PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 3. listopadu 2011,
kterým se povoluje odchylka požadovaná Itálií pro regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto podle směrnice Rady 91/676/EHS o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů
(oznámeno pod číslem K(2011) 7770)
(Pouze italské znění je závazné)
(2011/721/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), a zejména na bod 2 třetí pododstavec přílohy III uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pokud se množství statkových hnojiv, které členský stát zamýšlí použít na hektar za rok, liší od množství stanovených v první větě druhého pododstavce bodu 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS a v písmeni a) uvedeného pododstavce, musí být určeno tak, aby neohrozilo dosažení cílů uvedených v článku 1 zmíněné směrnice, a musí být zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou například dlouhé vegetační období a plodiny s vysokou spotřebou dusíku.
(2)
Itálie předložila Komisi žádost o povolení odchylky podle bodu 2 třetího pododstavce přílohy III směrnice 91/676/EHS pro regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto.
(3)
Požadovaná odchylka se týká záměru Itálie povolit v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto použití až 250 kg dusíku na hektar za rok ze statkových hnojiv pocházejících ze skotu a z upravených statkových hnojiv pocházejících z prasečí kejdy v zemědělských podnicích, kde se pěstuje alespoň 70 % plodin s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím. Odchylka se podle odhadů potenciálně týká přibližně 10 313 zemědělských podniků s chovem skotu a 1 241 zemědělských podniků s chovem prasat v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto, což představuje 15,9 % celkového počtu zemědělských podniků s chovem skotu a 9,7 % celkového počtu zemědělských podniků s chovem prasat v uvedených regionech, 10,7 % využívané zemědělské půdy, 29,1 % celkového počtu hospodářských zvířat chovaných na mléko a 49,3 % celkového počtu prasat v těchto regionech. Kromě toho mohou o povolení odchylky žádat také zemědělské podniky hospodařící na orné půdě.
(4)
Právní předpisy, kterými se provádí směrnice 91/676/EHS a zavádějí akční programy pro regiony Emilia Romagna (rozhodnutí č. 1273/2011 ze dne 5. září 2011), Lombardia (rozhodnutí č. IX/2208 ze dne 14. září 2011), Piemonte (rozhodnutí č. 18-2612 ze dne 19. září 2011) a Veneto (rozhodnutí č. 1150 ze dne 26. července 2011), byly přijaty a použijí se ve spojení s tímto rozhodnutím pro období 2012 až 2015.
(5)
Vymezené ohrožené oblasti, na které se vztahují akční programy, zahrnují přibližně 63 % zemědělsky využité plochy (Utilized Agricultural Area, „UAA“) regionu Emilia Romagna, 82 % UAA regionu Lombardia, 38 % UAA regionu Piemonte a 87 % UAA regionu Veneto.
(6)
Z předložených údajů o jakosti vody vyplývá, že 89 % útvarů podzemních vod v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto má průměrnou koncentraci dusičnanů nižší než 50 mg/l a 63 % má průměrnou koncentraci dusičnanů nižší než 25 mg/l. Pokud jde o povrchové vody, je na více než 98 % monitorovacích míst průměrná koncentrace dusičnanů nižší než 25 mg/l a na žádném monitorovacím místě koncentrace dusičnanů nepřekračuje hodnotu 50 mg/l.
(7)
Na regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto připadá více než 70 % hospodářských zvířat v Itálii: konkrétně 67,1 % mléčného skotu, 60,6 % ostatního skotu, 81 % prasat a 79,4 % drůbeže. Za období 1982-2007 vykazují počty hospodářských zvířat sestupný trend (průměrný 20 % pokles v uvedených čtyřech regionech).
(8)
V období 1979-2008 se snižovala spotřeba dusíku z umělých hnojiv, stejně jako použití minerálních fosforečných hnojiv, které pokleslo o 70 %.
(9)
Přibližně 53 % celkové zemědělské plochy v regionech Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto zabírají travinné porosty, kukuřice pěstovaná na zrno, kukuřice pěstovaná na siláž a ozimé obiloviny.
(10)
Z podpůrných dokumentů předložených spolu s žádostí o povolení odchylky vyplývá, že navrhované množství 250 kg dusíku na hektar za rok ze statkových hnojiv pocházejících ze skotu a z upravené prasečí kejdy je zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou například vysoké srážky, dlouhé vegetační období a velké výnosy plodin s vysokou spotřebou dusíku.
(11)
Komise po posouzení žádosti zastává názor, že navrhované množství 250 kg dusíku na hektar ze statkových hnojiv pocházejících ze skotu a z upravené prasečí kejdy neohrozí dosažení cílů směrnice 91/676/EHS, budou-li splněny určité přísné podmínky.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro dusičnany zřízeného podle článku 9 směrnice 91/676/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylka požadovaná Itálií pro regiony Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte a Veneto v dopisech ze dne 10. března 2011 a 28. července 2011 za účelem povolení většího množství statkových hnojiv, než stanoví první věta druhého pododstavce bodu 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS a písmeno a) uvedeného pododstavce, se uděluje za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„zemědělskými podniky“ zemědělské podniky provozující nebo neprovozující chov hospodářských zvířat;
b)
„pozemkem“ jednotlivé pole nebo skupina polí homogenní z hlediska plodin, půdního typu a postupů hnojení;
c)
„travinnými porosty“ trvalé nebo dočasné travinné porosty (obecně se za dočasné považují pozemky ležící ladem méně než čtyři roky);
d)
„pozdní odrůdou kukuřice“ kukuřice třídy FAO 600-700, která se vysazuje od poloviny března do začátku dubna a má vegetační cyklus v délce alespoň 145-150 dní;
e)
„kukuřicí nebo čirokem, po jejichž sklizni následuje zimní porost“ středně pozdní nebo raná kukuřice nebo čirok, po jejichž sklizni následuje zimní porost, například jílek mnohokvětý, ječmen, tritikale nebo ozimé žito;
f)
„ozimou obilovinou, po jejíž sklizni následuje letní porost“ ozimá pšenice, ozimý ječmen nebo tritikale, po jejichž sklizni následuje letní porost, například kukuřice, čirok, bér (Setaria) nebo proso (Panicum sp.);
g)
„plodinami s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím“ travinné porosty, pozdní odrůdy kukuřice, kukuřice nebo čirok, po jejichž sklizni následuje zimní porost, a ozimé obiloviny, po jejichž sklizni následuje letní porost;
h)
„statkovým hnojivem pocházejícím ze skotu“ statkové hnojivo pocházející z výkalů skotu, včetně pasoucího se skotu, případně též ve zpracované formě;
i)
„úpravou statkových hnojiv“ zpracování prasečí kejdy na dvě frakce, pevnou a kapalnou, které se provádí za účelem lepšího použití a zvýšeného nahrazení dusíku a fosforu;
j)
„upraveným statkovým hnojivem“ kapalná frakce, která je výsledkem úpravy prasečí kejdy, s minimálním poměrem dusíku k fosfátu (N/P2O5) 2,5;
k)
„upraveným statkovým hnojivem s odstraněným dusíkem“ upravené statkové hnojivo s obsahem dusíku nižším než 30 % obsahu dusíku v neupravené prasečí kejdě;
l)
„půdami s nízkým obsahem organické hmoty“ půdy s obsahem organického uhlíku v horních 30 centimetrech půdy nižším než 2 %;
m)
„nezasolenými půdami a půdami s nízkým obsahem soli“ půdy s elektrickou vodivostí nasyceného pastovitého půdního extraktu ECe 4 mS/cm nebo s elektrickou vodivostí kapalného extraktu v poměru půda/voda 1:2 EC 1:2 1 mS/cm nebo oblasti, u nichž je stanoveno, že v žádném případě nejsou ohroženy rizikem zasolení, a které jsou vyznačeny na mapě půdy vypracované na regionální úrovni;
n)
„účinností využití dusíku“ procentní podíl celkového dusíku použitého ve formě statkových hnojiv, který je v roce jeho použití dostupný plodinám.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se použije individuálně na zemědělské podniky, u nichž jsou alespoň na 70 % jejich výměry půdy vysety plodiny s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím, za podmínek uvedených v článcích 4 až 7.
Článek 4
Každoroční žádost a závazek
1) Zemědělci, kteří chtějí využívat odchylku podle tohoto rozhodnutí, každoročně do 15. února předloží žádost příslušným orgánům.
2) Spolu s každoroční žádostí uvedenou v odstavci 1 se písemně zaváží k plnění podmínek stanovených v článcích 5, 6 a 7.
Článek 5
Úprava statkových hnojiv
1) Zemědělci, kteří využívají odchylku pro používání upravených statkových hnojiv z prasečí kejdy, příslušným orgánům každý rok oznámí tyto informace:
a)
typ zpracování statkových hnojiv;
b)
kapacita a hlavní vlastnosti zařízení pro úpravu statkových hnojiv, včetně jeho účinnosti;
c)
množství statkových hnojiv předaných k úpravě;
d)
množství, složení, včetně uvedení obsahu dusíku a fosforu, a místo určení pevné frakce;
e)
množství, složení, včetně uvedení obsahu dusíku a fosforu, a místo určení upraveného statkového hnojiva;
f)
odhad úniku plynů během úpravy.
2) Pevná frakce, která je výsledkem úpravy statkových hnojiv, se stabilizuje s cílem omezit zápach a další emise, zlepšit agronomické a hygienické vlastnosti, usnadnit manipulaci a zvýšit dostupnost dusíku a fosfátu pro plodiny. Výsledný produkt se nepoužije v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka. Příslušné orgány přijmou opatření podporující používání stabilizované pevné frakce na půdách s nízkým obsahem organické hmoty. Tyto půdy se vyznačí na mapách, které se vypracují na regionální úrovni a dají se k dispozici zemědělcům.
3) Příslušné orgány zavedou metodiky, pomocí nichž se hodnotí složení upravených statkových hnojiv, rozdíly ve složení a účinnost úpravy u každého zemědělského podniku, který využívá jednotlivou odchylku.
4) Příslušné orgány monitorují emise amoniaku a další emise z úpravy statkových hnojiv na reprezentativních místech pro každou metodu úpravy. Na základě výsledků monitorování příslušné orgány stanoví emisní inventuru.
Článek 6
Používání statkových a jiných hnojiv
1) Množství statkových hnojiv pocházejících ze skotu a upravených statkových hnojiv, které je každoročně vpraveno do půdy v zemědělských podnicích využívajících odchylku, včetně množství vpraveného samotnými zvířaty, nepřekročí množství statkových hnojiv obsahující 250 kg dusíku na hektar za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 12.
2) Celkový přísun dusíku nepřekročí předpokládané nároky dotyčné plodiny na živiny. Zohlední také zásobování z půdy a větší dostupnost dusíku ze statkových hnojiv v důsledku jejich úpravy. Současně nepřekročí maximální normy pro jeho použití stanovené v akčních programech, které se vztahují na daný zemědělský podnik.
3) Celkový přísun fosforu nepřekročí předpokládané nároky dotyčné plodiny na živiny a zohlední i zásobování fosforem z půdy. V zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, se nepoužije fosfor pocházející z umělých hnojiv.
4) Pro každý zemědělský podnik se nejpozději do 15. února vypracuje plán hnojení, jenž popisuje střídání plodin na zemědělské půdě a plánované použití statkových a minerálních hnojiv.
Plán hnojení obsahuje tyto údaje:
a)
počet hospodářských zvířat, popis systému ustájení a uskladnění, včetně kapacity a typu dostupných skladovacích prostor pro statková hnojiva;
b)
výpočet množství dusíku a fosforu ze statkových hnojiv vyprodukovaných v zemědělském podniku;
c)
popis úpravy statkových hnojiv a vlastnosti upravených statkových hnojiv (pokud má tato informace význam);
d)
množství, druh a vlastnosti statkových hnojiv vyvezených mimo zemědělský podnik nebo v rámci zemědělského podniku;
e)
střídání plodin a výměra u pozemků, na kterých jsou vysety plodiny s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím, a u pozemků s jinými plodinami;
f)
předpokládané výnosy každé pěstované plodiny, v závislosti na dostupnosti živin a vody, jakož i na místních podmínkách, jako je podnebí, půdní typ atd.;
g)
odhadovaná potřeba dusíku a fosforu u plodin na každém pozemku;
h)
výpočet množství dusíku a fosforu ze statkových hnojiv, které má být použito na každém pozemku;
i)
výpočet množství dusíku z umělých hnojiv, které má být použito na každém pozemku;
j)
odhad množství vody potřebné k zavlažování s jasným uvedením vodního zdroje; plán zahrnuje povolení k odběru vody nebo smlouvu o používání vody s příslušným „vodním konsorciem“, případně mapu, z níž vyplývá, že se zemědělský podnik nachází v oblastech, kde je mělká podzemní voda ve styku s kořenovou zónou.
Tyto plány se aktualizují nejpozději sedm dní po provedení jakýchkoli změn v zemědělských postupech, aby se zajistil soulad mezi plány a skutečnými zemědělskými postupy.
5) Každý zemědělský podnik vypracuje evidenci hnojení podle jednotlivých pozemků. Tato evidence obsahuje použitá množství a dobu použití statkových a umělých hnojiv.
6) Povolení k odběru vody nebo smlouva o používání vody s příslušným „vodním konsorciem“, případně mapa, z níž vyplývá, že se zemědělský podnik nachází v oblastech, kde je mělká podzemní voda ve styku s kořenovou zónou, jsou v zemědělském podniku k dispozici. Množství vody, které je předmětem případného povolení nebo smlouvy, postačuje k dosažení takových výnosů plodin, jakých se dosahuje v podmínkách bez omezené dostupnosti vody.
7) Pro každý zemědělský podnik využívající odchylku jsou k dispozici výsledky analýzy koncentrace dusíku a fosforu v půdě. Odběr vzorků a analýza koncentrace fosforu a dusíku se musí provést před 1. červnem alespoň jednou za čtyři roky, a to pro každou oblast zemědělského podniku, která je homogenní z hlediska střídání plodin a vlastností půdy. Vyžaduje se nejméně jedna analýza na každých pět hektarů zemědělské půdy.
8) Statková hnojiva používaná v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, mají účinnost využití dusíku alespoň 65 % u kejdy a alespoň 50 % u pevných hnojiv.
9) Statková ani umělá hnojiva se v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, nesmějí používat po 1. listopadu.
10) Nejméně dvě třetiny množství dusíku ze statkových hnojiv, vyjma dusíku ze statkových hnojiv pocházejících z pasoucích se hospodářských zvířat, se použijí do 30. června každého roku. Za tímto účelem mají zemědělské podniky využívající odchylku k dispozici dostatečnou skladovací kapacitu pro statková hnojiva, jež jim umožňuje přinejmenším překlenout období, ve kterých používání statkových hnojiv není povoleno.
11) Tekutá statková hnojiva, včetně upravených statkových hnojiv a kejdy, se rozšiřují pomocí technik s nízkými hodnotami emisí. Pevná statková hnojiva se vpraví do půdy do 24 hodin.
12) Kvůli ochraně půd před rizikem zasolení je používání upravených statkových hnojiv s odstraněným dusíkem povoleno pouze na nezasolených půdách a půdách s nízkým obsahem soli. Za tímto účelem zemědělci, kteří zamýšlejí používat upravená statková hnojiva s odstraněným dusíkem, alespoň jednou za čtyři roky změří elektrickou vodivost na pozemcích, kde se mají tato hnojiva používat, a výsledky měření zahrnou do žádosti uvedené v čl. 4 odst. 1. Příslušné orgány zavedou protokol, který budou zemědělci používat pro měření elektrické vodivosti. Příslušné orgány vypracují mapy znázorňující oblasti ohrožené zasolením.
Článek 7
Hospodaření s půdou
Zemědělci využívající odchylku zajistí plnění těchto podmínek:
a)
alespoň na 70 % výměry půdy zemědělského podniku jsou vysety plodiny s vysokou potřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím;
b)
dočasné travinné porosty se zaorají na jaře;
c)
dočasné a trvalé travinné porosty nezahrnují více než 50 % luštěnin ani jiných rostlin, které vážou atmosférický dusík;
d)
pozdní odrůdy kukuřice se sklidí (celé rostliny);
e)
zimní porost, jako je jílek mnohokvětý, ječmen, tritikale nebo ozimé žito, se vyseje do dvou týdnů od sklizně kukuřice nebo čiroku a sklidí se nejdříve dva týdny před osevem kukuřice nebo čiroku;
f)
letní porost, jako je kukuřice, čirok, bér (Setaria) nebo proso (Panicum sp.), se vyseje do dvou týdnů od sklizně ozimých obilovin a sklidí se nejdříve dva týdny před osevem ozimých obilovin;
g)
osev plodinou s vysokou potřebou dusíku následuje do dvou týdnů po zaorání trávy a v roce zaorání trvalého travinného porostu se nepoužijí hnojiva.
Článek 8
Ostatní opatření
1) Příslušné orgány zajistí, aby odchylky povolené pro použití upravených statkových hnojiv byly slučitelné s kapacitou zařízení pro úpravu statkových hnojiv.
2) Příslušné orgány zajistí, aby každá povolená odchylka byla slučitelná se schváleným používáním vody v zemědělském podniku, který odchylku využívá.
Článek 9
Opatření týkající se přepravy statkových hnojiv
1) Příslušné orgány zajistí, aby přeprava statkových hnojiv do zemědělských podniků a ze zemědělských podniků, které využívají odchylku, byla zaznamenávána prostřednictvím systémů určování zeměpisné polohy nebo evidována v průvodních dokladech obsahujících údaje o místě původu a místě určení. Zaznamenávání pomocí systémů určování zeměpisné polohy je povinné u přepravy na vzdálenost delší než 30 km.
2) Příslušné orgány zajistí, aby byl během přepravy k dispozici doklad, ve kterém je uvedeno množství přepravovaného statkového hnojiva a obsah dusíku a fosforu v tomto hnojivu.
3) Příslušné orgány zajistí, aby upravená statková hnojiva a pevná frakce, která je výsledkem úpravy statkových hnojiv, byly analyzovány, pokud jde o obsah dusíku a fosforu. Analýzu provedou uznané laboratoře. Její výsledky se sdělí příslušným orgánům a zemědělci, který je příjemcem statkových hnojiv. U každé přepravy je k dispozici osvědčení o analýze.
Článek 10
Monitorování
1) Příslušné orgány zajistí, aby byly vypracovány a každoročně aktualizovány mapy zachycující procentní podíl zemědělských podniků, procentní podíl hospodářských zvířat a procentní podíl zemědělské půdy, na které se vztahují jednotlivé odchylky, a mapy zachycující místní využívání půdy v každé obci. Každý rok se shromáždí a aktualizují údaje o střídání plodin a zemědělských postupech v zemědělských podnicích, které využívají odchylky.
2) Zřizuje se monitorovací síť pro odběr vzorků z povrchových a mělkých podzemních vod, jež bude využívána pro posouzení vlivu odchylky na jakost vody. Návrh monitorovací sítě se předloží Komisi. Během doby použitelnosti tohoto rozhodnutí se nesmí snížit počet původně vytvořených monitorovacích míst a nesmí se změnit jejich umístění.
3) U zemědělských povodí nacházejících se v blízkosti nejohroženějších vodních útvarů, které určí příslušné orgány, se provádí zvýšené monitorování vody.
4) Zřizují se monitorovací místa za účelem poskytování údajů o koncentraci dusíku a fosforu v půdní vodě, o minerálním dusíku v půdním profilu a o odpovídajícím úniku dusíku a fosforu kořenovou zónou do podzemních vod a rovněž o vyplavování dusíku a fosforu z povrchových a podpovrchových vrstev půdy, a to v podmínkách s odchylkou i bez odchylky. Monitorovací místa zahrnují hlavní typy půdy, postupy hnojení a plodiny. Návrh monitorovací sítě se předloží Komisi. Během doby použitelnosti tohoto rozhodnutí se nesmí snížit počet původně vytvořených monitorovacích míst a nesmí se změnit jejich umístění.
Článek 11
Ověřování
1) Příslušné orgány zajistí, aby byly všechny žádosti o povolení odchylky předloženy ke správní kontrole. Pokud kontrola prokáže nesplnění podmínek stanovených v článcích 5, 6 a 7, žadatel je o této skutečnosti vyrozuměn. V takovém případě se žádost považuje za zamítnutou.
2) Na základě analýzy rizik, výsledků kontrol z předchozích let a výsledků všeobecných namátkových kontrol právních předpisů provádějících směrnici 91/676/EHS se vypracuje program inspekcí v terénu. Inspekce v terénu týkající se podmínek uvedených v článcích 5, 6 a 7 tohoto rozhodnutí se provádějí nejméně u 5 % zemědělských podniků využívajících odchylku.
3) Na základě posouzení rizik a výsledků správních kontrol uvedených v odstavci 1 zajistí příslušné orgány kontroly na místě alespoň u 1 % přeprav statkových hnojiv. Tyto kontroly zahrnují přinejmenším posouzení průvodních dokladů, ověření původu a místa určení statkových hnojiv a odběr vzorků z přepravovaných statkových hnojiv.
4) Příslušné orgány jsou vybaveny nezbytnými pravomocemi a prostředky pro ověřování souladu s tímto rozhodnutím. Jestliže se na základě ověření zjistí porušení tohoto rozhodnutí, přijmou příslušné orgány nezbytná opatření k nápravě. Zejména se zemědělcům, kteří poruší články 5, 6 a 7, v následujícím roce nepovolí odchylka.
Článek 12
Podávání zpráv
Příslušné orgány každý rok do prosince a v roce 2015 do září předloží Komisi zprávu obsahující tyto informace:
a)
vyhodnocení, jak je uplatňována odchylka, založené na kontrolách na úrovni zemědělských podniků, jakož i na kontrolách přepravy statkových hnojiv, a informace o nevyhovujících zemědělských podnicích, založené na výsledcích správních inspekcí a inspekcí v terénu;
b)
informace o úpravě statkových hnojiv, včetně dalšího zpracování a využití pevných frakcí, a podrobné údaje o vlastnostech systémů úpravy a jejich účinnosti, o složení upravených statkových hnojiv a o konečném místě určení pevných frakcí;
c)
mapy, na kterých jsou vyznačeny oblasti s nízkým obsahem organické hmoty, jakož i informace o přijatých opatřeních podporujících používání stabilizované pevné frakce na půdách s nízkým obsahem organické hmoty, která jsou uvedena v čl. 5 odst. 2;
d)
metodiky uvedené v čl. 5 odst. 3, pomocí nichž se hodnotí složení upravených statkových hnojiv, rozdíly ve složení a účinnost úpravy u každého zemědělského podniku, který využívá jednotlivé odchylky;
e)
inventura emisí amoniaku a dalších emisí z úpravy statkových hnojiv uvedená v čl. 5 odst. 4;
f)
zavedený protokol pro měření elektrické vodivosti a mapy znázorňující oblasti postižené zasolením, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 12;
g)
metodiky pro ověřování slučitelnosti povolených odchylek s kapacitou zařízení pro úpravu statkových hnojiv, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 1;
h)
metodiky pro ověřování slučitelnosti každé povolené odchylky se schváleným používáním vody v zemědělském podniku, který využívá odchylku, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 2;
i)
mapy zachycující procentní podíl zemědělských podniků, procentní podíl hospodářských zvířat a procentní podíl zemědělské půdy, na které se vztahují jednotlivé odchylky, a mapy zachycující místní využívání půdy, jakož i údaje o střídání plodin a o zemědělských postupech v zemědělských podnicích, kterých se týká odchylka, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 1;
j)
výsledky monitorování vody, včetně informací o trendech jakosti podzemních a povrchových vod a také o vlivu odchylky na jakost vody, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 2;
k)
seznam nejohroženějších vodních útvarů, které jsou uvedeny v čl. 10 odst. 3;
l)
shrnutí a vyhodnocení údajů získaných z monitorovacích míst uvedených v čl. 10 odst. 4.
Článek 13
Použití
Toto rozhodnutí se použije ve spojení s předpisy, jimiž se provádí akční program v regionech Emilia Romagna (rozhodnutí č. 1273/2011 ze dne 5. září 2011), Lombardia (rozhodnutí č. IX/2208 ze dne 14. září 2011), Piemonte (rozhodnutí č. 18-2612 ze dne 19. září 2011) a Veneto (rozhodnutí č. 1150 ze dne 26. července 2011).
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2012.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2015.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 3. listopadu 2011.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2011. november 3.)
az Olaszország által Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományok vonatkozásában kért eltérésnek a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló 91/676/EGK tanácsi irányelv alapján való engedélyezéséről
(az értesítés a C(2011) 7770. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(2011/721/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, 1991. december 12-i 91/676/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak III. melléklete 2. bekezdésének harmadik albekezdésére,
mivel:
(1)
Amennyiben egy tagállam évente és hektáronként a 91/676/EGK irányelv III. melléklete 2. bekezdése második albekezdésének első mondatában és a) pontjában meghatározott mennyiségtől eltérő mennyiségű szerves trágyát kíván felhasználni, a kérdéses mennyiséget objektív kritériumok - például a növénykultúrák hosszú növekedési időszaka és nagy nitrogénfelvétele - alapján kell meghatározni oly módon, hogy az ne akadályozza az irányelv 1. cikkében meghatározott célok elérését.
(2)
Olaszország Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományok vonatkozásában a 91/676/EGK irányelv III. melléklete 2. bekezdésének harmadik albekezdése alapján eltérés iránti kérelmet nyújtott be a Bizottsághoz.
(3)
A kért eltérés Olaszországnak azon szándékára vonatkozik, hogy engedélyezze Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományokban évente hektáronként legfeljebb 250 kg szarvasmarhatrágyából és kezelt sertéstrágyából származó nitrogén alkalmazását azokban a gazdaságokban, ahol a növénykultúrák legalább 70 %-a magas nitrogénigényű és hosszú növekedési időszakú. Becslések szerint Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományokban az eltérés potenciálisan mintegy 10 313 szarvasmarhatelepet és 1 241 sertéstelepet érinthet, amely számadatok ugyanezen tartományokban az összes szarvasmarha-, illetve sertéstelep 15,9 %-ának, illetve 9,7 %-ának, és ugyanezen tartományokban az összes hasznosított mezőgazdasági földterület 10,7 %-ának, az összes tejelő állatállomány 29,1 %-ának és az összes sertés 49,3 %-ának felelnek meg. Ezenkívül a szántóföldi gazdálkodást folytató gazdaságok is kérelmezhetik az eltérést.
(4)
Elfogadták a 91/676/EGK irányelvet végrehajtó, valamint az Emilia Romagna (1273/2011 5.09.2011 sz. határozat), Lombardia (IX/2208 14.09.2011. sz. határozat), Piemonte (18-2612 19.09.2011. sz. határozat) és Veneto (1150 26.07.2011. sz. határozat) tartományokban a cselekvési programokat létrehozó jogszabályokat, és ezeket a 2012-2015 közötti időszakban e határozattal együttesen kell alkalmazni.
(5)
A cselekvési programok hatálya alá tartozó, kijelölt, veszélyeztetett övezetek a hasznosított mezőgazdasági földterületeknek mintegy 63 %-ára terjednek ki Emilia Romagna tartományban, 82 %-ára Lombardiában, 38 %-ára Piemonte tartományban és 87 %-ára Veneto tartományban.
(6)
A benyújtott vízminőségi adatok tanúsága szerint Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományokban a felszín alatti vizek átlagos nitrátkoncentrációja a felszín alatti víztestek 89 %-ában 50 mg/l alatti, 63 %-ában pedig 25 mg/l alatti. A felszíni vizeket illetően a megfigyelési pontok több mint 98 %-ának átlagos nitrátkoncentrációja 25 mg/l alatti, 50 mg/l feletti nitrátkoncentrációjú pont pedig nincs.
(7)
Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományokban található az olaszországi állatállomány több mint 70 %-a: különösen a tejelő szarvasmarhák 67,1 %-a, az egyéb szarvasmarhák 60,6 %-a, a sertések 81 %-a és a baromfik 79,4 %-a. Az állatállomány száma az 1982-2007 közötti időszakban csökkenő tendenciát mutat (amelynek mértéke a négy tartomány átlagában 20 %).
(8)
Az 1979-2008 közötti időszakban csökkent a vegyi nitrogénfelhasználás csakúgy, mint az ásványi foszforműtrágyák felhasználása; az utóbbi csökkenése 70 %-os volt.
(9)
Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományok összes mezőgazdasági földterületének körülbelül 53 %-án legelő, szemes kukorica, silótakarmány és őszi gabona található.
(10)
Az eltérés iránti kérelemmel együtt benyújtott igazoló okmányok szerint a javasolt évi 250 kg/ha, szarvasmarhatrágyából és kezelt sertéstrágyából származó nitrogénmennyiség alkalmazását olyan objektív kritériumok indokolják, mint a nagy nettó csapadékmennyiség, a növénykultúrák hosszú növekedési időszaka és a nagy nitrogénfelvétellel párosuló magas terméshozam.
(11)
A kérelem vizsgálatát követően a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a szarvasmarhatrágyából és a kezelt sertéstrágyából származó javasolt hektáronkénti 250 kg nitrogénmennyiség - bizonyos szigorú feltételek betartása esetén - nem sérti a 91/676/EGK irányelv célkitűzéseinek teljesítését.
(12)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak a 91/676/EGK irányelv 9. cikke értelmében létrehozott nitrátügyi bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Bizottság engedélyezi Olaszországnak a 2011. március 10-én és 2011. július 28-án kelt levélben Emilia Romagna, Lombardia, Piemonte és Veneto tartományok vonatkozásában kért eltérést, vagyis a 91/676/EGK irányelv III. melléklete 2. bekezdésének második albekezdése első mondatában és a) pontjában előírt mennyiségnél több szerves trágya használatát, az e határozatban meghatározott feltételekkel.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E határozat alkalmazásában:
a) „gazdaság”: állatállomány nélküli vagy azzal rendelkező mezőgazdasági üzem;
b) „parcella”: különálló, a növénykultúra, a talajtípus és a trágyázási gyakorlat tekintetében egynemű földterület vagy földterületek csoportja;
c) „legelő”: állandó vagy időszakos (általában 4 évnél rövidebb ideig használt) legelő;
d) „késői érésű kukorica”: FAO 600-700 osztályozás szerinti kukorica, amelyet március közepétől április elejéig ültetnek, és amelynek növekedési ciklusa legalább 145-150 nap;
e) „kukorica vagy cirok, amelyet őszi takarmánynövény követ”: közepesen későn vagy korán érő kukorica vagy cirok, amelyet őszi takarmánynövény - például az olasz perje, árpa, tritikálé vagy őszi rozs - követ;
f) „őszi gabona, amelyet nyári takarmánynövény követ”: őszi búza, őszi árpa vagy tritikálé, amelyet nyári takarmánynövény - például kukorica, cirok, muharfélék (Setaria) vagy kölesfélék (Panicum) - követ;
g) „magas nitrogénigényű és hosszú növekedési időszakú növénykultúrák”: legelő, késői érésű kukorica, kukorica vagy cirok, amelyet téli takarmánynövény követ, valamint olyan téli gabona, amelyet nyári takarmánynövény követ;
h) „szarvasmarhatrágya”: szarvasmarhától származó szerves trágya, beleértve a legeltetés alatti képződést és a feldolgozott formát is;
i) „trágyakezelés”: a sertéstrágya két, szilárd és folyékony frakcióra történő feldolgozása, a kijuttatás fejlesztésének, valamint a nitrogén és a foszfor kinyerésének elősegítése érdekében;
j) „kezelt trágya”: a sertéstrágya kezeléséből származó folyékony frakció, amelyben a nitrogén-foszfát arány (N/P2O5) legalább 2,5;
k) „kezelt trágya nitrogénkivonással”: olyan kezelt trágya, amelynek nitrogéntartalma 30 %-kal kevesebb mint a nyers sertéstrágya nitrogéntartalma;
l) „alacsony szervesanyag-tartalmú talajok”: olyan talajok, amelyeknek a talaj felső 30 cm-es rétegében mért szerves széntartalma kevesebb mint 2 %;
m) „nem sós és alacsony sótartalmú talajok”: azok a talajok, amelyeknek az elektromos vezetőképessége a telített talajanyag-kivonatban ECe 4 ms/cm, vagy az elektromos vezetőképessége az 1:2 talaj/víz arányú vizes kivonatban EC 1:2 1 ms/cm, ezenkívül az elsavasodással bizonyosan nem érintett területek, a regionális szinten meghatározott talajtérképen megjelöltek szerint;
n) „nitrogénfelhasználás hatékonysága”: az alkalmazás évében a növénykultúrák rendelkezésére álló, szerves trágya formájában alkalmazott összes nitrogén százalékos aránya.
3. cikk
Hatály
Ez a határozat egyedi alapon alkalmazandó a 4-7. cikkben meghatározott feltételek mellett azon gazdaságokra, amelyek területének legalább 70 %-án magas nitrogénigényű és hosszú növekedési időszakú növénykultúrákat termesztenek.
4. cikk
Éves alkalmazás és kötelezettségvállalás
(1) Az e határozat szerinti eltéréssel élni kívánó gazdálkodóknak évente február 15-ig kérelmet kell benyújtaniuk az illetékes hatóságokhoz.
(2) Az (1) bekezdésben említett éves kérelem benyújtásakor a gazdálkodóknak írásos nyilatkozatot kell tenniük arról, hogy vállalják az 5., 6. és 7. cikkben előírt követelmények teljesítését.
5. cikk
Trágyakezelés
(1) A feldolgozott sertéstrágya alkalmazására vonatkozó eltérésben részesülő gazdálkodók évente értesítik az illetékes hatóságokat az alábbi információkról:
a)
a trágyakezelés típusa;
b)
a kezelőlétesítmény kapacitása és fő jellemzői, beleértve annak hatékonyságát is;
c)
a kezelésre elküldött trágya mennyisége;
d)
a szilárd frakció mennyisége, összetétele - beleértve a nitrogén- és a foszfortartalom meghatározását is - és annak rendeltetési helye;
e)
a kezelt trágya mennyisége, összetétele - beleértve a nitrogén- és a foszfortartalom meghatározását is - és annak rendeltetési helye;
f)
a kezelés alatti gázveszteségre vonatkozó becslés.
(2) A trágyakezelésből származó szilárd frakciót stabilizálni kell a szagok és egyéb kibocsátások csökkentése, az agronómiai és higiéniai tulajdonságok fejlesztése, a kezelés elősegítése, valamint a nitrogén és a foszfát növénykultúrák általi felhasználhatóságának javítása érdekében. A keletkező termék nem alkalmazható az eltérésben részesülő gazdaságokban. Az illetékes hatóságok intézkedéseket fogadnak el annak ösztönzése érdekében, hogy a stabilizált szilárd frakciót alacsony szervesanyag-tartalmú talajokon használják. Ezeket a talajokat feltüntetik a regionális szinten létrehozott és a gazdálkodók rendelkezésére bocsátott térképeken.
(3) Az illetékes hatóságok kialakítják azokat a módszereket, amelyekkel a kezelt trágya összetétele és az egyedi eltérést alkalmazó gazdaságok összetételének és kezelési hatékonyságának változatai elemezhetők.
(4) Az illetékes hatóságok a trágyakezelésből származó ammónia- és egyéb kibocsátásokat minden egyes kezelési technika esetében reprezentatív helyszíneken megfigyelik. A megfigyelés eredményei alapján az illetékes hatóságok kibocsátási jegyzéket készítenek el.
6. cikk
Szerves trágya és egyéb trágya alkalmazása
(1) Az eltérésben részesülő gazdaságokban a földterületekre szarvasmarhatrágyával - beleértve az adott legelőn legelő állatoktól közvetlenül odakerülő trágyát és a kezelt trágyát is - évente kijuttatott nitrogén mennyisége nem haladhatja meg a hektáronkénti 250 kg-ot, figyelemmel a (2)-(12) bekezdésben megállapított feltételekre is.
(2) A teljes nitrogénkijuttatás nem haladhatja meg az adott növénykultúra várható tápanyagigényét. Figyelembe kell vennie továbbá a talajból származó utánpótlást és a trágyakezelés következtében megnövekedett nitrogéntartalmat. Nem lépheti túl az adott gazdaságra alkalmazandó cselekvési programokban meghatározott legmagasabb kijuttatási szinteket.
(3) A teljes kijuttatott foszformennyiség nem haladhatja meg az adott növénykultúra tápanyagigényét, figyelembe véve a talajból származó foszforutánpótlást is. Az eltérésben részesülő gazdaságokban nem alkalmazható foszfortartalmú műtrágya.
(4) Minden gazdaságra vonatkozóan legkésőbb február 15-ig trágyázási tervet kell készíteni, amelyben rögzíteni kell a területen alkalmazott vetésforgót, valamint a szerves trágya, illetve az ásványi műtrágyák tervezett kijuttatását.
A trágyázási terv a következőket tartalmazza:
a)
az állatállomány nagysága, az istálló- és tárolási rendszer leírása, beleértve a szerves trágya tárolására rendelkezésre álló kapacitást és annak típusát;
b)
a gazdaságban keletkező szerves trágya nitrogéntartalmának és foszfortartalmának kiszámítása;
c)
a trágyakezelés és (adott esetben) a kezelt trágya jellemzőinek leírása;
d)
a gazdaságból elszállított vagy a gazdaságba szállított szerves trágya mennyisége, típusa és jellemzői;
e)
a magas nitrogénigényű és hosszú növekedési időszakú és egyéb növénykultúrák vetésforgója és területe;
f)
az egyes művelt növénykultúrák várható hozama, a tápanyag és víz rendelkezésre állásától függően, valamint a helyi adottságok, például éghajlat, talajtípus stb.;
g)
a növénykultúrák becsült nitrogén- és foszforigénye a parcellákon;
h)
az egyes parcellákon felhasználásra kerülő szerves trágya nitrogéntartalmának és foszfortartalmának kiszámítása;
i)
az egyes parcellákon felhasználásra kerülő műtrágyák nitrogéntartalmának kiszámítása;
j)
az öntözéshez szükséges vízmennyiségre vonatkozó becslés és a vízforrás pontos megjelölése; a tervben meg kell jelölni a vízkinyerésre vonatkozó felhatalmazást, vagy az illetékes „vízkonzorciummal” kötött vízhasználati szerződést, vagy azt a térképet, amely feltünteti, hogy a gazdaság olyan területen található, ahol a felszínközeli talajvíz érintkezik a gyökérzónával.
A terv és a tényleges gyakorlat közötti összhang biztosítása érdekében a tervet a mezőgazdasági gyakorlatban bekövetkező bármely változás esetén a változást követő hét napon belül felül kell vizsgálni.
(5) Minden gazdaságnak parcellánkénti trágyázási nyilvántartást kell készítenie. Ez tartalmazza a trágya és a műtrágyák tervezett kijuttatásának mennyiségét és alkalmazásának idejét.
(6) A gazdaságban hozzáférhetővé kell tenni a vízkinyerésre vonatkozó felhatalmazást, vagy az illetékes „vízkonzorciummal” kötött vízhasználati szerződést, vagy azt a térképet, amely feltünteti, hogy a gazdaság olyan területen található, ahol a felszínközeli talajvíz érintkezik a gyökérzónával. Adott esetben a felhatalmazás vagy a szerződés alapján kinyerhető vízmennyiségnek elegendőnek kell lennie a vízkorlátozás nélküli feltételek mellett elérhető terméshozam eléréséhez.
(7) Az eltérés lehetőségével élő valamennyi gazdaságnak rendelkeznie kell a talaj nitrogén- és foszfortartalmára vonatkozó elemzések eredményeivel. Foszforra és nitrogénre vonatkozó mintavételt és elemzéseket legalább négyévente, legkésőbb június 1-jéig a gazdaság valamennyi, a vetésforgó és a talajminőség szempontjából egynemű területén végezni kell. A gazdaság területének minden öt hektárján legalább egy elemzést el kell végezni.
(8) Az eltérésben részesülő gazdaságokban alkalmazott szerves trágya nitrogénfelhasználási hatékonyságának legalább 65 %-osnak kell lennie hígtrágya és 50 %-osnak szilárd trágya esetén.
(9) Az eltérésben részesülő gazdaságokban alkalmazott szerves trágyát és műtrágyát november 1-je után tilos kijuttatni.
(10) A szerves trágyából származó nitrogén legalább kétharmadát minden év június 30-a előtt fel kell használni, kivéve a legeltetett állatállománytól származó szerves trágyából eredő nitrogént. Ehhez az eltérésben részesülő gazdaságoknak legalább a trágyázási tilalom időszakaira megfelelő szervestrágya-tárolási kapacitással kell rendelkezniük.
(11) A folyékony trágyát - többek között a kezelt trágyát és a hígtrágyát - alacsony kibocsátású alkalmazási technikákkal kell kijuttatni. A szilárd trágyát 24 órán belül kell talajba keverni.
(12) A talajoknak a szikesedés veszélyétől való védelme érdekében a kezelt trágya nitrogénkivonással csak nem sós és alacsony sótartalmú talajokon alkalmazható. Ennek érdekében a kezelt trágyát nitrogénkivonással alkalmazni kívánó gazdálkodók legalább négyévente megmérik az alkalmazásba bevonni kívánt parcellák elektromos vezetőképességét, és ennek eredményeit belefoglalják a 4. cikk (1) bekezdésében említett kérelembe. Az illetékes hatóságok meghatározzák az elektromos vezetőképesség mérésére a gazdálkodók által használandó protokollt. Az illetékes hatóságok térképeket készítenek a szikesedés veszélyének kitett területekről.
7. cikk
Földhasználat
Az eltérés lehetőségével élő gazdálkodóknak biztosítaniuk kell a következő feltételek teljesülését:
a)
a gazdaság területének legalább 70 %-án magas nitrogénigényű és hosszú növekedési időszakú növénykultúrákat művelnek;
b)
az ideiglenes legelőket tavasszal fel kell szántani;
c)
az ideiglenes és állandó legelő nem tartalmazhat 50 %-nál nagyobb arányban hüvelyes vagy más, a légköri nitrogént megkötő növényeket;
d)
a késői érésű kukoricát (az egész növényt) be kell takarítani;
e)
az őszi takarmánynövényeket, például az olasz perjét, az árpát, a tritikálét vagy őszi rozst a kukorica/cirok betakarítása után két héten belül el kell vetni, és legkorábban a kukorica/cirok vetése előtt két héttel lehet betakarítani;
f)
a nyári takarmánynövényeket, például a kukoricát, a cirkot, a muharféléket (Setaria) vagy kölesféléket (Panicum) az őszi gabonafélék betakarítása után két héten belül el kell vetni és legkorábban az őszi gabonafélék vetése előtt két héttel lehet betakarítani;
g)
a magas nitrogénigényű növényeket a legelő felszántását követő 2 héten belül kell elvetni, és az állandó legelőt a felszántás évében nem szabad trágyázni.
8. cikk
Egyéb intézkedések
(1) Az illetékes hatóságok biztosítják, hogy a kezelt trágya használatára engedélyezett eltérések összeegyeztethetők legyenek a trágyakezelést végző létesítmények kapacitásával.
(2) Az illetékes hatóságok gondoskodnak arról, hogy minden egyes engedélyezett eltérés összeegyeztethető legyen az eltérésben részesülő gazdaság engedélyezett vízfelhasználásával.
9. cikk
Trágyaszállítási intézkedések
(1) Az illetékes hatóságok biztosítják, hogy az eltérésben részesülő gazdaságba irányuló és onnan történő szervestrágya-szállítást földrajzi helyzetmeghatározó rendszerekkel vagy olyan kísérőokmányokban rögzítsék, amelyek tartalmazzák a származási és a rendeltetési helyet. A földrajzi helyzetmeghatározó rendszerekben történő rögzítés a 30 km-nél nagyobb távolságra történő szállítások esetén kötelező.
(2) Az illetékes hatóságok biztosítják, hogy a szállított trágya mennyiségét, valamint nitrogén- és foszfortartalmát rögzítő okmány a szállítás során rendelkezésre álljon.
(3) Az illetékes hatóságok biztosítják, hogy a kezelt trágyát és a trágyakezelésből származó szilárd frakciót elemezzék azok nitrogén- és foszfortartalma szempontjából. Az elemzést engedéllyel rendelkező laboratóriumokban kell elvégezni. A vizsgálat eredményéről értesíteni kell az illetékes hatóságokat és az átvevő gazdálkodót. Az elemzésre vonatkozó igazolásnak minden egyes szállításnál rendelkezésre kell állnia.
10. cikk
Megfigyelés
(1) Az illetékes hatóságok gondoskodnak arról, hogy minden település esetében elkészüljenek és évente frissüljenek a gazdaságok százalékos arányát, az állatállomány százalékos arányát valamint az egyedi eltérés hatálya alá tartozó mezőgazdasági területek és a helyi földhasználat százalékos arányát feltüntető térképek. Az egyedi eltérés hatálya alá tartozó vetésforgóra és mezőgazdasági gyakorlatra vonatkozó adatokat évente kell összegyűjteni és frissíteni.
(2) A felszíni vizek és a felszínközeli talajvíz mintavételére az eltérés által a vízminőségre gyakorolt hatás felmérése érdekében megfigyelőhálózatot kell létrehozni és fenntartani. A megfigyelőhálózat tervezetét be kell nyújtani a Bizottsághoz. E határozat alkalmazási ideje alatt az eredeti mintavételi pontok száma nem csökkenthető, elhelyezkedésük nem módosítható.
(3) Az illetékes hatóságok által meghatározandó, leginkább veszélyeztetett víztestek közelében lévő mezőgazdasági mintavételi területeket fokozott megfigyelés alatt kell tartani.
(4) Megfigyelési pontokat kell létrehozni abból a célból, hogy adatokat szolgáltassanak a talajvíz nitrogén- és foszforkoncentrációjáról, a talajszelvény ásványi nitrogéntartalmáról, és ehhez kapcsolódóan a gyökérzónából a felszín alatti vízbe szivárgó nitrogénről és foszforról, valamint a felszíni és felszín alatti csurgalékvízzel eltávozó nitrogénről és foszforról, az eltérés lehetőségével élő gazdaságok területén és azon kívül is. A megfigyelési pontoknak ki kell terjedniük a fő talajtípusokra, trágyázási gyakorlatokra és növénykultúrákra. A megfigyelőhálózat tervezetét be kell nyújtani a Bizottsághoz. E határozat alkalmazási ideje alatt az eredeti mintavételi pontok száma nem csökkenthető, elhelyezkedésük nem módosítható.
11. cikk
Ellenőrzés
(1) Az illetékes hatóságok gondoskodnak az eltérésre vonatkozó valamennyi kérelem hatósági ellenőrzéséről. Ha az ellenőrzés során kiderül, hogy az 5., 6. és a 7. cikkben előírt feltételek nem teljesülnek, e tényről értesíteni kell a kérelmezőt. Ilyen esetben a kérelem elutasítottnak tekintendő.
(2) Szántóföldi ellenőrzési tervet kell készíteni, amelynek kockázatelemzésen, az előző évek ellenőrzéseinek eredményein és a 91/676/EGK irányelvet végrehajtó jogszabályok alapján véletlenszerűen végzett általános ellenőrzések eredményein kell alapulnia. A szántóföldi ellenőrzéseknek az e határozat 5., 6. és 7. cikkében meghatározott feltételek szerinti eltérés lehetőségével élő gazdaságok legalább 5 %-ára ki kell terjedniük.
(3) Az illetékes hatóságoknak kockázatfelmérésen és az (1) bekezdésben leírt közigazgatási ellenőrzések eredményein alapuló helyszíni ellenőrzést kell biztosítaniuk a trágyaszállítási műveletek legalább 1 %-ánál. Az ellenőrzéseknek legalább a kísérőokmányok vizsgálatára, a trágya származási és rendeltetési helyének igazolására, valamint a szállított trágyából való mintavételre kell kiterjedniük.
(4) Az illetékes hatóságok számára biztosítani kell az e határozat alapján engedélyezett eltérésnek való megfelelés ellenőrzéséhez szükséges hatásköröket és eszközöket. Amennyiben az ellenőrzés a határozatnak való megfelelés hiányát jelzi, az illetékes hatóságok megteszik a szükséges jogorvoslati intézkedéseket. Különösen azok a gazdálkodók, akik nem tesznek eleget az 5., 6. és 7. cikkben foglaltaknak, nem részesülhetnek eltérésben a következő évben.
12. cikk
Jelentéstétel
Az illetékes hatóságok minden év decemberéig, 2015-ben pedig szeptemberig jelentést nyújtanak be a Bizottságnak az alábbi tartalommal:
a)
az eltérési feltételek teljesítésének értékelése a gazdaságok és parcellák szintjén végzett ellenőrzések alapján, továbbá a trágyaszállítás ellenőrzése, valamint a feltételeknek meg nem felelő gazdaságokra vonatkozó információk, a közigazgatási és szántóföldi ellenőrzések alapján;
b)
a trágyakezelésre, a szilárd frakció további feldolgozására és felhasználására vonatkozó információ, továbbá részletes adatszolgáltatás a kezelési rendszerek jellemzőiről, hatékonyságáról és a kezelt trágya összetételéről, valamint a szilárd frakció végső rendeltetési helyéről;
c)
az alacsony szervesanyag-tartalmú területeket ábrázoló térképek, valamint az 5. cikk (2) bekezdésében említett, annak ösztönzése érdekében elfogadott intézkedések, hogy a stabilizált szilárd frakciót alacsony szervesanyag-tartalmú talajokon használják;
d)
az 5. cikk (3) bekezdésében említett, minden egyes, egyedi eltérésben részesülő gazdaság tekintetében a kezelt trágya összetételét, összetételének változatait és a kezelés hatékonyságát értékelő módszerek;
e)
az 5. cikk (4) bekezdésében említett ammónia- és egyéb kibocsátásokat tartalmazó jegyzék;
f)
az elektromos vezetőképesség mérésére meghatározott protokoll és a 6. cikk (12) bekezdésében említett, szikesedéssel érintett területeket ábrázoló térképek;
g)
a 8. cikk (1) bekezdésében említett, az engedélyezett eltéréseknek a trágyakezelő létesítmények kapacitásával való összeegyeztethetőségét igazoló módszerek;
h)
a 8. cikk (2) bekezdésében említett, az engedélyezett eltéréseknek az eltérésben részesülő gazdaság engedélyezett vízfelhasználásával való összeegyeztethetőségét igazoló módszerek;
i)
a gazdaságok és az állatállományok százalékos arányát, valamint az egyedi eltérésekben részesülő mezőgazdasági földterületek és a helyi földhasználat százalékos arányát feltüntető térképek, továbbá a 10. cikk (1) bekezdésében említett, eltérésben részesülő gazdaságok vetésforgójára és mezőgazdasági gyakorlatára vonatkozó adatok;
j)
a vízmegfigyelés eredményei, beleértve a talajvíz és a felszíni vizek vízminőségének tendenciáira vonatkozó tájékoztatást, továbbá a 10. cikk (2) bekezdésében említett vízminőségi eltérésre gyakorolt hatást;
k)
a 10. cikk (3) bekezdésében említett, leginkább veszélyeztetett víztestek felsorolása;
l)
a 10. cikk (4) bekezdésében említett megfigyelési pontoktól szerzett adatok összegzése és értékelése.
13. cikk
Alkalmazás
Ez a határozat a cselekvési programot Emilia Romagna (1273/2011 5.09.2011 sz. határozat), Lombardia (IX/2208 14.09.2011. sz. határozat), Piemonte (18-2612 19.09.2011. sz. határozat) és Veneto (1150 26.07.2011. sz. határozat) tartományokban végrehajtó rendeletekkel együtt alkalmazandó.
Ezt a határozatot 2012. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a határozat 2015. december 31-én hatályát veszti.
14. cikk
E határozat címzettje az Olasz Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2011. november 3-án.