyen feltételek mellett a kérdéses intézkedéseket az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak kell minősíteni.
VII.5. A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal
(102)
Az EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdése mentességeket fogalmaz meg a 107. cikk (1) bekezdésében foglalt általános szabály alól, miszerint az állami támogatás összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
(103)
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a Malév legalább 2006 óta állandó nehézségekkel küzd. A vállalat legalább 2003 óta veszteséges (lásd a fenti 1. táblázatot), és saját tőkéje már 2006-ban negatív volt (lásd a fenti 1. ábrát). A magyar hatóságok megerősítették továbbá, hogy a légitársaság állandó nehézségekkel küzd, és 2006 második fele óta kollektív fizetésképtelenségi eljárásra jogosult, és ezáltal teljesíti a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások 10c) pontjában foglaltakat. Következésképp, az összeegyeztethetőség alapját kizárólag a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások jelentik.
(104)
A támogathatóság és az „először és utoljára” elv tekintetében a Bizottság megjegyzi, hogy a szóban forgó intézkedések nem jelentenek „szerkezetátalakítási folyamatot”. A légitársaság az adott időszakban (2007 és 2010 között) kétszer cserélt tulajdonost, mivel privatizálták majd visszaállamosították. Folyamatos „szerkezetátalakítás” alatt volt, azonban koherens terv nélkül. Valójában egyes költségcsökkentési kezdeményezést (létszámcsökkentések és az útvonalak számának csökkentése) a privatizáció után kezdtek el, azonban az egységköltségek nem csökkentek kellő mértékben. A magyar hatóságok szerint az új „stratégiai irányt” 2009-ben dolgozták ki, amelyet a Roland Berger szaktanácsadó cég ismét felülvizsgált a visszaállamosítás összefüggésében. A szóban forgó intézkedések éppen ezért különböző szerkezetátalakítási intézkedések, amelyek elvben megsértik az „először és utoljára” elvet.
(105)
A Bizottság továbbá megjegyzi, hogy még akkor is, ha a Malév a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások értelmében jogosult lenne a támogatásra, (azaz teljesülne az „először és utoljára” elv, amely helyzet nem áll fenn), az összeegyeztethető megmentési és szerkezetátalakítási támogatás feltételei nem teljesülnének, az alább ismertet okok miatt.
(106)
A megmentési támogatás tekintetében a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások 25 a)-e) pontja nem teljesül. Különösen a jelenlegi intézkedések nem a szükséges minimumra korlátozódnak, nem bizonyosodott be, hogy azokat súlyos társadalmi nehézségek indokolták, továbbá hogy hatásuk nem gyűrűznék feleslegesen tovább a többi tagállamra. Az 5. és a 8. intézkedés kivételével továbbá a többségüket nem kölcsönök vagy garanciák formájában biztosították.
(107)
A szerkezetátalakítási támogatás tekintetében az összeegyeztethetőségi feltételek egyike sem teljesül a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások értelmében.
(108)
Különösen a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások 34-35. pontja, azaz a „hosszú távú életképesség helyreállítása” tekintetében a magyar hatóságok nem bizonyították a légitársaság életképességére vonatkozó kilátásait, valamint nem nyújtottak be olyan szerkezetátalakítási tervet, amely megfelelt a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások 36-37. pontjában foglalt feltételeknek.
(109)
Ezenkívül, a „verseny indokolatlan torzulásának megakadályozására” (a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások 38-42. pontja) irányuló feltétel tekintetében a Bizottság megjegyzi, hogy nem hajtottak végre kompenzációs intézkedéseket.
(110)
Végül, „a támogatásnak a szükséges minimumra történő korlátozása” (a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatások 43-45. pontja) feltétel tekintetében nincs saját hozzájárulás.
(111)
A fentiekre tekintettel a Malév javára 2007 óta végrehajtott 1-8. intézkedés nem összeegyeztethető a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásokkal. Mivel az intézkedéseket nehéz helyzetben lévő vállalat javára hajtották végre, nincs más alapja az összeegyeztethetőségnek. Az intézkedések következésképp összeegyeztethetetlenek a belső piaccal.
VIII. BEHAJTÁS
VIII.1. Általános rendelkezések
(112)
Az EUMSZ és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság - amennyiben meggyőződött arról, hogy a támogatás összeegyeztethetetlen a belső piaccal - jogosult annak eldöntésére, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell a támogatást (33). Szintén a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata azt mutatja, hogy a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében a támogatás eltörlése vonatkozásában az államra kirótt kötelezettség célja a korábbi helyzet visszaállítása (34). A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás juttatása előtti helyzet (35).
(113)
Az említett ítélkezési gyakorlatból következően a Tanács 659/1999/EK rendelet (36) 14. cikke megállapítja, hogy „[a]mennyiben jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére”.
(114)
Így, tekintettel arra, hogy a vizsgált intézkedések jogellenes és a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősülnek, a támogatás összegét vissza kell téríttetni annak érdekében, hogy helyreálljon az a piaci helyzet, amely a támogatás kifizetése előtt fennállt. A visszafizettetés ezért attól az időponttól teljesítendő, amikor a kedvezményezettnél az előny felmerült, vagyis amikor a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, és a tényleges visszafizetés időpontjáig visszafizettetési kamat terheli.
VIII.2. Az egyéni intézkedések támogatási eleme
VIII.2.1. 1. intézkedés
(115)
A Bizottság elismeri, hogy a „Malév”, a több évtizede működő magyar nemzeti légitársaság márkaneve meghatározott értéket képvisel a légi közlekedési piacon. Másrészről viszont a Bizottság úgy véli, hogy a különleges szerződéses forma értelmében a márkának a magyar hatóságok által állított értéke nem elfogadható. Az objektív értéket független értékelés alapján kellett volna meghatározni, a Malév általános pénzügyi helyzetét is figyelembe véve.
(116)
A fentiek alapján az 1. intézkedés támogatási eleme 56 millió EUR, azaz 76 millió EUR mínusz a kerozin szállítására alkalmas csővezeték és a repülőgép értéke (azaz 20 millió EUR), mínusz a Malév márkanév objektív értéke (37). A pontos támogatási elemet Magyarországnak kell kiszámolni. Amennyiben Magyarország nem nyújt be meggyőző érveket a márkanév objektív értékére vonatkozóan a márkanév MAVA részére történő átruházására irányuló ügylet befejezésének időpontjában, akkor a teljes 56 millió EUR támogatási elemnek fog minősülni.
VIII.2.2. 2. intézkedés
(117)
A fentiek szerint a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az intézkedés előnyhöz juttatta a Malévot, amikor az előleg visszafizetését nem kényszerítették ki azt követően, hogy az esedékessé vált. Ezen kívül már korábban is előny merült fel, legalábbis amikor 2009 februárjában módosították az előzetes adásvételi megállapodást és az előleg összege növekedett (a cég becsült piaci ára fölé).
(118)
A Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy ilyen készpénzes kölcsönt egyetlen magánüzemeltető sem nyújtott volna. Valójában egyetlen magán piaci szereplő sem járult volna hozzá ahhoz, hogy ezeket a forrásokat a Malév rendelkezésére bocsássák különösen nem térítésmentesen és azok visszafizettetésére irányuló lépések nélkül. Az eljárás megindításáról szóló határozatra adott észrevételeiben a magyar hatóságok maguk is elismerik, hogy az előleg célja a Malév életben maradásának biztosítása volt (lásd a fenti (80) preambulumbekezdést). Éppen ezért támogatási elem az eszköz teljes összege abban az időszakban, amikor a kedvezményezett rendelkezésére áll: 2009. február és 2009. július között 0,8 milliárd HUF (a GH piaci értéke és a „túlfizetés” különbözete), illetve 2009. július és 2010. február között 4,3 milliárd HUF (az előleg teljes összege). A visszafizettetés kapcsán következésképpen figyelembe kell venni a tényt, hogy az összeget 2010 februárjában részvényekké alakították át (lásd a 4. intézkedést alább).
VIII.2.3. 3. intézkedés
(119)
A halasztásra és az adó és társadalombiztosítási hozzájárulások behajtásának elmulasztására tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a Malév 2008 júliusa és 2010 márciusa közötti késedelmes tartozása az APEH felé állami támogatásnak minősül. Ezen kívül, a teljes átütemezett összeg ezt a dátumot követően (2008. július) szintén teljes mértékben állami támogatásnak minősül. Semmi nem utal arra, hogy egy magánhitelező hozzájárult volna ezekhez a halasztásokhoz és átütemezésekhez. A visszafizettetés során figyelembe kell venni a tényt, hogy az esedékes összegeket 2010 márciusában visszafizették.
VIII.2.4. 4. intézkedés
(120)
A tőkeemelést illetően a Bizottság úgy véli, tekintettel a Malév pénzügyi helyzetére, a tőkeemelést követően egyértelműen szükséges további támogatásra, a „befektetett” pénzeszközök visszaszerzésére irányuló valós kilátás hiányára, hogy egyetlen magánbefektető sem bocsátotta volna azokat a forrásokat a Malév rendelkezésére. A 25,4 milliárd HUF összegű tőkeinjekció, valamint a Malév GH-ért fizetett előleg, azaz 4,7 milliárd HUF összegű hitel tőkévé alakítása minősül támogatási elemnek.
VIII.2.5. 5. intézkedés
(121)
A 9,2 milliárd HUF összértékű kölcsönöket illetően a Bizottság úgy véli, hogy tekintettel a légitársaság korábbi adósságaira és annak helyzetére a kölcsönök odaítélésének idején, az állam semmilyen körülmények között nem számíthatott visszafizetésre, továbbá a kölcsönök odaítélésének idején még az is kétséges volt, hogy a Malév képes lesz-e a kamatot fizetni. A felszámított kamatot valójában nem fizették ki, hanem a későbbiekben saját tőkévé alakították át.
(122)
A Bizottság ezért úgy véli, hogy a kölcsönt egyszerű támogatáshoz lehet hasonlítani, és ezáltal a teljes 9,2 milliárd HUF összegű kölcsön támogatási elemnek minősül abban az időszakban, amikor az a kedvezményezett rendelkezésére állt, azaz a részletek odaítélésekor (2010. május, június és július), valamint a kölcsönök saját tőkévé való alakításakor (2010. szeptember). Az esedékes és meg nem fizetett kamatot bele kell foglalni a támogatási elembe. A visszafizettetés kapcsán tehát figyelembe kell venni a tényt, hogy az összeget 2010 szeptemberében átcserélték saját tőkére (lásd a 6. intézkedést alább).
VIII.2.6. 6. intézkedés
(123)
A fenti (120) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt a Bizottság úgy véli, hogy a tőkévé átalakított adósság teljes összegét egyszerű támogatásnak lehet minősíteni, és így a teljes 9,4 milliárd HUF támogatási elem 2010 szeptembere óta.
VIII.2.7. 7. intézkedés
(124)
A fenti (120) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt a Bizottság úgy véli, hogy a 2010 szeptembere óta 5,3 milliárd HUF összegben bevitt tőke minősül támogatási elemnek.
VIII.2.8. 8. intézkedés
(125)
A fenti (120) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt a Bizottság úgy véli, hogy a kölcsön teljes összegét egyszerű támogatásnak lehet minősíteni, és így a teljes 5,7 milliárd HUF támogatási elem 2010 szeptembere óta.
IX. KÖVETKEZTETÉS
(126)
A fentiek alapján a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a Magyarország által a Malév javára végrehajtott 1-8. intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősül.
(127)
A Bizottság megállapítja továbbá, hogy az 1-8. intézkedés összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
(128)
Ezt az összeegyeztethetetlen támogatást vissza kell fizettetni a Malévvel a fenti VIII.2. szakaszban megállapítottak szerint annak érdekében, hogy helyreálljon az a piaci helyzet, amely a támogatás kifizetése előtt fennállt. A teljes visszafizetendő összeget, illetve a visszafizettetési kamatot a magyar hatóságoknak kell kiszámítaniuk,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Magyarország által a Malév Magyar Légiközlekedési Zrt. javára tett alábbi intézkedések minősülnek az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak:
a)
1. intézkedés: a Malév 2003. évi - az MFB, egy 100 %-os állami tulajdonban lévő fejlesztési bank által a Malév számára nyújtott - kölcsönének az állami tulajdonban lévő MAVA általi, 2007. december 31-ével történő átvétele;
b)
2. intézkedés: 4,3 milliárd HUF összegű „készpénzes kölcsön” nyújtása egyéves időtartamra a Malév Ground Handling elnevezésű leányvállalatának az MNV Zrt. általi tervezett (és a későbbiekben meghiúsult) megvásárlása keretében;
c)
3. intézkedés: valamennyi adó- és társadalombiztosítási tartozás 2008. július és 2010. március között, illetve a különböző adó- és társadalombiztosításijárulék-fizetések halasztása 2008. július óta;
d)
4. intézkedés: 2010 februárjában az MNV általi 25,4 milliárd HUF összegű tőkeemelés (részben 20,7 milliárd HUF összegű friss tőkeinjekció, részben pedig a 4,7 milliárd HUF összegű GH előleg hitelből tőkévé alakítása révén);
e)
5. intézkedés: az MNV Zrt. által 2010 májusától 2010 augusztusáig a Malévnek nyújtott, összesen 9,2 milliárd HUF értékű három tulajdonosi kölcsön, illetve az esedékes, azonban ki nem fizetett kamat;
f)
6. intézkedés: 2010 szeptemberében az 1. cikk e) pontjában említett tulajdonosi kölcsönök (és az utánuk járó kamat) hitelből tőkévé alakítása 9,4 milliárd HUF összegben;
g)
7. intézkedés: 2010 szeptemberében további 5,3 milliárd HUF összegű tőkeemelés;
h)
8. intézkedés: 2010 szeptemberében további 5,7 milliárd HUF összegű tulajdonosi kölcsön, illetve az esedékes, azonban ki nem fizetett kamat.
2. cikk
Az 1. cikkben említett, Magyarország által a Magyar Légiközlekedési Zrt. javára jogszerűtlenül megítélt állami támogatási intézkedések megsértik az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdését, és ezért összeegyeztethetetlenek a belső piaccal.
3. cikk
(1) Magyarországnak vissza kell fizettetnie a kedvezményezettel az 1. cikkben említett támogatást.
(2) A visszafizettetendő összeget a kedvezményezett rendelkezésére bocsátásának időpontjától a visszafizettetés tényleges időpontjáig tartó időszakra vonatkozóan kamat terheli.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK rendelet V. fejezetével összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
4. cikk
(1) Az 1. cikkben említett támogatást azonnal és ténylegesen vissza kell fizettetni.
(2) Magyarország gondoskodik e határozatnak a határozatról szóló értesítéstől számított négy hónapon belüli végrehajtásáról.
5. cikk
(1) Az e határozatról való értesítéstől számított két hónapon belül Magyarország a Bizottság rendelkezésére bocsátja az alábbi információkat:
a)
a kedvezményezettel visszafizettetendő teljes összeg (tőke és visszafizettetési kamatok),
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már megtett és tervezett intézkedések részletes bemutatása,
c)
az azt igazoló dokumentumok, hogy a kedvezményezettet felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Magyarország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében tett nemzeti intézkedésekről, amíg a 2. cikk (3) bekezdésében említett támogatás visszafizetése be nem fejeződött. A Bizottság egyszerű kérésére Magyarország haladéktalanul információkat szolgáltat a határozat betartása céljából már megtett, illetve tervezett intézkedésekről. Ugyanakkor Magyarország részletes tájékoztatást nyújt a kedvezményezettől már behajtott támogatási összegekről és visszafizettetési kamatokról.
6. cikk
Ennek a határozatnak Magyarország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2012. január 9-én.